CELEX: 62006CJ0260
Växtskyddsmedel
Parallellimport
Förfarande för godkännande för försäljning
Tillåtet
Villkor
Iakttagande av proportionalitetsprincipen

1       Respektive begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 28 EG och 30 EG samt av rådets direktiv 91/414/EEG
av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (EGT L 230, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym
20, s. 236) (nedan kallat direktivet).
2       Respektive begäran har framställts i brottmål mot Daniel Escalier respektive Jean Bonnarel, som båda har åtalats för att ha
åsidosatt den franska lagstiftningen om utsläppande på marknaden, innehav och användning av växtskyddsmedel.

Tillämpliga bestämmelser

De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
3       Enligt artikel 28 EG skall kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan vara förbjudna mellan medlemsstaterna.
Enligt artikel 30 EG är emellertid sådana förbud mot eller restriktioner för import mellan medlemsstaterna som bland annat
grundas på intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv eller att bevara växter tillåtna, förutsatt att de inte
utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innefattar en förtäckt begränsning av handeln inom gemenskapen.
4       Genom direktivet införs enhetliga bestämmelser om villkor och förfaranden för godkännande för försäljning av växtskyddsmedel
samt om omprövning och återkallande av godkännanden. Direktivets syfte är inte endast att harmonisera bestämmelserna om villkoren
och förfarandena för godkännande av dessa växtskyddsmedel utan syftet är även att säkerställa en hög skyddsnivå för människors
och djurs hälsa och för miljön mot de faror och risker som följer av en bristfällig kontroll av hur dessa växtskyddsmedel
används. Direktivets syfte är dessutom att undanröja hinder för den fria rörligheten för växtskyddsmedel.
5       Direktivet gäller bland annat godkännande, utsläppande på marknaden, användning och kontroll inom Europeiska gemenskapen av
kommersiella växtskyddsmedel. Enligt artikel 2.10 avses med ”släppa ut på marknaden” varje tillhandahållande, mot eller utan
vederlag, som inte sker för sådan förvaring som följs av utförsel från gemenskapens territorium eller slutligt omhändertagande.
Att importera ett växtskyddsmedel till gemenskapens territorium skall anses liktydigt med att släppa ut på marknaden vid tillämpningen
av detta direktiv.
6       I artikel 3.1 i direktivet föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna skall föreskriva att endast växtskyddsmedel som de har godkänt i enlighet med detta direktiv får släppas
ut på marknaden och användas inom deras territorier …”
7       I artikel 4 i direktivet anges bland annat de villkor som ett växtskyddsmedel skall uppfylla för att kunna godkännas. I samma
artikel anges att det av godkännandena skall framgå de krav som gäller för att släppa ut växtskyddsmedlen på marknaden och
för deras användning och att godkännanden endast skall beviljas för en bestämd tid om högst tio år, som medlemsstaterna bestämmer.
Godkännanden får när som helst omprövas och skall under vissa förutsättningar återkallas. Om en medlemsstat återkallar ett
godkännande för försäljning skall den omedelbart underrätta innehavaren av godkännandet.
8       I artiklarna 3.4 och 16 i direktivet föreskrivs dessutom en särskild kontroll av att alla växtskyddsmedel är klassificerade,
förpackade och märkta. Enligt artikel 16.1 i direktivet skall ett växtskyddsmedels förpackning bland annat vara tydligt och
outplånligt märkt med växtskyddsmedlets handelsnamn eller beteckning, namn och adress för den som fått godkännandet, godkännandenumret
samt en rad uppgifter om medlet och dess användning, såsom exempelvis särskilda risker för människor, djur eller miljö, säkerhetsföreskrifter
för skyddet av människor, djur eller miljö, godkända användningsområden för växtskyddsmedlet och särskilda förhållanden som
medför att medlet kan användas samt anvisningar om användning.
9       En medlemsstat som mottar en ansökan om godkännande för försäljning av ett växtskyddsmedel som redan är godkänt i en annan
medlemsstat skall enligt artikel 10.1 i direktivet, under vissa omständigheter och med vissa undantag, avstå från att kräva
att de tester och analyser upprepas som redan genomförts.
