CELEX: 62001TJ0139
Spoločná organizácia trhu
Banány
Dovoz zo štátov AKT a tretích krajín
Nariadenie (ES) č. 896/2001
Nariadenie (ES) č. 1121/2001
Žaloba o neplatnosť
Prípustnosť
Osoba individuálne dotknutá
Žaloba o náhradu škody

Právny rámec
1       Spoločná organizácia trhu s banánmi (ďalej len „SOT banány“) bola zriadená nariadením Rady (EHS) č. 404/93 z 13. februára
1993 o spoločnej organizácii trhu s banánmi (Ú. v. ES L 47, s. 1; Mim. vyd. 03/032, s. 388). Účelom tohto nariadenia bolo
zaviesť od 1. júla 1993 spoločný systém dovozu nahradzujúci rozdielne vnútroštátne systémy existujúce predtým.
2       Hlava IV nariadenia č. 404/93 obsahujúca články 15 až 20 upravuje režim obchodovania s tretími krajinami.
3       V nadväznosti na konania začaté Ekvádorskou republikou a Spojenými štátmi americkými proti Spoločenstvu v rámci systému riešenia
sporov v Svetovej obchodnej organizácii (WTO) vydala Rada nariadenie (ES) č. 216/2001 z 29. januára 2001, ktorým sa mení a dopĺňa
nariadenie (EHS) č. 404/93 o spoločnej organizácii trhu s banánmi (Ú. v. ES L 31, s. 2; Mim. vyd. 03/031, s. 226).
4       Článkom 1 nariadenia č. 216/2001 boli zmenené články 16 až 20 nariadenia č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením Rady
(ES) č. 1637/98 z 20. júla 1998 (Ú. v. ES L 210, s. 28; Mim. vyd. 03/023, s. 304). V zmysle spojených ustanovení článku 2
druhého odseku nariadenia č. 216/2001 a článku 1 nariadenia Komisie (ES) č. 395/2001 z 27. februára 2001, ktorým sa určujú
určité smerné množstvá a jednotlivé maximálne množstvá v súvislosti s vystavovaním licencií Spoločenstva na dovoz banánov
v druhom štvrťroku 2001 v rámci sadzobných kvót alebo ako súčasť množstva banánov tradične dovážaných z bývalých afrických,
karibských a tichomorských kolónií (AKT) [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 58, s. 11), sa článok 1 nariadenia č. 216/2001 uplatní od 1. júla 2001.
5       Podľa článku 17 prvého odseku nariadenia č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením č. 216/2001 „v nevyhnutnom rozsahu podlieha
dovoz banánov do Spoločenstva predloženiu dovoznej licencie, ktorú majú vydať členské štáty všetkým zainteresovaným stranám
bez ohľadu na miesto usadenia sa v Spoločenstve a bez vplyvu na špecifické ustanovenia prijaté na uplatňovanie článkov 18
a 19“.
6       Článok 18 nariadenia č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením č. 216/2001 stanovuje:
„1.      Od 1. januára budú každý rok otvorené tieto colné kvóty:
a)      colná kvóta 2 200 000 ton netto hmotnosť, nazývaná ‚kvóta A‘;
b)      dodatočná colná kvóta 353 000 ton netto hmotnosť, nazývaná ‚kvóta B‘;
c)      autonómna colná kvóta 850 000 ton netto hmotnosť, nazývaná ‚kvóta C‘.
Tieto colné kvóty sa musia otvoriť na dovozy výrobkov, ktoré majú pôvod vo všetkých tretích krajinách.
Komisia môže na základe dohody so zmluvnými stranami Svetovej obchodnej organizácie so skutočným záujmom o dodávanie banánov
rozdeliť colné kvóty ‚A‘ a ‚B‘ medzi dodávateľské krajiny.
2.      Dovozy na základe colných kvót ‚A‘ a ‚B‘ podliehajú clu 75 eur na tonu.
3.      Dovozy na základe colnej kvóty ‚C‘ podliehajú clu 300 eur na tonu.
…
4.      Preferenčné clo 300 eur na tonu sa vzťahuje na dovozy, ktoré majú pôvod v krajinách AKT – tak v rámci colných kvót, ako aj
mimo colných kvót.
…“
7       Článok 19 nariadenia č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením č. 216/2001 stanovuje:
„1.      Colné kvóty je možné riadiť v súlade s metódou založenou na zohľadnení tradičných obchodných tokov (‚tradiční dodávatelia/noví
dodávatelia‘) a/alebo inými metódami.
2.      Prijatá metóda vezme do úvahy podľa možnosti nevyhnutnosť zachovať rovnováhu dodávok na trh Spoločenstva.“
8       Podľa článku 20 písm. a) toho istého nariadenia v upravenom znení je Komisia oprávnená prijať, v súlade s postupom uvedeným
v článku 27 predmetného nariadenia, „pravidlá riadenia colných kvót uvedených v článku 18“.
9       Tieto pravidlá riadenia sú definované nariadením Komisie (ES) č. 896/2001 zo 7. mája 2001 ustanovujúcim podrobné pravidlá
na uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 404/93 týkajúceho sa opatrení pri dovoze banánov do spoločenstva (Ú. v. ES L 126,
s. 6; Mim. vyd. 03/032, s. 150, ďalej len „režim roku 2001“). V súlade so svojím článkom 32 nadobudlo nariadenie č. 896/2001
účinnosť na druhý deň po svojom uverejnení v
Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev
, teda 9. mája 2001, ale uplatňovalo sa až od 1. júla 2001.
10     Pravidlá zavedené nariadením č. 896/2001 nahrádzajúce pravidlá pôvodne upravené nariadením Komisie (EHS) č. 1442/93 z 10. júna
1993 upravujúcim podrobnosti na vykonanie režimu dovozu banánov do Spoločenstva [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 142, s. 6, ďalej len „režim roku 1993“) boli prijaté v zmysle nariadenia č. 404/93 a účinné až do 31. decembra
1998. Režim roku 1993 bol nahradený režimom zavedeným nariadením Komisie (ES) č. 2362/98 z 28. októbra 1998, ktoré ustanovuje
podrobné pravidlá na uplatňovanie nariadenia Rady (EHS) č. 404/93, týkajúceho sa dovozu banánov do Spoločenstva [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 293, s. 32 ďalej len „režim roku 1999“), ktorý sa stal účinným 1. januára 1999.
11     Za účinnosti režimu roku 1993 boli dovozné licencie rozdeľované medzi tri kategórie dovozcov (A, B a C). Samotné kategórie
A a B boli podrozdelené podľa troch rozličných ekonomických funkcií vykonávaných dovozcami, menovite nákup zelených banánov,
alebo prvotný dovoz (funkcia „a“), prepustenie zelených banánov do voľného obehu ich vlastníkom, alebo druhotný dovoz (funkcia
„b“) a dozrievanie zelených banánov a ich uvedenie na trh ich vlastníkom (funkcia „c“) (pozri článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1442/93).
Toto rozdelenie bolo zavedené, aspoň čo sa týka dovozcov kategórií A a B, s ohľadom na tri roky predchádzajúce roku, na ktorý
sa vytvárala colná kvóta (pozri článok 4 ods. 1 nariadenia č. 1442/93).
12     Tento systém rozdelenia bol odstránený režimom roku 1999, ktorý sa v podstate zakladal na rozlišovaní medzi „tradičnými dovozcami“
a „novými dovozcami“ (pozri článok 2 nariadenia č. 2362/98). V rámci tohto režimu tradiční dovozcovia dostávali na každý rok
referenčné množstvo určené podľa množstiev, ktoré skutočne doviezli počas referenčného obdobia. Podľa článku 4 ods. 2 nariadenia
č. 2362/98 pre dovozy realizované v roku 1999 referenčné obdobie tvorili roky 1994, 1995 a 1996.
13     Režim roku 2001 zaviedol nový systém rozdelenia dovozných licencií založený v podstate na rozlišovaní medzi „tradičnými dovozcami“
a „netradičnými dovozcami“. Tradiční dovozcovia boli podrozdelení na „tradičných dovozcov A/B“ a „tradičných dovozcov C“.
14     Článok 2 nariadenia č. 896/2001 v pôvodnom znení stanovoval, že 83 % colných kvót stanovených v článku 18 ods. 1 nariadenia
č. 404/93 bude sprístupnených pre „tradičných dovozcov definovaných v článku 3 ods. 1“ a 17 % zostane prístupných pre „netradičných
dovozcov definovaných v článku 6“.
15     Hlava II nariadenia č. 896/2001 obsahujúca články 3 až 21 sa týka „spravovania colných kvót“.
16     Články 3 až 5 tohto nariadenia v ich pôvodnom znení stanovovali:
„Článok 3
Na účely tohto nariadenia:
1.      ‚Tradiční dovozcovia‘ sú účastníci hospodárstva, a to či už fyzické osoby alebo právnické osoby majúce právnu subjektivitu,
jednotlivci alebo skupiny so sídlom v spoločenstve počas obdobia na určenie ich referenčných množstiev, ktorí na vlastný účet
nakúpili minimálne množstvo banánov pochádzajúcich z tretích krajín od ich pestovateľov alebo prípadne sami dopestovali, dodali
a predali takéto výrobky v spoločenstve.
Činnosti definované v predchádzajúcom pododseku sa ďalej nazývajú ‚prvotné dovozy‘.
…
2.      ‚Tradiční dovozcovia A/B‘ sú tradiční dovozcovia, ktorí uskutočnili prvotné dovozy minimálneho množstva ‚banánov z tretích
krajín‘ a/alebo banánov ‚netradičných AKT‘ v súlade s definíciami v článku 16 nariadenia (EHS) č. 404/93, zmeneného nariadením
(ES) č. 1637/98.
3.      ‚Tradiční dovozcovia C‘ sú tradiční dovozcovia, ktorí uskutočnili prvotné dovozy minimálneho množstva ‚tradičných AKT banánov‘
v súlade s definíciami vo vyššie uvedenom článku 16, zmenenom nariadením (ES) č. 1637/98.
Článok 4
1.      Referenčné množstvo každého tradičného dovozcu A/B, ktorý podá písomnú žiadosť najneskôr 11. mája 2001, sa stanoví za rok
1998 na základe priemeru prvotných dovozov banánov z tretích krajín a/alebo netradičných AKT banánov počas rokov 1994, 1995
a 1996 braných do úvahy za účelom spravovania colnej kvóty na dovoz banánov z tretích krajín a netradičných AKT banánov v súlade
s ustanoveniami článku 19 ods. 2 nariadenia (EHS) č. 404/93 uplatňovaného v roku 1998 na kategóriu dovozcov uvedených v odseku 1(a)
tohto článku.
2.      Referenčné množstvo pre každého tradičného dovozcu C, ktorý podá písomnú žiadosť najneskôr 11. mája 2001, sa pre rok 1998
stanoví na základe priemeru prvotných dovozov tradičných AKT banánov počas rokov 1994, 1995 a 1996 zrealizovaných ako tradičné
množstvá AKT banánov.
3.      Dovozcovia, ktorí vzniknú fúziou iných tradičných dovozcov, z ktorých každý má vlastné práva podľa tohto nariadenia, budú
užívať rovnaké práva ako pôvodní dovozcovia.
Článok 5
1.      Členské štáty najneskôr 15. mája 2001 oznámia Komisii sumu referenčných množstiev, na ktoré sa vzťahuje článok 4 (1) a (2).
2.      Ak je to potrebné, na základe informácie získanej podľa odseku 1 a podľa dostupného množstva colných kvót A/B a C Komisia
stanoví jednotný vyrovnávací koeficient, ktorý sa uplatní na referenčné množstvo každého dovozcu.
3.      Ak sa uplatní odsek 2, príslušné orgány oznámia každému dovozcovi najneskôr 7. júna 2001 jeho referenčné množstvo upravené
vyrovnávacím koeficientom.
…“
17     Články 6 až 12 nariadenia č. 896/2001 sa týkajú netradičných dovozcov.
18     Pravidlá pre vydávanie dovozných licencií sú upresnené v článkoch 13 až 21 tohto nariadenia.
19     Podľa článku 13 ods. 1 predmetného nariadenia „sa množstvá v colných kvótach A a B stanovené v článku 18 (1) a) a b) nariadenia…
č. 404/93 zlúčia dohromady“ a „žiadosti podľa kvót A a B sa budú prerokovávať spoločne“. Článok 13 ods. 2 toho istého nariadenia
uvádza, že tradiční dovozcovia A/B môžu podávať žiadosti o licencie iba podľa colnej kvóty A/B a tradiční dovozcovia C iba
podľa colnej kvóty C. Stanovuje tiež, že títo rozliční tradiční dovozcovia „môžu podávať žiadosti o licencie podľa iných colných
kvót len vtedy, ak sú pre danú kvótu zaregistrovaní ako netradiční dovozcovia“.
20     Podľa článku 15 ods. 1 nariadenia č. 896/2001:
„Na každý štvrťrok sa žiadosti o dovozné licencie podávajú príslušným orgánom členského štátu uvedeným v prílohe tohto nariadenia
počas prvých siedmich dní mesiaca predchádzajúceho štvrťroku, na ktorý sa licencie vydávajú.
Žiadosti o dovozné licencie sa v prípade tradičných dovozcov podajú príslušným orgánom členského štátu, ktorý stanovil referenčné
množstvo, a v prípade netradičných dovozcov orgánom členského štátu, v ktorom sú dovozcovia zaregistrovaní.“
21     V súlade s článkom 16 nariadenia č. 896/2001 „Príslušné orgány do dvoch pracovných dní od konca obdobia na podávanie žiadostí
oznámia Komisii množstvá obsiahnuté v žiadostiach o licencie“, rozlišujúc medzi colnou kvótou A/B a C a množstvami požadovanými
na jednej strane tradičnými dovozcami A/B a C a na druhej strane netradičnými dovozcami.
22     Článok 22, jediný článok hlavy III nariadenia č. 896/2001, upravuje dovozy mimo colných kvót.
23     Hlava V nariadenia č. 896/2001 obsahujúca články 28 až 30 uvádza niektoré „prechodné ustanovenia“.
24     Podľa článku 28 ods. 1 tohto nariadenia dostupné množstvá na druhý polrok roku 2001 sú pre colné kvóty A/B 1 137 159 ton.
Článok 28 ods. 2 toho istého nariadenia stanovuje, že pre ten istý polrok „sa referenčné množstvo stanovené v súlade s článkom 4
a po uplatnení článku 5 ods. 2 u každého tradičného dovozcu v prípade tradičných dovozcov A/B vynásobí koeficientom 0,4454
a v prípade tradičných dovozcov C koeficientom 0,5992“.
25     Odôvodnenia č. 3 a 4 nariadenia č. 896/2001 znejú takto:
„(3)      Článok 19 nariadenia… č. 404/93 stanovuje, že colné kvóty môžu byť spravované v súlade s metódou založenou na zohľadňovaní
tradičných obchodných tokov (‚tradičný/nový‘) a/alebo v súlade s inými metódami. S cieľom zaviesť od druhej polovice roku
2001 nové opatrenia je vhodné udeliť prístup k colným kvótam tradičným dovozcom, ktorí počas referenčného obdobia na vlastný
účet vykonávali nákup čerstvých produktov od pestovateľov v tretích krajinách alebo ich pestovanie, ako aj ich odoslanie a vykládku
na colnom území Spoločenstva. Na účely tohto nariadenia sa tieto činnosti nazývajú ‚prvotné dovozy‘.
(4)      V zmysle znenia definícií v článku 16 nariadenia… č. 404/93 uplatňovaného pred zmenami zavedenými nariadením… č. 216/2001
by sa mala pre všetky colné kvóty prijať jednotná definícia tradičných dovozcov a ich referenčné množstvá by sa mali určovať
podľa rovnakých pravidiel, avšak malo by sa odlišovať, či títo dovozcovia počas referenčného obdobia dodávali na trh spoločenstva
banány s pôvodom v tretích krajinách, ktoré nie sú členmi AKT, či išlo o netradičné dovozy zo štátov AKT, alebo či išlo o tradičné
banány z AKT.“
26     Čo sa týka odôvodnenia č. 5 nariadenia č. 896/2001, toto odôvodňuje výber rokov 1994, 1995 a 1996 ako „referenčného obdobia“
takto:
„Referenčným obdobím používaným na určenie kategórií dovozcov a určenie referenčných množstiev tradičných dovozcov by malo
byť trojročné obdobie od roku 1994 do roku 1996. Toto trojročné obdobie 1994 až 1996 je posledným obdobím, za ktoré má Komisia
dostatočne spoľahlivé údaje o prvotných dovozoch. Použitie tohto obdobia môže tiež vyriešiť spor, ktorý s určitými obchodnými
partnermi Spoločenstva trvá už niekoľko rokov. Vo svetle dostupných údajov vytvorených za účelom spravovania kvót otvorených
v roku 1998 nie je potrebné registrovať tradičných dovozcov.“
27     V nadväznosti na oznámenia príslušných vnútroštátnych orgánov členských štátov adresované Komisii o celkových referenčných
množstvách vyplývajúcich zo žiadostí tradičných dovozcov podaných podľa článku 4 nariadenia č. 896/2001, Komisia vydala nariadenie
(ES) č. 1121/2001 zo 7. júna 2001, ktorým sa určujú upravovacie koeficienty, ktoré sa v rámci sadzobných kvót na dovoz banánov
majú uplatňovať na smerné množstvo každého tradičného prevádzkovateľa (Ú. v. ES L 153, s. 12; Mim. vyd. 03/032, s. 370). Keďže
súhrn referenčných množstiev pre súhrn tradičných dovozcov A/B dosiahol 1 964 154 ton (pozri odôvodnenie č. 2 nariadenia č. 1121/2001),
Komisia v súlade s článkom 1 ods. 1 nariadenia č. 1121/2001 určila pre každého tradičného prevádzkovateľa upravovací koeficient,
stanovený v článku 5 ods. 2 nariadenia č. 896/2001 vo výške „1,07883“. Čo sa týka tradičných dovozcov C, určila pre každého
z nich koeficient „0,97286“.
28     Článok 1 ods. 2 nariadenia č. 1121/2001 stanovuje, že „Smerné množstvo na druhý polrok 2001, ktoré sa u každého tradičného
prevádzkovateľa určilo v súlade s článkom 4 nariadenia… č. 896/2001, sa po uplatnení odseku 1 upraví koeficientom, ktorý sa
ustanovuje v článku 28 (2) nariadenia (ES) č. 896/2001“.

