CELEX: 62006TJ0339
Земеделие
Обща организация на пазара на вино
Помощи за преструктурирането и конверсията на лозята
Регламент (ЕО) № 1493/1999
Определяне на окончателните финансови помощи, предоставени на държавите-членки
Решение 2006/669/ЕО
Обвързващ характер на срока, предвиден в член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1227/2000
Принципи на лоялно сътрудничество, на добросъвестност и на добра администрация, на пропорционалност и на полезно действие

Правна уредба
Правните норми, свързани с преструктурирането и конверсията на лозята, са установени в Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино (
ОВ L 179, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 190) и в Регламент (ЕО) № 1227/2000 на Комисията от 31 май 2000 година за установяване на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета относно общата организация на пазара на вино по отношение на производствения потенциал (
ОВ L 143, стр. 1
; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 32, стр. 181), изменен.
Член 14 от Регламент № 1493/1999 гласи:
„1.   Всяка година Комисията предоставя на държавите членки първоначални разпределяния на база обективни критерии, като взема предвид спецификата на ситуациите и нуждите, както и усилията, които следва да бъдат направени предвид целта на режима.
2.   Първоначалните разпределяния трябва да бъдат адаптирани от гледна точка на реалните разходи и на ревизирани прогнози за разходите, предадени от държавите членки, като се взема предвид целта на режима и се съобразят наличните средства.
[…]“
Член 16 от Регламент № 1227/2000 е изменен по-конкретно с Регламент (ЕО) № 1841/2003 на Комисията от 17 октомври 2003 година за изменение на Регламент № 1227/2000 (
ОВ L 268, стр. 58
; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 49, стр. 171). Така съгласно член 16 от Регламент № 1227/2000, в редакцията му, приложима за финансовата 2006 г.:
„1.   Във връзка със системата на преструктуриране и конверсия, държавите членки изпращат на Комисията не по-късно от 10 юли всяка година:
a)
отчет за действително настъпилите разходи към 30 юни на текущата финансова година, както и съответната обща площ;
б)
отчет за валидираните разходи към 30 юни на текущата финансова година, както и съответната обща площ;
[…]
2.   Без да се засягат общите правила относно бюджетната дисциплина, когато информацията, която държавите членки са длъжни да предоставят на Комисията съгласно параграф 1, е непълна, Комисията намалява авансите в сметките на земеделските разходи временно и с фиксирани суми.“
Член 17 от Регламент № 1227/2000 е изменен по-специално с Регламент (ЕО) № 315/2003 на Комисията от 19 февруари 2003 година (
ОВ L 46, стр. 9
; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 46, стр. 149) и с Регламент (ЕО) № 1203/2003 на Комисията от 4 юли 2003 година (
ОВ L 168, стр. 9
; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 48, стр. 21). Така съгласно член 17 от Регламент № 1227/2000, в редакцията му, приложима за финансовата 2006 г.:
„1.   За всяка държава членка действително понесените разходи, валидирани и заявени за която и да е финансова година, се финансират в рамките на сумите, съобщени на Комисията съгласно член 16, параграф 1, [букви а) и] б), при условие че тези суми не превишават общо финансовите суми, предоставени на държавите членки в съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент […] № 1493/1999.
[…]
3.   Заявленията, изпратени от държавите членки в съответствие с член 16, параграф 1, [буква] в), се приемат на основа pro rata, като се използват сумите, получени след изваждане, за всички държави членки, на общата сума от средствата, съобщени съгласно член 16, параграф 1, [буква] а), и на сумите, декларирани съгласно член 16, параграф 1, [буква] б), от общата сума, предоставена на държавите членки съгласно член 14 от Регламент […] № 1493/1999. Комисията уведомява държавите членки възможно най-скоро след 30 юни за степента, в която заявленията могат да бъдат приети.
4.   Чрез дерогация от разпоредбите на параграфи 1 и 2, когато общата площ, съобщена съгласно член 16, параграф 1, [буква] а), е по-малка от броя на хектарите, посочен в разпределянето за финансовата година, предоставено на държавата членка съгласно член 14, параграф 1 от Регламент […] № 1493/1999, разходите, декларирани за дадената финансова година, се финансират само до определен таван, равен на общия размер на цялата площ, съобщена и умножена по средния размер на помощта на хектар; тази цифра се изчислява като съотношение между сумата, отпусната на държавата членка съгласно член 14, параграф 1 от Регламент […] № 1493/1999, и предварително заявения брой хектари.
