CELEX: 62003TJ0033
Bendrijos prekių ženklas
Protesto procedūra
Ankstesni grafiniai nacionaliniai ir Bendrijos prekių ženklai SHARK
Paraiška žodiniam Bendrijos prekių ženklui Hai
Santykinis atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindas
Supainiojimo galimybė
Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas

Ginčo aplinkybės
1       1997 m. rugsėjo 10 d.
Distribution & Marketing GmbH
(toliau – įstojusi į bylą šalis), remdamasi pataisytu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių
ženklo (OL L 11, 1994, p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) Bendrijos
prekių ženklo paraišką.
2       Prašomas įregistruoti prekių ženklas buvo žodinis žymuo „Hai“.
3       Prekės ir paslaugos, kurioms buvo prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio
15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 5, 12, 14, 25, 28, 32, 33, 34,
35, 41 ir 42 klasėms.
4       1998 m. rugpjūčio 3 d. ši paraiška buvo paskelbta
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 58/98.
5       1998 m. spalio 30 d., remdamasi Reglamento Nr. 40/94 42 straipsniu, įmonė
Osotspa Co. Ltd
(toliau − ieškovė) pateikė protestą dėl prašomo įregistruoti ženklo 5, 32, 33, 35 ir 42 klasėms priklausančių prekių ir paslaugų
atžvilgiu, kurios apibūdinamos taip:
–       5 klasė: „Sveikatą stiprinantys higienos preparatai, tai yra vitaminų preparatai, mineraliniai preparatai, papildai“,
–       32 klasė: „Alus; mineralinis ir gazuotas vanduo, kiti gaivieji gėrimai; vaisių gėrimai ir vaisių sultys; sirupai ir kiti gėrimų
gaminimo mišiniai“,
–       33 klasė: „Svaigieji gėrimai (išskyrus alų)“,
–       35 klasė: „Mugių ir parodų rengimas komercijos ar reklamos reikmėms išimtinai arba ne šioms prekėms: sveikatą stiprinantiems
higienos preparatams, tai yra vitaminų preparatams, mineraliniams preparatams, papildams; alui; mineraliniam ir gazuotam vandeniui,
kitiems gaiviesiems gėrimams; vaisių gėrimams ir vaisių sultims; sirupams ir kitiems gėrimų gaminimo mišiniams; svaigiesiems
gėrimams; sveikatą stiprinančių higienos preparatų, tai yra vitaminų preparatų, mineralinių preparatų, papildų, alaus, mineralinio
ir gazuoto vandens, kitų gaiviųjų gėrimų, vaisių gėrimų ir vaisių sulčių, sirupų ir kitų gėrimų gaminimo mišinių bei svaigiųjų
gėrimų platinimas reklamos reikmėms“,
–       42 klasė: „Laikinas apgyvendinimas bei maisto ir gėrimų parūpinimo paslaugos“.
6       Protestas grindžiamas pagrindu, nurodytu Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkte. Protestas grindžiamas tuo, kad
egzistuoja, pirma, 1996 m. gegužės 10 d. Austrijoje įregistruotas nacionalinis prekių ženklas AM 537/96 ir, antra, 1998 m.
gegužės 12 d. įregistruotas Bendrijos prekių ženklas Nr. 168 427, žymintys „gaiviuosius gėrimus; sirupus ir kitus gėrimų gaminimo
mišinius“, priklausančius nurodytos Nicos sutarties 32 klasei. Šie du ankstesni vaizdiniai prekių ženklai (toliau – ankstesni
prekių ženklai) pateikiami taip:
7       2002 m. sausio 31 d. sprendimu Protestų skyrius protestą atmetė remdamasis tuo, kad nėra galimybės supainioti nagrinėjamus
prekių ženklus. Pastebėdamas, kad būtina atsižvelgti į ankstesnių prekių ženklų vidutinį skiriamąjį požymį, jis nurodė, kad
nagrinėjami žymenys yra visiškai skirtingi vizualiai ir fonetiškai ir kad jų struktūra visiškai skirtinga.
8       2002 m. balandžio 2 d. remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57‑62 straipsniais ieškovė pateikė VRDT apeliaciją dėl Protestų skyriaus
sprendimo.
