CELEX: 62006CJ0074
Tagállami kötelezettségszegés
EK 90. cikk
Behozott használt gépjármű regisztrációs adója
Az adóalap meghatározása
A gépjárművek kizárólag életkoron alapuló értékcsökkenése
A kiszámítás kritériumainak nyilvánossága
Az átalányszámítás alkalmazásának vitatására vonatkozó lehetőség

1       Az Európai Közösségek Bizottsága keresetében annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Görög Köztársaság – mivel a más
tagállamból görög területre behozott használt gépjárművek adóalapjának meghatározásához egyetlen, kizárólag a gépjármű korán
alapuló értékcsökkenési tényezőt alkalmazott, amely szerint a 6 és 12 hónap közötti korú gépjárművekre 7%‑os, az egyévesekre
pedig 14%‑os értékcsökkenést lehet figyelembe venni, ami nem garantálja, hogy a fizetendő adó nem haladja meg, akár csak egyedi
esetekben is, a tagállam területén már nyilvántartásba vett, ugyanolyan típusú használt gépjárművek értékébe beépült maradványadó
összegét, ugyanakkor az értékcsökkenés számításának alapját nem közölték a nyilvánossággal, és a gépjárművek szakértői vizsgálatát
300 eurós díj terheli – nem teljesítette az EK 90. cikkből eredő kötelezettségeit.

Nemzeti jogi háttér
2       A 3156/2003. sz törvény (FEK A’ 157) által módosított nemzeti vámkódexről szóló 2960/2001. sz. törvény (FEK A’ 265, a továbbiakban:
2960/2001. sz. törvény) 126. cikke (1) bekezdésének a) pontja az alábbi módon határozza meg a behozott használt gépjárművek
regisztrációs adójának alapját:
„[…]
Használt személygépjármű esetén figyelembe kell venni […] a gépjármű nagykereskedelmi értékesítési árát, amely megfelel a
forgalomba helyezéskor a nemzetközi piacon érvényes árnak, és ezen árat a szokásos használatból eredő elhasználódás vagy bármilyen
más ok miatt az alábbi értékcsökkenési százalékok alapján csökkentik:
A gépjármű első forgalomba helyezésétől számított 6 és 12 hónap között, és azzal a feltétellel, hogy legalább 6 000 kilométeres
futásteljesítménnyel rendelkezzen, az értékcsökkenés 7%.
1 és 2 év között          14%2 és 3 év között          21%3 és 4 év között          28%4 és 5 év között          34%5 és 6 év között          40%6 és 7 év között          46%7 és 8 év között          52%8 és 9 év között          57%9 és 10 év között          62%10 és 11 év között          67%11 és 12 év között          70%12 és 13 év között          73%13 és 14 év között          76%14 és 15 év között          79%15 és 16 év között          80%”.
3       A 2960/2001. sz. törvény 126. cikkének (5) bekezdése úgy rendelkezik, hogy amennyiben a használt személygépjármű tulajdonosa
vitatja az ezen cikk (1) bekezdésének a) pontjában rögzített értékcsökkenési skála alapján kiszámított regisztrációs adó összegét,
az adóalapot egy panaszbizottságként eljáró szakértőkből álló bizottság úgy határozza meg, hogy a megfizetendő regisztrációs
adó egyenlő az azonos márkájú, azonos modellű, azonos meghajtási rendszerű gépjármű vagy annak hiányában az érintett gépjárműnek
az Európai Unió más tagállamában történő első forgalomba helyezésével azonos év során Görögországban üzembe helyezett hasonló
vagy azzal egyenértékű gépjármű értékébe beleszámított adó maradványösszegével. A gépjármű tényleges állapotát megvizsgáló
panaszbizottságokat a vámkörzetek székhelyén hozták létre, és a vámkörzet és a Közlekedési és Hírközlésügyi Minisztérium képviselőjéből,
valamint a gépjármű tulajdonosából, illetve annak képviselőjéből állnak. Ahhoz, hogy a panaszbizottság eljárhasson a gépjárműre
vonatkozó szakértői vélemény kiadásában, a gépjármű tulajdonosának 300 euróban meghatározott összegű díjat kell fizetnie.
4       A Gazdasági és Pénzügyi Államtitkár 2004. január 27‑i F.112/50 rendelete (FEK B’ 207) határozza meg azokat a szempontokat,
amelyek lehetővé teszik a 2960/2001. sz. törvény 126. cikkének (5) bekezdésében előírt panaszbizottság számára, hogy mérlegelje
a használt személygépjármű tényleges állapotát. E rendelet 2. cikkének b) és c) pontja úgy rendelkezik, hogy a panaszbizottság:
„b)      a karosszéria, a motor, az akkumulátor, az elektromos rendszerek, valamint a gumik állapotának ellenőrzésével vizsgálja a
gépjármű műszaki állapotát, illetve értékeli azok működését, ami pedig a gépjármű külső megjelenését illeti, ellenőrizni köteles
a fényezés típusát és állapotát;
c) ellenőrzi a gépjármű általános állapotát annak használata és karbantartása alapján, a belső burkolatokat, illetve általában
az utastér minőségét, a kilométer-számláló által jelzett futásteljesítményt, a biztonsági övek állapotát, valamint a gépjárműbe
szerelt kiegészítők, különösen a légkondicionáló rendszer, a rádió, a fedélzeti számítógép, a könnyűfém kerékabroncs, a légzsákok,
a lopásgátló rendszer, a nyitható tető, a sebességtartó, az ABS [blokkolásgátló], az EBV [elektronikus fékerőelosztó] az EDS
nyomatékelosztó, az ASR [kipörgésgátló], az ESP [elektronikus menetstabilizátor] és a gépjármű kereskedelmi értékének megállapítása
tekintetében lényeges egyéb kiegészítők minőségét.”