Okolnosti predchádzajúce sporu
29     Dňa 4. októbra 2000 Komisia odovzdala Rade správu o použití pravidla „kto príde prvý, bude vybavený prvý“ v režime Spoločenstva
týkajúcom sa banánov a dopady výlučne colného systému [KOM(2000), 621, konečné znenie], v ktorom odporúčala prijatie otvoreného
systému pre pridelenie licencií na dovoz banánov z tretích krajín. Tento návrh, preskúmaný Radou 9. októbra 2000, bol spočiatku
posúdený ako návrh umožňujúci vytvoriť „základ pre sporné nariadenie o banánoch, ktoré môže a musí… nájsť rýchle riešenie“.
Rada vyzvala „príslušné inštancie“ na „preskúmanie technických aspektov tohto oznámenia, berúc do úvahy najmä obavy vyjadrené
niektorými delegáciami“ a vyzvala Parlament na vyjadrenie sa k návrhu Komisie (tlačové komuniké 12012/00 týkajúce sa 2 294. schôdze
Rady, s. 12 a 13).
30     Zatiaľ čo technické aspekty tohto oznámenia boli skúmané ako dotknutými vnútroštátnymi orgánmi, tak aj členmi výboru pre správu
banánov, Komisia začala rokovania s predstaviteľom Spojených štátov amerických pre obchod v záujme urovnania sporu pretrvávajúceho
medzi touto krajinou a Európskym spoločenstvom týkajúceho sa SOT banánov.
31     Dňa 7. februára 2001, krátko po prijatí nariadenia č. 216/2001 Radou, Komisia odovzdala Parlamentu oznámenie označené „Špeciálny
rámec pomoci v prospech tradičných dodávateľov banánov AKT (nariadenie Rady (ES) č. 856/1999) –Dvojročná správa Komisie 2000“
[KOM(2001), 67, konečné znenie]. Pod kapitolou „Zmeny režimu Spoločenstva v nadväznosti na rozhodnutia WTO“ tu Komisia v bode 4
uvádzala:
„Po dôkladných diskusiách so zainteresovanými stranami Komisia predstavila v novembri 1993 Rade návrh týkajúci sa zmeny nariadenia
č. 404/93. Tento návrh zahrnoval zavedenie prechodného systému colných kvót (v počte 3), pred zavedením, najneskôr v roku
2006, jednotného colného systému. Počas diskusií s tretími stranami sa zjavne ukazuje, že uprednostňovanou alternatívou by
bol systém správy colných kvót, v ktorom by sa rozdeľovanie licencií vykonávalo na základe tradičných obchodných tokov a v rámci
historických referencií.
Po mesiaci intenzívnych diskusií sa ukázalo, že by bolo ťažké pristúpiť k zavedeniu systému colných kvót, v rámci ktorého
by pridelenie licencií bolo vykonávané alebo na základe historických výsledkov, alebo prostredníctvom výberového konania,
a že diskusie o historických referenčných obdobiach boli v slepej uličke. Komisia preto navrhla vo svojom oznámení Rade z júla,
že ukončí svoje skúmanie metódy správy kvót podľa schémy ‚kto príde prvý, bude vybavený prvý‘. Po prijatí Radou, Komisia v októbri
2000 v nadväznosti na svoje vyhodnotenie metódy ‚kto príde prvý, bude vybavený prvý‘, predstavila nové oznámenie Rade uvádzajúce,
že Komisia považuje túto metódu za schodnú alternatívu.
…
Toto oznámenie bolo skúmané v rámci Rady pre všeobecné záležitosti konanej 9. októbra 2000 v Luxemburgu. Rada musela zaujať
oficiálne stanovisko, keďže Európsky parlament mal vyjadriť svoj názor. Počas svojej schôdze v Bruseli od 9. do 12. októbra
paritné parlamentné zhromaždenie prijalo rezolúciu k reforme režimu Európskej únie v sektore banánov.“
32     Dňa 11. apríla 2001 Komisia a Spojené štáty americké uzavreli „memorandum o porozumení v otázke banánov“ (ďalej len „memorandum
o porozumení USA – EU“).
33     Memorandum o porozumení USA – EU stanovuje, že Spoločenstvo zavedie najneskôr 1. januára 2006 „jednotný colný režim“ pre dovoz
banánov. Uvádza, že „počas prechodného obdobia“ Spoločenstvo zavedie do účinnosti režim dovozu založený na „skorších licenciách“
a uvádza v tomto smere dve prechodné fázy.
34     Počas prvej fázy účinnej od 1. júla 2001 musí Spoločenstvo určiť ustálenú colnú kvótu v objeme 2 200 000 ton („kvóta A“) a autonómnu
colnú kvótu v objeme 353 000 ton („kvóta B“). Tieto colné kvóty sú spravované ako jedna kvóta, objem celkovej kvóty je teda
2 553 000 ton. Banány dovezené v rámci kvóty A a B podliehajú clu, ktoré nesmie presahovať 75 eur za tonu. Spoločenstvo musí
tiež určiť ustálenú colnú kvótu C pre 850 000 ton. Colná kvóta A/B sa otvorí v rozsahu 83 % pre tradičných dovozcov v závislosti
od „konečného priemerného ročného referenčného množstva (‚referenčného množstva‘) za [obdobie rokov] 1994 – 1996 zodpovedajúceho
každému ‚tradičnému‘ dovozcovi oprávnenému pre kvóty ,A/B‘“. Oprávnení „tradiční“ dovozcovia sú „definovaní v závislosti od
licencií pridelených v súlade s článkom 19 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 404/93 a článkom 3 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 1442/93
pre ‚kategóriu A, účel a)‘“. Okrem toho „dovozcovia nemusia predkladať nové dôkazy“. Zostávajúcich 17 % z colnej kvóty A/B
musí byť pridelených novej kategórii dovozcov definovaných ako „netradiční“. Toto memorandum o porozumení zakazuje používanie
licencií kvóty C pre dovoz banánov kvóty A/B a naopak.
35     Počas druhej fázy použiteľnej od roku 2002 je plánované zachovať účinnosť najmä pravidiel prvej prechodnej fázy, ale ak časť
„B“ celkovej kvóty „A/B“ presiahne 100 000 ton, ovplyvní to celkovú dostupnú ročnú kvótu 2 653 000 ton.
36     Dňa 30. apríla 2001 Komisia a Ekvádorská republika, na účel ukončenia sporu rozdeľujúceho Spoločenstvo a túto krajinu v oblasti
banánov, uzavreli memorandum o porozumení upravené v podstate rovnakým spôsobom ako memorandum o porozumení USA – EU.

Skutkový stav a konanie pred Súdom prvého stupňa
37     Comafrica SpA a Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. (ďalej len „žalobcovia“) sú spoločnosti so sídlom v Taliansku a Nemecku.
Sú časťou skupiny spoločností Dole, na čele ktorej je Dole Food Company Corp., so sídlom v Kalifornii (Spojené štáty). Táto
skupina vykonáva na celosvetovej úrovni aktivity vo výrobe, spracovaní, distribúcii a predaji najmä čerstvého ovocia a zeleniny,
vrátane banánov.
38     Žalobcovia sú zaregistrovaní ako tradiční dovozcovia A/B v Taliansku a Nemecku, v súlade s článkom 3 nariadenia č. 896/2001.
39     Dňa 6. júna 2001 Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Federálny úrad pre poľnohospodárstvo a výživu), príslušná
vnútroštátna inštitúcia Spolkovej republiky Nemecko oznámil žalobcovi Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. (ďalej len „Dole“)
jeho podiel na colnej kvóte A/B poskytnutej tradičným dovozcom na druhý polrok roku 2001, určený v súlade s nariadeniami č. 896/2001
a č. 1121/2001 (ďalej len „napadnuté nariadenia“).
40     Dňa 8. júna 2001 Ministerio del commercio con l’estero (Ministerstvo zahraničného obchodu), príslušný vnútroštátny orgán Talianskej
republiky, oznámil Comafrica SpA (ďalej len „Comafrica“) jeho podiel na vyššie uvedenej colnej kvóte A/B na druhý polrok roku
2001, určený v súlade s napadnutými nariadeniami.
41     Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 19. júna 2001 žalobcovia podali túto žalobu.
42     Osobitným podaním podaným do kancelárie 21. júna 2001 žalobcovia podali návrh na nariadenie predbežného opatrenia smerujúci
k získaniu odkladu vykonateľnosti napadnutých nariadení v rozsahu, v akom sa ich týkajú, a subsidiárne odkladu vykonateľnosti
erga omnes
.
43     Uznesením z 12. septembra 2001, Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia (T‑139/01 R, Zb. s. II‑2415), predseda Súdu prvého
stupňa zamietol tento návrh s výhradou neskoršieho rozhodnutia o trovách konania.
44     Podaním podaným do kancelárie 5. októbra 2001 Španielske kráľovstvo podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka do tohto konania
na podporu návrhov Komisie. Komisia a žalobcovia predložili k tomuto návrhu svoje vyjadrenia 18. a 22. októbra 2001.
45     Podaním podaným do kancelárie 25. októbra 2001 Simba Spa (ďalej len „Simba“) podal návrh na vstup vedľajšieho účastníka do
tohto konania na podporu návrhov žalobcov. Žalobcovia a Komisia sa vyjadrili k tomuto návrhu 9. a 23. novembra 2001.
46     Listom podaným do kancelárie 22. októbra 2001 žalobcovia požiadali o utajenie niektorých častí svojej žaloby vo vzťahu k Španielskemu
kráľovstvu. Listom z 9. novembra 2001 formulovali rovnakú žiadosť vo vzťahu k Simba.
47     Uznesením piatej komory z 27. februára 2002, Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia (T‑139/01, Zb. s. II‑799), Súd prvého
stupňa pribral Španielske kráľovstvo do konania ako vedľajšieho účastníka podporujúceho Komisiu. Rovnako tiež pribral do konania
ako vedľajšieho účastníka Simba podporujúceho návrhy žalobcov. Keďže návrh na vstup Simba bol podaný po uplynutí lehoty uvádzanej
článkom 116 ods. 6 rokovacieho poriadku, Simba bolo povolené predložiť svoje vyjadrenia iba na základe správy pre pojednávanie,
ktorá mu bola doručená počas ústnej časti konania. Nakoniec Súd prvého stupňa vyhovel návrhu na utajenie vo vzťahu k Španielskemu
kráľovstvu.
48     Španielske kráľovstvo predložilo svoje vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania 21. marca 2002, ku ktorému žalobcovia a Komisia
predložili svoje vyjadrenia 5. júna 2002.
49     Po správe sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (piata komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a titulom opatrení na
zabezpečenie priebehu konania vyzval účastníkov konania, aby predložili písomné odpovede na niekoľko otázok, čo títo aj urobili
v stanovených lehotách.
50     Prednesy a odpovede účastníkov na otázky Súdu prvého stupňa boli vypočuté počas pojednávania, ktoré sa konalo 18. novembra
2003.