9       2002 m. lapkričio 27 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) Trečioji apeliacinė taryba apeliaciją atmetė. Iš esmės
ji nurodė, kad, nepaisant prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimų prekių dalinio tapatumo ir atsižvelgiant į ankstesnių
prekių ženklų vidutinį skiriamąjį požymį bei aiškiai pastebimus nagrinėjamų žymenų fonetinius, vizualinius ir koncepcinius
skirtumus, nėra didelės galimybės suklaidinti Europos Sąjungos valstybių narių, ypač Austrijos, visuomenę. Ši išvada yra dar
labiau užtikrinta, nes vertinant reikia atsižvelgti į pakankamai informuotą, protingai pastabų ir nuovokų paprastą vartotoją,
kuris prekių ženklą suvokia taip, kaip jis jam yra pateikiamas, jo išsamiai neanalizuodamas ir neversdamas į kitą kalbą.

Šalių reikalavimai
10     Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       pakeisti ginčijamą sprendimą patenkinant protestą dėl prekių ženklo „Hai“ registracijos ir atsisakyti registruoti šį prekių
ženklą,
–       nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą VRDT,
–       priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
11     VRDT Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       atmesti ieškinį,
–       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
12     Įstojusi į bylą šalis Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       visiškai atmesti ieškinį ir nepakeisti ginčijamo sprendimo,
–       nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą VRDT,
–       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
13     Iš esmės ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo, pirma, atsisakyti registruoti prašomą įregistruoti prekių ženklą ir,
antra, panaikinti ginčijamą sprendimą.

Dėl prašymo atsisakyti registruoti prašomą įregistruoti prekių ženklą
14     Iš esmės pirmojo reikalavimo antra dalimi ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo įpareigoti VRDT atsisakyti registruoti
prašomą įregistruoti prekių ženklą.
15     Šiuo požiūriu būtina priminti, kad remiantis Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 6 dalimi VRDT turi imtis visų priemonių, kad
būtų įvykdytas Bendrijos teismo sprendimas. Todėl Pirmosios instancijos teismas neturi įpareigoti VRDT tai daryti. Iš tikrųjų
pastaroji turi padaryti išvadas iš Pirmosios instancijos teismo sprendimų rezoliucinių dalių ir motyvų (Pirmosios instancijos
teismo 2001 m. sausio 31 d. sprendimo
Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld prieš VRDT (Giroform)
, T‑331/99, Rink., p. II‑433, 33 punktas; 2002 m. vasario 27 d. Sprendimo
Eurocool Logistic prieš VRDT (EUROCOOL)
, T‑34/00, Rink., p. II‑683, 12 punktas ir 2003 m. liepos 3 d. Sprendimo
Alejandro prieš VRDT – Anheuser-Busch (BUDMEN)
, T‑129/01, Rink., p. II‑2251, 22 punktas). Taigi ieškovės pirmojo reikalavimo antra dalis yra nepriimtina.

Dėl prašymo panaikinti ginčijamą sprendimą
16     Ieškovė nurodo vienintelį pagrindą dėl Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimo.
Šalių reikalavimai
17     Ieškovė ginčija Apeliacinės tarybos vertinimą, kad nėra realios galimybės supainioti nagrinėjamus žymenis.
18     Aiškinant formuluotę, kad mažą panašumo laipsnį tarp prekių ar paslaugų, kurias žymi nagrinėjami ženklai, gali kompensuoti
didelis šių prekių ženklų panašumo laipsnis ir atvirkščiai, ieškovė pažymi, kad bent jau 32 klasei priklausančių prekių, kurios
yra tapačios, atžvilgiu, pripažinimui, kad egzistuoja supainiojimo galimybė, pakaktų žemo prekių ženklų panašumo laipsnio.
Ieškovė tvirtina, kad supainiojimo galimybė egzistuoja net ir tuomet, kaip prekės ir paslaugos nėra tapačios, kadangi nagrinėjami
prekių ženklai bet kuriuo atveju labai panašūs.
19     Be to, ieškovė ginčija Apeliacinės tarybos vertinimą, kad ankstesni prekių ženklai SHARK turi vidutinį skiriamąjį požymį.