10     I artikel 17 första stycket i direktivet föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att växtskyddsmedel som har släppts ut på marknaden
och dessas användning kontrolleras officiellt för att fastställa att de uppfyller kraven i detta direktiv, särskilt de krav
som gäller godkännandet och uppgifterna på etiketten.”

Den nationella lagstiftningen
11     I artikel L.253-1 i landsbygdslagen (code rural) föreskrivs följande:
”Det är förbjudet för slutanvändaren att släppa ut på marknaden, använda och inneha växtskyddsmedel som inte har godkänts
för försäljning …”
12     Villkoren för att bevilja ett godkännande för försäljning av växtskyddsmedel i Frankrike anges i dekret nr 94-359 av den 5
maj 1994 om kontroll av växtskyddsmedel (décret n° 94-359, du 5 mai 1994, relatif au contrôle des produits phytopharmaceutiques)
(JORF av den 7 maj 1994, s. 6683), vilket har antagits för att införliva direktivet med den nationella rättsordningen.
13     I artikel 1 i dekret nr 2001-317 av den 4 april 2001 om ett förenklat förfarande för godkännande för försäljning av växtskyddsmedel
som härrör från Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (décret n° 2001-317, du 4 avril 2001, établissant une procédure simplifiée
d’autorisation de mise sur le marché des produits phytopharmaceutiques en provenance de l’Espace économique européen) (JORF
av den 14 april 2001, s. 5811), som kodifierades i artiklarna R. 253-52–R. 253-55 i landsbygdslagen, föreskrivs följande:
”Införsel i landet av ett växtskyddsmedel som härrör från en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet som redan har
godkänts för försäljning i denna stat i enlighet med direktiv[et] …. och som är identiskt med det växtskyddsmedel som nedan
benämns referensprodukt, skall godkännas på följande villkor:
Jordbruksministern skall ha meddelat ett godkännande för försäljning av referensprodukten med tillämpning av bestämmelserna
i avdelningarna I, III och IV i det ovannämnda dekretet av den 5 maj 1994.
Huruvida det växtskyddsmedel som förs in i landet är identiskt med referensprodukten bedöms mot bakgrund av följande tre kriterier:
–       De två växtskyddsmedlen har gemensamt ursprung i så måtto att de har tillverkats enligt samma formel av samma bolag eller
av närstående företag eller företag som innehar licens.
–       Samma verksamma ämne eller ämnen har använts vid tillverkningen av växtskyddsmedlen.
–       De två växtskyddsmedlen har likartade verkningar med hänsyn till de skillnader som kan förekomma avseende jordbruks- växtskydds-
och miljöförhållanden, särskilt klimatiska förhållanden, i samband med användningen av växtskyddsmedlen.”
14     Enligt artikel 1 i ministerförordning av den 17 juli 2001 om tillämpning av dekret nr 2001-317 (arrêté ministériel du 17 juillet 2001
portant application du décret n° 2001-317) (JORF av den 27 juli 2001, s. 12091), skall den som ansöker om ett godkännande
för försäljning av ett växtskyddsmedel som härrör från en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet till stöd för sin
ansökan inge en akt som består av en blankett av vilken skall framgå de upplysningar som anges i bilagan till förordningen,
ett förslag till etikett på franska för det växtskyddsmedel som ansökan avser och som skall släppas ut på marknaden genom
parallellimport samt en originaletikett för det eller de importerade växtskyddsmedlet/en.
15     I bilagan till ovannämnda ministerförordning föreskrivs att den som ansöker om ett godkännande för försäljning av ett sådant
växtskyddsmedel till stöd för sin ansökan skall tillhandahålla upplysningar om namnet på importören, namnet på det importerade
växtskyddsmedlet och referensprodukten, vad det växtskyddsmedel som ansökan avser skall användas till, den franska beteckningen
på importen och det handelsnamn som föreslås för det berörda växtskyddsmedlet i Frankrike.

Målen vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
16     Det framgår av besluten om hänskjutande att det vid fransk domstol väcktes åtal mot de två vinodlarna Daniel Escalier (mål C‑260/06) och Jean Bonnarel (mål C‑261/06). De anklagades för att i användningssyfte ha innehaft medel för bekämpning av skadedjur för användning inom jordbruket som
inte hade beviljats ett godkännande för försäljning. Daniel Escalier anklagades dessutom för att ha använt sådana växtskyddsmedel
och Jean Bonnarel anklagades för att ha vägrat att förstöra sådana växtskyddsmedel. Det rörde sig i både målen om växtskyddsmedel
som härrör från Spanien.