Тази сума не може в никакъв случай да бъде по-голяма от разходите, декларирани съгласно член 16, параграф 1, [буква] а).
За целите на прилагането на настоящия параграф се прилага толеранс от 5 % за цялата съобщена площ в сравнение с площта, която фигурира в разпределянето през финансовата година.
Сумите, които не се финансират съгласно настоящия параграф, не се предоставят за целите на прилагането на параграф 3.
[…]
8.   Препратките към дадена финансова година се отнасят за действително направени плащания от държавите членки през периода от 16 октомври на дадена година до 15 октомври на следващата година.
[…]“
Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (
ОВ L 160, стр. 103
) гласи:
„2.   Комисията взима решения за отпускането на месечни авансови плащания, при условие че акредитираните разплащателни агенции са изплатили разходите.
Разходите за октомври се отчитат за същия месец, ако са изплатени от 1 до 15 число на октомври, и се прехвърлят за ноември, ако са изплатени от 16 до 31 октомври. Авансовите плащания се отпускат на държавите членки не по-късно от третия работен ден на втория месец след изплащане на разходите.
[…] [неофициален превод]“
Обстоятелства, предхождащи спора
За финансовата 2006 г. (от 16 октомври 2005 г. до 15 октомври 2006 г.) индикативното разпределение на средствата, предоставени по силата на Регламент № 1493/1999 за преструктурирането и конверсията на лозята, е установено с Решение 2005/716/ЕО на Комисията от 10 октомври 2005 година за определяне на индикативните финансови помощи за държавите членки за лозарската 2005/2006 г., за определен брой хектари, с цел преструктуриране и конверсия на лозята по силата на Регламент № 1493/1999 (
ОВ L 271, стр. 45
). В приложението към посоченото решение размерът на индикативната финансова помощ за Република Гърция е определен на NaN EUR за площ от NaN hа.
На 10 юли 2006 г. гръцките власти изпращат на Комисията, в съответствие с член 14 от Регламент № 1493/1999 и член 16 от Регламент № 1227/2000, справка за разходите, свързани с преструктурирането и конверсията на лозята в Гърция през текущата финансова 2006 г., с цел получаването на финансови помощи. Съгласно известието общата сума на посочените разходи възлизала на NaN,46 EUR, a съответната площ била 788,002 hа.
На 22 септември 2006 г. гръцките власти изпращат до Комисията писмо, с което я уведомяват за допусната грешка при въвеждането на информатизираните данни, като площта, която следва да се вземе предвид, е NaN,271 hа. Те уточняват, че тази площ съответствала на сумата от общата площ, посочена в таблицата, приложена към писмото от 10 юли 2006 г. и отчитаща действително направените разходи за преструктуриране и конверсия на лозята в Гърция до 30 юни 2006 г., или NaN,391 hа, и общата площ, посочена в таблицата, приложена към писмото от 10 юли 2006 г. и отчитаща валидираните разходи за преструктуриране и конверсия на лозята в Гърция до 30 юни 2006 г., или 16,88 hа. Те също припомнят, че общите разходи възлизали на сумата от NaN,46 EUR.
На 26 септември 2006 г. по време на 890-то заседание на Управителния комитет по виното гръцките власти повтарят искането си към Комисията да вземе предвид поправените данни. Комисията отхвърля устно искането на гръцките власти, посочвайки, че коригираните данни са подадени със закъснение.
На 4 октомври 2006 г. Комисията приема Решение 2006/669/ЕО за определяне на окончателните финансови помощи за държавите членки за финансовата 2006 г., за определен брой хектари, с цел преструктуриране и конверсия на лозята по силата на Регламент № 1493/1999 (
ОВ L 275, стр. 62
) (наричано по-нататък „обжалваното решение“). На същата дата представител на Комисията се среща с представители на гръцките власти, на които обяснява, че било невъзможно, предвид сроковете, да уважи искането им да се вземат предвид изпратените на 22 септември 2006 г. поправени данни.
На 16 октомври 2006 г. гръцките власти изпращат писмо до Комисията с искане да измени приложението към обжалваното решение. Комисията оставя искането без уважение.
Обжалваното решение
В обжалваното решение Комисията е взела предвид за Република Гърция данните, изпратени от гръцките власти на 10 юли 2006 г.
В съображение 6 от обжалваното решение се посочва, че Комисията налага на Република Гърция предвидената в член 17, параграф 4 от Регламент № 1227/2000 санкция в размер на NaN EUR.
В приложението към обжалваното решение размерът на окончателната финансова помощ за Република Гърция за преструктурирането и конверсията на лозята в Гърция е определен на NaN EUR за площ от 788 hа.
Производство и искания на страните
На 30 ноември 2006 г. Република Гърция подава настоящата жалба в секретариата на Първоинстанционния съд.