Iš tikrųjų ankstesnių prekių ženklų atvaizdą, veikiantį vaizduotę, sudaro gyvūnas, kuris, susietas su nagrinėjamomis prekėmis
ir paslaugomis, yra akivaizdžiai fantastinis.
20     Be to, ieškovė nurodo, kad supainioti galima dėl to, kad egzistuoja panašumas trijų aspektų – vizualinio, fonetinio arba koncepcinio
– atžvilgiu. Ji pažymi, kad ginčijamame sprendime konstatuojamas prekių ženklų koncepcinis panašumas, tačiau šiam faktoriui
neteisingai suteikiama mažiau reikšmės nei vizualiniam ir fonetiniam požymiams. Pavyzdžiui, ieškovė pažymi, kad Apeliacinė
taryba daugiau reikšmės suteikė fonetiniam panašumui, nei prašomo įregistruoti prekių ženklo semantiniam turiniui, paskelbdama,
jog atitinkami klientai mano, kad „Hai“ yra angliško žodžio „high“ iškraipymas.
21     Ieškovės nuomone, šiuo atveju egzistuoja galimybė supainioti žymenis, dėl kurių kilo ginčas, nes jie turi vienintelę aiškią
ir tiesiogiai suprantamą reikšmę. Paprastas vartotojas tiesiogiai suvokia nagrinėjamų prekių ženklų semantinį turinį ir tuoj
pat susieja šiuos turinius, o dėl šios priežasties – ir abu žymenis.
22     Be to, atvirkščiai nei teigia Apeliacinė taryba, šio koncepcinio panašumo nepanaikintų dviejų skirtingų kalbų vartojimas.
Šiuo požiūriu ieškovė, remdamasi Austrijos patentų biuro sprendimais, tvirtina, kad Apeliacinė taryba neteisingai vertino
situaciją Austrijos rinkoje, kur anglų kalbos mokėjimas yra neginčijamas. Todėl prekių ženklai, sudaryti iš žodžių užsienio,
ypač anglų, kalba, neturi būti vertinami kitaip nei tie, kuriuos sudaro tą pačią prasmę turintys vokiški žodžiai. Taigi visuomenė,
kuriai skirtos nagrinėjamos prekės ir paslaugos, supranta žodžio „shark“ prasmę, tą, beje, patvirtino Apeliacinė taryba.
23     Ieškovė priduria, kad ankstesnių prekių ženklų semantinį turinį papildo jų grafinis vaizdavimas ryklio forma, dėl kurio reikšmė
tampa dar labiau suprantama ir aiški. Iš tikrųjų dėl stilizuota ryklio forma parašyto žodžio „shark“ nagrinėjami prekių ženklai
susisieja ir supanašėja. Tai gerokai sumažintų skirtumą, atsirandantį dėl skirtingų kalbų.
24     Dėl Apeliacinės tarybos vertinimo, kad prekių ženklų vertimai yra svarbūs, tik tada, jei jie įprasti ir atitinkama visuomenė
mano, kad išverstas prekių ženklas priklauso tai pačiai arba susijusiai įmonei, ieškovė nurodo, jog pakanka to, kad egzistuoja
galimybė, jog vartotojai daro tokį palyginimą.
25     Ieškovė taip pat patikslina, kad „visiškas kryžminis supainiojimas“, tai yra galimybė supainioti tik vaizdinį sąvokos atvaizdą
ir vien tik žodinį prekių ženklą, yra įmanomas.
A fortiori
šiuo atveju būtina padaryti išvadą, kad egzistuoja galimybė supainioti, nes ankstesni prekių ženklai yra sudaryti ne tik
iš ryklį vaizduojančio vaizdinio elemento.
26     Galiausiai ieškovė konstatuoja, kad galimybė supainioti egzistuoja didelėje Europos Sąjungos dalyje. Sąvoka „Hai“ yra žinoma
ne tik vokiečių ir suomių, bet taip pat ir švedų, danų bei olandų, kuria kalbama ir Belgijoje, kalbose. Ši sąvoka taip pat
suprantama kai kuriuose Italijos ir Prancūzijos pasienio regionuose. Šiauriniuose Europos regionuose vokiečių ir anglų kalbos
taip pat gerai mokamos.