17     Tribunal de grande instance de Carcassonne fällde genom domar av den 15 juni 2005 de tilltalade till ansvar för ovannämnda
brott och dömde dem båda till ett villkorligt bötesstraff på 1 500 euro. Daniel Escalier och Jean Bonnarel överklagade domarna
till Cour d’appel de Montpellier.
18     Daniel Escalier och Jean Bonnarel har såväl i första instans som vid den hänskjutande domstolen gjort gällande att andra importörer
redan har beviljats ett godkännande för försäljning i Frankrike för de berörda växtskyddsmedlen eller att dessa växtskyddsmedel
liknar de referensprodukter som godkänts i denna medlemsstat. De har även hävdat att det förenklade förfarandet för godkännande
för försäljning och de bestämmelser i landsbygdslagen med stöd av vilka åtal väcktes mot dem inte kan tillämpas på jordbrukare
som inte importerar för kommersiella ändamål utan för personligt bruk. Förfarandet är inte heller förenligt med gemenskapsrätten
eller åtminstone oproportionerligt betungande och kostsamt.
19     Såväl Tribunal de grande instance de Carcassonne som Cour d’appel de Montpellier har konstaterat att syftet med det förenklade
förfarande för godkännande för försäljning som den franska lagstiftaren har fastställt är att säkerställa att det inte släpps
ut produkter på marknaden som innebär risker eller fara för människor, djur och för miljön. Enligt båda dessa domstolar är
syftet med ett sådant förfarande att förena principen om fri rörlighet inom gemenskapen med nödvändigheten av att tillåta
varje medlemsstat att säkerställa skyddet för folkhälsan och miljön med beaktande särskilt av lokala förhållanden. Båda domstolarna
har tillagt att det inte görs någon skillnad i direktivet mellan parallellimport för kommersiella ändamål och enskildas privata
parallellimport för rent personligt bruk.
20     Eftersom utgången av de mål som är anhängiga vid den nationella domstolen är beroende av huruvida den franska lagstiftningen
är förenlig med gemenskapsrätten, beslutade Cour d’appel de Montpellier att vilandeförklara målen och ställa följande tolkningsfrågor
till domstolen, vilka är likalydande i de båda målen C-260/06 och C‑261/06:
”1)      Får en medlemsstat, när det i denna medlemsstat, för import av ett växtskyddsmedel som härrör från en annan medlemsstat i
vilken växtskyddsmedlet redan har godkänts för försäljning i enlighet med direktivet, föreskrivs ett förenklat förfarande
för godkännande för försäljning, för att kontrollera att det importerade växtskyddsmedlet uppfyller de identitetskrav som
fastställdes i domen … av den 11 mars 1999 [i mål C-100/96, British Agrochemicals Association, REG 1999, s. I‑1499], göra
gällande detta förenklade förfarande gentemot en näringsidkare, när
–       importören är en jordbrukare som importerar växtskyddsmedlet enbart för de behov han har vid driften av sitt jordbruk, vilka
är många men av begränsad omfattning, vilket därför inte innebär att det släpps ut på marknaden i begreppets kommersiella
bemärkelse, och
–       det förenklade förfarandet för godkännande för försäljning, vilket utgör importtillstånd, är knutet till varje näringsidkare/distributör,
som är skyldig att märka den importerade produkten med sitt eget varumärke och betala en avgift på 800 euro?
2)      För det fall den första frågan besvaras nekande, kan domen av den 26 maj 2005 i mål C-212/03 [kommissionen mot Frankrike,
REG 2005, s. I‑4213] om enskildas införsel av läkemedel för personligt bruk överföras på fallet med växtskyddsmedel som jordbrukare
har importerat för att enbart använda vid driften av sina jordbruk?”
21     Genom beslut av domstolens ordförande av den 12 juli 2006 förenades mål C-260/06 och mål C-261/06 vad gäller det skriftliga
och det muntliga förfarandet samt med avseende på domen.

