CELEX: 62006CJ0278
Neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1256/1999
7 artiklan 2 kohta
Maanvuokrasopimuksen päättyminen
Se, että vuokranantaja, joka ei ole maidontuottaja eikä aio ryhtyä maidontuottajaksi, saa hetkellisesti viitemäärän
Viitemäärän siirtäminen valtion myyntipaikan välityksellä mahdollisimman nopeasti tuottajalle

Ennakkoratkaisupyyntö koskee maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92
(EYVL L 405, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 17.5.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1256/1999 (EYVL L
160, s. 73; jäljempänä asetus N:o 3950/92), 7 artiklan 2 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty oikeudenkäynnissä, jossa kantajana on Otten, maidontuotantoon käytetyn maa-alueen entinen vuokramies,
ja vastaajana Landwirtschaftskammer Niedersachsen (Ala-Saksin maanviljelijöiden julkisoikeudellinen yhteenliittymä) ja jossa
on kyse maidon tai maitotuotteiden viitemäärän siirtämisestä vuokranantajalle, kun vuokranantaja, joka ei ole maidon tai maitotuotteiden
tuottaja, vuorostaan siirtää valtion myyntipaikan välityksellä mainitun viitemäärän mahdollisimman nopeasti kolmannelle, joka
on maidon- tai maitotuotteiden tuottaja.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
Maitoalalla jatkuneen tarjonnan ja kysynnän epätasapainon vuoksi otettiin vuonna 1984 käyttöön maidon lisämaksujärjestelmä
maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27.6.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148,
s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.1984 annetulla neuvoston asetuksella N:o 856/84 (EYVL L 90, s. 10), 5 c artiklalla.
Tämän säännöksen mukaan lisämaksu peritään määritettävän viitemäärän ylittävästä maitomäärästä.
Lisämaksun soveltamista koskevat yleiset säännöt on määritelty asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamista
maito- ja maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä 31.3.1984 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 857/84 (EYVL
L 90, s. 13).
Asetus N:o 857/84 kumottiin asetuksella N:o 3950/92, jolla pidennettiin tämän lisämaksujärjestelmän voimassaoloaikaa 1.4.2000
saakka, kun sitä alun perin oli tarkoitus soveltaa 1.4.1993 saakka.
Asetuksen N:o 3950/92 7 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Maanvuokraussopimuksen päättyessä ilman, että sen jatkaminen on mahdollista vastaavilla edellytyksillä tai sellaisissa tilanteissa,
joilla on vastaavanlaisia oikeudellisia vaikutuksia, ja jos osapuolet eivät pääse keskenään sopimukseen, kyseisillä tiloilla
käytettävissä olevat viitemäärät siirretään osittain tai kokonaan uudelleen viitemäärät käyttöön ottaville tuottajille sellaisia
yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen, jotka jäsenvaltio antaa tai jotka se antaa ottaen huomioon osapuolten oikeudelliset
edut.”
Saman asetuksen 8 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot voivat maidontuotannon rakenneuudistuksen toteuttamiseksi tai ympäristön parantamiseksi toteuttaa yhden tai
useamman seuraavista toimenpiteistä sellaisia yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen, jotka jäsenvaltio antaa ottaen huomioon
osapuolten oikeudelliset edut. Jäsenvaltio voi
– –
b)      määrittää asiallisilla perusteilla ne edellytykset, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen tai sen nimeämä toimielin
voi jakaa uudelleen tuottajille ennakkomaksua vastaan 12 kuukauden pituisen jakson alussa muilta sellaisilta tuottajilta lopullisesti
vapautuneet viitemäärät, joille on maksettu yhtenä tai useampana eränä edellä mainitun ennakkomaksun suuruinen korvaus;
– –
e)      sallia tuottajan pyydettyä sitä toimivaltaiselta viranomaiselta tai sen [nimeämältä] toimielimeltä maidontuotannon rakenteen
parantamiseksi tilalla tai tuotannon laajentamisen sallimiseksi siirtää viitemäärät lopullisesti ilman vastaavien maa-alueiden
siirtämistä ja päinvastoin.
– –”
Asetuksen N:o 3950/92 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä artiklassa tarkoitetaan:
– –
c)      ’tuottajalla’ maataloustuottajaa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai luonnollisten henkilöiden taikka oikeushenkilöiden
ryhmittymää, joiden tila sijaitsee jäsenvaltion maantieteellisellä alueella:
–      joka myy maitoa tai muita maitotuotteita suoraan kuluttajalle
ja/tai
–      joka toimittaa niitä ostajalle;
– –”

Kansallinen lainsäädäntö
Maidon tai maitotuotteiden toimitusten viitemäärän siirtämistä koskevasta järjestelmästä säädetään lisämaksun soveltamisesta
12.1.2000 annetulla asetuksella (Zusatzabgabenverordnung) (BGBl. 2000 I, s. 27; jäljempänä ZAV-asetus), joka on tullut voimaan
1.4.2000.