27     VRDT tvirtina, kad ginčijamame sprendime Apeliacinė taryba, nepadarydama klaidos, vertindama galimybę supainioti taikė iš
teismo praktikos kylančius principus ir kad atsižvelgdama į šalių nurodytus pagrindus ji teisingai nusprendė, jog nėra galimybės
supainioti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto prasme.
28     Manydama, kad ankstesni prekių ženklai turi tik vidutinį skiriamąjį požymį ir atsižvelgdama į labai aiškius žymenų vizualinius
ir fonetinius skirtumus, VRDT pritaria Apeliacinės tarybos išvadai, kad nepaisant prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas,
žymimų prekių dalinio tapatumo, koncepcinio žymenų panašumo šiuo atveju neužtenka, kad būtų galima padaryti išvadą, jog egzistuoja
didelė galimybė supainioti prekių ženklų teisės atžvilgiu.
29     Įstojusi į bylą šalis pritaria ginčijamo sprendimo motyvacijai.
30     Įstojusios į bylą šalies nuomone, fonetiniai sąvokų „Hai“ ir „shark“ skirtumai bei grafinis vaizdinio prekių ženklo SHARK
vaizdavimas lemia tai, kad nagrinėjami žymenys daro skirtingą įspūdį ir panaikina bet kokį pastarųjų panašumą.
31     Ieškovės argumentas, kad paprastas vartotojas tiesiogiai suvokia nagrinėjamų prekių ženklų prasmę ir juos susieja, yra nerealistinis.
Ieškovės tvirtinimas yra per daug griežtas vartotojų atžvilgiu ir neatitinka praktinio patyrimo. Kadangi pripažįstama, jog
vartotojas labiau pabrėžia žymenų panašumus nei skirtumus, vartotojai šiuo atveju nenustatys jokių bendrumų nei paveikslėlyje,
nei žodiniame elemente. Iš tikrųjų žodžio „Hai“ nėra ankstesniuose prekių ženkluose ir
vice versa
stilizuoto ryklio paveikslėlio bei žodžio „shark“ nėra įstojusios į bylą šalies pateiktame žymenyje. Kadangi nėra panašių
požymių, negali būti ir galimybės supainioti.
32     Dėl dviejų kalbų vartojimo įstojusi į bylą šalis nurodo, kad net jeigu teismo praktika pripažįsta, kad pagrindiniai anglų
kalbos žodžiai yra suprantami Austrijos vartotojui ir atitinkamai išversti į vokiečių kalbą, sąvoka „shark“ negali būti priskiriama
sąvokoms, kurios vartojamos kaip pagrindiniai anglų kalbos žodžiai. Be to, ieškovės argumentavimas, kad sąvoka „shark“ tapo
plačiai žinoma dėl garsaus filmo „Der weiße Hai“ yra melagingas. Filmas Austrijoje žinomas tik vokišku pavadinimu ir, be to,
originaliame angliškame filmo pavadinime net nėra žodžio „shark“. Be to, sąvoka „shark“ priskirtina amerikiečių, o ne anglų
kalbai.
33     Be to, įstojusi į bylą šalis nurodo, kad, atvirkščiai nei tvirtina ieškovė, atitinkami vartotojai žodį „Hai“ supranta kaip
vokišką arba olandišką plėšrios žuvies apibūdinimą, o taip pat kaip angliško žodžio „high“ – reiškiančio aukštį, kokybę, tinkamumą,
didingumą ir t. t. – iškraipymą. Taigi fonetiniu požiūriu žodis „Hai“, naudojantis iškraipymu, suteikia žymeniui dvigubą reikšmę,
o tai yra, be to, sąvokos „high“ neteisingos rašybos tikslas. Net jeigu esminė prekių ženklo „Hai“ reikšmė turi atitikti tik
pirminę žodžio „Hai“ prasmę, aiškiai neegzistuoja panašumas tarp prekių ženklų SHARK ir „Hai“, nes vartotojai lengvai nesuteikia
šiems dviems žodžiams to paties semantinio turinio. Nerealu tikėtis, kad vartotojai vokišką arba olandišką žodį „Hai“ verčia
amerikietiška sąvoka „shark“, nesusiedami su kita sąvoka. Taigi šiuo atžvilgiu taip pat nėra galimybės supainioti.