Prövning av tolkningsfrågorna

Den första frågan
22     Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida en medlemsstat, som underkastar import
av ett växtskyddsmedel som härrör från en annan medlemsstat, i vilken växtskyddsmedlet har godkänts, ett förenklat förfarande
för godkännande för försäljning för att säkerställa att det importerade växtskyddsmedlet är identiskt med en referensprodukt
som redan har godkänts i importmedlemsstaten, får föreskriva ett sådant förfarande när näringsidkaren är en jordbrukare som
importerar växtskyddsmedlet enbart för att använda det vid driften av sitt jordbruk, när förfarandet är knutet till en viss
näringsidkare och medför en skyldighet för näringsidkaren att märka det importerade växtskyddsmedlet med sitt eget varumärke
och att betala en avgift på 800 euro.
23     Det skall i detta sammanhang påpekas att den ordning som införts genom direktivet inte grundas på att medlemsstaterna har
en skyldighet att ömsesidigt erkänna godkännanden för försäljning av växtskyddsmedel som beviljats i andra medlemsstater,
utan direktivet grundas på en skyldighet att godkänna dessa växtskyddsmedel som tillhör medlemsstaternas behörighet, och de
är inte bundna av godkännanden för försäljning som har beviljats i en annan medlemsstat.
24     Enligt de principer som anges i direktivet, bland annat i artikel 3.1, och oaktat bestämmelserna om fri rörlighet för varor
i EG-fördraget, får inget växtskyddsmedel släppas ut på marknaden och användas i en medlemsstat utan att ett godkännande för
försäljning först har beviljats av den behöriga myndigheten i denna stat i enlighet med direktivet. Detta krav gäller även
när det berörda växtskyddsmedlet redan har beviljats ett godkännande för försäljning av den behöriga myndigheten i en annan
medlemsstat, eftersom det enligt direktivet krävs ett föregående godkännande av den behöriga myndigheten i varje medlemsstat
där ett växtskyddsmedel släpps ut på marknaden och används (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 september 1998
i mål C-400/96, Harpegnies, REG 1998, s. I-5121, punkt 26).
25     Om det emellertid i en medlemsstat lämnas in en ansökan om godkännande för försäljning av ett växtskyddsmedel som redan är
godkänt i en annan medlemsstat skall den första medlemsstaten enligt artikel 10.1 i direktivet, under vissa omständigheter
och med vissa undantag, avstå från att kräva att de tester och analyser upprepas som redan genomförts i den andra medlemsstaten,
vilket gör det möjligt att spara tid och minska de nödvändiga kostnaderna för att samla in de erforderliga uppgifterna.
26     Härav följer att skyldigheten, som följer av direktivet och som åläggs importören av ett växtskyddsmedel, att innan växtskyddsmedlet
tillhandahålls tredje man i en medlemsstat skaffa ett godkännande för försäljning enligt direktivet i princip inte utgör någon
sådan restriktion av handeln inom gemenskapen som är förbjuden enligt artikel 28 EG (se, beträffande läkemedel, dom av den
11 december 2003 i mål C-322/01, Deutscher Apothekerverband, REG 2003, s. I-14887, punkterna 48, 52 och 53, och av den 29 april 2004 i mål C-150/00, kommissionen
mot Österrike, REG 2004, s. I-3887, punkterna 56 och 57). Detsamma gäller vad beträffar förbudet att i importmedlemsstaten
använda ett växtskyddsmedel som inte först har godkänts.
27     En näringsidkare som har förvärvat ett växtskyddsmedel som härrör från en medlemsstat, i vilken det lagligen saluförs med
stöd av ett godkännande för försäljning som beviljats av behörig myndighet i samma stat, får inte importera växtskyddsmedlet
till en annan medlemsstat för att släppa ut det på marknaden eller för att använda det om han inte har ett godkännande för
försäljning som beviljats i vederbörlig ordning i sistnämnda stat.