Návrhy účastníkov
51     Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:
–       vyhlásil žalobu za prípustnú,
–       zrušil napadnuté nariadenia v rozsahu, v akom sú žalobcovia nimi dotknutí, alebo subsidiárne zrušil tieto nariadenia
erga omnes
,
–       zaviazal Komisiu nahradiť žalobcom ujmu utrpenú v súvislosti s prijatím napadnutých nariadení,
–       zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
52     Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
–       odmietol návrh na neplatnosť ako neprípustný a subsidiárne ako nedôvodný,
–       zamietol návrh na náhradu škody ako nedôvodný,
–       zaviazal žalobcov na náhradu trov konania.
53     Španielske kráľovstvo navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
–       odmietol návrh na neplatnosť ako neprípustný a subsidiárne ako nedôvodný,
–       zamietol návrh na náhradu škody ako nedôvodný,
–       zaviazal žalobcov na náhradu trov konania.
54     Simba navrhuje aby Súd prvého stupňa:
–       zrušil napadnuté nariadenia,
–       zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.

O prípustnosti návrhu na neplatnosť

Tvrdenia účastníkov konania
O nariadení č. 896/2001
55     Žalobcovia v prvom rade zdôrazňujú, že sú osobne dotknutí nariadením č. 896/2001.
56     V prvom rade uvádzajú, že toto nariadenie sa musí analyzovať ako zväzok individuálnych rozhodnutí.
57     V tomto smere poznamenávajú, že skupina dovozcov definovaná v článku 4 ods. 1 nariadenia č. 896/2001, ktorej sú časťou, predstavuje
„pevný a uzavretý kruh“. Toto ustanovenie sa v podstate týka iba tradičných dovozcov, ktorí disponujú referenčnými množstvami
pre kategóriu A, účel a), pre obdobie rokov 1994 – 1996 „braných do úvahy pre rok 1998“.
58     Žalobcovia zdôrazňujú, že Komisia v čase, keď vydala nariadenie č. 896/2001, poznala identitu a celkový počet dovozcov patriacich
do tejto skupiny, ako aj ich individuálne referenčné množstvá pre roky 1994 až 1996, pretože tieto boli registrované v roku
1998. Podľa nich Komisia teda vedela, „ktorí dovozcovia mali nárok na dovozné licencie a množstvá, ktoré im boli povolené“.
Žalobcovia tvrdia, že účelom tohto nariadenia bolo priamo určiť konečné referenčné množstvo každého z menovaných dovozcov,
keďže vo svojom článku 4 ods. 1 stanovuje, že toto zodpovedá referenčnému množstvu založenému na prvotných dovozoch realizovaných
počas rokov 1994 až 1996 a braných do úvahy pre rok 1998 a že ani Komisia, ani príslušné orgány členských štátov nie sú oprávnené
zmeniť alebo korigovať tieto údaje. Dovolávajúc sa tých istých skutočností, žalobcovia tvrdia, že dovozcovia už od prijatia
nariadenia č. 896/2001 vedeli konečné referenčné množstvá, ktoré im budú pridelené.
59     Podľa žalobcov skutočnosť, že môže byť následne použitý upravovací koeficient, nie je relevantná, keďže „toto vôbec neovplyvňuje
základný princíp [podľa ktorého] každé individuálne referenčné množstvo bolo určené v roku 1998“. Komisia sa nemôže ďalej
dovolávať skutočnosti, že nemôže vopred predvídať, ktorí dovozcovia podajú písomnú žiadosť. Komisia si v tomto smere zamieňa
individuálny charakter práv poskytnutých nariadením č. 896/2001 a možnosť poskytnutú majiteľovi týchto práv využiť ich alebo
nevyužiť.
60     Nakoniec žalobcovia uvádzajú, že Komisia nemôže vyvodzovať argument z rozsudku Súdneho dvora z 21. januára 1999, Francúzsko/Comafrica
a i. (C‑73/97 P, Zb. s. I‑185), poznamenávajúc, že vo veci, ktorej sa týka tento rozsudok, sa nespochybňovalo vykonávacie
nariadenie vydané Komisiou, ako je nariadenie č. 896/2001, ale nariadenie určujúce jednotný koeficient redukcie pre rok 1994.
Dodávajú, že v rozpore so situáciou vo vyššie uvedenej veci nariadenie č. 896/2001 vôbec neumožňuje Komisii alebo príslušným
vnútroštátnym orgánom neskôr zmeniť individuálne referenčné množstvá dovozcov.
61     Žalobcovia v druhom rade tvrdia, že nariadenie č. 896/2001 obsahuje osobitné ustanovenia, ktoré jasne ukazujú, že nebolo spracované
v abstraktných pojmoch a že výslovne bralo do úvahy „každého tradičného dovozcu, ktorý je výslovne identifikovaný“.
62     Po tretie, žalobcovia uvádzajú, že sú dvomi zo „štyroch vybratých [amerických] dovozcov“ spomenutých v dokumente predloženom
Komisiou v rámci rokovaní, ktoré viedli k uzavretiu memoranda o porozumení USA – EU, a v dokumente uvedenom v prílohe 7 žaloby,
ktorý „určuje celkové referenčné množstvá štyroch dovozcov v nariadení“. Žalobcovia tvrdia, že memorandum o porozumení bolo
„prebraté do právneho poriadku Spoločenstva“ nariadením č. 896/2001 a že cieľom týchto dvoch textov je zabezpečiť, aby „štyria
vybratí americkí dovozcovia“ mohli pokračovať v zásobovaní Spoločenstva banánmi za dodržania určitých množstiev a aby im bolo
zaručené udelenie určitého počtu dovozných licencií. Predstaviteľ Spojených štátov amerických pre obchod dohodol vyriešenie
sporu týkajúceho sa SOT banánov s cieľom „ochrany“ týchto štyroch dovozcov. Žalobcovia trvajú na skutočnosti, že memorandum
o porozumení USA – EU predstavuje riešenie dohodnuté medzi Spojenými štátmi americkými a Spoločenstvom.
63     Po štvrté, žalobcovia tvrdia, že sa líšia od akejkoľvek inej osoby, ktorá môže byť dotknutá nariadením č. 896/2001. Na podporu
tohto tvrdenia uvádzajú, že:
–       sú tradičnými dovozcami, a nie netradičnými dovozcami,
–       patria k „malej skupine“ tradičných dovozcov, ktorí v roku 1998 disponovali referenčnými množstvami pre kategóriu A, účel
a), na rozdiel od dovozcov, ktorí držali referenčné množstvá v roku 1998 pre kategóriu A, účel b) alebo c),
–       nariadenie č. 896/2001 je výslovne konštruované tak, aby sa z oblasti jeho pôsobnosti vylúčili dovozcovia, ktorí v roku 1998
držali referenčné množstvá z titulu kategórie A, účelu b) alebo c) a pre „obmedzenie počtu dovozcov-beneficientov na malú
skupinu patriacu do kategórie A, účelu a)“.
64     Na druhej strane žalobcovia zastávajú názor, že sú priamo dotknutí nariadením č. 896/2001, keďže určenie ich práv si nevyžadovalo
žiadny sprostredkujúci akt akéhokoľvek orgánu.
65     Žalobcovia v tomto smere zdôrazňujú, že existuje podstatný rozdiel medzi týmto nariadením a nariadeniami spornými vo veciach,
ktorých sa týkal už citovaný rozsudok Francúzsko/Comafrica a i. a rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. júla 2001, Comafrica a Dole
Fresh Fruit Europe/Komisia (T‑198/95, T‑171/96, T‑230/97, T‑174/98 a T‑225/99, Zb. s. II‑1975), v tom zmysle, že predmetné
nariadenia obsahovali všetky ustanovenia umožňujúce overiť, či žiadosti o referenčné množstvá podané dovozcami neobsahujú
chyby, a prípadne tieto odstrániť. Žalobcovia upresňujú, že tieto úpravy mohli byť vykonané v ktoromkoľvek štádiu konania
až do určenia upravovacieho koeficientu a že k dátumu uverejnenia tých istých nariadení žiadatelia o dovozné licencie nemali
istotu, že požadované referenčné množstvá nebudú následne zmenené. Naopak, podľa žalobcov v momente, keď bolo nariadenie č. 896/2001
prijaté a/alebo uverejnené, každý žiadateľ vedel, aké bolo referenčné množstvo, na ktoré má právo, bez toho, že by Komisia
alebo príslušné vnútroštátne orgány mohli toto zmeniť, „hoci mali podozrenie, vedeli, alebo museli vedieť, že tieto údaje
sú nepresné“.
66     Žalobcovia dodávajú, že tento spor sa odlišuje rovnako aj od sporu, ktorého sa týkal rozsudok Súdneho dvora zo 6. novembra
1990, Weddel/Komisia (C‑354/87, Zb. s. I‑3847). Vysvetľujú, že vo vyššie menovanej veci konečné referenčné množstvo bolo určené
členskými štátmi, zatiaľ čo v prejednávanej veci referenčné množstvo je už určené samotným nariadením č. 896/2001, iba upravovací
koeficient má byť použitý za predpokladu, že suma referenčného množstva, ktorá je predmetom žiadosti, nezodpovedá celkovej
disponibilnej kvóte.
67     Komisia a Španielske kráľovstvo popierajú v prvom rade to, že by žalobcovia boli individuálne dotknutí nariadením č. 896/2001.
68     Po prvé zdôrazňujú, že toto nariadenie predstavuje všeobecne záväzný normatívny akt a že nemôže byť analyzovaný ako zväzok
individuálnych rozhodnutí. V skutočnosti predpisuje všeobecné pravidlá použiteľné na súhrn dovozcov požadujúcich získanie
referenčného množstva pre dovoz banánov v roku 2001. Okrem toho sa aplikuje na objektívne určené situácie a vyvoláva právne
účinky vo vzťahu ku kategóriám osôb predvídaných abstraktným spôsobom.
69     Komisia popiera tvrdenie žalobcov, podľa ktorého sa nariadenie č. 896/2001 aplikuje na „pevný a uzavretý kruh“ dovozcov, ktorých
identita a vlastnosti by jej boli známe. Komisia pripomína, že judikatúrou je ustálené, že všeobecná záväznosť, a teda normatívna
povaha aktu nie je spochybňovaná možnosťou určiť s väčšou alebo menšou presnosťou počet alebo dokonca identitu právnych subjektov,
na ktoré sa použije v danom momente, pokiaľ je nesporné, že toto použitie sa vykoná v zmysle objektívnej právnej alebo skutkovej
situácie, definovanej aktom vo vzťahu k jeho účelu (rozsudok Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia, už citovaný, bod
100). Nariadenie č. 896/2001 sa teda použilo na žalobcov, ako aj na súhrn tradičných dovozcov „z dôvodu, že títo žiadali referenčné
množstvo, a s cieľom zabezpečiť, aby sa neprekročila tarifná kvóta“.
70     Komisia dodáva, že keď prijala nariadenie č. 896/2001, nepoznala a nemohla presne poznať kategóriu dovozcov, ktorí žiadali
referenčné množstvo z titulu režimu roku 2001. Poznamenáva k tomuto, že určití dovozcovia, ktorí žiadali referenčné množstvo
na rok 1998, medzičasom prestali s výkonom svojej činnosti, alebo splynuli s inými dovozcami, a že nemala žiadnu možnosť poznať
identitu ich nástupcov. Rovnako si niektorí dovozcovia mohli vybrať skôr možnosť registrácie ako netradiční dovozcovia, než
ako tradiční, titulom tarifnej kvóty A/B. Komisia rovnako uvádza, že účelom článku 4 nariadenia č. 896/2001 nie je automaticky
udeliť referenčné množstvo každému tradičnému dovozcovi, ktorý získal referenčné množstvo titulom roku 1998, dovozcovia museli
predložiť na tento účel písomnú žiadosť najneskôr 11. mája 2001. Komisia zdôrazňuje, že nemohla predvídať účinok, aký by malo
nariadenie č. 896/2001 na rozličných dovozcov, pretože referenčné množstvo na pridelenie každému spomedzi nich záviselo od
celkovej úrovne ich žiadostí. Poznamenáva tiež, že súhrn referenčných množstiev, ktorý bol predmetom žiadosti zo strany tradičných
dovozcov A/B, dosiahol 1 964 000 ton, a že pokiaľ by takúto žiadosť predložili všetci tradiční dovozcovia, ktorí na to boli
oprávnení, tento súhrn by dosahoval 1 971 000 ton.
71     Po druhé, Komisia zdôrazňuje, že žalobcovia neupresňujú konkrétne ustanovenia nariadenia č. 896/2001, ktoré jasne preukazujú,
že nebolo vypracované v abstraktných pojmoch. V každom prípade toto nariadenie neobsahuje žiadne ustanovenie identifikujúce
výslovne alebo implicitne žalobcov, ani žiadneho iného konkrétneho dovozcu, alebo ktoré by mohlo implikovať, že s týmito je
zaobchádzané odlišne od akéhokoľvek iného tradičného dovozcu.
72     Po tretie, Komisia popiera, že memorandum o porozumení USA – EU bolo dojednané s výslovným cieľom ochrany „štyroch vybratých
[amerických] dovozcov“, vrátane žalobcov. Komisia pripúšťa, že režim roku 2001 bol sčasti prijatý pre odzrkadlenie „mechanizmu
dojednaného“ so Spojenými štátmi americkými, ale zdôrazňuje, že je evidentné, že zamýšľala predovšetkým vykonať ustanovenia
nariadenia č. 404/93 a v konečnom dôsledku článok 33 ES. Tvrdí, že nemôže potvrdiť, že by predstaviteľ Spojených štátov amerických
pre obchod dohodol urovnanie sporu týkajúceho sa SOT banánov na účel získania určitého výsledku v prospech žalobcov. V každom
prípade, pozícia prijatá tretími krajinami v rámci týchto rokovaní nie je relevantná pre otázku, či žalobca je osobne dotknutý
nariadením. Okrem toho zdôrazňuje, že rokovania vedené medzi Spoločenstvom a Spojenými štátmi americkými boli „politickými
rokovaniami v rámci medzinárodného verejného práva“ a že žalobcovia neboli do týchto rokovaní nijako zapojení.
73     Po štvrté, Komisia a Španielske kráľovstvo tvrdia, že žalobcovia nepreukázali inými dôkazmi, že sú dotknutí nariadením č. 896/2001
z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú pre nich osobitné, alebo skutkovej situácie, ktorá ich charakterizuje vo vzťahu k akejkoľvek
inej osobe.
74     Po piate, Komisia poznamenáva, že v rozpore s tým, čo uvádzajú žalobcovia, nevychádza z už citovaného rozsudku Francúzsko/Comafrica
a i. na odôvodnenie svojho stanoviska, podľa ktorého žalobcovia nie sú osobne dotknutí nariadením č. 896/2001.
75     V druhom rade Komisia uvádza, že žalobcovia nie sú priamo dotknutí nariadením č. 896/2001, keďže ich právne postavenie, čo
sa týka referenčného množstva, nemohlo byť považované za definované skôr, ako boli podané a spracované všetky žiadosti o určenie
referenčného množstva podľa článku 4 ods. 1 nariadenia č. 896/2001 a ako bol určený upravovací koeficient.
O nariadení č. 1121/2001
76     Žalobcovia uvádzajú, že sú priamo a osobne dotknutí nariadením č. 1121/2001. Poznamenávajú, že spĺňajú kritériá prípustnosti
definované Súdnym dvorom v jeho už citovaných rozsudkoch Weddel/Komisia a Francúzsko/Comafrica a i.
77     V tomto smere vysvetľujú, že:
–       upravovací koeficient uvádzaný týmto nariadením je určený na základe dvoch prvkov, menovite na jednej strane celkového referenčného
množstva a na druhej strane celkovej disponibilnej kvóty,
–       celkové referenčné množstvo vyplýva zo súčtu individuálnych referenčných množstiev každého z tradičných dovozcov,
–       Komisia pred určením upravovacieho koeficientu poznala tieto individuálne referenčné množstvá,
–       uverejnenie upravovacieho koeficientu priamo umožnilo každému dovozcovi poznať svoje konečné referenčné množstvá a rozsah
svojich práv na dovozné licencie, pretože na jednej strane tento pred určením predmetného koeficientu poznal svoje referenčné
množstvo brané do úvahy pre rok 1998, a na druhej strane toto množstvo nemohlo byť predmetom žiadnej zmeny.
78     Žalobcovia znovu tvrdia, že režim roku 2001, na rozdiel od režimu rokov 1993 a 1998, nestanovuje žiadny systém overovania
a opravy oznamovaných údajov. Dodávajú, že „upravovací koeficient bol použiteľný iba na dovozcov, ktorí podali žiadosť o dovozné
licencie na základe svojich referenčných množstiev“. Podľa žalobcov ide o „celkom uzavretú skupinu“ a „každý koeficient sa
použil na známych dovozcov a známe referenčné množstvá“.
79     Komisia a Španielske kráľovstvo sa domnievajú, že žaloba o neplatnosť v rozsahu, v akom smeruje proti nariadeniu č. 1121/2001,
musí byť vyhlásená za neprípustnú s ohľadom na už citované rozsudky Francúzsko/Comafrica a i. a Comafrica a Dole Fresh Fruit
Europe/Komisia.
80     Komisia pripúšťa, že režimy rokov 1993 a 1999 spochybňované v konaniach, ktorých sa týkali tieto rozsudky, vykazujú odlišnosti
vo vzťahu k režimu roku 2001. Napriek tomu zastáva názor, že odôvodnenie, ktoré viedlo sudcu Spoločenstva k vyhláseniu neprípustnosti
žalôb v predmetných rozsudkoch, platí rovnako v prejednávanej veci. Komisia v tomto smere poznamenáva, že „ako proces určenia
koeficientu, tak aj jeho účinky na dovozcov sú v režime roku 2001 v podstate rovnaké ako v skorších režimoch“. Upresňuje,
že v každom z týchto režimov koeficient redukcie/úpravy je určený delením sumy celkového disponibilného množstva sumou referenčných
množstiev, ktoré sú predmetom platných žiadostí, a je aplikovaný príslušnými autoritami členských štátov na referenčné množstvo
každého dovozcu, vypočítané týmito orgánmi. Tieto orgány následne oznámia každému dovozcovi referenčné množstvo určené v nadväznosti
na toto finančné obdobie.
81     Odkazujúc na bod 106 už citovaného rozsudku Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia, Komisia poznamenáva, že cieľom a právnym
účinkom prijatia upravovacieho koeficientu nebolo rozhodovať o individuálnych žiadostiach dovozcov podaných pred príslušnými
vnútroštátnymi orgánmi, ale vyvodiť dôsledky z objektívnej skutkovej situácie vyplývajúcej z existencie prekročenia celkového
referenčného množstva Spoločenstva v pomere k objemu colnej kvóty. Komisia uvádza, že pokiaľ vo svojom už citovanom rozsudku
Weddel/Komisia Súdny dvor pripustil, že napadnuté nariadenie predstavuje zväzok individuálnych rozhodnutí, bolo to z dôvodu,
že na rozdiel od tohto konania Komisia prijatím predmetného nariadenia v podstate rozhodla o individuálnych žiadostiach dovozcov.
82     Komisia dodáva, že vo svojom uznesení z 28. júna 2001, Eridania a i./Rada (C‑351/99 P, Zb. s. I‑5007, body 53 až 55) Súdny
dvor potvrdil, že už citovaný rozsudok Weddel/Komisia sa týka iba určitých špecifických situácií, za ktorých boli udelené
individuálne práva. Pritom v prejednávanej veci podľa Komisie udelenie referenčných množstiev žalobcom im neudelilo žiadne
právo na dovoz banánov, ale malo za cieľ iba obmedziť objem banánov, ktoré títo mohli doviezť v rámci colných kvót. Komisia
pripomína, že prepočet referenčného množstva upresneného v dovozných licenciách a možnosť použiť ich si vyžadujú podanie žiadosti
o dovozné licencie.
83     Okrem toho Komisia poznamenáva, že keď určovala predmetný upravovací koeficient, nedisponovala informáciami o individuálnych
referenčných množstvách skutočne požadovaných rozličnými dovozcami v roku 2001, keďže členské štáty jej boli povinné oznámiť
iba súhrn týchto množstiev. Zdôrazňuje, že teda nemohla presne vedieť, aký účinok bude mať určenie upravovacieho koeficientu
na situáciu rozličných dovozcov.
84     Nakoniec Komisia uvádza, že pokiaľ by sa zdalo, že údaje, na ktorých sú založené referenčné množstvá na rok 2001, sú postihnuté
chybami, napriek skutočnosti, že už boli predmetom dôkladnej kontroly v minulosti, mali ona samotná alebo členské štáty vykonať
potrebné opravy. Komisia z toho vyvodzuje, že „hoci ‚dočasné‘ referenčné množstvo dovozcu je menej ohrozené rizikom významných
zmien ako v priebehu predchádzajúcich rokov, platí, že jednoduché uplatnenie upravovacieho koeficientu na požadované referenčné
množstvo neumožňuje dovozcovi vypočítať s istotou svoje konečné referenčné množstvo pre rok 2001“.