A pert megelőző eljárás
5       A Bíróság a C‑375/95. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 1997. október 23‑án hozott ítéletében (EBHT 1997., I‑5981. o.)
megállapította, hogy a Görög Köztársaság – mivel a fogyasztási különadó és az egyszeri kiegészítő különadó alkalmazásában
úgy határozza meg a behozott használt gépjárművek adóalapját, hogy az új gépjármű árát az érintett gépjármű életkorának megfelelően
évente 5%‑kal csökkenti, és a legnagyobb értékcsökkenés elvileg nem haladhatja meg a 20%‑ot – nem teljesítette az EK‑Szerződés
95. cikkéből (jelenleg EK 90. cikk) eredő kötelezettségeit.
6       Annak érdekében, hogy megfeleljen a fent említett ítéletnek, a Görög Köztársaság 1999‑ben, 2001‑ben és 2003‑ban megváltoztatta
az érintett gépjármű-adóztatási rendszerét, és a fogyasztási különadót, valamint az egyszeri kiegészítő különadót regisztrációs
adó kivetésével váltotta fel, illetve felülvizsgálta az említett gépjárművek adóalapjának számítási módját. 2003‑ban létrehozták
a panaszbizottságokat az e jogszabály alkalmazásának keretében előterjesztett panaszok elbírálására.
7       A Bizottság azonban úgy vélte, hogy a görög jogszabály módosított formájában is olyan skálát alkalmaz, amely egyedül a gépjármű
értékcsökkenésének kritériumán (az adó kivetésének időpontjában a használat időtartamán) alapul, ami nem tükrözi a megkövetelt
pontossággal a tényleges értékcsökkenést annak érdekében, hogy minden kockázatát elkerüljék annak, hogy a behozott használt
gépjárművekre olyan adót vessenek ki, amely meghaladja a Görögországban már nyilvántartásba vett hasonló használt gépjármű
értékébe beépült maradványadót. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a fent említett skála, amely – még ha csak bizonyos esetekben
is – a behozott gépjárművekre magasabb adó kivetését vonja maga után, ellentétes az EK 90. cikkel.
8       A Bizottság a Görög Köztársasághoz intézett 2004. árpilis 24‑i felszólító levelében kritikával illette a fent említett jogszabályt,
amely levelet a 2004. július 9‑i kiegészítő felszólító levél követett, amely figyelembe vette a panaszbizottságok létrehozását.
A tagállam válaszát követően a Bizottság 2005. július 13‑án indokolással ellátott véleményt bocsátott ki. Mivel a Bizottság
úgy ítélte meg, hogy a Görög Köztársaság által e véleményre adott válasz nem kielégítő, úgy határozott, hogy benyújtja a jelen
keresetet.

A keresetről

A felek érvei
9       A Bizottság szerint a Görög Köztársaság – mivel a behozott használt gépjárművek adóalapjának meghatározásához egyetlen, kizárólag
a gépjármű korán alapuló értékcsökkenési tényezőt alkalmazott – nem teljesítette EK 90. cikkből eredő kötelezettségeit. Az
ilyen rendszer, még ha csak bizonyos esetekben is, de nem zárja ki, hogy a behozott termékekre magasabb bruttó adót vessenek
ki, mint a hazai termékekre.
10     Annak ellenére, hogy a görög jogszabály által előírt értékcsökkenési skála annak 2003‑ban módosított formájában közelít a
használt gépjárművek tényleges értéke felé, nem lehet úgy tekinteni, hogy az kellő mértékben pontos. A 6 és 12 hónap közötti
korú gépjárművek 7%‑os, illetve az egyéves autók 14%‑os értékcsökkenésének figyelembevétele ugyanis gyakorlatilag semmilyen
esetben sem tekinthető a gépjárművek valós értékcsökkenése reális megközelítésének. A fenti értékcsökkenési skálának gyorsabb
értékcsökkenésen kell alapulnia, amely kiterjed minden gépjárműre. Ugyanakkor az érintett jogszabályból nem következik, hogy
a koron kívül más, például a Bíróság ítélkezési gyakorlatában javasolt kritériumot is figyelembe vennének.
11     Ezenfelül a görög jogszabály nem felel meg a Bíróság ítélkezési gyakorlatának, amely szerint, ha a tagállam a más tagállamból
behozott használt gépjárművekre olyan adóztatási rendszert alkalmaz, amelyben a gépjárművek tényleges értékcsökkenését általánosan
és absztrakt módon határozzák meg a nemzeti jog által meghatározott kritériumok alapján, az EK 90. cikk első bekezdése előírja,
hogy az ilyen adóztatási rendszert úgy kell kialakítani, hogy – figyelembe véve az ilyen rendszer eredendő részét képező ésszerű
becsléseket – kizárjanak mindennemű hátrányos megkülönböztetést.