28     Då importen till en medlemsstat av ett växtskyddsmedel som omfattas av ett godkännande för försäljning vilket beviljats i
en annan medlemsstat i enlighet med bestämmelserna i direktivet utgör parallellimport i förhållande till ett växtskyddsmedel
som redan omfattas av ett godkännande för försäljning i importstaten, skall däremot direktivets bestämmelser om förfarandet
för meddelande av godkännande för försäljning inte tillämpas (se, beträffande läkemedel, dom av den 12 november 1996 i mål
C-201/94, Smith & Nephew och Primecrown, REG 1996, s. I-5819, punkt 21, och, beträffande växtskyddsmedel, domen i det ovannämnda
målet British Agrochemicals Association, punkt 31). En sådan situation omfattas dock av fördragets bestämmelser om fri rörlighet
för varor.
29     Medlemsstaterna skall dock pröva om importen av ett växtskyddsmedel som omfattas av ett godkännande för försäljning i en annan
medlemsstat utgör parallellimport i förhållande till ett växtskyddsmedel som redan omfattas av ett godkännande för försäljning
i importmedlemsstaten. Medlemsstaterna skall nämligen säkerställa att de skyldigheter och de förbud som föreskrivs i direktivet
iakttas (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet British Agrochemicals Association, punkt 33).
30     Om det berörda växtskyddsmedlet skall anses redan vara godkänt i importmedlemsstaten, skall de behöriga myndigheterna i denna
stat låta det berörda växtskyddsmedlet omfattas av det godkännande för försäljning som meddelats för det växtskyddsmedel som
redan finns på marknaden, om inte hänsyn hänförliga till ett effektivt skydd för människors och djurs hälsa samt miljön hindrar
detta (se, för ett liknande resonemang, domarna i de ovannämnda målen Smith & Nephew och Primecrown, punkterna 29 och 32,
och British Agrochemicals Association, punkt 36). Ett växtskyddsmedel som införs till en medlemsstat genom parallellimport
har således varken någon automatisk eller någon absolut och ovillkorlig rätt att omfattas av det godkännande för försäljning
som beviljats ett växtskyddsmedel som redan finns på marknaden i denna stat.
31     För det fall att växtskyddsmedlet inte kan anses redan vara godkänt i importmedlemsstaten, kan importmedlemsstaten endast
meddela ett godkännande för försäljning av det växtskyddsmedlet på de villkor som uppställs i direktivet (se domarna i de
ovannämnda målen Smith & Nephew och Primecrown, punkt 30, och British Agrochemicals Association, punkt 37) eller förbjuda
att det släpps ut på marknaden och används.
32     Härav följer att medlemsstaterna är skyldiga att underkasta import av växtskyddsmedel till respektive medlemsstat ett prövningsförfarande.
Detta kan som i förevarande fall bestå av ett så kallat förenklat förfarande, vars syfte är att pröva om ett växtskyddsmedel
kräver ett godkännande för försäljning eller om växtskyddsmedlet skall anses redan vara godkänt i importmedlemsstaten. Det
är de behöriga myndigheterna i importmedlemsstaten som på begäran av de berörda parterna skall pröva om det berörda växtskyddsmedlet
kan omfattas av ett godkännande för försäljning som beviljats för ett annat växtskyddsmedel som redan finns på marknaden i
den staten.
33     Detta konstaterande gäller oberoende av syftet med importen och är dessutom även tillämpligt på jordbrukare som importerar
växtskyddsmedel enbart för att användas vid driften av sina jordbruk, vilket generaladvokaten påpekade i punkterna 40–47 i
förslaget till avgörande och vilket har gjorts gällande av såväl de medlemsstater som har inkommit med yttranden till domstolen
som av Europeiska gemenskapernas kommission.
34     Om jordbrukare var undantagna från skyldigheten att underkasta sig ett förenklat förfarande för godkännande för försäljning
skulle jordbrukarna ensamma ha ansvaret för bedömningen av om ett växtskyddsmedel kan omfattas av ett godkännande för försäljning
som beviljats för ett annat växtskyddsmedel. Denna bedömning kan dock endast åligga de behöriga myndigheterna i importmedlemsstaten,
med hänsyn till tvingande skäl av allmänintresse som hänger samman med skyddet för människors och djurs hälsa och för miljön
och på grund av de skäl som angetts i punkt 30 i denna dom. En jordbrukare förfogar hur som helst inte över lämpliga instrument
för att, vid sidan av det förfarande som har föreskrivits för det ändamålet, kunna göra en tillförlitlig bedömning.
