CELEX: 61990CJ0273
Fortolkning af artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79
efteropkrævning af eksport- eller importafgifter
handling der vil kunne undergives strafferetlig forfølgning

1 Ved kendelse af 28. august 1990 indgaaet til Domstolen den 11. september 1990 har Hessisches Finanzgericht i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (EFT L 197, s. 1).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag, som Meico-Fell, Troese/Weinheim, Forbundsrepublikken Tyskland, har anlagt til proevelse af en afgoerelse om efteropkraevning af importafgift for virksomhedens indfoersel af beredte vaskebjoerneskind i 1980.
3 I sommeren 1983 blev det under en virksomhedskontrol, som Hauptzollamt Darmstadt foretog hos Meico-Fell, konstateret, at sagsoegeren havde sendt raa vaskebjoerneskind til en virksomhed i Canada med henblik paa beredning og derefter havde indfoert dem igen toldfrit i december 1980, idet de blev angivet som "raa pelsskind af andre dyr". Der var saaledes blevet betalt for lidt i told, og toldmyndighederne traf derfor den 24. maj 1984 afgoerelse om efteropkraevning af differencen.
4 Meico-Fell paaklagede uden resultat afgoerelsen og anlagde derefter sag ved Hessisches Finanzgericht. Sagsoegeren har herunder gjort gaeldende, at retten til opkraevning af de omhandlede afgifter i henhold til artikel 2 i forordning nr. 1697/79 er foraeldet efter udloebet af fristen paa tre aar, og at forordningens artikel 3, hvorefter der ikke indtraeder foraeldelse, hvis der foreligger en handling, der vil kunne undergives strafferetlig forfoelgning, ikke finder anvendelse paa virksomheden, idet den uagtsomhed i forbindelse med toldangivelsen, som kan tilregnes virksomheden eller dens repraesentant, ikke er en saadan handling.
5 Hessisches Finanzgericht fandt, at sagens udfald afhaenger af fortolkningen af naevnte artikel 3, og besluttede derfor at udsaette sagen og forelaegge foelgende praejudicielle spoergsmaal for Domstolen:
"Skal artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter (EFT L 197, s. 1), fortolkes saaledes, at udtrykket 'en handling, der vil kunne undergives strafferetlig forfoelgning' , kun omfatter handlinger, der i medlemsstatens retssystem formelt henhoerer under strafferetten, eller omfatter det enhver overtraedelse af skatte- og afgiftsbestemmelser, der er undergivet en laengere foraeldelsesfrist?"
6 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsens grunde, at skatte- og afgiftssvig efter tysk ret er en handling, der kan undergives strafferetlig forfoelgning, mens groft uagtsom skatte- og afgiftsunddragelse kun er en saakaldt "Ordnungswidrigkeit" (1). For begge overtraedelser gaelder en forlaenget foraeldelsesfrist.
7 Vedroerende hovedsagens faktiske og retlige omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
8 Artikel 3 i forordning nr. 1697/79 indeholder foelgende bestemmelse:
"Den i artikel 2 omhandlede tidsfrist finder ikke anvendelse, saafremt de kompetente myndigheder fastslaar, at de paa grund af en handling, der vil kunne undergives strafferetlig forfoelgning, ikke har vaeret i stand til noejagtigt at fastsaette den forskriftsmaessige import- eller eksportafgift for den paagaeldende vare.
I saa fald foretager de kompetente myndigheder efteropkraevningen efter de bestemmelser, der er gaeldende herfor i de respektive medlemsstater".
9 Det fremgaar af den sammenhaeng, hvori denne bestemmelse blev vedtaget, at udtrykket "en handling, der vil kunne undergives strafferetlig forfoelgning" omfatter handlinger, der i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvis kompetente myndigheder foretager efteropkraevning, anses for strafbare handlinger efter den nationale strafferet.
10 Denne fortolkning bekraeftes ved en gennemgang af de andre sprogversioner, der er affattet entydigt.
11 Det bemaerkes, at den betydning, der saaledes tillaegges udtrykket "en handling, der vil kunne undergives strafferetlig forfoelgning", er i overensstemmelse med de krav, der stilles til retssikkerheden. Den omstaendighed, at en naermere angivet handling paalaegges en strafferetlig sanktion, er et entydigt kriterium, der sikrer, at den omhandlede bestemmelse anvendes konsekvent, baade i forhold til den virksomhed, der undergives forfoelgning for en saadan handling, og den myndighed, der skal gennemfoere efteropkraevningen. Dette retssikkerhedshensyn er saerlig vigtigt, naar det som i den foreliggende sag drejer sig om en ordning, der indebaerer oekonomiske foelger for virksomhederne.
12 Anvendelsen af dette kriterium kan ganske vist paa grund af indholdet i strafferetsbestemmelserne i medlemsstaterne foere til forskellige resultater. Dette skyldes imidlertid, at den strafferetlige kvalifikation af en bestemt handling paa faellesskabsrettens nuvaerende udviklingstrin ikke er harmoniseret og derfor henhoerer under national ret.
13 Det af Hessisches Finanzgericht stillede spoergsmaal maa herefter besvares med, at artikel 3 i Raadets forordning nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter, skal fortolkes saaledes, at udtrykket "en handling, der vil kunne undergives strafferetlig forfoelgning" kun omfatter handlinger, der i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvis kompetente myndigheder foretager efteropkraevning, anses for strafbare handlinger efter den nationale strafferet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
14 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Hessisches Finanzgericht ved kendelse af 28. august 1990, for ret:
Artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkraevning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkraevet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfoerer en forpligtelse til at betale saadanne afgifter, skal fortolkes saaledes, at udtrykket "en handling, der vil kunne undergives strafferetlig forfoelgning" kun omfatter handlinger, der i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvis kompetente myndigheder foretager efteropkraevning, anses for strafbare handlinger efter den nationale strafferet.