Република Гърция моли Първоинстанционния съд да отмени или измени обжалваното решение в частта, която се отнася до отпускането на помощи за преструктуриране и конверсия на лозята в Гърция, с цел да се вземат предвид коригираните данни, предоставени на Комисията на 22 септември 2006 г., и да ѝ бъдат разпределени съответните средства.
Комисията моли Първоинстанционния съд:
—
да отхвърли жалбата,
—
да осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си Република Гърция изтъква пет правни основания. Първото правно основание е изведено от индикативния характер на предвидения в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 срок, който приключва на 10 юли всяка година. Второто правно основание е изведено от нарушение на принципа на лоялно сътрудничество, третото правно основание е изведено от нарушение на принципите на добросъвестност и на добра администрация, четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, а петото правно основание — от нарушение на принципа на полезно действие.
По първото правно основание, изведено от индикативния характер на срока, предвиден в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000
Доводи на страните
На първо място Република Гърция твърди, че за да се придаде обвързващ характер на предвидения в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 срок, трябвало в него изрично да бъде изрично добавено „краен срок“. Тя се позовава по-конкретно на Решение на Съда от 30 ноември 1972 г. по дело Wasaknäcke Knäckebrotfabrik,
32/72, Recueil, стр. 1181
и Решение от 13 декември 1972 г. по дело Walzenmühle Magstadt,
52/72, Recueil, стр. 1267
.
На второ място Република Гърция твърди, че чисто индикативният характер на посочения срок произтича и от член 16, параграф 2 от Регламент № 1227/2000, тъй като тази разпоредба позволява на Комисията да намали временно и върху фиксирани суми размера на авансите в случаите, когато информацията е непълна или когато крайната дата не е спазена.
На трето място, това тълкуване се потвърждавало от член 17, параграф 1 от Регламент № 1227/2000, който предвижда финансирането на действително настъпилите разходи, което обстоятелство предполагало възможността да се поправят явните грешки дори след 10 юли на всяка година.
Комисията оспорва представените от Република Гърция доводи.
Съображения на Първоинстанционния съд
Република Гърция поддържа, че данните, които е предоставила на Комисията на 22 септември 2006 г., е трябвало да бъдат взети предвид при изчислението на размера на окончателните финансови помощи, тъй като предвиденият в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 срок не е обвързващ.
На първо място Република Гърция се позовава на две решения на Съда, като твърди, че при липса на изрично отбелязване на неговия обвързващ характер посоченият срок има само индикативен характер.
Същевременно от текста на член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000, както и от общата структура и цел на правната уредба, елемент от която е той, ясно се вижда, че срокът, предвиден в посочения член, е императивен.
Всъщност, противно на твърденията на Република Гърция, добавянето на израза „краен срок“ не е необходимо, за да се придаде обвързващ характер на предвидения срок. В това отношение трябва да се отбележи, че в двете решения, на които Република Гърция основава своите доводи, Съдът е приел обвързващия характер на предвидения срок, макар в разглежданите разпоредби да не са съдържали думите „краен срок“.
Освен това, що се отнася до споменаването на израза „не по-късно“ следва да се отбележи, че текстът на член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 в почти всички езикови версии посочва, че държавите членки изпращат на Комисията „не по-късно“ от 10 юли всяка година визираните в тази разпоредба данни. Три езикови версии (а именно гръцката, португалската и румънската) гласят, че държавите членки изпращат посочените данни на Комисията „до“ 10 юли всяка година.
В това отношение, от една страна, следва да се приеме, че гръцката, португалската и румънската версия на член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 не му придават смисъл, различен от този на другите езикови версии, и от друга страна, трябва да се отбележи, че обвързващият характер на предвидения срок се потвърждава от функцията на този срок в рамките на системата за преструктуриране и конверсия на лозята, както и от целта, която преследва отчетът за разходите и съответните площи, посочени в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000, за която цел този срок е предвиден в рамките на посочената система (вж. по аналогия Решение по дело Wasaknäcke Knäckebrotfabrik, посочено по-горе, точки 2 и 3 и Решение по дело Walzenmühle Magstadt, посочено по-горе, точки 2 и 3; Решение на Първоинстанционния съд от 6 юни 2007 г. по дело Гърция/Комисия, T-232/04, непубликувано в Сборника, точка 48).