ZAV-asetuksen mukaan viitemääriä voidaan myydä enää vuosittain kolmena päivänä eli 1.4., 1.7. ja 30.10. valtion myyntipaikkojen
välityksellä sellaista tarkasti määriteltyä menettelyä noudattaen, jossa ei oteta huomioon maidontuotantoon käytetyn maa-alueen
pinta-alaa.
Koska pääasiassa kyseessä oleva maanvuokrasopimus on tehty ennen 1.4.2000, ZAV-asetuksen 12 §:n 2 momentin ensimmäisen virkkeen
nojalla sovellettavaksi tulee taatuista maitomääristä 25.5.1984 annetun asetuksen (Milchgarantiemengenverordnung) (BGBl. 1984
I, s. 720), sellaisena kuin se on muutettuna 25.3.1996 annetulla 33. muutosasetuksella (BGBl. 1996 I, s. 535), 7 §:n 1 momentin
ensimmäinen virke. Taatuista maitomääristä annetun asetuksen 7 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen nojalla maanvuokrasopimuksen
voimassaolon päättyessä viitemäärä on palautettava vuokranantajalle.
Kun viitemäärä siirretään vuokranantajalle, joka ei itse ole tuottaja, ZAV-asetuksen 12 §:n 2 momentin ensimmäisessä virkkeessä
säädetään, että tästä viitemäärästä on palautettava 33 prosenttia Landin varastoon.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Vuonna 1974 Ottenin edeltäjä teki Kückin kanssa maidontuotantoa varten toistaiseksi voimassa olevan maanvuokrasopimuksen,
joka koski pinta-alaltaan 4,1862 hehtaarin maa-aluetta.
Vuonna 1984, kun otettiin käyttöön sellaisten maidontuottajien, jotka ovat ylittäneet heille osoitetut viitemäärät, maksettavaksi
tulevia lisämaksuja koskeva järjestelmä, Ottenin edeltäjälle osoitettiin tietty viitemäärä tämän maidontuotantoa varten vuokratun
pinta-alan perusteella.
Vuoden 2000 aikana Otten ja Kück irtisanoivat välillään voimassa olleen maanvuokrasopimuksen 1.1.2001 lukien. Näin ollen tila
palautui Kückille tänä samana päivänä.
Kückin pyynnöstä Landwirtschaftskammer Hannover (Hannoverin maanviljelijöiden julkisoikeudellinen yhteenliittymä) vahvisti
hänelle 14.2.2001 tekemällään hallinnollisella päätöksellä, jota muutettiin 27.4.2001, että hänelle oli siirretty 9 315 kg:n
viitemäärä. Se päätti myös, että 4 588 kg:n viitemäärä otettiin takaisin lisättäväksi Landin varastoon sillä perusteella,
että Kück ei ollut tuottaja.
Otten valitti tästä päätöksestä Landwirtschaftskammer Hannoverin ylempään elimeen, joka hylkäsi valituksen.
Sitten Otten nosti kanteen Verwaltungsgericht Stadessa (Staden hallintotuomioistuin), joka kumosi nämä hallinnolliset päätökset.
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht (Ala-Saksin ylempi hallintotuomioistuin) hylkäsi 16.3.2005 antamallaan tuomiolla
Landwirtschaftskammer Niedersachsenin tekemän valituksen. Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht katsoi, että kun maidontuotantoon
käytettyä tilaa koskeva maanvuokrasopimus päättyy, vastaava viitemäärä palautuu vuokranantajalle ainoastaan, jos tämä on itse
tuottaja tai tämä siirtää maa-alueen välittömästi toiselle tuottajalle.
Landwirtschaftskammer Niedersachsen teki Revision-valituksen Bundesverwaltungsgerichtiin.
Bundesverwaltungsgericht katsoo, että yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C‑401/99, Thomsen, 20.6.2002 antamassa tuomiossa (Kok.
2002, s. I-5775) esittämän tulkinnan mukaan se, että vuokranantaja, joka ei ole tuottaja, saa hetkellisesti viitemäärän, on
edelleen mahdollista, sikäli kuin ensinnäkin tämä viitemäärän hankkiminen on väliaikaista ja välttämätön kansallisen lainsäädännön
perusteella, ja toiseksi se johtaa uuteen vuokralle antamiseen vuokralaiselle, joka on tuottaja. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen
tuomioistuimen mainitusta tuomiosta tekemän tulkinnan mukaan näiden kahden luovutuksen lopputulos katsotaan yhdeksi ainoaksi
toimenpiteeksi, jolla viitemäärä siirretään tuottajalta toiselle (em. asia Thomsen, tuomion 43 kohta).
Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mukaan tätä tulkintaa on myös sovellettava pääasiassa kyseessä olevaan asiaan,
jossa maa-alueen luovutus on toisen luovutustoimenpiteen yhteydessä ja uuden kansallisen lainsäädännön nojalla erotettu viitemäärien
siirrosta.
Lisäksi tämän tulkinnan mukaan viitemäärät käytetään maidon tuottamiseksi tai markkinoimiseksi, joten vuokranantaja, joka
ei ole tuottaja, ei voi saada pelkästään taloudellista hyötyä näiden määrien markkina-arvon perusteella (asia C-313/99, Mulligan
ym., tuomio 20.6.2002, Kok. 2002, s. I‑5719, 30 kohta ja em. asia Thomsen, tuomion 39 kohta sekä vastaavasti asia C-292/97,
Karlsson ym., tuomio 13.4.2000, Kok. 2000, s. I-2737, 57 kohta).
Bundesverwaltungsgericht on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan
ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko asetuksen (ETY) N:o 3950/92 – – 7 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että maitotilaa tai maidontuotantoon käytettävää
maa-aluetta koskevan maanvuokrasuhteen päättyessä tila- tai pinta-alakohtaiset viitemäärät voivat palautua vuokranantajalle
myös silloin, kun hän ei ole itse tuottaja tai ryhdy tuottajaksi, kun hän siirtää viitemäärät mahdollisimman nopeasti valtion
myyntipaikan kautta kolmannelle, joka on maidontuottaja?”

Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Kysymyksellään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pyrkii selvittämään, onko asetuksen N:o 3950/92 7 artiklan 2
kohtaa tulkittava siten, että maitotilaa koskevan maanvuokrasuhteen päättyessä tilaan liittyvät viitemäärät voivat palautua
vuokranantajalle sikäli kuin hän siitä syystä, että hän ei ole itse tuottaja eikä aio ryhtyä tuottajaksi, siirtää viitemäärät
mahdollisimman nopeasti valtion myyntipaikan välityksellä kolmannelle, joka on maidontuottaja.
On aluksi todettava, että maidon lisämaksujärjestelmää koskevan yhteisön lainsäädännön systematiikasta ilmenee, että lähtökohtaisesti
viitemäärä voidaan myöntää maataloustoiminnan harjoittajalle vain, jos tämä on tuottaja (ks. vastaavasti mm. asia C-275/05,
Kibler, tuomio 26.10.2006, Kok. 2006, s. I‑10569, 21 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Asetuksen N:o 3950/92 7 artiklan 2 kohdan mukaan näet maitotilaa koskevan vuokrasopimuksen päättyessä siihen liittyvä viitemäärä
voi periaatteessa palautua kokonaan tai osittain vuokranantajalle ainoastaan, jos tämä on asetuksen N:o 3950/92 9 artiklan
c alakohdassa tarkoitettu tuottaja (em. asia Thomsen, tuomion 41 kohta).
Näin ollen vuokranantajan, joka ei ole tuottaja, viitemääriin kohdistuva hetkellinen saanto voidaan yhteisön oikeuden kannalta
hyväksyä ainoastaan, jos se on välttämätön ja kestoltaan niin lyhyt kuin mahdollista (ks. vastaavasti em. asia Thomsen, tuomion
43 kohta).
Tätä tulkintaa voidaan soveltaa pääasiassa kyseessä olevaan asiaan. Ensinnäkin asetuksen N:o 1256/1999 johdanto-osan kuudennesta
perustelukappaleesta ilmenee, että jäsenvaltioilla on oikeus järjestää viitemäärien siirto muulla tavalla kuin tuottajien
välisinä yksittäisinä toimina. Toiseksi asiassa Thomsen annetun tuomion 43 kohdasta ilmenee, että viitemäärien väliaikainen
myöntäminen pitkäksi ajaksi vuokranantajille, jotka eivät aio tuottaa maitoa, on vastoin yhtäältä maidon lisämaksujärjestelmää
koskevan yhteisön lainsäädännön systematiikkaa ja toisaalta periaatetta, jonka mukaan viitemäärää ei voida myöntää maataloustoiminnan
harjoittajalle, joka ei ole maidontuottaja.
Se seikka, että pääasiassa kyseessä olevassa asiassa viitemäärän siirtäminen on erotettu tilan luovutuksesta, ei voi vaikuttaa
mainittuun tulkintaan.