12     Egyrészről ezen ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy elengedhetetlen azon kritériumok nyilvánossága, amelyeken a gépjárművek
értékcsökkenésének átalányos számítási módja alapul annak érdekében, hogy az érintett adóztatási rendszer átláthatóságának
hiányosságait kiküszöböljék. Azonban a görög kormány hivatalosan megtagadta a Görög Gépjármű-kereskedő és Importőregyesülettől
az adóalapra vonatkozó bármilyen aktuális információ kiadását. E tekintetben nem elegendő közzétenni a korhoz kapcsolódó általános
kritériumokat, hanem szintén nyilvánossá kell tenni az átalányértékre vonatkozó táblákat, amelyeket a fenti kritériumok alapján
rögzítettek. A nyilvánosság hiánya ugyanis e tekintetben azzal a veszéllyel jár, hogy a hatóságok önkényesen határozzák meg
az adóalapot. A Bizottság másrészt úgy véli, hogy amint az ingatlan javak esetében jogszabályi úton objektív értékeket határoztak
meg, azzal egyenértékű rendszert kellene bevezetni a gépjárművek tekintetében. A Bizottság e tekintetben az autóklubok folyóirataiban
közzétett árakat említi, hogy bemutassa, ki lehet alakítani referenciatáblákat a használt gépjárművek értéke tekintetében.
13     A Bizottság hozzátette, hogy sosem követelte meg a valamely meghatározott kereskedő által használt egyedi árak közzétételét,
és ezért nincs értelme az értékesítési árakat védő szakmai és közigazgatási titoktarásra, valamint a magánszemélyek azon elméleti
lehetőségére hivatkozni, hogy kérjék az értékesítési ár illetékes hatósággal történő közlését.
14     Másrészről annak ellenére, hogy a Bizottság kedvezően nyilatkozott a panaszbizottságok létrehozásáról, elsőször is arra hivatkozott,
hogy amennyiben az adóalap egyetlen kritériumon nyugvó skálán alapuló számítási módja változatlan marad, a panaszbizottság
előtti eljárás nem teszi lehetővé az ilyen számítási mód hiányosságainak orvoslását, és nem járul hozzá azon követelmény teljesítéséhez,
amely szerint az adó összege, még ha csak egyes esetekben is, nem haladhatja meg a Görögországban már regisztrált hasonló
gépjárművek értékébe beépült maradványadó összegét. A panaszbizottsághoz fordulást ugyanis azon esetekre kell korlátozni,
amikor kivételes esetben helyesbíteni kell valamely megfelelően kialakított rendszer elenyésző jellegű alkalmazási hibáit,
és nem szolgálhat hibás rendszer helyettesítésére. Másodszor a 300 eurós díj fizetésére vonatkozó kötelezettség alkalmas arra,
hogy visszatartsa a kötelezetteket a panaszeljárás igénybevételétől. Ezért az érintett adó összegét meghatározó jogszabályi
rendszer átláthatóságának hiánya és az említett eljárás kezdeményezéséért fizetendő díj miatt a gyakorlatban eredménytelen
és haszontalan marad, amit a panaszok alacsony száma is igazol.
15     A Görög Köztársaság vitatja, hogy a behozott használt gépjárművekre vonatkozó adóztatási rendszere az EK 90. cikk megsértését
képezi.
16     Elsősorban e rendszer valójában magában foglalja az ítélkezési gyakorlat által megkövetelt kritériumok többségét. Ezért az
adóalap rögzítéséhez az érintett gépjármű használtságának, és ennek következtében értékcsökkenésének meghatározása során figyelembe
veszik egyrészről a rendes használat során bekövetkező elhasználódást, illetve más okokat, valamint a 6 és 12 hónap közötti
korú gépjárművek esetén a megtett kilométerek számát, másrészről pedig a gépjármű típusát, mivel a számítás alapjául használt
nagykereskedelmi értékesítési árat a vámhatóságok részére a hivatalos gépjármű-kereskedők által biztosított árlista alapján
határozzák meg, amelyet a hengerűrtartalom és a modell alapján állítanak össze.
17     A Görög Köztársaság szerint a Bizottság álláspontja a több kritériumra vonatkozó követelményen alapul, azonban nem határozza
meg pontosabban az azok együttes alkalmazásának tulajdonított előnyöket, és nem veszi azt figyelembe, hogy a törvény által
meghatározott kritériumok nem felelhetnek meg teljes pontossággal a gépjárművek tényleges értékcsökkenésének. Ezenfelül e
követelmény olyan összetett számítási rendszer alkalmazásához vezethet, amely akadályozhatja a használt gépjárművek behozatalát.
18     A Görög Köztársaság többek között fenntartja, hogy a jelenleg hatályos rendszer előnyben részesíti használt gépjárművek behozatalát,
amely 2002 és 2005 között megháromszorozódott, ami azt mutatja, hogy az a fenti gépjárművek értékcsökkenésének objektív és
reális megközelítését képezi.
19     Másodsorban az adóalap rögzítésének alapjául szolgáló kritériumok nyilvánosságának állítólagos hiányát illetően a Görög Köztársaság
mindenek előtt arra hivatkozik, hogy a vámdokumentumban szereplő adatokra kiterjed a szolgálati titoktartás, illetve hogy
az autókereskedők által bemutatott nagykereskedelmi értékesítési árak listájának harmadik személyek részére történő kiadása
egyúttal sérti az üzleti titkot is. Ezenfelül mind a magántulajdonú használt gépjárművek értékcsökkenésére vonatokozó kritériumokat,
mind a panaszbizottság számára a tényleges állapot mérlegelését lehetővé tevő adatokat teljes mértékben közzé-, és a nyilvánosság
számára elérhetővé tették. Ezért a behozott gépjármű vámkezelését megelőzően a tulajdonos a Pénzügyminisztériumhoz fordulhat
annak érdekében, hogy megismerhesse a gépjármű adóalapjának meghatározásában szerepet játszó valamennyi tényezőt.