Всъщност от съображение 2 от Регламент № 1841/2003, с което се въвежда датата 10 юли всяка година в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000, е видно, че предвиденият в тази разпоредба срок има за функция да допусне ефикасно прилагане на определянето на предвидените в член 14, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1493/1999 помощи. Така датата, на която държавите членки са длъжни да изпращат годишно данните на Комисията, трябва да се спазва, за да се актуализират индикативните финансови помощи, предвидени в член 14, параграф 1 от Регламент № 1493/1999, по-специално в зависимост от реалните разходи, съгласно член 14, параграф 2 от посочения регламент.
Що се отнася до преследваната с отчета за разходите и за съответните площи цел, следва да се припомни, че тези разходи са свързани с дадена финансова година. Всъщност в член 16, параграф 1, букви а) и б) от Регламент № 1227/2000 се споменават отчетите за действително настъпили и валидирани разходи към 30 юни на текущата финансова година. Освен това по силата на член 17, параграф 8 от Регламент № 1227/2000 справките за дадена финансова година се отнасят за действително направени плащания от държавите членки между 16 октомври и 15 октомври на следващата година.
При това положение доводът на Република Гърция, според който предвиденият в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 срок не би могъл да се обвърже с никакво непосредствено последващо събитие, трябва да бъде отхвърлен. Както правилно посочва Комисията, датата 10 юли е свързана с датата 15 октомври на същата година и е била определена с цел да ѝ позволи да разполага с необходимото време, за да приеме и публикува преди 15 октомври решението, с което се определят окончателните финансови помощи, предвидени в член 14, параграф 2 от Регламент № 1493/1999.
Всъщност поради обвързващи Комисията процедурни изисквания, изброени и описани от нея по време на съдебното заседание, периодът между 10 юли и 15 октомври се приема за необходим, за да може тя да подготви, приеме и публикува решението, с което се определят окончателните финансови помощи преди края на финансовата година.
Освен това следва да се отбележи, че в противоречие с доводите на Република Гърция, възможно отлагане на приемането на обжалваното решение след края на финансовата година за всички засегнати държави членки или за една-единствена държава членка би противоречало на полезното действие на разглежданата правна уредба.
Действително, от една страна, по силата на член 17, параграф 8 от Регламент № 1227/2000 справките за дадена финансова година се отнасят до действително направени плащания от държавите членки между 16 октомври на дадена година и 15 октомври на следващата година. От друга страна, по силата на член 7, параграф 2 от Регламент № 1258/1999 Комисията взима решения за отпускането на месечни авансови плащания въз основа на изплатените от акредитираните разплащателни агенции разходи, като разходите за октомври се отчитат за същия месец, ако са изплатени от 1-во до 15-о число на октомври и се прехвърлят за ноември, ако са изплатени от 16 до 31 октомври. Освен това авансовите плащания се отпускат на държавата членка не по-късно от третия работен ден на втория месец след изплащане на разходите.
Следователно трябва да се констатира, че за да могат държавите членки да извършат последните плащания, свързани с декларираните по силата на член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 разходи преди края на текущата финансова година и за да получат възстановяване от Комисията преди края на бюджетната година по наличните бюджетни редове за тази финансова година, полезното действие на разглежданите разпоредби предполага, че решението за определяне на окончателните финансови помощи за държавите членки за финансовата година трябва да бъде прието преди края на същата, а именно на 15 октомври.
Следователно от текста на член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 и от полезното действие на този член е видно, че предвиденият в него срок е обвързващ.
На второ място, доводите на Република Гърция относно член 16, параграф 2 и член 17, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 не поставят под въпрос този извод.
В това отношение Република Гърция твърди най-напред, че член 16, параграф 2 от Регламент № 1227/2000, който позволява на Комисията да намали временно и върху фиксирани суми авансите в случаите, когато данните са непълни или когато крайният срок не е бил спазен, потвърждава чисто индикативния характер на предвидения срок.