Vaikka yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan viitemäärä näet voi siirtyä vain sen tilan mukana, jolle
se on osoitettu, ja sillä edellytyksellä, että tämä siirto tapahtuu noudattaen asetuksen N:o 3950/92 7 artiklassa säädettyjä
muotomääräyksiä ja edellytyksiä, tämä ei merkitse sitä, että viitemääriä ei voida siirtää ilman tilaa yhteisön lainsäädännössä
säädetyissä poikkeustapauksissa (ks. vastaavasti em. asia Mulligan, tuomion 27 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tältä osin on todettava, että asetuksen N:o 3950/92 8 artiklan b ja e alakohdassa sallitaan se, että jäsenvaltiot toteuttavat
yhden tai useamman luetelluista toimenpiteistä erikseen tai yhdessä, mutta sillä ei anneta niille lupaa kehittää uudentyyppisiä
toimia (asia C-173/02, Espanja v. komissio, tuomio 14.10.2004, Kok. 2004, s. I-9735, 26 kohta).
Jäsenvaltiot voivat näet asetuksen N:o 3950/92 8 artiklan b alakohdan nojalla, ja jotta voitaisiin toteuttaa hyvin maidontuotannon
rakenneuudistus tai ympäristöä voitaisiin parantaa, määrittää asiallisilla perusteilla ne edellytykset, joiden perusteella
toimivaltainen viranomainen tai sen nimeämä toimielin voi osoittaa uudelleen tuottajille maksua vastaan edellisen 12 kuukauden
pituisen jakson lopussa muilta tuottajilta lopullisesti vapautuneet viitemäärät.
Asetuksen N:o 3950/92 8 artiklan e alakohdan nojalla jäsenvaltiot voivat myös sallia tuottajan pyydettyä sitä toimivaltaiselta
viranomaiselta tai sen nimeämältä toimielimeltä viitemäärän lopullisen siirtämisen ilman vastaavan tilan siirtämistä.
Tästä seuraa, että yhteisön lainsäätäjä on ottanut huomioon mahdollisuuden siirtää viitemäärä valtion myyntipaikan kautta
tuottajalle ilman, että siihen liittyvä tila siirretään.
Edellä olevaan tulkintaan ei vaikuta edellä mainitussa asiassa Thomsen annetun tuomion, joka liittyy viitemäärien siirtoon
siten, että otetaan huomioon maitotilaan kuuluvien maa-alueiden pinta-ala, 42 ja 43 kohdalla, koska mainitusta tuomiosta ei
ilmene, että vuokranantaja ei olisi voinut siirtää kolmannelle viitemäärää ilman siihen liittyvää tilaa valtion myyntipaikan
välityksellä ja mahdollisimman nopeasti vuokrasopimuksen päättymisen jälkeen.
Se seikka, että pääasiassa kyseessä olevassa asiassa maitotilaan liittyvä viitemäärä palautuu väliaikaisesti vuokranantajalle,
joka ei ole tuottaja, ei ole ratkaiseva sikäli kuin tämä tilanne ei ole pitkäkestoinen ja kyseinen viitemäärä siirretään mahdollisimman
nopeasti kolmannelle, joka on itse tosiasiallisesti tuottaja.
Näin ollen sitä, että vuokranantaja, joka ei ole tuottaja, saa hetkellisesti tilaan liittyvän viitemäärän siirtääkseen sen
valtion viitemäärien myyntipaikalle, jotta myyntipaikka voisi myydä sen mahdollisimman nopeasti tuottajille, ei voida pitää
asetuksen N:o 3950/92 7 artiklan 2 kohdan vastaisena.
Tämä tulkinta on lisäksi yhteensopiva asetuksen N:o 3950/92 mainitun säännöksen päätavoitteen kanssa, jonka mukaan viitemääriä
ei voida osoittaa henkilöille, jotka haluavat saada tästä osoittamisesta pelkästään taloudellista hyötyä (ks. vastaavasti
em. asia Thomsen, tuomion 45 kohta).
Edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 3950/92 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava
siten, että maitotilaa koskevan maanvuokrasuhteen päättyessä tilaan liittyvät viitemäärät voivat palautua vuokranantajalle
sikäli kuin hän siitä syystä, että hän ei ole itse tuottaja eikä aio ryhtyä tuottajaksi, luovuttaa viitemäärät mahdollisimman
nopeasti valtion myyntipaikan välityksellä kolmannelle, joka on maidontuottaja.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92, sellaisena kuin se on muutettuna
17.5.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1256/1999, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että maitotilaa koskevan
maanvuokrasuhteen päättyessä tilaan liittyvät viitemäärät voivat palautua vuokranantajalle sikäli kuin hän siitä syystä, että
hän ei ole itse tuottaja eikä aio ryhtyä tuottajaksi, luovuttaa viitemäärät mahdollisimman nopeasti valtion myyntipaikan välityksellä
kolmannelle, joka on maidontuottaja.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.