35     Ett sådant undantag skulle dessutom underminera inte bara den ordning som införts genom direktivet, enligt vilken utsläppande
på marknaden och användningen av växtskyddsmedel skall godkännas på förhand, utan likaså effektiviteten i den kontroll som
enligt bland annat artiklarna 3.1 och 17 i direktivet åvilar medlemsstaterna.
36     En medlemsstat får följaktligen kräva att den som önskar parallellimportera ett växtskyddsmedel som redan har godkänts i den
medlemsstaten underkastar sig ett förenklat förfarande för godkännande för försäljning trots att importören är en jordbrukare
som har importerat växtskyddsmedlet enbart för att använda det vid driften av sitt jordbruk.
37     Beträffande frågan huruvida det är förenligt med gemenskapsrätten att ett godkännande för försäljning som har meddelats efter
ett förenklat förfarande är knutet till en viss person och att det föreligger en skyldighet för en importör att märka det
parallellimporterade växtskyddsmedlet med sitt eget varumärke och att erlägga en avgift på 800 euro för förfarandet, skall
det erinras om att det ankommer på de behöriga nationella myndigheterna att säkerställa ett strikt iakttagande av det primära
syftet med gemenskapsbestämmelserna, nämligen skyddet för människors och djurs hälsa och för miljön. Till skydd för den fria
rörligheten för varor krävs det dock enligt proportionalitetsprincipen att tillämpningen av bestämmelserna i fråga inte går
utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de legitima mål som eftersträvas, nämligen att skydda miljön och människors och
djurs hälsa (dom av den 10 september 2002 i mål C-172/00, Ferring, REG 2002, s. I-6891, punkt 34, och av den 1 april 2004
i mål C-112/02, Kohlparma, REG 2004, s. I-3369, punkt 14).
Det förhållandet att godkännandet för försäljning är knutet till en viss person
38     Såsom generaladvokaten har uttalat i punkterna 49 och 50 i förslaget till avgörande, och såsom den nederländska och den finländska
regeringen har påpekat, kan behovet av att på ett effektivt och tillförlitligt sätt kontrollera att kraven i direktivet har
iakttagits motivera att ett godkännande för försäljning är knutet till en viss person, med hänsyn till att växtskyddsmedel
är farliga och till de risker som är förbundna med deras användning.
39     Målet att inga växtskyddsmedel skall få användas i en medlemsstat utan att de har underkastats ett kontrollförfarande av denna
stats behöriga myndigheter, genom att en sådan användning skall uppfylla de villkor som anges i godkännandet för försäljning,
kan endast säkerställas om samtliga näringsidkare är skyldiga att underkasta sig ett förenklat förfarande för godkännande
för försäljning, oberoende av om avsikten är att tillhandahålla tredje man de importerade växtskyddsmedlen eller att använda
dem själva.
40     Om godkännandet för försäljning vid parallellimport endast var knutet till det importerade växtskyddsmedlet och inte till
den person som har importerat det skulle det åligga denna person att utföra de nödvändiga kontrollerna. Om näringsidkare tilläts
att tillhandahålla tredje man, eller att använda, ett växtskyddsmedel som redan genomgått ett förenklat förfarande för godkännande
för försäljning utan någon förhandskontroll, skulle detta kunna öka risken för att växtskyddsmedlet används på ett felaktigt
sätt eller att det missbrukas. Det skulle nämligen inte säkerställas att importörerna gör en tillförlitlig prövning för att
fastställa om och under vilka förutsättningar ett godkännande för försäljning som har beviljats för ett annat växtskyddsmedel
även gäller ett parallellimporterat växtskyddsmedel. Dessutom skulle det inte kunna kontrolleras på ett effektivt sätt av
de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten att de strikta reglerna om märkning och förpackning av växtskyddsmedel
iakttagits, vilka bland annat skall säkerställa att medlen används korrekt.