Тези доводи не могат да бъдат възприети. Член 16, параграф 2 от Регламент № 1227/2000 се отнася до последиците, които произтичат от евентуално предоставяне на Комисията от съответната държава членка на непълни данни или от евентуално неспазване от същата държава на предвидения срок за предоставяне. Никакъв довод, свързан с обвързващия или необвързващ характер на последния срок, не би могъл да бъде изведен от тази разпоредба.
Следователно не може да бъде възприет доводът на Република Гърция, който се основава на член 16, параграф 2 от Регламент № 1227/2000, за доказване на индикативния характер на срока 10 юли всяка година.
Република Гърция твърди по-нататък, че член 17, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 потвърждава индикативния характер на предвидения срок, тъй като установява принципа, според който Комисията е длъжна да финансира действително настъпилите разходи на държавите членки, което предполага възможността за държавите членки да поправят грешките си след датата 10 юли всяка година.
Следва обаче да се констатира, че член 17, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 се отнася за финансирането на действително настъпилите, валидирани и декларирани разходи за която и да е финансова година, а не само за действително настъпилите разходи. Следователно доводът на Република Гърция, който се основава на непълен цитат на член 17, параграф 1 от Регламент № 1227/2000, е неоснователен.
От гореизложеното следва, че поради обвързващия характер на посочения срок дадена държава членка не е в правото си да изисква от Комисията да вземе предвид изпратените след изтичането на посочения срок данни. Следователно първото правно основание трябва да бъде отхвърлено.
По второто и третото правно основание, изведени съответно от нарушение на принципа на лоялно сътрудничество и нарушение на принципите на добросъвестност и на добра администрация
Доводи на страните
На първо място, Република Гърция твърди, че предвиденото в член 10 ЕО задължение за лоялност налага на държавите членки да предприемат всички подходящи мерки, за да гарантират ефективността на общностното право, а на институциите на Общността — да си сътрудничат лоялно и конструктивно с държавите членки.
От една страна, Република Гърция счита, че Комисията е можела във всеки момент да контролира и да провери изпратените данни. Разликата от 214,269 hа между данните, посочени в Решение 2005/716 за определяне на индикативното разпределение на помощите и на площите за преструктуриране и тези, посочени в обжалваното решение за окончателно определяне на помощите, била значителна и неоправдана, като това обстоятелство е трябвало да предизвика въпроси от страна на Комисията.
От друга страна, Република Гърция твърди, че Комисията е нарушила принципа на лоялно сътрудничество, като е взела предвид явно погрешни данни, а не правилните данни, които са ѝ били изпратени на 22 септември 2006 г., макар да е разполагала с необходимото време да направи това и измененията да не биха отнели много време. В това отношение Република Гърция поддържа, противно на твърденията на Комисията, че в конкретния случай същата не е трябвало нито да извърши комплексна преценка, нито да упражни право на оперативна самостоятелност. Освен това решението за определяне на окончателните финансови помощи е можело да се приеме с малко закъснение или да визира всички държави членки без Република Гърция. В противен случай Комисията е можела да приеме решение за изменение въз основа на новите елементи, като се има предвид, че поправката на данните, отнасящи се до Република Гърция, не би засегнала данните на останалите държави членки.
На второ място Република Гърция поддържа, че съществува общ принцип, както и изрични разпоредби от различни регламенти, според които заявление за помощ или всеки друг документ могат да бъдат поправени в случай на явна грешка във всеки момент след тяхното подаване. Тя цитира като пример член 12 от Регламент (ЕО) № 2419/2001 на Комисията от 11 декември 2001 година относно подборни правила за прилагането на интегрирана система за управление и контрол на някои режими на помощи на Общността, установени с Регламент (ЕИО) № 3508/1992 на Съвета (
ОВ L 327, стр. 11
). Посоченият принцип, приложим към земеделските производители бенефициери, бил императивен и с оглед на принципите на добросъвестност и на добра администрация бил валиден в още по-голяма степен в отношенията между службите на Комисията и службите на държавите членки.