20     Másrészről a folyóiratokban közzétett kiskereskedelmi árak csak jelzésértékűek, és ezért nem képeznek biztos és állandó hivatkozási
alapot. Azonban a panaszbizottság figyelembe veheti ezeket azon feltételezett esetben, ha a gépjármű tulajdonosa lényeges
eltérést állapít meg a tényleges érték és a vámérték között.
21     A Görög Köztársaság vitatja a referenciaérték-skálának az ingatlanokra megállapított átalányértékekkel analóg módon történő
közzétételére vonatkozó bizottsági javaslat relevanciáját. Ezen utóbbi esetben ugyanis a fenti értékek nem a piac által kialakított
átlagárakat tükröznék, hanem azon jogszabály átlagárait, amely szerint az adóalapot az illetékes adóhatóságok által végzett
értékelések alapján állapítják meg. Másrészről a Bizottság ezzel arra ösztönözné e tagállamot, hogy tegye nyilvánossá a kereskedők
által alkalmazott kiskereskedelmi piaci árak átlagát, a görög rendszer viszont a nagykereskedelmi értékesítési áron alapul.
22     Harmadszor az átalányszámítás módjának a panaszbizottság előtti vitatására vonatkozó lehetőséget illetően a Görög Köztársaság
rámutat, hogy e bizottságok intézménye az objektív értékcsökkenési skála alkalmazásával együtt arra irányul, hogy a regisztrációs
adónak az EK 90. cikk megsértésével történő kivetését minden esetben elkerüljék. Tehát a görög jogszabály megfelel azon ítélkezési
gyakorlatnak, amely szerint annak lehetősége, hogy a behozott gépjármű tulajdonosa gépjárműve tekintetében vitassa az átalányskála
alkalmazását, bemutatva, hogy az magasabb adóhoz vezet, mint a tagállam területén nyilvántartásba vett hasonló használt gépjármű
értékébe beépült maradványadó összege, alkalmas arra, hogy kiküszöbölje az ilyen skálán alapuló rendszer esetleges hátrányosan
megkülönböztető hatásait. A panaszbizottságok intézménye ezenfelül megfelel a személygépkocsikat terhelő adókról szóló irányelvre
vonatkozó bizottsági javaslatban (COM[2005] 261 végleges) megfogalmazott követelményeknek, különösen az értéktáblázat tekintetében
az irányelvjavaslat 10. cikkének (3) bekezdésében előírt feltételeknek.
23     Végül ami a hatóságok által a panaszbizottság által végzett gépjármű-szakvélemény ellentételezéseként kivetett 300 eurós összegű
díjat illeti, az nem tart vissza egyetlen kötelezettet sem az ilyen bizottsághoz való panasz benyújtásától a gépjárműve nagyobb
értékcsökkenésének megállapítására vonatkozó igényének alátámasztására, amennyiben valóban indokoltan vélhető úgy, hogy az
utóbbi értékét felülértékelték a vámhatóságok. A panaszbizottság elé vitt ügyek alacsony száma azt mutatja, hogy a görög jogszabály
lehetővé teszi a Bíróság ítélkezési gyakorlata által rögzített célkitűzések elérését.

A Bíróság álláspontja
24     A Bíróság a behozott használt gépjárműveket illetően kimondta, hogy az EK 90. cikk célja, hogy biztosítsa a belső adók teljes
semlegességét a már a belföldi piacon található és a behozott termékek közötti verseny területén (lásd különösen a C‑387/01. sz.
Weigel‑ügyben 2004. április 29‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑4981. o.] 66. pontját ; a C‑290/05. és C‑333/05. sz., Nádasdi
és Németh egyesített ügyekben 2006. október 5‑én hozott ítélet [EBHT 2006., I‑10115. o.] 46. pontját, valamint a C‑313/05. sz.
Brzeziński‑ügyben 2007. január 18‑án hozott ítélet [EBHT 2007., I‑513. o.] 28. pontját.
25     A bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik, hogy az EK 90. cikk első bekezdését sérti, amennyiben a behozott és
a hasonló tagállami termékre kivetett adót eltérő módon számítják ki, és az eltérő módozatok következtében, még ha csak egyes
esetekben is, a behozott termék magasabb adóterhét eredményezi (lásd különösen a fent hivatkozott Bizottság kontra Görögország
ügyben hozott ítélet 20. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot; a C‑393/98. sz., Gomes Valente ügyben 2001.
február 22‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑1327. o.] 21. pontját, valamint a C‑101/00. sz., Tulliasiamies és Siilin ügyben
2002. szeptember 19‑én hozott ítélet [EBHT 2002., I‑7487. o.] 53. pontját).
26     A Bíróság szintén az EK 90. cikkel ellentétesnek ítélte meg a másik tagállamból származó használt gépjárműre kivetett tagállami
adót, amennyiben az ilyen adónak a gépjármű tényleges értékcsökkenésének figyelembevétele nélkül kiszámított összege meghaladja
a tagállam területén már nyilvántartásba vett hasonló gépjármű értékébe beleszámított maradványadó értékét (a C‑345/93. sz.,
Nunes Tadeu ügyben 1995. március 9‑én hozott ítélet [EBHT 1995., I‑479. o.] 20. pontja, illetve a fent hivatkozott Gomes Vallente
ügyben hozott ítélet 23. pontja).