Posúdenie Súdom prvého stupňa
85     Podľa článku 230 štvrtého odseku ES môže každá fyzická alebo právnická osoba podať žalobu proti rozhodnutiu, ktoré je jej
určené, alebo proti rozhodnutiu, ktoré sa jej priamo a osobne týka, hoci je vydané formou nariadenia alebo rozhodnutia určeného
inej osobe.
O povahe napadnutých nariadení
86     Žalobcovia spochybňujú normatívnu povahu napadnutých nariadení a zdôrazňujú, že tieto musia byť analyzované ako zväzok individuálnych
rozhodnutí.
87     V tomto smere je namieste pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry musí byť kritérium rozlíšenia medzi nariadením a rozhodnutím
hľadané vo všeobecnej záväznosti predmetného aktu alebo jej absencii (uznesenia Súdneho dvora z 23. novembra 1995, Asocarne/Rada,
C‑10/95 P, Zb. s. I‑4149, bod 28, a z 24. apríla 1996, CNPAAP/Rada, C‑87/95 P, Zb. s. I‑2003, bod 33). Akt má všeobecnú záväznosť,
pokiaľ sa uplatňuje na objektívne určené situácie a pokiaľ vytvára právne účinky voči kategórii osôb vymedzenej všeobecným
a abstraktným spôsobom (pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. júla 1996, Weber/Komisia, T‑482/93, Zb. s. II‑609, bod 55
a citovanú judikatúru).
88     V prejednávanej veci, čo sa týka nariadenia č. 896/2001, nemožno popierať, že toto predstavuje všeobecne záväzný normatívny
akt (uznesenia Súdu prvého stupňa z 25. septembra 2002, Di Lenardo/Komisia, T‑178/01, neuverejnené v Zbierke, bod 47, a Dilexport/Komisia,
T‑179/01, neuverejnené v Zbierke, bod 47). Pravidlá, ktoré obsahuje, sú skutočne vyjadrené všeobecným spôsobom, uplatňujú
sa na objektívne určené situácie a prinášajú právne účinky vo vzťahu ku kategóriám osôb, ktoré sú vymedzené všeobecným a abstraktným
spôsobom.
89     Treba tiež pripomenúť, že toto nariadenie má podľa svojho článku 1 za cieľ stanoviť „podrobné pravidlá pre uplatňovanie opatrení
na dovoz banánov podľa colných kvót stanovených v článku 18 (1) nariadenia [č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením č. 216/2001]
a tiež mimo týchto kvót“. Bolo prijaté Komisiou na základe článku 20 nariadenia č. 404/93, zmeneného a doplneného nariadením
č. 216/2001, ktorý Komisii udeľuje právomoc prijať vykonávacie pravidlá na uplatňovanie hlavy IV toho istého nariadenia, a menovite
pravidlá riadenia colných kvót uvedených v článku 18.
90     Vo svojom článku 2 nariadenie č. 896/2001 sprístupňuje colné kvóty do výšky 83 % pre tradičných dovozcov a do výšky 17 % pre
netradičných dovozcov. Tieto dve kategórie dovozcov sú definované na základe čisto objektívnych kritérií definovaných v článkoch 3
a 6 tohto nariadenia, ktoré nie sú vôbec predmetom žiadneho posúdenia spojeného so špecifickým postavením každého dovozcu
(pozri v tomto zmysle uznesenia Di Lenardo/Komisia, už citované, bod 46, a Dilexport/Komisia, už citované, bod 46). O to isté
ide aj v prípade definovania pojmov „tradičný dovozca A/B“ a „tradičný dovozca C“ v článku 3 nariadenia č. 896/2001, ktoré
zohľadňuje uskutočnenie prvotného dovozu minimálneho množstva banánov z tretích krajín a/alebo netradičných banánov AKT v prvom
prípade, alebo tradičných banánov AKT v druhom prípade, a to podľa definícií daných v článku 16 nariadenia č. 404/93 vo verzii
zmenenej nariadením č. 1637/98.
91     Nariadenie č. 896/2001 definuje pravidlá prístupu týchto rozličných kategórií dovozcov k colným kvótam v závislosti od údajov
všeobecnej a abstraktnej povahy bez toho, aby bola akokoľvek braná do úvahy situácia individuálneho dovozcu, ako sú žalobcovia.
V podstate toto nariadenie všeobecne a abstraktne určuje spôsob stanovenia referenčných množstiev tradičných dovozcov a ročných
pridelených množstiev netradičných dovozcov, ako aj proces registrácie týchto netradičných dovozcov a upresňuje pravidlá pre
vydávanie dovozných licencií.
92     Nakoniec nariadenie č. 896/2001 tiež všeobecne a abstraktne určuje pravidlá použiteľné na dovoz banánov nad rámec colných
kvót.
93     Argument žalobcov, podľa ktorého toto nariadenie obsahuje konkrétne ustanovenia dokazujúce, že nebolo vypracované v abstraktných
pojmoch, a že bol výslovne zohľadňovaný „každý tradičný dovozca, ktorý je výslovne identifikovaný“, nemá teda žiadny podklad.
Je nutné okrem toho konštatovať, že žalobcovia nijako neidentifikovali konkrétne ustanovenia, na ktoré odkazujú.
94     Za predpokladu, že sa žalobcovia v tomto smere odvolávajú na článok 4 ods. 1 nariadenia č. 896/2001, je namieste konštatovať,
že tento zjavne predstavuje ustanovenie so všeobecnou záväznosťou. Toto ustanovenie všeobecne a abstraktne určuje spôsob,
ktorým sa určí referenčné množstvo tradičných dovozcov A/B tým, že na jednej strane určuje, že záujemca musí podať na tento
účel písomnú žiadosť najneskôr do 11. mája 2001, a na druhej strane, že toto množstvo je vypočítané na základe „priemeru prvotných
dovozov banánov z tretích krajín a/alebo netradičných AKT banánov počas rokov 1994, 1995 a 1996 braných do úvahy s cieľom
spracovať colnú kvótu na dovoz banánov z tretích krajín a netradičných AKT banánov v súlade s ustanoveniami článku 19 ods. 2
nariadenia [č. 404/93], uplatňovaného v roku 1998 na kategóriu dovozcov uvedených v odseku 1, písm. a) tohto článku“. Tieto
kritériá sa uplatňujú bez akéhokoľvek rozdielu na všetkých tradičných dovozcov A/B, ktorí sú definovaní všeobecným a abstraktným
spôsobom a na základe čisto objektívnych údajov v článku 3 nariadenia č. 896/2001 (pozri bod 90 vyššie). Ide teda nesporne
o ustanovenie, ktoré sa použije na situáciu určenú objektívne a ktoré prináša právne účinky vo vzťahu ku kategóriám osôb uvádzaných
všeobecným a abstraktným spôsobom. Týka sa nielen žalobcov, ale tiež všetkých ostatných ekonomických subjektov nachádzajúcich
sa v podobnej situácii.
95     Tento záver nemôže byť spochybnený argumentom žalobcov, podľa ktorého Komisia, keď prijímala nariadenie č. 896/2001, poznala
identitu a celkový počet dovozcov uvedených v článku 4 ods. 1. Na jednej strane toto tvrdenie nie je podložené. V skutočnosti
v momente, keď toto nariadenie bolo prijaté, Komisia nevedela a nemohla vedieť s určitosťou, ktorí dovozcovia podajú žiadosť
o určenie referenčného množstva v lehote do 11. mája 2001. Komisia nemohla najmä predpokladať, či všetci tradiční dovozcovia
A/B, ktorí disponovali referenčnými množstvami pre kategóriu A, účel a) pre rok 1998, požiadajú o určenie referenčného množstva
z titulu režimu roku 2001. Okrem toho, ako to dôvodne poznamenáva Komisia, nemohlo byť vylúčené, že určití dovozcovia, ktorí
získali referenčné množstvo pre rok 1998, následne ukončili svoje činnosti alebo splynuli s inými dovozcami. Okrem toho je
argument žalobcov irelevantný. V skutočnosti, hoci by bolo preukázané, že subjekty, na ktoré sa použije článok 4 ods. 1 nariadenia
č. 896/2001, boli v momente jeho prijatia identifikovateľné, jeho normatívna pôsobnosť nemôže byť spochybňovaná, keďže s ohľadom
na skutočnosť uvedenú v bode 94 vyššie, sa toto ustanovenie vzťahuje iba na objektívne skutkové a právne situácie (pozri v tomto
zmysle uznesenie CNPAAP/Rada, už citované, bod 35, a uznesenie Súdu prvého stupňa z 15. decembra 2000, Galileo a Galileo International/Rada,
T‑113/99, Zb. s. II‑4141, bod 47, potvrdené uznesením Súdneho dvora z 25. apríla 2002, Galileo a Galileo International/Rada,
C‑96/01 P, Zb. s. I‑4025).
96     Žalobcovia nie sú ďalej oprávnení tvrdiť, že článok 4 ods. 1 nariadenia č. 896/2001 mal za cieľ priamo určiť konečné referenčné
množstvá každého z tradičných dovozcov A/B a umožniť im, ako aj Komisii, poznať toto referenčné množstvo od prijatia tohto
nariadenia. V tomto štádiu mohlo mať referenčné množstvo uvedené v tomto ustanovení iba dočasnú povahu v tom zmysle, že pokiaľ
by došlo k rozdielu medzi celkovými referenčnými množstvami požadovanými tradičnými dovozcami A/B a disponibilnými colnými
kvótami, toto referenčné množstvo by bolo korigované upravovacím koeficientom určeným Komisiou (pozri článok 5 ods. 2 nariadenia
č. 896/2001). No v dobe prijatia nariadenia č. 896/2001 ani Komisia, ani tradiční dovozcovia A/B nemohli predvídať, že dôjde
k takému rozdielu, ani predvídať
a