Освен това, разумно просрочване на предвидената в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 дата 10 юли всяка година било допустимо, щом като информацията била предоставена преди 15 октомври същата година — крайна дата на финансовата година, и щом като ставало дума за поправяне на данни, представени в сроковете, или за представяне на данни 24 дни преди тази дата. Фактът, че документите са били предадени през периода на лятната ваканция, би открил възможността за държава членка в разумен срок и преди края на финансовата година да поправи явните грешки в изчислението в информатизираните данни, които са били изпратени не по-късно от 10 юли на съответната година. Република Гърция впрочем отбелязва, че Комисията е потвърдила готовността си да използва, доколкото е възможно, дори представените или поправени след 10 юли на съответната година данни.
Комисията оспорва представените от Република Гърция доводи.
Съображения на Първоинстанционния съд
Следва да се разгледат заедно двете правни основания, с които Република Гърция твърди по същество, че бил явен твърденият погрешен характер на изпратените от нея данни на Комисията преди изтичането на предвидения в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 срок и че следователно по силата на изложените принципи Комисията била длъжна да вземе предвид поправените данни, изпратени след изтичането на посочения срок.
Установено е най-напред, че съгласно член 16 от Регламент № 1227/2000 на 10 юли 2006 г. гръцките власти са изпратили на Комисията отчет за действително настъпилите и валидирани разходи към 30 юни 2006 г., както и отчет за съответните общи площи, които били 788,002 ha. Установено е също, че на 22 септември 2006 г. гръцките власти са изпратили на Комисията коригирани данни, отнасящи се до общата площ, свързана с действително настъпилите до 30 юни 2006 г. разходи и в резултат на тази поправка съответните площи били общо NaN,271 hа.
Установено е накрая, че Комисията приема, че коригираните данни са били изпратени твърде късно и че тя е взела предвид в обжалваното решение данните, изпратени на 10 юли 2006 г., или 788,002 hа.
На първо място следва да се отбележи, че в рамките на режима за преструктуриране и конверсия на лозята, за да получат участие в разноските, държавите членки адресират и изпращат до Комисията по силата на член 14, параграф 2 от Регламент № 1493/1999 и на член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 разходите си за текущата финансова година, както и съответната обща площ.
Следователно за съобщаването на Комисията на данни, свързани с разходите за текущата финансова година, както и съответната обща площ, с цел тя да определи окончателните финансови помощи за държавите членки, отговорност носят последните. Република Гърция впрочем не представя никакво доказателство за това как Комисията е можела да открие грешка в изпратените на 10 юли 2006 г. данни.
Освен това в писмото си от 16 октомври 2006 г. до Комисията Република Гърция подчертава, с цел да обясни грешката си, че програмата за конверсия и преструктуриране на лозята ѝ създавала трудности, свързани с контрола върху данните. Комисията не би могла да бъде упреквана, че не е забелязала грешка, която Република Гърция квалифицира като очевидна и явна, при положение че самата тя я е забелязала едва през септември, или повече от два месеца след предоставянето на първоначалните данни.
Накрая, член 17, параграф 4 от Регламент № 1227/2000 разглежда положението, при което общата площ, съобщена съгласно член 16, параграф 1 от посочения регламент, е по-малка от броя на хектарите, посочен в индикативната финансова помощ, предоставена на държавата членка по силата на член 14, параграф 1 от Регламент № 1493/1999.
При това положение погрешният характер на изпратените на 10 юли 2006 г. от гръцките власти данни изобщо не е очевиден. Следователно аргументацията на Република Гърция се основава на погрешна фактическа предпоставка.
На второ място, както вече беше посочено в точка 43 по-горе, предвид обвързващия характер на предвидения в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 срок, дадена държава членка не е в правото си да изисква от Комисията да вземе предвид данните, изпратени след изтичането на посочения срок.
Наистина, както самата Комисия признава, вземането предвид от нейна страна на късно изпратените от държава членка данни не е напълно изключено, доколкото става въпрос за кратко просрочване на предвидения срок и доколкото приемането на решението за определяне на окончателните финансови помощи за държавите членки за съответната финансова година е възможно преди 15 октомври. Напротив, Комисията може да откаже да вземе предвид късно изпратени от държава членка данни, ако това може да бъде пречка за своевременното приемане на посоченото решение. В конкретния случай Република Гърция е изпратила поправените данни едва на 22 септември 2006 г., а именно повече от два месеца след изпращането първоначалните данни, за които се твърди, че са погрешни, и само три седмици преди крайната дата за приемането на решението — 15 октомври 2006 г. При тези условия Комисията не е нарушила посочените принципи, решавайки да не вземе предвид поправените данни.
