CELEX: 62008CJ0302
Védjegyek
Nemzetközi lajstromozás
A Madridi Megállapodáshoz kapcsolódó jegyzőkönyv
40/94/EK rendelet
146. cikk
A nemzetközi lajstromozáshoz és a közösségi védjegyekhez fűződő joghatások azonossága a Közösségen belül
1383/2003/EK rendelet
Az 5. cikk (4) bekezdése
A védjegyhez fűződő jogokat feltehetően sértő áruk
A vámhatóságok intézkedése
Közösségi védjegy jogosultja
Az intézkedés iránti kérelem előterjesztési helye szerinti tagállamokon kívüli tagállamokban is fennálló, intézkedés kezdeményezésére vonatkozó jog
A nemzetközi lajstromozás jogosultjára való kiterjesztés

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az egyes szellemi tulajdonjogokat feltehetően sértő áruk elleni vámhatósági intézkedésekről és az ilyen jogokat ténylegesen sértő áruk ellen hozandó intézkedésekről szóló, 2003. július 22-i 1383/2003/EK tanácsi rendelet (
HL L 196., 7. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 13. kötet, 469. o.) 5. cikke (4) bekezdésének és a 1992/2003/EK tanácsi rendelettel módosított, a közösségi védjegyről szóló, 40/94/EK tanácsi rendelet (
HL 1994. L 11., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.; a továbbiakban: 40/94 rendelet) 146. cikkének értelmezésére vonatkozik.
A kérelmet a Zino Davidoff SA (a továbbiakban: Davidoff) és a Bundesfinanzdirektion Südost között, a Davidoff azon kérelme alapján indult peres eljárásban terjesztették elő, amely az ő nemzetközi védjegyoltalom alatt álló védjegyeihez fűződő jogokat feltehetően sértő áruknak vámeljárás keretében történő lefoglalásának kezdeményezésére irányult.
Jogi háttér
Az 1383/2003 rendelet 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   E rendelet megállapítja azokat a feltételeket, amelyek alapján a vámhatóságok intézkednek, amennyiben árukkal kapcsolatban valamely szellemi tulajdonjog megsértésének gyanúja merül fel az alábbi helyzetekben:
a)
ha azokat […] szabad forgalomba bocsátás, kivitel vagy újrakivitel céljából bejelentik;
b)
ha azokat […] a Közösség vámterületére belépő vagy onnan kilépő, […] felfüggesztő eljárás alá vont, […] értesítés melletti újrakivitel alatt álló vagy […] vámszabad területre beléptetett, vagy vámszabad raktárban betárolt árukon végzett ellenőrzések során találják meg.
(2)   E rendelet meghatározza azokat az intézkedéseket is, amelyeket az illetékes hatóságoknak kell megtenniük, amennyiben az (1) bekezdésben említett árukról megállapítják, hogy azok szellemi tulajdonjogokat sértenek.”
Ugyanezen rendelet 2. cikke kimondja:
„(1)   E rendelet alkalmazásában »szellemi tulajdonjogot sértő áruk«:
a)
»hamisított áruk«, azaz:
i.
olyan áruk, beleértve azok csomagolását is, amelyek engedély nélkül olyan védjeggyel vagy megjelöléssel vannak ellátva, amely megegyezik az ugyanolyan típusú árukra érvényesen bejegyzett védjeggyel, vagy amely lényeges jellemzőit tekintve nem különböztethető meg az ilyen védjegytől, és amely ezáltal sérti a védjegy jogosultjának jogait a közösségi jog, így különösen a közösségi védjegyről szóló 1993. december 20-i 40/94/EK tanácsi rendelet szerint, vagy azon tagállam jogszabályai szerint, amelyben a vámhatóságok intézkedése iránti kérelmet benyújtották;
[…]
[…]
(2)   E rendelet alkalmazásában »jogosult«:
a)
a védjegy […] jogosultja, […]
[…]”
Az 5. cikk szövege a következő:
„(1)   A jogosult valamennyi tagállamban írásban kérelmezheti az illetékes vámszervnél a vámhatósági intézkedést, ha áruk az 1. cikk (1) bekezdésében említett helyzetek valamelyikében találhatóak (intézkedés iránti kérelem).
[…]
(4)   Ha a kérelmező egy közösségi védjegy […] jogosultja, akkor a kérelemben a benyújtás helye szerinti tagállam vámhatóságainak intézkedése mellett kérheti egy vagy több másik tagállam vámhatóságainak intézkedését is.