41     Godkännanden för försäljning kan dessutom omprövas och återkallas. I sådana fall skall medlemsstaterna, vilket såväl generaladvokaten
i punkt 50 i förslaget till avgörande som den franska regeringen har påpekat, med hänsyn till skälen för att godkännandet
för försäljning har återkallats, vara i stånd att med kort varsel dra tillbaka samtliga berörda växtskyddsmedel som finns
i landet från marknaden, vilket hade varit omöjligt om godkännandet för försäljning inte hade varit knutet till en viss person
och om endast den första parallellimporten av ett växtskyddsmedel hade underkastats ett förenklat förfarande för godkännande
för försäljning.
42     Härav följer att det är motiverat att ett godkännande för försäljning som beviljas inom ramen för ett förenklat förfarande
är knutet till en viss person.
43     En importör kan följaktligen underkastas ett förenklat förfarande för godkännande för försäljning även om en annan parallellimportör
redan har beviljats ett godkännande för försäljning av det parallellimporterade växtskyddsmedlet. När de behöriga myndigheterna
i importmedlemsstaten har fastställt att ett växtskyddsmedel är identiskt med en referensprodukt, får de administrativa åtgärder
som skall vidtas av parallellimportören inom ramen för ett förenklat förfarande för godkännande för försäljning, med beaktande
av proportionalitetsprincipen, emellertid inte vara mera långtgående än registreringen av en ansökan om godkännande för försäljning.
I en sådan ansökan skall referensprodukten anges och ansökan skall innehålla ett åtagande att följa de villkor vad gäller
användningen som enligt godkännandet för försäljning gäller för referensprodukten. Den behöriga myndigheten skall fatta beslut
inom en frist som inte är längre än vad som är strikt nödvändigt för att bedöma ansökan. Fristens längd kan bero på vilka
kontroller som eventuellt är nödvändiga om denna myndighet har skäl att anta att det parallellimporterade växtskyddsmedlet
kan komma att användas på villkor som skiljer sig från de villkor som gäller för referensprodukten.
Huruvida det föreligger en skyldighet att märka växtskyddsmedlet med ett varumärke
44     Vad beträffar skyldigheten att märka det parallellimporterade växtskyddsmedlet med näringsidkarens varumärke har den franska
regeringen, med stöd av den nederländska regeringen, gjort gällande att en sådan skyldighet inte föreligger enligt fransk
rätt. Enligt fransk rätt krävs nämligen endast, enligt bilagan till ministerförordningen av den 17 juli 2001, att det till
stöd för ansökan om ett godkännande för försäljning skall anges det ”handelsnamn som föreslås i Frankrike för det växtskyddsmedel
som avses med ansökan”.
45     Domstolen konstaterar att en sådan skyldighet, oberoende av om det gäller att beteckna det berörda växtskyddsmedlet med ett
handelsnamn eller att märka medlet med näringsidkarens varumärke, varken är lämplig eller nödvändig för att uppnå målet att
skydda människors och djurs hälsa och miljön vid en parallellimport av växtskyddsmedel som enbart skall användas vid driften
av ett jordbruk.
46     Härav följer att denna skyldighet i sådana fall som de som avses i målen vid den nationella domstolen inte kan anses vara
motiverad av skäl hänförliga till skyddet för människors och djurs hälsa och för miljön, och den kan följaktligen inte göras
gällande mot de berörda.
Skyldigheten att betala en avgift på 800 euro
47     Den franska regeringen har, vad beträffar den avgift som tas ut av en näringsidkare i samband med ett förenklat förfarande
för godkännande för försäljning vid parallellimport av växtskyddsmedel, gjort gällande att ett belopp på 800 euro är motiverat
med hänsyn till att den behöriga myndigheten systematiskt granskar varje ansökan och genomför efterforskningar hos behöriga
myndigheter i andra medlemsstater.
48     Det kan visserligen vara nödvändigt att genomföra efterforskningar hos behöriga myndigheter i exportmedlemsstaten för att
kunna bedöma om ett växtskyddsmedel är tillräckligt likt en referensprodukt som redan har godkänts i importmedlemsstaten.