Следователно второто и третото правно основание трябва да бъдат отхвърлени.
По четвъртото правно основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност
Доводи на страните
На първо място, според Република Гърция прилагането на член 16, параграф 2 от Регламент № 1227/2000, който предвижда санкции, когато предадените данни са непълни или „крайният срок“ 10 юли на всяка година не е спазен, и на член 17, параграф 4 от посочения регламент, който предвижда санкции в случай на превишаване на действителните разходи на дадена държава, водело до налагане на същата на две санкции за едно и също действие, в нарушение на принципа ne bis in idem.
На второ място, Република Гърция поддържа, че санкцията загуба на помощи в размер на NaN EUR е диспропорционална по отношение на допуснатата от гръцките власти компютърна грешка.
На трето място, Република Гърция твърди, противно на твърденията на Комисията, че в конкретния случай същата не е трябвало нито да извърши комплексна преценка, нито да упражни право на оперативна самостоятелност.
Комисията оспорва представените от Република Гърция доводи.
Съображения на Първоинстанционния съд
На първо място, Република Гърция твърди, че Комисията е нарушила принципа на пропорционалност, тъй като ѝ е наложила двойна санкция чрез кумулативното прилагане на член 16, параграф 2 и на член 17, параграф 4 от Регламент № 1227/2000 в нарушение на принципа ne bis in idem.
Ако предположим обаче, че мерките, предвидени в член 16, параграф 2 и член 17, параграф 4 от Регламент № 1227/2000, могат да се квалифицират като „санкции“, макар от съображение 6 от обжалваното решение да е видно, че спрямо Република Гърция е приложен член 17, параграф 4 от Регламент № 1227/2000, то от обжалваното решение не е видно, че спрямо нея Комисията е приложила член 16, параграф 2 от посочения регламент.
Всъщност от текста на тази разпоредба е видно, че тя не е приложима, когато пълни данни са предоставени от съответната държава членка на Комисията в предвиден за предоставянето срок, макар впоследствие и след изтичането на посочения срок въпросната държава членка да предостави на Комисията изменени данни.
На второ място, Република Гърция твърди, че Комисията е нарушила принципа на пропорционалност, защото санкцията загуба на помощи в размер на NaN EUR била диспропорционална спрямо компютърната грешка на гръцките власти.
Следва да се отбележи, че тъй като в конкретния случай общата площ, съобщена на 10 юли 2006 г., е по-малка от посочената в решението за определяне на индикативните финансови помощи, Комисията е приложила член 17, параграф 4 от Регламент № 1227/2000. Както самата Република Гърция посочва, Комисията не разполага с право на преценка при прилагането на този член, тъй като това прилагане произтича от отчета за съответната обща площ по силата на член 16, параграф 1 от посочения регламент.
Следователно, от една страна, в хипотезата, при която Република Гърция поддържа, че загубата на помощи в размер на NaN EUR е диспропорционална мярка, следва да се отбележи, че определянето на размера на окончателните финансови помощи за преструктурирането и конверсията на лозята в Гърция в обжалваното решение е неизбежна последица от обстоятелството, че гръцките власти са изпратили обща площ, по-малка от посочената в решението за определяне на индикативните финансови помощи за държавите членки и разход на хектар, по-висок от този при индикативната финансова помощ.
От друга страна, в хипотезата, при която Република Гърция поддържа, че обстоятелството, че са взети предвид данните, изпратени на 10 юли 2006 г., представлява диспропорционална мярка, тъй като последицата била загуба на помощи в размер на NaN EUR, следва да се отбележи, че тя не е доказала, че това представлява диспропорционална мярка, поради това че тя е явно неподходяща.
Следва да се припомни, че принципът на пропорционалност, който е част от общите принципи на общностното право, изисква актовете на общностните институции да не превишават границите на това, което е уместно и необходимо за постигане на легитимните цели, преследвани от разглежданата правна уредба, като се има предвид, че когато има избор между няколко подходящи мерки, следва да се прибегне към най-малко обвързващата, и че причинените затруднения не трябва да са несъразмерни спрямо преследваните цели (вж. Решение на Съда от 4 октомври 2007 г. по дело Geuting,
C-375/05, Recueil, стр. I-7983
, точка 45 и цитираната съдебна практика).