[…]”
A Közösség – a 2003. október 27-i 2003/793/EK tanácsi határozat (
HL L 296., 20. o.
; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 315. o.) értelmében – csatlakozott a védjegyek nemzetközi lajstromozásáról szóló Madridi Megállapodáshoz kapcsolódó, , Madridban elfogadott Jegyzőkönyvhöz (a továbbiakban: Jegyzőkönyv).
A Jegyzőkönyv 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A nemzetközi lajstromozás hatálya
a)
A […] lajstromozás vagy bejegyzés napjától kezdődően a védjegyet az összes érintett szerződő fél területén ugyanaz az oltalom illeti meg, mintha a védjegyet az adott szerződő fél hivatalánál közvetlenül jelentették volna be. Amennyiben a Nemzetközi Irodával nem közölnek elutasítást […], vagy ha a […] kapott elutasítást utólag visszavonják, a védjegyet az érintett szerződő fél területén az említett naptól kezdve ugyanaz az oltalom illeti meg, mintha a védjegyet e szerződő fél hivatalánál lajstromozták volna.
[…]”
A 40/94 rendelet „Az Európai Közösséget megjelölő bejelentés alapján történő nemzetközi lajstromozás hatálya” című 146. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az Európai Közösséget megjelölő bejelentés alapján történő nemzetközi lajstromozásnak […] ugyanaz a hatálya, mint a közösségi védjegybejelentésnek.
(2)   Ha […] nem közöltek elutasításról szóló értesítést, vagy az ilyen elutasítást visszavonták, az Európai Közösséget megjelölő bejelentés alapján történő nemzetközi lajstromozással […] ugyanolyan hatályú oltalom keletkezik, mint a megjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozásával.
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
2007. május 10-én a Davidoff, az 1383/2003 rendelet 5. cikkének (4) bekezdése alapján, kérelmet terjesztett elő az Oberfinanzdirektion Nürnbergnél (a későbbi Bundesfinanzdirektion Südostnál) az ő nemzetközi védjegyoltalom alatt álló tizenkét védjegyéhez fűződő jogokat feltehetően sértő áruknak vámeljárás keretében történő lefoglalása iránt.
A kérelmet 2007. augusztus 22-én elutasították, azzal az indokkal, hogy az 1383/2003 rendelet 5. cikkének (4) bekezdése csak a „közösségi védjegyek jogosultjaira” vonatkozik, és e rendeletet – annak ellenére, hogy a Közösség csatlakozott a Jegyzőkönyvhöz – a közösségi jogalkotó nem módosította.
A Davidoff a határozattal szemben keresetet terjesztett elő a Finanzgericht München előtt.
E bíróság úgy véli, hogy a szóban forgó közösségi rendelkezések értelmezési nehézségeket vetnek fel.
A bíróság véleménye szerint az 1383/2003 rendelet 5. cikkének (4) bekezdése, annak egyszerű megfogalmazásán túlmenően, azon védjegyek jogosultjaira is alkalmazandó, amelyek nemzetközi védjegyoltalom alatt állnak, hiszen az ilyen védjegyekhez a Közösségen belül ugyanolyan joghatások fűződnek, mint a közösségi védjegyekhez.
E körülmények között a Finanzgericht München felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„Úgy kell-e értelmezni a[z 1383/2003] rendelet 5. cikkének (4) bekezdését, tekintettel az Európai Közösség Jegyzőkönyvhöz történt csatlakozására, hogy a »közösségi védjegy« fogalmának használata ellenére e rendelkezés kiterjed a védjegyeknek a [40/94] rendelet 146. és azt követő cikkei értelmében vett nemzetközi lajstromozására is?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra szeretne választ kapni, hogy az 1383/2003 rendelet 5. cikkének (4) bekezdése, a 40/94 rendelet 146. cikkére figyelemmel, lehetővé teszi-e a nemzetközi védjegyoltalom alatt álló védjegy jogosultja számára azt, hogy a közösségi védjegyjogosultakhoz hasonlóan, kérje a kérelmének előterjesztésének helye szerinti tagállamtól eltérő tagállam vagy tagállamok vámhatóságának intézkedését is.
E tekintetben megjegyzendő, hogy az 1383/2003 rendeletet azelőtt fogadták el, hogy a Közösség a 2003/793 határozat értelmében csatlakozott a Jegyzőkönyvhöz.