fortiori
jeho rozsah, keďže ako bolo uvedené v bode 95 vyššie, títo dovozcovia mali predložiť svoju žiadosť o určenie referenčného
množstva do 11. mája 2001 a nič neumožňovalo predpokladať, či všetci využijú toto právo. V prejednávanej veci, ako to uviedla
Komisia bez toho, že by jej žalobcovia oponovali, boli nakoniec celkové referenčné množstvá požadované v danej lehote tradičnými
dovozcami A/B nižšie, ako by boli, pokiaľ by všetci tradiční dovozcovia A/B oprávnení podať takúto žiadosť tak urobili.
97     Na druhom mieste, pokiaľ ide o nariadenie č. 1121/2001, žalobcovia spochybňujú jeho normatívnu povahu vychádzajúc v podstate
zo zásady definovanej Súdnym dvorom v jeho už citovaných rozsudkoch Weddel/Komisia a Francúzsko/Comafrica a i.
98     Po prvé trvajú na skutočnosti, že toto nariadenie sa použije iba na uzavretý a obmedzený okruh právnych subjektov, ktorého
sú časťou.
99     V tomto smere je potrebné konštatovať, že nariadenie č. 1121/2001 sa týka skutočne iba tých dovozcov, ktorí v minulosti, menovite
najneskôr 11. mája 2001, podali písomnú žiadosť príslušným vnútroštátnym orgánom, a žiadna žiadosť podaná neskôr nemôže byť
zohľadnená. Okrem toho nariadenie č. 1121/2001 sa použije iba na dovozcov, ktorí zodpovedajú určitému počtu ako hmotných,
tak aj procesných podmienok.
100   Napriek tomu podľa ustálenej judikatúry nie je všeobecná záväznosť aktu spochybnená možnosťou určiť, s väčšou alebo menšou
presnosťou, počet alebo dokonca identitu právnych subjektov, na ktoré sa akt v daný moment použije, pokiaľ je nepochybné,
že toto použitie sa vykonáva podľa objektívnej právnej a skutkovej situácie definovanej aktom vo vzťahu k jeho účelu (rozsudok
Súdneho dvora z 15. februára 1996, Buralux a i./Rada, C‑209/94 P, Zb. s. I‑615, bod 24, a uznesenie Súdu prvého stupňa z 29. júna
1995, Cantina cooperativa fra produttori vitivinicoli di Torre di Mosto a i./Komisia, T‑183/94, Zb. s. II‑1941, bod 48).
101   Pritom, toto je práve daný prípad. V skutočnosti smeruje nariadenie č. 1121/2001 všeobecným spôsobom k zaisteniu správneho
režimu správy colných kvót zavedeného nariadením č. 896/2001 – režimu, ktorý je založený na rozdelení colných kvót medzi dve
kategórie dovozcov, menovite tradičných dovozcov a netradičných dovozcov, a na oddelenej správe jednak colných kvót A a B,
a jednak colnej kvóty C. Cieľom nariadenia č. 1121/2001 je celkovo upraviť referenčné množstvá požadované na jednej strane
tradičnými dovozcami A/B a na druhej strane tradičnými dovozcami C vo vzťahu k disponibilným colným kvótam A/B a C. Čo sa
týka tradičných dovozcov A/B, určuje vo svojom článku 1 ods. 1 upravovací koeficient 1,07883 použiteľný na ich individuálne
referenčné množstvá, keďže celková výška referenčných množstiev požadovaných podľa článku 4 ods. 1 nariadenia č. 896/2001
sa ukázala nižšia ako disponibilné množstvá colných kvót.
102   Po druhé žalobcovia zdôrazňujú rozdiely, ktoré existujú medzi režimami 1993 a 1999 na jednej strane a režimom 2001 na druhej
strane. Podrobnejšie uvádzajú, že režim roku 2001 na rozdiel od dvoch ostatných režimov vôbec neuvádzal pre Komisiu alebo
pre príslušné orgány členských štátov možnosť overiť, prípadne opraviť referenčné množstvo požadované každým dovozcom.
103   V tomto smere treba konštatovať, že režimy rokov 1993 a 1999 sa skutočne odlišujú od režimu roku 2001, čo sa týka určenia
referenčného množstva dovozcov kategórie A (v režime roku 1993) alebo tradičných dovozcov (v režimoch rokov 1999 a 2001).
Ako je vysvetlené v bode 103 už citovaného rozsudku Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia, Komisia a príslušné vnútroštátne
orgány v rámci režimov rokov 1993 a 1999 aktívne pristupovali k overovaniu a prípadne k oprave individuálnych referenčných
množstiev dovozcov na účely eliminovania prípadov dvojitého započítania. Naopak, pokiaľ ide o režim roku 2001, referenčné
množstvá tradičných dovozcov A/B sú určené na základe historických údajov týkajúcich sa prvotných dovozov už overených a prípadne
opravených v rámci predchádzajúcich režimov. Pre túto skutočnosť ani článok 4 ods. 1 nariadenia č. 896/2001, ani žiadne iné
ustanovenie tohto nariadenia neuvádzajú výslovne možnosť Komisie alebo príslušných vnútroštátnych orgánov vykonať dodatočné
overenie alebo opravu týchto údajov. Iste, dovozca nemôže legitímne zakladať svoju žiadosť o určenie referenčného množstva
na zjavne nesprávnych alebo podvodných údajoch. Pokiaľ by bol predložený dôkaz takejto nesprávnosti alebo podvodu, Komisia
alebo príslušné vnútroštátne orgány by museli aj pri nedostatku akéhokoľvek výslovného ustanovenia v tomto smere v nariadení
č. 896/2001 vykonať potrebné opravy. V prejednávanej veci sa však predsa javí, že pokiaľ ide o údaje týkajúce sa tradičných
dovozcov A/B, nebola v praxi vykonaná žiadna nová oprava. Jediný príklad, ktorý Komisia mohla uviesť v tejto záležitosti na
písomnú otázku Súdu prvého stupňa, nie je presvedčivý, keďže ide o prípad, v ktorom sa rozhodla opraviť celkové množstvo,
ktoré jej bolo oznámené francúzskymi orgánmi, v súlade s článkom 5 ods. 1 nariadenia č. 896/2001, v nadväznosti na odhalenie
nie podvodného alebo nadsadeného prehlásenia dovozcu alebo situácie dvojitého započítania, ale omylu vo výklade článku 4 ods. 1
toho istého nariadenia týmito orgánmi.
104   Z vyššie uvedených rozdielov medzi režimami rokov 1993 a 1999 na jednej strane a režimom roku 2001 na druhej strane však nemôže
byť vyvodzované, že nariadenie č. 1121/2001 sa musí analyzovať ako zväzok individuálnych rozhodnutí, ktoré sa týkajú každého
tradičného dovozcu A/B, medzi nimi aj žalobcov.
105   Ako už bolo vysvetlené v bode 101 vyššie, nariadenie č. 1121/2001 nebolo totiž prijaté vzhľadom na konkrétnu situáciu tradičných
dovozcov A/B, ale z dôvodu objektívnej skutkovej situácie, teda skutočnosti, že celkové referenčné množstvá oznámené v súhrne
Komisii členskými štátmi za použitia článku 5 ods. 1 nariadenia č. 896/2001 boli nižšie ako disponibilné množstvá colných
kvót. Inými slovami, upravovací koeficient 1,07883 určený nariadením č. 1121/2001 je výsledkom jednoduchého matematického
výpočtu, a nie posúdenia konkrétnej situácie každého tradičného dovozcu A/B. Jednotným spôsobom sa dotýka všetkých tradičných
dovozcov A/B, ktorí podali žiadosť o určenie referenčného množstva pred 11. májom 2001. Cieľom a právnym účelom prijatia nariadenia
č. 1121/2001 nie je teda rozhodnúť o individuálnych žiadostiach dovozcov podaných pred príslušnými vnútroštátnymi orgánmi
(pozri v tomto zmysle rozsudok Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia, už citovaný, bod 106).
106   Z vyššie uvedeného je teda nutné vyvodiť záver, že napadnuté nariadenia majú svojou povahou normatívny charakter so všeobecnou
pôsobnosťou.
O aktívnej legitimácii žalobcov
107   Je potrebné pripomenúť, že všeobecne záväzný akt, ako je nariadenie, sa môže za určitých okolností osobne týkať určitých fyzických
alebo právnických osôb, pričom má voči nim povahu rozhodnutia (pozri najmä rozsudky Súdneho dvora zo 16. mája 1991, Extramet
Industrie/Rada, C‑358/89, Zb. s. I‑2501, bod 13; z 18. mája 1994, Codorniu/Rada, C‑309/89, Zb. s. I‑1853, bod 19, a z 25. júla
2002, Unión de Pequeños Agricultores/Rada, C‑50/00 P, Zb. s. I‑6677, bod 36). To je prípad, ak sa predmetný akt týka fyzickej
alebo právnickej osoby z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú pre túto osobu zvláštne, alebo skutkovej situácie, ktorá ju
charakterizuje vo vzťahu ku všetkým iným osobám, a tým ju individualizuje spôsobom obdobným tomu, ako by tomu bolo u adresáta
rozhodnutia (pozri najmä rozsudky Súdneho dvora z 15. júla 1963, Plaumann/Komisia, 25/62, Zb. s. 197, 223; z 22. novembra
2001, Nederlandse Antillen/Rada, C‑452/98, Zb. s. I‑8973, bod 60, a z 25. júla 2002, Unión de Pequeños Agricultores/Rada,
C‑50/00 P, Zb. s. I‑6677, bod 36).
108   V prejednávanej veci, pokiaľ ide v prvom rade o nariadenie č. 896/2001, bolo v bodoch 88 až 92 a 94 vyššie konštatované, že
pravidlá, ktoré sú v ňom obsiahnuté, menovite v jeho článku 4 ods. 1, sú formulované všeobecným spôsobom, použijú sa na objektívne
určené situácie a prinášajú právne účinky vo vzťahu ku kategóriám osôb uvádzaným všeobecným a abstraktným spôsobom. Toto nariadenie
sa žalobcov týka iba v ich objektívnom postavení ako tradičných dovozcov A/B, a to z rovnakého dôvodu ako každého iného dovozcu
tejto kategórie.
109   Tento záver nie je spochybňovaný argumentáciou, ktorú žalobcovia odvodzujú z tabuľky uvádzanej v prílohe 7 žaloby. Táto tabuľka
ukazuje pre roky 1989 až 1996 celkovú výšku referenčných množstiev dovozcov patriacich do kategórie A, účel a), teda primárnych
dovozcov, celkovú výšku referenčných množstiev „štyroch vybraných dovozcov“ a percentuálnu mieru vyplývajúcu z pomeru medzi
neskôr menovaným údajom a prvým údajom. Komisia nespochybňuje, že „štyria vybraní dovozcovia“ sú žalobcovia a dva podniky
patriace ku skupine Chiquita. Predsa však skutočnosť, že celkové údaje týkajúce sa týchto dovozcov boli posudzované Komisiou
a predstaviteľom Spojených štátov amerických pre obchod v rámci rokovaní na účel urovnania sporu týkajúceho sa SOT banánov,
ani za predpokladu, že je preukázaná, vôbec neznamená, že nariadenie č. 896/2001 bolo prijaté na účely dosiahnutia určitého
výsledku v prospech týchto dovozcov, a najmä zaručiť im udelenie určitého počtu dovozných licencií, ako to tvrdia žalobcovia.
Rovnako sama skutočnosť, že Komisia disponovala informáciami o prvotných dovozoch realizovaných najmä žalobcami, takisto nie
je dostačujúca pre ich individualizovanie s ohľadom na nariadenie č. 896/2001 vzhľadom na všetkých ostatných dovozcov dotknutých
týmto nariadením.
110   Skutočne je potrebné rozlišovať dve situácie. Na jednej strane takú ako v prejednávanej veci, kde zákonodarca skúma informácie
a údaje týkajúce sa trhu na účel zabezpečenia, aby bola jeho situácia správne zohľadnená v ustanoveniach a cieľoch aktu, ktorý
mieni prijať. Na druhej strane je tu situácia, v ktorej zákonodarca prijíma akt na účel dosiahnutia špecifického cieľa v prospech
určitých právnych subjektov, čo nie je situácia v prejednávanej veci.
111   Žalobcovia sa nemôžu ďalej dovolávať skutočnosti, že patria do kategórie tradičných dovozcov na rozdiel od kategórie netradičných
dovozcov, ako aj „malej skupiny“ dovozcov disponujúcich referenčnými množstvami kategórie A, účelu a) pre rok 1998, na účely
tvrdenia, že sa odlišujú od všetkých ostatných dovozcov dotknutých nariadením č. 896/2001 (pozri bod 63 vyššie).
112   Ako vyplýva z bodov 13 a 90 vyššie, systém rozdelenia colných kvót zavedený nariadením č. 896/2001 sa zakladá práve na rozdelení
medzi „tradičnými dovozcami“ a „netradičnými dovozcami“. Tieto dve kategórie dovozcov predstavujú všeobecne a abstraktne vymedzené
kategórie osôb (pozri bod 90 vyššie). Objektívne vlastnosti tradičného dovozcu, ktoré majú žalobcovia, nemajú teda za následok
ich individualizáciu s ohľadom na nariadenie č. 896/2001.
113   Rovnaký záver sa ponúka, čo sa týka argumentu, ktorý žalobcovia odvodzujú od skutočnosti, že patria k „malej skupine dovozcov“,
ktorí disponujú referenčnými množstvami kategórie A, účelu a) pre rok 1998. Hoci je podľa nariadenia č. 896/2001 pravda, že
iba prvotní dovozcovia sú považovaní za tradičných dovozcov a že ich referenčné množstvo je určené na základe priemeru prvotných
dovozov realizovaných v priebehu rokov 1994 až 1996 a zohľadnených v roku 1998, skutočnosťou zostáva, že ide o všeobecné a abstraktné
kritériá (pozri body 90 a 94 vyššie). Skutočnosti uvádzané žalobcami nemajú teda individualizujúcu povahu.
114   Čo sa v druhom rade týka nariadenia č. 1121/2001, postačuje konštatovať, že žalobcovia nepreukazujú ani sa nedovolávajú, že
sú týmto postihnutí z dôvodu určitých vlastností, ktoré sú pre nich špecifické, alebo skutkovej situácie, ktorá ich charakterizuje
vo vzťahu ku všetkým ostatným osobám, a tým ich individualizuje spôsobom obdobným tomu, akým by bol individualizovaný adresát.
115   Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že napadnuté nariadenia predstavujú všeobecne záväzné opatrenia a že žalobcovia nie sú nimi
zasiahnutí z dôvodu určitých okolností, ktoré sú pre nich osobitné, alebo skutkovej situácie, ktorá ich charakterizuje vo
vzťahu ku všetkým ostatným osobám, a tým ich individualizuje. Žalobcovia nemôžu byť teda považovaní za osobne dotknutých napadnutými
rozhodnutiami. Keďže žalobcovia nespĺňajú ani jednu z podmienok prípustnosti uvedených v článku 230 štvrtom odseku ES, nie
je potrebné skúmať otázku, či sa ich napadnuté nariadenia priamo dotýkajú.
116   Z toho vyplýva, že žaloba v rozsahu, v akom smeruje k zrušeniu napadnutých nariadení, musí byť zamietnutá ako neprípustná.