27     Az EK 90. cikk alkalmazásában, és különösen a hasonlónak vagy egymással versenyben lévőnek minősülő behozott és a helyben
vásárolt használt gépjárművekre vonatkozó adóztatási rendszerek összehasonlítása céljából nem csupán a tagállami és a behozott
termékekre közvetlenül vagy közvetve kivetett belső adókat kell figyelembe venni, hanem egyúttal az érintett adó alapját és
részletes szabályait (lásd a 74/76. sz., Iannelli & Volpi ügyben 1977. március 22‑én hozott ítélet [EBHT 1977., 557. o.] 21. pontját;
a C‑47/88. sz., Bizottság kontra Dánia ügyben 1990. december 11‑én hozott ítélet [EBHT 1990., I‑4509. o.] 18. pontját, valamint
a fent hivatkozott Nunes Tadeu ügyben hozott ítélet 12. pontját).
28     Közelebbről: a tagállam nem vethet ki a behozott használt gépjárműre olyan adót, amely magasabb összegen alapul, mint a gépjármű
tényleges értéke, amelynek következtében magasabb adót vetnek ki, mint a tagállami piacon rendelkezésre álló hasonló használt
gépjárművekre (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Bizottság kontra Dánia ügyben hozott ítélet 22. pontját). A behozott
használt gépjárműhatóság által megállapított értékének a kivetés alapjaként hűen kell tükröznie a tagállami piacon már regisztrált
hasonló használt gépjármű értékét (lásd többek között a fent hivatkozott Weigel‑ügyben hozott ítélet 71. pontját)
29     E tekintetben a Bíróság úgy vélte, hogy a gépjármű tényleges értékcsökkenésének figyelembevételéhez nem szükségszerű minden
egyes gépjármű értékelése vagy szakértői véleményezése. Ugyanis az ilyen szabályozás sajátosságát képező nehézkesség elkerülésére
a tagállamok törvényi, rendeleti vagy közigazgatási rendelkezésekkel meghatározott és az olyan kritériumok alapján számított
átalányskála révén, mint a gépjármű kora, futásteljesítménye, általános állapota, meghajtásának módja, márkája és modellje,
rögzíthetnek olyan értéket a használt gépjárművek tekintetében, amelyek általában nagyon közel állnak a tényleges értékhez
(a fent hivatkozott Gomes Valente ügyben hozott ítélet 25. pontja és a fent hivatkozott Weigel‑ügyben hozott ítélet 73. pontja).
30     Az ilyen skálának minden esetben figyelembe kell vennie azt, hogy a gépjárművek értékének éves csökkenése általában jelentősen
meghaladja az 5%‑ot, és hogy ezen értékcsökkenés különösen az első években nem lineáris, mivel jóval erősebben jelentkezik,
mint a későbbiekben. Ezenkívül az értékcsökkenés a gépjármű megvételétől vagy üzembe helyezésétől kezdődik (lásd ebben az
értelemben a fent hivatkozott Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet 22. pontját, valamint a fent hivatkozott Tulliasiamies
és Siilin ügyben hozott ítélet 78. pontját).
31     Továbbá az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy ahhoz, hogy a gépjárművek tényleges értékcsökkenését általános
kritériumok alapján figyelembe vevő behozott használt gépjárművekre vonatkozó adóztatási rendszer összeegyeztethető legyen
az EK 90. cikkel, úgy kell kialakítani, hogy a minden rendszer sajátosságát képező ésszerű becsléseket figyelembe véve kizárjanak
mindennemű hátrányosan megkülönböztető hatást (a fent hivatkozott Gomes Valente ügyben hozott ítélet 26. pontja; lásd ebben
az értelemben továbbá a fent hivatkozott Bizottság kontra Görögország ügyben hozott ítélet 29. pontját és a fent hivatkozott
Brzeziński‑ügyben hozott ítélet 40. pontját).
32     A jelen esetben rá kell mutatni mindenekelőtt, hogy a behozott használt gépjárműveket terhelő görög regisztrációs adó rendszere
a szóban forgó gépjárműnek megfelelő gépjárműnek az előbbi nemzetközi piacon történt forgalomba helyezésének időpontjában
irányadó nagykereskedelmi árán alapul. Ezen árat csökkentik a rendes használat során bekövetkező elhasználódás figyelembevételével,
illetve minden más esetben a gépjármű kora szerint változó értékcsökkenési százalék alkalmazásával. A futásteljesítményt nem
veszik figyelembe a 6 és 12 hónap közötti korú járművek esetében, mivel a 6 000 kilométernél nagyobb futásteljesítményű gépjárművekre
7%‑os értékcsökkenést alkalmaznak.
33     Az adóalap kiszámításának alapja tekintetében elsődlegesen meg kell vizsgálni, hogy ha a tagállami hatóságok a Bizottság állításának
megfelelően hivatkozhatnak a használt gépjárművek tagállami piaci átlagárát megjelölő skálára vagy az ágazatban gyakran referenciaként
használt árlistára (a fent hivatkozott Gomes Valente ügyben hozott ítélet 25. pontja és a fent hivatkozott Weigel‑ügyben hozott
ítélet 74. pontja), nem lehet felróni a Görög Köztársaságnak, hogy a behozott gépjárműnek a nemzetközi piacon történő forgalomba
helyezése idején irányadó nagykereskedelmi értékesítési árára támaszkodik.