A Jegyzőkönyv 4. cikke (1) bekezdésének megfelelően a nemzetközi oltalom hatálya alatt álló védjegyet az összes érintett szerződő fél területén ugyanaz az oltalom illeti meg, mintha a védjegyet az adott szerződő fél hivatalánál közvetlenül jelentették volna be.
Az 1992/2003 rendelet (8) preambulumbekezdése kimondja, hogy a rendelet tartalmazza a Közösség Jegyzőkönyvhöz való csatlakozásának hatálybalépéséhez szükséges intézkedéseket.
Ugyanezen rendelet (6) preambulumbekezdése többek között kiemeli, hogy lehetővé kell tenni azt is, hogy a Jegyzőkönyv alapján nemzetközi úton lajstromozott védjegyek jogosultjai a közösségi védjegyrendszerben védjegyeikre oltalmat igényelhessenek.
Az (1) preambulumbekezdés emlékeztet arra, hogy a közösségi védjegyrendszerben a közösségi védjegyek a Közösség területének egészére kiterjedő hatályú, egységes oltalmat élveznek.
E preambulumbekezdésekre tekintettel a 40/94 rendelet 146. cikkének (2) bekezdése, amelyet a rendeletbe az 1992/2003 rendelet iktatott be, úgy rendelkezik, hogy Közösséget megjelölő bejelentés alapján történő nemzetközi lajstromozással ugyanolyan hatályú oltalom keletkezik, mint a megjelölés közösségi védjegyként történő lajstromozásával.
A kérdést előterjesztő bíróság, az alapeljárás felperese, az eljárásban észrevételt előterjesztő tagállamok és az Európai Közösségek Bizottsága egyaránt úgy vélik, hogy mindezekből az következik, hogy a közösségi jogalkotónak az volt a szándéka, hogy a nemzetközi úton lajstromozott védjegyeket – a hozzájuk fűződő joghatásokat illetően – a közösségi védjegyekkel egyenértékűnek tekintse.
Az 1383/2003 rendelet 5. cikkének (4) bekezdése épp olyan eljárásra vonatkozik, amelynek célja a közösségi védjegyek oltalmának biztosítása a Közösségben, az azokhoz fűződő joghatások alapján.
E rendelkezés – szövege alapján – csak a „közösségi védjegy jogosultja” számára teszi lehetővé azt, hogy az intézkedés iránti kérelemben a benyújtás helye szerinti tagállam vámhatóságainak intézkedése mellett kérhesse valamely másik tagállam vámhatóságainak intézkedését is.
Ugyanakkor a nemzetközi úton lajstromozott védjegyek közösségi védjegyekkel való egyenértékűnek tekintéséből kifolyólag szükségképpen el kell ismerni, hogy – az 1992/2003 rendelet elfogadásánál eljáró közösségi jogalkotó szándékának megfelelően – az 1383/2003 rendelet 5. cikke (4) bekezdésének alkalmazását a nemzetközi úton lajstromozott védjegy jogosultja is kérheti.
Ennélfogva az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1383/2003 rendelet 5. cikkének (4) bekezdését, a 40/94 rendelet 146. cikkére figyelemmel, úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi a nemzetközi védjegyoltalom alatt álló védjegy jogosultja számára azt, hogy – a közösségi védjegyjogosultakhoz hasonlóan – kérje a kérelme előterjesztésének helye szerinti tagállamtól eltérő tagállam vagy tagállamok vámhatóságának intézkedését is.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:

Az egyes szellemi tulajdonjogokat feltehetően sértő áruk elleni vámhatósági intézkedésekről és az ilyen jogokat ténylegesen sértő áruk ellen hozandó intézkedésekről szóló, 2003. július 22-i 1383/2003/EK tanácsi rendelet 5. cikkének (4) bekezdését – a 1992/2003/EK tanácsi rendelettel módosított, a közösségi védjegyről szóló, 40/94/EK tanácsi rendelet 146. cikkére figyelemmel – úgy kell értelmezni, hogy az lehetővé teszi a nemzetközi védjegyoltalom alatt álló védjegy jogosultja számára azt, hogy – a közösségi védjegyjogosultakhoz hasonlóan – kérje a kérelme előterjesztésének helye szerinti tagállamtól eltérő tagállam vagy tagállamok vámhatóságának intézkedését is.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.