En sådan åtgärd är, med beaktande av proportionalitetsprincipen, i princip inte motiverad för samtliga ansökningar om godkännande
för försäljning som avser samma växtskyddsmedel för vilken en annan näringsidkare har beviljats ett sådant godkännande. Såsom
har fastställts i punkt 43 i denna dom får de administrativa åtgärderna i ett sådant fall i princip inte vara mer långtgående
än registreringen av ansökan om godkännande för försäljning. Det är emellertid inte uteslutet att kompletterande efterforskningar
kan vara nödvändiga om den berörda myndigheten har skäl att anta att det växtskyddsmedel som skall parallellimporteras kan
komma att användas på vilkor som skiljer sig från de villkor som gäller för referensprodukten och att de krav för utsläppande
på marknaden och användning av växtskyddsmedlet som angetts i godkännandet för försäljning av referensprodukten riskerar att
åsidosättas av parallellimportören. Ett förenklat förfarande för godkännande för försäljning kan således förorsaka de behöriga
myndigheterna olika kostnader från fall till fall beroende på vilka åtgärder som är nödvändiga.
49     Storleken på den avgift som tas ut av en parallellimportör av växtskyddsmedel i samband med ett förenklat förfarande för godkännande
för försäljning skall motsvara de kostnader som förorsakas av kontrollen eller de administrativa åtgärder som är nödvändiga
för att pröva ansökan om godkännande för försäljning. Detta krav utesluter emellertid inte att dessa kostnader beräknas schablonmässigt
så länge medlemsstaterna iakttar proportionalitetsprincipen. Det ankommer på den nationella domstolen att med beaktande av
samtliga omständigheter i målen vid den nationella domstolen bedöma om detta krav är uppfyllt.
50     Svaret på den första frågan är således att en medlemsstat får underkasta parallellimporten av ett växtskyddsmedel som härrör
från en annan medlemsstat, i vilken växtskyddsmedlet redan har godkänts för försäljning, ett förenklat förfarande för godkännande
för försäljning när importen av växtskyddsmedlet görs av en jordbrukare enbart för att användas vid driften av sitt jordbruk,
varvid godkännandet för försäljning är knutet till den näringsidkare som beviljats det. Om den berörda näringsidkaren är en
jordbrukare som genomför parallellimporten av växtskyddsmedlet enbart för att använda det vid driften av sitt jordbruk, får
inte godkännandet vara beroende av att näringsidkaren märker det importerade växtskyddsmedlet med sitt eget varumärke. Det
får inte tas ut en avgift för godkännandet som inte motsvarar de kostnader som förorsakats av kontrollen eller av de administrativa
åtgärder som är nödvändiga för att pröva ansökan om godkännande för försäljning. Det är emellertid tillåtet att beräkna dessa
kostnader schablonmässigt, förutsatt att proportionalitetsprincipen iakttas.

Den andra frågan
51     Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida domen i det ovannämnda målet kommissionen
mot Frankrike kan överföras på parallellimport av växtskyddsmedel som görs av jordbrukare enbart för att användas vid driften
av sina jordbruk. Ovannämnda dom avsåg frågan huruvida franska bestämmelser om införsel för personligt bruk, som inte sker
i samband med inresa, av läkemedel som lagligen förskrivs i Frankrike var förenliga med fördragets bestämmelser om fri rörlighet
för varor.
52     Mot bakgrund av svaret på den första frågan saknas det anledning att besvara den hänskjutande domstolens andra fråga.

Rättegångskostnader
53     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målen vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (fjärde avdelningen) följande:
En medlemsstat får underkasta parallellimporten av ett växtskyddsmedel som härrör från en annan medlemsstat, i vilken växtskyddsmedlet
redan har godkänts för försäljning, ett förenklat förfarande för godkännande för försäljning när importen av växtskyddsmedlet
görs av en jordbrukare enbart för att användas vid driften av sitt jordbruk, varvid godkännandet för försäljning är knutet
till den näringsidkare som beviljats det. Om den berörda näringsidkaren är en jordbrukare som genomför parallellimporten av
växtskyddsmedlet enbart för att använda det vid driften av sitt jordbruk, får inte godkännandet vara beroende av att näringsidkaren
märker det importerade växtskyddsmedlet med sitt eget varumärke. Det får inte tas ut en avgift för godkännandet som inte motsvarar
de kostnader som förorsakats av kontrollen eller av de administrativa åtgärder som är nödvändiga för att pröva ansökan om
godkännande för försäljning. Det är emellertid tillåtet att beräkna dessa kostnader schablonmässigt, förutsatt att proportionalitetsprincipen
iakttas.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: franska.