O návrhu na náhradu škody

Tvrdenia účastníkov konania
117   Žalobcovia tvrdia, že tým, že v nariadení č. 896/2001 je uvedené, že referenčné množstvo tradičných dovozcov A/B sa určí na
základe priemeru prvotných dovozov banánov z tretích krajín a/alebo tradičných banánov AKT uskutočnených v priebehu rokov
1994 až 1996 zohľadnených pre rok 1998 pre správu colnej kvóty pre dovoz banánov pochádzajúcich z tretích krajín a na množstvo
netradičných banánov AKT, a prijatím nariadenia č. 1121/2001 so zreteľom na takto určené referenčné množstvo Komisia postupovala
protiprávne, v dôsledku čoho vznikla škoda. Žalobcovia zastávajú názor, že sú splnené podmienky pre uplatňovanie mimozmluvnej
zodpovednosti Spoločenstva.
118   Po prvé, žalobcovia na prvom mieste tvrdia, že napadnuté nariadenia nie sú právnymi predpismi obsahujúcimi rozhodnutie v oblasti
hospodárskej politiky a že ich prijatím Komisia zavinila „administratívny nedostatok“.
119   Tvrdia, že údaje týkajúce sa prvotných dovozov banánov počas rokov 1994 až 1996 zohľadnené pre rok 1998 sú značne chybné.
V mnohých prípadoch boli v skutočnosti množstvá deklarované v tom čase dovozcami podvodne navýšené alebo sa započítali dvakrát.
Vo svojej žalobe uvádzajú, že percento chýb („nadmerné žiadosti vo vzťahu k použitým licenciám“) predstavovalo v rokoch 1994
až 1996 v priemere 23,98 %. Vo svojej replike znižujú toto percento chýb na 13,6 %.
120   Žalobcovia tvrdia, že Komisia vedela, že tieto údaje boli nepresné, a okrem toho pripustila v rámci konania o nariadení predbežného
opatrenia priemerné percento chýb približne 11 %. Kritizujú skutočnosť, že Komisia sa napriek tomu rozhodla použiť tieto údaje
v napadnutých nariadeniach, a to bez stanovenia možnosti pre seba alebo pre členské štáty overiť tieto údaje, prípadne ich
opraviť. Podľa žalobcov však v právnom poriadku alebo v praxi neexistovala žiadna prekážka pre takéto overenie alebo opravu.
Takýmto konaním Komisia nesplnila svoju povinnosť „stanoviť upravovací koeficient za rešpektovania práva“ a nespravovala riadnym
spôsobom SOT banánov.
121   Žalobcovia zastávajú názor, že Komisia sa nemôže dovolávať skutočnosti, že referenčné obdobie 1994 – 1996 bolo posledným obdobím,
za ktoré disponovala dostatočne overenými údajmi o prvotných dovozoch. Poznamenávajú, že percento chýb pre rok 1994 bolo obzvlášť
vysoké a že pokiaľ by Komisia vybrala trojročné obdobie 1995 – 1997, bolo by priemerné percento chýb menej významné. Napádajú
tvrdenie Komisie, podľa ktorého roky 1994 až 1996 boli poslednými rokmi, za ktoré boli dostupné údaje o prvotných dovozoch,
zdôrazňujúc, že takéto údaje boli tiež dostupné pre roky 1997 a 1998, aj keď ešte neboli overené Komisiou a príslušnými vnútroštátnymi
orgánmi. Nakoniec poznamenávajú, že Komisia nemôže vyvodzovať argument z konštatovaní vykonaných Súdom prvého stupňa v bode 149
jeho už citovaného rozsudku Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia.
122   Za predpokladu, že by Súd prvého stupňa zastával názor, že napadnuté nariadenia sú právnymi predpismi obsahujúcimi rozhodnutia
v oblasti hospodárskej politiky, žalobcovia subsidiárne uvádzajú, že Komisia porušila vyššiu právnu zásadu smerujúcu k ochrane
jednotlivcov a že jej konanie má v dostatočnej miere znaky takého porušenia. Dovolávajú sa konkrétne porušenia zásady správneho
úradného postupu alebo „zásady, podľa ktorej musí byť použitie právnych predpisov Spoločenstva určité a predvídateľné“ (rozsudok
Súdneho dvora z 15. decembra 1987, Holandsko/Komisia, 326/85, Zb. s. 5091). Podľa žalobcov „inštitúcia nemôže prijať akt na
základe skutočností, o ktorých vie alebo zjavne musela vedieť, že boli chybné, najmä ak takýto akt zasahuje do práv jednotlivcov“.
123   V druhom rade žalobcovia tvrdia, že prijatím napadnutých nariadení utrpeli ujmu spočívajúcu najmä v strate práva na dovoz
určitých množstiev banánov.
124   Vo svojej žalobe odhadujú, že v roku 2001 stratili právo na dovoz nasledujúcich množstiev banánov: …(
) ton, čo sa týka Comafrica, a… ton, čo sa týka Dole. Prichádzajú k týmto číslam na základe nasledujúcich výpočtov:
–       celková colná kvóta dostupná pre rok 2001 dosiahla 2 553 000 ton,
–       disponibilná colná kvóta pre dovozcov A/B predstavovala 83 % tohto množstva, teda 2 118 990 ton,
–       počas referenčného obdobia 1994 – 1996 boli dovozné licencie použité do výšky 1 590 050 ton,
–       upravovací koeficient mal byť teda stanovený na 1,3327,
–       priemer dovozov uskutočnených Comafrica počas referenčného obdobia dosiahol… ton,
–       použitím upravovacieho koeficientu na toto množstvo by Comafrica mala právo žiadať o licencie do výšky… ton,
–       použitím na vyššie uvedené množstvo… ton upravovacieho koeficientu 1,07883 uvedeného nariadením č. 1121/2001 má Comafrica
právo podať žiadosť o licencie iba do výšky… ton,
–       priemer dovozov uskutočnených Dole počas referenčného obdobia dosiahol… ton,
–       použitím upravovacieho koeficientu 1,3327 by Dole mala právo žiadať o licencie do výšky… ton,
–       použitím na vyššie uvedené množstvo… ton upravovacieho koeficientu 1,07883 uvedeného nariadením č. 1121/2001 má Dole právo
predložiť žiadosť o certifikáty iba do výšky… ton.
125   Vo svojej replike žalobcovia pripúšťajú, že ich odhad objemu nadmerných žiadostí, tak ako je formulovaný v žalobe, neberie
do úvahy dovozy realizované do Rakúska, Fínska a Švédska (pozri bod 133 nižšie). Tvrdia, že Komisia priznala priemernú „11,24 %
mieru nadmerných žiadostí“ pre obdobie 1994 – 1996, a uvádzajú, že táto percentuálna miera slúži ako základ pre výpočet ich
ujmy. Okrem toho odkazujú na údaje a informácie týkajúce sa ujmy obsiahnutej v ich návrhu na nariadenie predbežného opatrenia,
navrhujúc ich aktualizáciu.
126   Vo svojich stanoviskách k vyjadreniu vedľajšieho účastníka konania – Španielskeho kráľovstva – žalobcovia navrhujú aktualizovať
údaje uvádzané v ich žalobe. Nakoniec v odpovedi na jednu z písomných otázok, ktoré im boli položené Súdom prvého stupňa (pozri
bod 49 vyššie) žalobcovia uznávajú, že opomenuli vo svojom výpočte prvého údaja o ujme zohľadniť článok 28 ods. 2 nariadenia
č. 896/2001 a následne upravujú údaje obsiahnuté vo svojej žalobe.
127   Po druhé žalobcovia zdôrazňujú „stratu budúcich práv, čo sa týka stratených množstiev“.
128   Po tretie tvrdia, že uplatnenie nelegálnych referenčných množstiev malo rovnako za následok zníženie ich podielu na trhu.
129   Nakoniec sa žalobcovia domáhajú, aby sumy, ktoré im budú poskytnuté titulom náhrady škody, boli zvýšené o náhradu ušlého zisku.
130   V treťom rade, čo sa týka príčinnej súvislosti tvrdia, že za absencie protiprávnych opatrení prijatých Komisiou v rámci nariadenia
č. 896/2001 a č. 1121/2001 mali získať vyššie referenčné množstvá, a v dôsledku toho nároky na podstatnejšie dovozné licencie.
131   Komisia odmieta tieto tvrdenia.
132   V prvom rade uvádza, že jej nemôže byť vytýkané žiadne protiprávne konanie. Zdôrazňuje, že disponuje širokou mierou voľnej
úvahy v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky, a vyvodzuje z toho, že jej mimozmluvná zodpovednosť môže byť uplatňovaná
iba v prípadoch konania, ktoré má v dostatočnej miere znaky porušenia právnej normy udeľujúcej práva jednotlivcom.
133   Komisia popiera, že by percento chyby v priemere predstavovalo 23,98 % za trojročné obdobie a prevyšovalo 50 % v roku 1994.
Poznamenáva konkrétnejšie, že údaje uvádzané žalobcami pre rok 1994 neberú do úvahy dovozy realizované do Rakúska, Fínska
a Švédska, ktoré v tom čase neboli členmi Spoločenstva.
134   Komisia s odvolaním sa na článok 19 ods. 1 nariadenia č. 404/93 v jeho verzii zmenenej nariadením č. 216/2001 uvádza, že správa
colných kvót môže byť vykonávaná použitím metódy založenej na zohľadnení tradičných obchodných tokov, metódy, pre ktorú sa
rozhodla. Vysvetľuje, že sa takto rozhodla zobrať do úvahy dostupné historické údaje a že najspoľahlivejšie boli nutne tie,
ktoré už boli oznámené a overené na účel rozdelenia referenčných množstiev počas predchádzajúcich rokov. Roky 1994 až 1996
boli poslednými rokmi, za ktoré boli takéto údaje k dispozícii, rok 1998 bol posledným rokom použitia režimu roku 1993, pre
ktorý boli údaje o prvotných dovozoch použité. Komisia trvá na skutočnosti, že tieto údaje boli starostlivo preskúmané a opravené,
a zdôrazňuje, že údaje, ktoré poskytla „čo sa týka možnej miery nepresnosti údajov za roky 1994 – 1996“, už akceptoval Súd
prvého stupňa v už citovanom rozsudku Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia. Upresňuje tiež, že uplatnenie údajov týkajúcich
sa rokov 1994 – 1996 umožnilo rýchlo vybudovať nový systém, ktorý bol v podstate prechodný a pre ktorý bolo posúdené ako vhodné
ponechať trojročné obdobie ako predtým, keďže to umožnilo zmierniť kolísania na trhu s banánmi zaznamenané z roka na rok.
135   Komisia popiera opodstatnenosť tvrdenia žalobcov, podľa ktorého údaje o prvotných dovozoch boli rovnako dostupné pre roky
1997 a 1998. Vysvetľuje, že faxovou správou z 24. mája 2000 vyzvala všetky členské štáty, aby jej poskytli údaje o množstvách
uvedených na trh prvotnými dovozcami v rokoch 1997 a 1998, alebo jej prípadne oznámili, že tieto údaje neboli dostupné. Sedem
členských štátov nevyhovelo tejto žiadosti. Čo sa týka ostatných členských štátov, situácia bola takáto:
–       Helénska republika a Fínska republika poskytli celkové údaje o dovozoch bez rozlíšenia dovozcu,
–       Rakúska republika poskytla údaje iba vo všeobecnej rovine dovozov,
–       ostatné členské štáty s výnimkou Talianskej republiky odpovedali, že údaje poskytnuté ich dovozcami za rok 1997 neboli nikdy
overené príslušnými orgánmi, zatiaľ čo údaje za rok 1998 neboli nikdy zhromaždené,
–       údaje za rok 1997 neboli k dispozícii pre Portugalskú republiku,
–       iba Talianska republika bola schopná poskytnúť údaje, hoci nekompletné, za roky 1997 a 1998, zdôrazňujúc, že ide o hrubé čísla
oznámené talianskymi dovozcami, ktoré neboli nikdy overené príslušnými orgánmi.
136   Čo sa týka žalobného dôvodu odvodzovaného z toho, že si Komisia nevyhradila možnosť overiť presnosť oznámených údajov, Komisia
zdôrazňuje, že systém určenia referenčných množstiev uvedený v nariadení č. 896/2001 nespočíva na žiadostiach založených na
nových údajoch, ale na údajoch týkajúcich sa obdobia 1994 – 1996. Pritom tieto údaje už boli predmetom dôsledných overovaní
zo strany členských štátov a Komisie, rovnako ako to bolo konštatované Súdom prvého stupňa v už citovanom rozsudku Comafrica
a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia. Upresňuje, že hoci je pravdou, že tieto údaje neboli dokonalé, Súd prvého stupňa bol v tomto
rozsudku napriek tomu názoru, že dôvody uvádzané na odôvodnenie týchto nedostatkov boli presvedčivé, a uznal, že použitie
týchto údajov nebolo zjavne nevhodné.
137   Čo sa týka žalobných dôvodov, ktoré žalobcovia uplatňujú proti nariadeniu č. 1121/2001, Komisia uvádza, že tieto sa zakladajú
na mylnom predpoklade, podľa ktorého je nariadenie č. 896/2001 nezákonné.
138   V druhom rade, čo sa týka údajnej ujmy, Komisia na úvod zdôrazňuje, že požiadavka žalobcov založená na znížení ich podielov
na trhu je mimoriadne vágna a musí byť odmietnutá ako neprípustná. Čo sa týka ujmy spočívajúcej v strate práva na dovoz určitých
množstiev banánov, uvádza, že „referenčné množstvá udeľujú iba možnosť žiadať dovozné licencie“. V tomto smere poznamenáva,
že objemy, o ktorých žalobcovia tvrdili, že by mali predstavovať ich referenčné množstvá, rovnako ako tie, pre ktoré získali
toto množstvo za použitia nariadenia č. 1121/2001, sú citeľne vyššie než objemy, ktoré skutočne doviezli počas obdobia 1994
– 1996. Obrátene, pre žalobcov nebolo nemožné doviezť určité množstvá banánov pre skutočnosť, že im nebolo udelené dostatočné
referenčné množstvo, keďže mohli získať práva na dodatočný dovoz od tretích osôb. Komisia z toho vyvodzuje, že žalobcovia
nepredložili adekvátny podklad pre určenie tvrdenej ujmy, a všeobecnejšie, že nepredložili svoj nárok na náhradu škody a ušlého
zisku dostatočne podrobným spôsobom.
139   Španielske kráľovstvo tvrdí, že v prejednávanej veci nemôže byť Komisii vytýkané žiadne nezákonné konanie. Poukazuje podrobnejšie
na konštatovania uvedené Súdom prvého stupňa v bodoch 149 a 150 jeho už citovaného rozsudku Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia.
140   Okrem toho zastáva názor, že žalobcovia nedokázali existenciu a rozsah tvrdenej ujmy, ani existenciu príčinnej súvislosti
medzi nezákonným konaním, ktoré vytýkajú Komisii, a touto ujmou.