34     A Bíróság valamely nemzeti jogszabály EK 90. cikkel való összeegyeztethetőségének vizsgálata keretében ugyanis úgy ítélte
meg, hogy a behozott használt gépjármű adóalapjának meghatározása során a tagállam támaszkodhat új gépjármű értékére, amennyiben
ezen, az adó számítása során referenciaként szolgáló gépjármű hasonló, ami magában foglalja a modell, a típus és egyéb jellemzők,
úgymint a meghajtási mód vagy a felszereltség figyelembevételét (lásd ebben az ételemben a fent hivatkozott Tulliasiamies
és Siilin ügyben hozott ítélet 73–76. pontját).
35     Nem vitatott, hogy a gépjárművek nagykereskedelmi értékesítési árát az autógyárak határozzák meg, és azt tartalmazzák az általuk
terjesztett hivatalos katalógusok. A Görög Köztársaság a tárgyalás során – anélkül, hogy a Bizottságnak ezt cáfolta volna
– pontosította, hogy ezek az árak figyelembe veszik az érintett gépjármű hengerűrtartalmát és modelljét, illetve olyan műszaki
jellemzőket foglalnak magukban, mint a gépjármű meghajtási módja, motorjának teljesítménye, hengereinek vagy ajtóinak száma.
36     Másodsorban az értékcsökkenési skálát illetően, amint az a jelent ítélet 30. pontjában bemutatásra kerül, a gépjárművek értékcsökkenése
azok megvételétől, illetve forgalomba helyezésétől kezdődik. Másrészről a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a behozott használt
gépjárművek tekintetében az olyan regisztrációs adó kivetése, amelynek alapja az új gépjármű értékének legalább 90%‑a, általában
ezen gépjármű nyilvánvaló túladóztatásának minősül a tagállami piacon vásárolt és korábban regisztrált használt gépjárművekhez
képest, függetlenül azok korától vagy használtsági állapotuktól (lásd ezen értelemben a fent hivatkozott Bizottság kontra
Dánia ügyben hozott ítélet 20. pontját).
37     Amint arra a jelen ítélet 29. pontja emlékeztet, a Bíróság – anélkül, hogy azokat kimerítőnek vagy imperatív jellegűnek tekintené
– említett az átalányskála alapjául szolgáló objektív kritériumokat. Így említette a gépjármű korát, de egyúttal annak futásteljesítményét,
általános állagát, meghajtási módját, márkáját és modelljét.
38     A jelen esetben megállapították, hogy a görög jogszabály kizárólag a 6 hónapnál idősebb gépjárművek esetén számol értékcsökkenéssel,
és csak akkor, ha a gépjármű futásteljesítménye meghaladja a 6 000 kilométert. Ebből következik egyrészről, hogy a Görög Köztársaság
a más tagállamból behozott használt gépjárművekre olyan adóztatási rendszert alkalmaz, amelyben a fizetendő adó az említett
gépjármű első forgalomba helyezésétől számított 6 hónapon belül egyenlő a hasonló új személygépjárműre kivetett adóval, függetlenül
a futásteljesítménytől. Ugyanez érvényes a 6 000 kilométernél kisebb futásteljesítményű 6 és 12 hónap közötti korú behozott
használt gépjárművekre is.
39     Másrészről ha úgy is kell tekinteni, hogy a behozott használt gépjárművek értékelésének alapjául szolgáló nagykereskedelmi
értékesítési ár figyelembe veszi a gépjármű típusát, azaz a hengerűrtartalmat, a modellt és olyan műszaki jellemzőket, mint
a meghajtási mód, meg kell állapítani, hogy az adóalap meghatározására ezt követően alkalmazott értékcsökkenési skála egyetlen
kritériumon alapul, amely a gépjármű kora. Ugyanis önmagában azon feltétel említése, hogy a gépjármű futásteljesítményének
meg kell haladnia a 6 000 kilométert, amennyiben kora 6 és 12 hónap közötti, nem engedi, hogy a skálát úgy lehessen tekinteni,
mint amely figyelembe veszi a gépjármű futásteljesítményét, különösen mivel olyan használati küszöbről van szó, amely alatt
semmilyen értékcsökkenést nem írnak elő, amennyiben a gépjármű nem múlt el egyéves.
40     Ugyanakkor különösen a forgalomba helyezés első évében történt intenzív használat esetében az elhasználódás, és ennek következtében
az értékcsökkenés sokkal jelentősebb, mintha a gépjárművet „a szokásos” mértékben használnák. Az érintett törvény mindazonáltal
nem veszi figyelembe a futásteljesítményt a fent említett gépjármű értékcsökkenésének számítása során, a gépjárműre ilyenkor
is a korának megfelelő értékcsökkenési rátát alkalmazzák. Ezen esetben a regisztrációs adó alapját képező gépjárműértéket
nyilvánvalóan túlzott szinten rögzítik, ami olyan adó kivetését eredményezi, amelynek a gépjármű tényleges értékcsökkenésének
figyelembevétele nélkül számított összege meghaladja a tagállami területen már regisztrált hasonló használt gépjárművek értékébe
beépült maradványadót.
41     Ellentétben a Görög Köztársaság állításával, annak elkerüléséhez, hogy az adóztatási rendszer ellentétes legyen az EK 90. cikkel,
nem elegendő az, hogy intenzív használat esetében a gépjármű tulajdonosa vitathassa az átalányskálát.
42     Ugyanis amint az a jelen ítélet 29. pontjából következik, ha a tagállam átalányskála alkalmazásával el is kerülheti a szakértői
véleményen alapuló rendszerben rejlő nehézkességet, szükség van még arra, hogy az ilyen skála lehetővé tegye a tényleges értékhez
általában nagyon közeli érték rögzítését a használt gépjármű tekintetében.