Относно съдебния контрол на условията за въвеждане в действие на този принцип единствено явно неподходящият характер на приетата мярка по отношение на целта, която Комисията възнамерява да постигне, може да накърни законосъобразността на такава мярка (вж. в този смисъл Решение по дело Geuting, посочено по-горе, точка 46 и цитираната съдебна практика).
Предвид необходимостта да се приеме решението за определяне на окончателните финансови помощи за държавите членки преди края на финансовата година на 15 октомври 2006 г., с цел същите да могат да извършват съответните плащания и така да се запази полезното действие на разглежданите разпоредби (вж. точки 31—35 по-горе), Комисията е приела подходяща мярка, вземайки предвид изпратените в предвидения срок данни, а не изпратените ѝ на 22 септември 2006 г. поправени данни.
При това положение намаляването в обжалваното решение на окончателните финансови помощи за Република Гърция за преструктурирането и конверсията на лозята, в размер на NaN EUR по отношение на декларираните разходи и получено в резултат на съобщената по-малка обща площ на лозята в Гърция от посочената в Решение 2005/716, не представлява диспропорционална мярка.
Следователно четвъртото правно основание трябва да бъде отхвърлено.
По петото правно основание, изведено от нарушение на принципа на полезно действие
Доводи на страните
Република Гърция поддържа, че Комисията е нарушила принципа на полезно действие на релевантните правни разпоредби, а именно членове 11, 13 и 14 от Регламент № 1493/1999 и членове 16 и 17 от Регламент № 1227/2000. Режимът на преструктуриране и конверсия на лозята бил важна мярка за подобряване на равновесието на пазара, за стабилизиране и качествено подобряване на лозята в Общността и за по-добро приспособяване на предлагането към търсенето. Същественото намаляване на помощите, предоставени на Република Гърция, поради допусната явна грешка при въвеждането би накърнило сериозно тези цели на Общността. Освен това Комисията не обяснявала до каква степен приемането на късно представеното заявление от Република Гърция би поставило в опасност ефикасното прилагане на системата за отпускане на помощи за преструктурирането и конверсията на лозята.
Комисията оспорва представените от Република Гърция доводи.
Съображения на Първоинстанционния съд
Следва да се отбележи, както вече бе отбелязано в точки 31—35 по-горе, че за да се запази полезното действие на разглежданата правна уредба, определянето на императивен срок се налага, за да може да се приеме решението на Комисията за определяне на окончателните финансови помощи за държавите членки преди края на съответната финансова година. Следователно в противоречие с доводите на Република Гърция полезното действие на посочените разпоредби допуска прилагането на императивен срок и отказа да се вземат предвид изпратените от държава членка след този срок данни, макар последицата от това да е намаляването на предоставените на съответната държава членка помощи.
Следователно като не е взела предвид поправените данни, които са били изпратени от Република Гърция след изтичането на предвидения в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000 императивен срок, Комисията не е нарушила принципа на полезно действие на разпоредбите на разглежданата правна уредба.
Следователно петото правно основание трябва да бъде отхвърлено.
От всичко изложено по-горе следва, че жалбата трябва да се отхвърли в нейната цялост.
По съдебните разноски
По смисъла на член 87 параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като Република Гърция е загубила делото, тя трябва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски в съответствие с исканията на Комисията.

По изложените съображения
ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯТ СЪД (пети състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

Vilaras
Prek
Ciucă
Постановено в открито съдебно заседание в Люксембург на 11 декември 2008 година.
Подписи
Съдържание

Правна уредба

Обстоятелства, предхождащи спора

Обжалваното решение

Производство и искания на страните

От правна страна

По първото правно основание, изведено от индикативния характер на срока, предвиден в член 16, параграф 1 от Регламент № 1227/2000

Доводи на страните

Съображения на Първоинстанционния съд

По второто и третото правно основание, изведени съответно от нарушение на принципа на лоялно сътрудничество и нарушение на принципите на добросъвестност и на добра администрация

Доводи на страните

Съображения на Първоинстанционния съд

По четвъртото правно основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност

Доводи на страните

Съображения на Първоинстанционния съд

По петото правно основание, изведено от нарушение на принципа на полезно действие

Доводи на страните

Съображения на Първоинстанционния съд

По съдебните разноски
(
*1
)	Език на производството: гръцки.