Posúdenie Súdom prvého stupňa
141   Z ustálenej judikatúry vyplýva, že vznik mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva v zmysle článku 288 druhého odseku ES je
podmienený existenciou súhrnu podmienok, menovite nezákonnosťou konania vytýkaného inštitúciám, existenciou škody a existenciou
príčinnej súvislosti medzi uvádzaným konaním a uplatňovanou ujmou (rozsudok Súdneho dvora z 29. septembra 1982, Oleifici Mediterranei/EHS,
26/81, Zb. s. 3057, bod 16; rozsudky Súdu prvého stupňa z 11. júla 1996, International Procurement Services/Komisia, T‑175/94,
Zb. s. II‑729, bod 44; zo 16. októbra 1996, Efisol/Komisia, T‑336/94, Zb. s. II‑1343, bod 30, a z 11. júla 1997, Oleifici
Italiani/Komisia, T‑267/94, Zb. s. II‑1239, bod 20). Pokiaľ jedna z podmienok nie je splnená, žaloba o náhradu škody musí
byť zamietnutá v celom jej rozsahu, bez toho, aby bolo potrebné skúmať ostatné podmienky vzniku tejto zodpovednosti (rozsudok
Súdneho dvora z 15. septembra 1994, KYDEP/Rada a Komisia, C‑146/91, Zb. s. I‑4199, bod 19, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. februára
2002, Förde-Reederei/Rada a Komisia, T‑170/00, Zb. s. II‑515, bod 37).
142   V prejednávanej veci je potrebné skúmať návrhy na náhradu škody vo vzťahu k prvej z týchto podmienok týkajúcej sa existencie
nezákonného konania. Čo sa týka tejto podmienky, judikatúra vyžaduje, aby bolo preukázané konanie, ktoré má v dostatočnej
miere znaky porušenia právneho predpisu majúceho za cieľ udelenie práv jednotlivcom (rozsudok Súdneho dvora zo 4. júla 2000,
Bergaderm a Goupil/Komisia, C‑352/98 P, Zb. s. I‑5291, bod 42). Čo sa týka požiadavky, podľa ktorej konanie musí mať v dostatočnej
miere znaky porušenia právneho predpisu, rozhodujúce kritérium pre posúdenie toho, či je táto podmienka splnená, je zjavné
a závažné nerešpektovanie hraníc voľnej úvahy dotknutou inštitúciou Spoločenstva. Pokiaľ táto inštitúcia disponuje iba značne
obmedzenou mierou voľnej úvahy, takmer žiadnou, môže pre určenie existencie konania, ktoré má v dostatočnej miere znaky porušenia
právneho predpisu, postačovať jednoduché porušenie právneho poriadku Spoločenstva (rozsudok Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia,
už citovaný, bod 134, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 10. februára 2004, Afrikanische Frucht-Compagnie a Internationale Fruchtimport
Gesellschaft Weichert/Rada a Komisia, T‑64/01 a T‑65/01, Zb. s. II‑521, bod 71).
143   Nezákonné konanie uvádzané v prejednávanej veci spočíva v podstate na skutočnosti, že v nariadení č. 896/2001 sa Komisia,
na účely určenia referenčného množstva tradičných dovozcov A/B, pridržiavala priemeru prvotných dovozov banánov z tretích
krajín a/alebo netradičných banánov AKT realizovaných v rokoch 1994 až 1996, berúc ich do úvahy pre rok 1998, hoci vedela,
že tieto údaje boli nepresné, a opomenula predvídať mechanizmus ich overenia a opravy. Konajúc takto sa Komisia stala zodpovednou
za „administratívny nedostatok“ alebo porušenie zásady správneho úradného postupu, alebo „zásady, podľa ktorej použitie právneho
poriadku Spoločenstva musí byť určité a predvídateľné“.
144   Je namieste overiť s ohľadom na kritériá uvedené judikatúrou citovanou v bode 142 vyššie požiadavku, podľa ktorej konanie
musí mať v dostatočnej miere znaky porušenia. V tomto smere je potrebné oddelene skúmať napadnuté nariadenia.
145   Čo sa týka v prvom rade nariadenia č. 896/2001 je nesporné, že toto bolo prijaté Komisiou pri výkone širokej právomoci voľnej
úvahy (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z 5. októbra 1994, Nemecko/Rada, C‑280/93, Zb. s. I‑4973, bod 89, a z 15. júla
2004, Di Lenardo a Dilexport, C‑37/02 a C‑38/02, Zb. s. I‑6911, body 57 a 71).
146   Toto nariadenie sa zakladá na článku 20 nariadenia č. 404/93 zmeneného a doplneného nariadením č. 216/2001, ktorý udeľuje
Komisii právomoc prijímať najmä pravidlá správy colných kvót. Článok 19 tohto nariadenia ponecháva významnú mieru voľnej úvahy
na Komisii, čo sa týka metódy použitej pre výkon správy colných kvót (pozri v tomto zmysle rozsudok Di Lenardo a Dilexport,
už citovaný, bod 57). Vo svojom odseku 1 v skutočnosti stanovuje, že táto správa „môže byť vykonávaná použitím metódy založenej
na zohľadnení tradičných obchodných tokov (podľa metódy nazvanej ‚tradiční/noví‘) a/alebo inými metódami“. Jediné obmedzenie
tejto širokej miery voľnej úvahy je obsiahnuté v odseku 2 toho istého článku 19, podľa ustanovení ktorého „prijatá metóda
vezme do úvahy podľa možností nevyhnutnosť zachovať rovnováhu dodávok na trh spoločenstva“.
147   Použijúc širokú mieru voľnej úvahy, ktorá jej bola zverená, sa Komisia, prijmúc nariadenie č. 896/2001, rozhodla zaviesť od
1. júla 2001 a na prechodné obdobie najneskôr do 1. januára 2006 metódu pridelenia dovozných licencií založenú vo veľkej miere
na historických referenciách a na rozlišovaní medzi „tradičnými dovozcami“ a „netradičnými dovozcami“, definujúc skôr menovaných
v závislosti od uskutočňovania prvotných dovozov banánov.
148   Je potrebné na začiatok konštatovať, že nič neumožňuje kritizovať výber Komisie uchýliť sa skôr k tejto metóde ako k inej
z metód, ktoré boli predtým zamýšľané, a menovite k metóde založenej na pravidle „kto prvý príde, ten prvý melie“. V tomto
smere musí byť zdôraznené, že prijatie nariadenia č. 896/2001 sa uskutočnilo v dôsledku zložitých a chúlostivých medzinárodných
rokovaní, v rámci ktorých boli vyjadrené a museli byť zmierené veľmi protichodné názorové hľadiská. Komisia musela brať ohľad
nielen na záujmy výrobcov Spoločenstva, ale tiež na svoje povinnosti vo vzťahu ku štátom AKT a medzinárodné záväzky podpísané
Spoločenstvom v rámci WTO.
149   Je následne potrebné usúdiť, že voľba Komisie, v rámci metódy prideľovania licencií, brať roky 1994 až 1996 ako referenčné
obdobie pre definovanie kategórií dovozcov a určenie referenčných množstiev tradičných dovozcov, sa nezdá zjavne neprimeraná.
150   Po prvé nemožno poprieť, že výber skoršieho obdobia by nebol adekvátny, konkrétnejšie vo vzťahu k skutočnosti, že spoločný
systém dovozu banánov zavedený nariadením č. 404/93 vstúpil do účinnosti až 1. júla 1993. Pred týmto dátumom bol dovoz banánov
do Spoločenstva podriadený právnym režimom, ktoré sa často podstatne líšili od jedného členského štátu k druhému.
151   Po druhé, ako je uvedené v odôvodnení č. 5 nariadenia č. 896/2001, najspoľahlivejšie historické údaje týkajúce sa prvotných
dovozov, ktorými disponovala Komisia pri prijatí nariadenia č. 896/2001, boli údaje týkajúce sa rokov 1994 až 1996. Tieto
údaje boli v skutočnosti použité v rámci režimu roku 1993, ktorý predvídal systém rozdelenia dovozných licencií založený najmä
na podrozdelení kategórií A a B podľa troch rozdielnych ekonomických účelov, medzi ktoré patril aj prvotný dovoz (funkcia
„a“) (pozri bod 11 vyššie). Okrem toho boli tieto údaje v tom čase predmetom dôsledného overovania a prípadne opráv, a to
ako zo strany príslušných vnútroštátnych orgánov, tak aj zo strany Komisie. Čo sa týka Komisie, je potrebné rovnako pripomenúť,
že Súd prvého stupňa konštatoval v bode 146 už citovaného rozsudku Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia, že „konala
pri overovaní a oprave nezrovnalostí v údajoch oznámených vnútroštátnymi orgánmi a eliminovaní prípadov dvojitého započítania
s veľmi významnou opatrnosťou a usilovnosťou“.
152   Iste, tieto preverenia nemohli umožniť eliminovanie všetkých prípadov dvojitého započítania, a to z dôvodov uvedených v bode 147
už citovaného rozsudku Comafrica a Dole Fresh Fruit Europe/Komisia. Percento omylu teda pretrvávalo, najmä čo sa týka údajov
týkajúcich sa prvotných dovozov. Účastníci sa zhodujú na skutočnosti, že počas rokov 1994 až 1996 množstvá banánov dovezených
za použitia licencií kategórie A, účelu a) boli nižšie ako referenčné množstvá oznamované dotknutými dovozcami a že percento
omylu sa pohybovalo v priemere okolo 11 %. Napriek týmto nedostatkom je potrebné považovať predmetné údaje za údaje poskytujúce
dobrý celkový obraz o situácii na trhu banánov v Spoločenstve v priebehu predmetného obdobia.
153   Po tretie, Komisii nemôže byť vytýkané zahrnutie roku 1994 do referenčného obdobia, napriek skutočnosti, že tento rok bol
obzvlášť postihnutý nezrovnalosťami kritizovanými žalobcami. Na jednej strane Komisia nemohla zobrať za referenčné obdobie
roky 1995 až 1997, keďže napriek jej snahám v tomto smere nemohla získať od rozličných členských štátov spoľahlivé a úplné
údaje o prvotných dovozoch v roku 1997. Toto je preukázané presvedčivým spôsobom dôkazmi predloženými Komisiou na podporu
svojich tvrdení uvedených v bode 135 vyššie. Vo svojej replike žalobcovia okrem iného výslovne uznávajú, že údaje týkajúce
sa prvotných dovozov za roky 1997 a 1998 neboli preverené ani príslušnými vnútroštátnymi orgánmi, ani Komisiou. Na druhej
strane by nebolo adekvátne uspokojiť sa s výberom dvojročného obdobia, teda rokov 1995 a 1996. V skutočnosti, ako to správne
poznamenala Komisia, zohľadnenie trojročného obdobia dáva viac reprezentatívny obraz o trhu banánov, redukujúc pohyby zaregistrované
na tomto trhu z roka na rok. Musí byť dodané, že v režimoch rokov 1993 a 1999 sa rozdelenie dovozných licencií vykonávalo
v závislosti od množstiev banánov predaných (režim roku 1993) alebo skutočne dovezených (režim roku 1999) počas referenčného
trojročného obdobia.
154   Po štvrté je potrebné pripomenúť, že režim roku 2001 je vytvorený ako prechodný režim a že zohľadnenie dostupných údajov už
v minulosti starostlivo preverených umožnilo urýchlene zaviesť tento režim.
155   Po piate, výber rokov 1994 až 1996 ako referenčného obdobia bol vykonaný v kontexte zložitých a chúlostivých medzinárodných
rokovaní a je jedným z prvkov spôsobilých vyriešiť spor, ktorý už niekoľko rokov rozdeľuje Spoločenstvo na jednej strane a Spojené
štáty americké a Ekvádorskú republiku na strane druhej v odvetví banánov.
156   Nakoniec, čo sa týka kritiky žalobcov, týkajúcej sa absencie mechanizmu overenia alebo opravy referenčných množstiev tradičných
dovozcov v nariadení č. 896/2001, postačuje poznamenať, že v princípe takýto mechanizmus by v rámci režimu roku 2001 nebol
dôvodný, keďže údaje, na ktorých sa zakladajú tieto množstvá, už boli predmetom dôsledných overení a prípadne opráv v minulosti
(pozri bod 151 vyššie). Iste, určité percento chýb pretrváva, ale toto je nevyhnutné a musí byť akceptované z dôvodov uvedených
v bodoch 149 až 155 vyššie. Okrem toho je sporné, či s prihliadnutím na čas, ktorý uplynul od začiatku referenčného obdobia,
a absenciu povinnosti dovozcov a členských štátov zachovať dôkazy týkajúce sa dovozov banánov v rokoch 1994 až 1996 by nové
overenia boli možné, alebo či by aspoň mohli umožniť odhaliť podstatný počet dodatočných nepresností v oznámených údajoch.
V každom prípade, ako už bolo uvedené v bode 103 vyššie, pokiaľ by bolo zjavné, že údaje boli očividne chybné alebo podvodné,
Komisia alebo príslušné vnútroštátne orgány by museli, dokonca za absencie akéhokoľvek výslovného ustanovenia v tomto smere
v nariadení č. 896/2001 do týchto údajov vniesť potrebné úpravy.
157   Zo súhrnu vyššie uvedených úvah vyplýva, že Komisia prijatím nariadenia č. 896/2001 neporušila zjavným a závažným spôsobom
hranice jej voľnej úvahy. Z toho vyplýva, že jej v tomto smere nemôže byť vytýkané žiadne nezákonné konanie povahy zakladajúcej
mimozmluvnú zodpovednosť Spoločenstva.
158   Čo sa v druhom rade týka nariadenia č. 1121/2001, je namieste pripomenúť, že toto bolo prijaté s ohľadom na článok 4 ods. 1
a 2 a článok 5 ods. 1 a 2 nariadenia č. 896/2001. Komisia je podľa článku 5 ods. 2 nariadenia č. 896/2001 povinná určiť upravovací
koeficient, pokiaľ existuje rozdiel medzi celkovými referenčnými množstvami uvedenými v článku 4 ods. 1 a 2 toho istého nariadenia,
ktoré jej oznámil každý z členských štátov, a disponibilnými množstvami colných kvót. Komisia teda nedisponuje žiadnou voľnou
úvahou, čo sa týka možnosti určenia upravovacieho koeficientu a čo sa týka výberu množstiev braných v tomto smere do úvahy.
Následne, čo sa týka prijatia nariadenia č. 1121/2001, v každom prípade by pre založenie mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva
postačovalo iba jednoduché porušenie právneho poriadku Spoločenstva.
159   Nezákonné konanie, ktoré žalobcovia vytýkajú Komisii vo vzťahu k nariadeniu č. 1121/2001, sa zakladá na predpoklade, podľa
ktorého je nariadenie č. 896/2001 nezákonné v tom, že na účely určenia referenčných množstiev tradičných dovozcov A/B predvída
brať do úvahy údaje týkajúce sa prvotných dovozov nimi realizovaných v priebehu rokov 1994 až 1996, a to bez uvedenia mechanizmu
overenia a opravy týchto údajov. Ako však vyplýva z úvah uvedených v bodoch 145 až 157 vyššie, Komisia sa nedopustila v rámci
prijatia nariadenia č. 896/2001 žiadnej nezákonnosti. Z toho vyplýva, že Komisii tiež nemôže byť, čo sa týka nariadenia č. 1121/2001,
vytýkané žiadne nezákonné konanie povahy zakladajúcej mimozmluvnú zodpovednosť Spoločenstva.
160   S prihliadnutím na súhrn predchádzajúcich úvah musí byť návrh na náhradu škody odmietnutý ako nedôvodný, bez toho, že by bolo
potrebné skúmať ostatné podmienky vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva.
161   Okrem toho je však predsa potrebné poznamenať, že žalobcovia nepreukázali dostatočným spôsobom existenciu ujmy, ktorej sa
dovolávajú, a jej rozsah.
162   V prvom rade, čo sa týka ujmy spočívajúcej v strate práva na dovoz určitých množstiev banánov v roku 2001, musí byť formulovaných
viac výhrad voči postupu žalobcov pre preukázanie jej existencie na jednej strane a voči spôsobu jej výpočtu na druhej strane.
163   V prvom rade žalobcovia tvrdia, že pokiaľ by referenčné množstvo tradičných dovozcov A/B bolo určené na základe správnych
údajov, upravovací koeficient použitý na toto referenčné množstvo mal byť určený nie na 1,07883 ale na 1,3327. Žalobcovia
odhadujú, že stratili „právo na dovoz“ banánov do výšky rozdielu medzi množstvom získaným použitím koeficientu 1,3327 na ich
referenčné množstvo, teda priemerom prvotných dovozov banánov, ktoré vykonali v priebehu rokov 1994 až 1996, a množstvom získaným
použitím koeficientu 1,07883 na rovnaké referenčné množstvo.
164   Predpokladajúc dokonca, že údaje a výpočty uvedené žalobcami sú presné, zo skutočnosti, že títo získali nižšie individuálne
referenčné množstvo, než aké si mohli nárokovať, pokiaľ by bol aplikovaný vyšší upravovací koeficient, nevyplýva nevyhnutne,
že utrpeli zodpovedajúcu ujmu. V skutočnosti musí byť pripomenuté, že referenčné množstvo nepredstavuje samo osebe právo na
dovoz banánov, ale predstavuje iba referenčný základ pre neskoršie operácie, konkrétnejšie, pre žiadosť o pridelenie dovozných
licencií. Dovozca nebude nevyhnutne žiadať o dovozné licencie do celkovej výšky referenčného množstva, ktoré mu bolo pridelené.
Navyše, ako to správne poznamenala Komisia, je potrebné, aby disponoval dostatočným množstvom banánov na dovoz za použitia
týchto licencií a primeranými vyhliadkami na ich predaj v Spoločenstve. V prejednávanej veci žalobcovia v tomto smere nič
neuviedli. Konkrétnejší dôkaz existencie ujmy sa žiada o to viac, že pre predmetné obdobie (konkrétne druhý polrok roka 2001)
bol upravovací koeficient určený nariadením č. 1121/2001 kladný. Inými slovami, individuálne referenčné množstvo, ktoré bolo
pridelené žalobcom, sa v skutočnosti ukázalo vyššie ako prvotné dovozy, ktoré títo realizovali počas referenčného obdobia.
Berúc do úvahy upravovací koeficient, ktorého použitia sa domáhajú, je ich individuálne referenčné množstvo dokonca podstatne
vyššie.
165   Je potrebné poznamenať, že okrem iného, podľa článku 14 ods. 2 nariadenia č. 896/2001, „pre prvé tri štvrťroky roka sa môže
rozhodnúť, že žiadosti o licencie podané daným dovozcom nesmú v celku presiahnuť stanovené percento referenčného množstva
stanoveného podľa článku 5 z ročného pridelenia kvóty stanoveného podľa článku 9 ods. 3“.
166   Po druhé, žalobcovia preukázali vo svojom výpočte ujmy spočívajúcej v strate práva na dovoz určitých množstiev banánov v roku
2001 absolútny nedostatok serióznosti a presnosti. Vo svojej replike pripustili, že opomenuli zobrať do úvahy dovozy realizované
do Rakúska, Fínska a Švédska v roku 1994, a že teda podstatne nadhodnotili percento chyby uvádzané vo svojom návrhu. Toto
percento teda kleslo z 30,4 % na 13,6 %. Vo svojej replike žalobcovia zároveň navrhli použiť pre výpočet svojej ujmy „sadzbu
11,24 %“ akceptovanú Komisiou v rámci konania o nariadení predbežného opatrenia a aktualizovať údaje a informácie obsiahnuté
v ich návrhu na nariadenie predbežného opatrenia. Následne vo svojej odpovedi na jednu z písomných otázok, ktoré im boli položené
Súdom prvého stupňa (pozri bod 49 vyššie), žalobcovia pripustili, že vo svojom výpočte opomenuli zobrať do úvahy článok 28
ods. 2 nariadenia č. 896/2001 a že údaje spomenuté v návrhu sa týkajú celého roku 2001, zatiaľ čo nariadenie č. 896/2001 bolo
aplikované iba od druhého polroku predmetného roku. Následne žalobcovia používajú koeficient 0,4454 uvedený týmto ustanovením
na množstvá banánov, pre ktoré, ako tvrdia vo svojom návrhu, nedostali právo na dovoz a získavajú tak… ton, čo sa týka Comafrica
a… ton, čo sa týka Dole. Okrem toho, že tu ešte raz ide o podstatnú redukciu ich nárokov, je nutné konštatovať, že žalobcovia
zakladajú svoj nový výpočet na údajoch týkajúcich sa roka 1994 napriek tomu, že vo svojej replike pripustili, že tieto boli
značne nadhodnotené. Inými slovami, okrem skutočnosti, že nie je možné presne určiť, aký je základ výpočtu predkladaného nakoniec
žalobcami, tento sa v každom prípade zakladá na nepresných údajoch.
167   V druhom rade, čo sa týka druhej a tretej časti utrpenej ujmy spočívajúcich v „budúcich právach, čo sa týka stratených množstiev“
a v zmenšení ich podielov na trhu, musí byť konštatované, že žalobcovia sa uspokojili s ich vykreslením v mimoriadne vágnych
termínoch, bez jasného udania dôkazov, ktoré by umožnili posúdiť povahu a ich rozsah, a upresniť, na základe akých kritérií
by mali tieto byť vypočítané.
168   Z toho vyplýva, že splnenie druhej podmienky vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Spoločenstva tiež nebolo preukázané. Rovnako
z tohto dôvodu musí byť návrh na náhradu škody odmietnutý ako nedôvodný.