43     Ugyanakkor a fentiekből következik, hogy a futásteljesítményt figyelembe vevő ár hiányában az érintett jogszabály által alkalmazott
skála nem vezet általában a behozott használt gépjármű tényleges értékének ésszerű becsléséhez.
44     Ebben az összefüggésben nem lehet helyt adni a Görög Köztársaság azon érvelésének, amely szerint a behozott használt személygépjárművek
számának emelkedése az érintett jogszabály behozatalra gyakorolt visszatartó hatásának hiányát szemlélteti. Ezen emelkedés
ugyanis nem igazolja, hogy az érintett adóztatási rendszer a jelen ítélet 29. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak
megfelelően lehetővé teszi a használt gépjárművek olyan értékének rögzítését, amely általában nagyon közel áll a tényleges
értékhez.
45     Másrészről a forgalomba helyezés első évében intenzív használatnak kitett gépjárművek esetétől függetlenül a Bizottság azt
állítja, hogy az a mód, ahogyan a görög adóztatási rendszer kialakításra került, nem biztosítja minden hátrányosan megkülönböztető
hatás hiányát.
46     E tekintetben egyrészről az ilyen rendszer összeegyezethetősége az EK 90. cikkel azt feltételezi, hogy nyilvánosságra hozzák
a kritériumokat, amelyeken a gépjárművek értékcsökkenésének számítási módja alapul (a fent hivatkozott Tulliasiamies és Siilin
ügyben hozott ítélet 87. pontja).
47     A jelen esetben emlékeztetni kell arra, hogy a használt személygépjárművek értékcsökkenésére vonatkozó kritériumokat a 2960/2001. sz.
törvény 126. cikkének (1) bekezdése nevezi meg, illetve hogy a panaszbizottság számára az érintett gépjármű tényleges állapota
mérlegelésének lehetővé tételét a Gazdasági és Pénzügyi Államtitkár 2004. január 27‑i F.112/50 rendelete 2. cikkében írják
elő.
48     Ezenfelül még abban az esetben is – amint arra a Görög Köztársaság hivatkozik –, ha az autókereskedők által a vámhatóságok
részére átadott nagykereskedelmi értékesítési árlisták harmadik személyek részére történő kiadása szolgálati és üzleti titkot
sértene, a Bíróság kérdéseire a tárgyaláson adott válaszokból következik, hogy a közigazgatási eljárásjogi törvénykönyvet
létrehozó 2960/1999. sz. törvény 5. cikke (2) bekezdésének megfelelően minden jogos érdekkel rendelkező személy kérésre megismerheti
az ezen szerv előtt folyamatban lévő vagy általa lefolytatott, őt érintő ügyre vonatkozó, a közigazgatási szervek által őrzött
egyes okiratokat. Így az illetékes szervhez lehet fordulni a fent említett gépjármű értéke meghatározásának alapját képező
nagykereskedelmi értékesítési árak megszerzése érdekében.
49     A nagykereskedelmi értékesítési árat tehát úgy kell tekinteni, hogy azt a nyilvánosság tudomására hozták, és nem lehet helyt
adni a Bizottság azon érvelésének, amely arra irányul, hogy ezen árakat az autóklubok folyóirataiban közzétett árakkal kell
helyettesíteni. E tekintetben, amint azt a Görög Köztársaság jelezte, anélkül hogy ennek a Bizottság ellentmondott volna,
abban az esetben, ha az adóalany jelentős eltérést állapít meg a sajtóban szereplő kiskereskedelmi irányárak és a gépjárműve
vámkezelése során megállapított érték között, és a panaszbizottsághoz fordul, figyelembe veszik a sajtóban közzétett árakat
olyan módon, hogy a görög jogszabálynak megfelelően a regisztrációs adó nem haladhatja meg a Görögország területén már regisztrált
hasonló gépjárművek értékébe beépült maradványadó összegét.
50     Másrészről az olyan, a behozott használt gépjárművekre vonatkozó adóztatási rendszernek az EK 90. cikkel való összeegyeztethetősége,
amely általános kritériumok alapján figyelembe veszi a gépjármű tényleges értékcsökkenését, azt feltételezi, hogy az ilyen
gépjármű tulajdonosának lehetősége van arra, hogy vitassa az átalányszámításnak a gépjárművére történő alkalmazását annak
bizonyítása érdekében, hogy a gépjárművére magasabb összegű adót vetettek ki, mint a tagállam területén már nyilvántartásba
vett hasonló használt gépjárművek értékébe beépült maradványadó (a fent hivatkozott Tulliasiamies és Siilin ügyben hozott
ítélet 88. pontja).
51     Emlékeztetni kell arra, hogy a panaszbizottságok létrehozásával a görög jogalkotó a Bíróság ítélkezési gyakorlatának kívánt
megfelelni.
52     A Bizottság szerint azonban a panaszeljárás nem biztosít tényleges lehetőséget arra, hogy vitathassák az átalányszámítás alkalmazását,
amennyiben az adóalanynak 300 euró összegű díjat kell fizetnie, amely az esedékes adóra tekintettel alkalmas arra, hogy akadályozza
a panaszbizottsághoz fordulás lehetőségét.
53     Emlékezetni kell arra, hogy az ilyen díj csak akkor alkalmas arra, hogy visszatartsa a tulajdonosokat a panaszbizottság igénybevételétől,
ha az a vitatott regisztrációs adó összegének jelentős részét teszi ki.