O návrhu na vykonanie dôkazných prostriedkov
169   Žalobcovia žiadajú, aby Súd prvého stupňa titulom vykonania dôkazných prostriedkov vyzval Komisiu, aby:
–       potvrdila, že štyria dovozcovia spomenutí v prílohe 7 návrhu zahŕňali žalobcov,
–       podala vysvetlenie k použitiu dovozných licencií počas rokov 1994 až 1996, k údajom týkajúcim sa skutočných dovozov a k spôsobu,
ktorým došla k vlastnému odhadu úrovne nadmerných žiadostí.
170   Komisia odporovala tomuto návrhu.
171   Súd prvého stupňa zastáva názor, že nie je namieste vyhovieť návrhu na vykonanie dôkazných prostriedkov formulovanému žalobcami,
keďže dôkazy obsiahnuté v spise a vysvetlenia podané počas pojednávania sú dostačujúce pre rozhodnutie vo veci.
172   Berúc do úvahy súhrn vyššie uvedených úvah, je potrebné zamietnuť žalobu v celom jej rozsahu.

O trovách
173   Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobcovia nemali vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ich na náhradu trov
konania vzniknutých Komisii, vrátane trov vzniknutých v rámci konania o nariadení predbežného opatrenia, v súlade s jej návrhom.
174   Španielske kráľovstvo znáša svoje vlastné trovy konania v súlade s článkom 87 ods. 4 prvým pododsekom rokovacieho poriadku.
175   Simba znáša svoje vlastné trovy konania v súlade s článkom 87 ods. 4 tretím pododsekom rokovacieho poriadku.
Z týchto dôvodov
SÚD PRVÉHO STUPŇA (piata komora)
rozhodol a vyhlásil:
1.
Návrh smerujúci k vysloveniu neplatnosti sa odmieta ako neprípustný.
2.
Návrh smerujúci k náhrade škody sa zamieta ako nedôvodný.
3.
Žalobcovia znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinní nahradiť trovy konania vzniknuté Komisii v konaní o veci samej
a v konaní o nariadení predbežného opatrenia.
4.
Vedľajší účastníci konania znášajú svoje vlastné trovy konania.
Lindh
García-Valdecasas
Cooke
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 3. februára 2005.
Tajomník

Predsedníčka komory
H. Jung

P. Lindh
*
Jazyk konania: angličtina.
–	Skryté dôverné údaje.