54     E tekintetben a Görög Köztársaság a tárgyalás folyamán utalt rá, hogy a regisztrációs adó mértéke az érintett gépjármű hengerűrtartalmától
függ. A regisztrációs adó így az 1 000–1 600 cm
hengerűrtartalmú gépjárművek esetén az adóalap 20%‑a, az 1 601–1 800 cm
hengerűrtartalmú gépjárművek esetén az adóalap 30%‑a, az 1 801–2 000 cm
hengerűrtartalmú gépjárművek esetén az adóalap 40%‑a és a 2 000 cm
‑t meghaladó hengerűrtartalmú gépjárművek esetén az adóalap 50%‑a.
55     A Görög Köztársaság ezenfelül – anélkül, hogy ennek a Bizottság ellentmondott volna – utalt arra, hogy a használtgépjármű-behozatal
nagyobb része a nagy (2 000 cm
feletti) hengerűrtartalmú gépjárművekre vonatkozott, amelynek értéke elég magas, és amelynek regisztrációs adója ennek következtében
viszonylag jelentős.
56     Ilyen körülmények között úgy tűnik, hogy az érintett díj általában kevésbé jelentős összeget jelent a kifogásolt regisztrációs
adó összegéhez képest.
57     Ezenfelül amint arra a Görög Köztársaság a tárgyalás folyamán utalt –anélkül, hogy annak a Bizottságnak ellentmondott volna
–, az érintett díj általában megegyezett a műszaki magánszakvélemény költségével, gyakran akár alacsonyabb is volt annál.
58     Így meg kell állapítani, hogy a Bizottság nem bizonyította azt, hogy a fent említett díj alkalmas arra, hogy visszatartsa
a tulajdonosokat a panaszbizottsághoz fordulástól annak biztosítása érdekében, hogy a gépjárművére a görög jogszabály által
előírt skálának megfelelően alkalmazott adó ne haladja meg a Görögországban már regisztrált hasonló használt gépjármű értékébe
beépült maradványadót.
59     Ilyen körülmények között a Görög Köztársaságnak az EK 90. cikkből eredő kötelezettségeivel kapcsolatos kifogás megalapozott
abban a tekintetben, hogy az e tagállamba behozott használt gépjárművek regisztrációs adójának számítási módja egyetlen –
e gépjárművek kora szerinti értékcsökkenésre vonatkozó – kritériumon alapszik, amely nem garantálja, hogy az említett gépjárművek
értékét olyan összegben határozzák meg, amely általában nagyon közel áll tényleges értékükhöz. Ezért ezen adóztatási mód nem
zárja ki, hogy egyes esetekben a behozott használt gépjárművekre magasabb összegű adót vessenek ki, mint a görög területen
már nyilvántartásba vett hasonló használt gépjármű értékébe beépült maradványadó összege.
60     Ezzel szemben nem állapítható meg kötelezettségszegés az adó összegének átalányjellegű megállapítási módját előíró adóztatási
rendszer felépítésével szemben támasztott követelmények, azaz az adó számítási kritériumainak nyilvánossága és az átalányszámítás
módja vitatásának – bármilyen hátrányos megkülönböztetés kizárására irányuló – lehetősége tekintetében.
61     Tekintettel a fenti megfontolásokra, meg kell állapítani, hogy a Görög Köztársaság – mivel a más tagállamból görög területre
behozott használt gépjárművek adóalapjának meghatározásához egyetlen, kizárólag a gépjármű korán alapuló értékcsökkenési tényezőt
alkalmazott, amely szerint a 6 és 12 hónap közötti korú gépjárművekre 7%‑os, az egyévesekre pedig 14%‑os értékcsökkenést lehet
figyelembe venni, ami nem garantálja, hogy a fizetendő adó nem haladja meg, akár csak egyedi esetekben is, a tagállam területén
már nyilvántartásba vett, ugyanolyan típusú használt gépjárművek értékébe beépült maradványadó összegét – nem teljesítette
az EK 90. cikkből eredő kötelezettségeit.
62     Ezt meghaladóan a keresetet el kell utasítani.

A költségekről
63     Az eljárási szabályzat 69. cikke 2. §‑ának első albekezdése alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére,
ha a pernyertes fél ezt kérte. Az eljárási szabályzat 69. cikke 3. §‑ának első bekezdése szerint részleges pernyertesség esetén
a Bíróság elrendelheti a költségeknek a felek közötti megosztását, vagy határozhat úgy, hogy mindegyik fél maga viselje saját
költségeit.
64     A jelen esetben, mivel mind a Bizottság, mind a Görög Köztársaság pervesztes lett egyes kérelmei tekintetében, kötelezni kell
őket saját költségeik viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Görög Köztársaság – mivel a más tagállamból görög területre behozott használt gépjárművek adóalapjának meghatározásához
egyetlen, kizárólag a gépjármű korán alapuló értékcsökkenési tényezőt alkalmazott, amely szerint a 6 és 12 hónap közötti korú
gépjárművekre 7%‑os, az egyévesekre pedig 14%‑os értékcsökkenést lehet figyelembe venni, ami nem garantálja, hogy a fizetendő
adó nem haladja meg, akár csak egyedi esetekben is, a tagállam területén már nyilvántartásba vett, ugyanolyan típusú használt
gépjárművek értékébe beépült maradványadó összegét – nem teljesítette az EK 90. cikkből eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
3)
A Görög Köztársaság és az Európai Közösségek Bizottsága maguk viselik saját költségeiket.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: görög.