34     Galiausiai įstojusi į bylą šalis konstatuoja, kad šiuo atveju „visiško kryžminio supainiojimo“ pripažinimas nesvarbus, nes
vartotojai, kai prekių ženklas tuo pačiu metu ir žodinis ir vaizdinis, labiausiai įsimena žodinį elementą „shark“, o ne grafinį
elementą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
35     Remiantis Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktu ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas,
kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam
arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje
teritorijoje, kur ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas. Galimybė suklaidinti apima ir galimybę susieti su ankstesniu prekių
ženklu. Be to, pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 2 dalies a, i ir ii punktus ankstesni prekių ženklai reiškia tokius
Bendrijos prekių ženklus ir prekių ženklus, įregistruotus valstybėje narėje, kurių įregistravimo paraiškos padavimo data yra
ankstesnė už Bendrijos prekių ženklo įregistravimo paraiškos padavimo datą.
36     Pagal nusistovėjusią teismo praktiką galimybę suklaidinti sudaro galimybė, kad visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamos prekės
ar paslaugos yra pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių.
37     Pagal tą pačią teismo praktiką galimybė supainioti prekių arba paslaugų kilmę turi būti visapusiškai vertinama atsižvelgiant
į tai, kaip atitinkama visuomenė suvokia tam tikrus žymenis ar prekes ir paslaugas, ir į visas konkrečiam atvejui būdingas
aplinkybes, ypač į žymenų ir jais žymimų prekių ir paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Laboratorios RTB prieš VRDT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS)
, T‑162/01, Rink
.
p. II‑2821, 31−33 punktus ir nurodytą teismo praktiką).
38     Šiuo atveju ankstesni prekių ženklai buvo nacionalinės registracijos Austrijoje ir Bendrijos registracijos objektas. Taigi
atitinkamą teritoriją, analizuojant galimybę supainioti, sudaro visa Europos Sąjunga ir ypač Austrija. Kadangi nagrinėjamos
prekės yra kasdieninio vartojimo, atitinkamą visuomenę sudaro pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus paprastas
vartotojas. Yra žinoma, kad nagrinėjamos prekės, t.y. energetiniai gėrimai, pirmiausia skirtos jaunimui.
39     Net jeigu Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnis neapima nuostatos, panašios į 7 straipsnio 2 dalyje įtvirtintą nuostatą, pagal
kurią tam, kad būtų atsisakyta įregistruoti prekių ženklą, pakanka, jog absoliutus prekių ženklo neregistravimo pagrindas
galioja tiktai dalyje Bendrijos, būtina nustatyti, kad toks pats sprendimas turi būti taikomas ir šiuo atveju. Iš to matyti,
kad turi būti atsisakyta įregistruoti prekių ženklą ir tuomet, jeigu santykinis prekių ženklo neregistravimo pagrindas galioja
tiktai dalyje Bendrijos (2004 m. kovo 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Mülhens prieš VRDT – Zirh International (ZIRH)
, T‑335/02, Rink. p. II‑0000, 36 punktas).
40     Atsižvelgiant į ankstesnius paaiškinimus būtina palyginti, pirma, nagrinėjamas prekes ir, antra, žymenis, dėl kurių kilo ginčas.
–       Dėl prekių palyginimo
41     Būtina priminti, kad remiantis teismo praktika, nustatant, ar egzistuoja panašumas tarp nagrinėjamų prekių ar paslaugų, reikia
atsižvelgti į visus svarbius jų ryšį nusakančius veiksnius. Šie veiksniai ypač apima jų rūšį, paskirtį, naudojimą bei tai,
ar jos yra konkuruojančios, ar papildančios vienos kitas (1998 m. rugsėjo 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Canon
, C‑39/97, Rink., p. I‑5507, 23 punktas).
42     Prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, žymi tam tikras prekes, priklausančias tai pačiai, tai yra 32 klasei, kurių apibūdinimas,
beje, yra iš esmės tapatus.
43     Prekių ženklo paraiškoje nurodytos 5 klasei priskiriamos prekės gali būti naudojamos ir gėrimų,
inter alia
, energetinių gėrimų, ruošimui. Dėl 33 klasei priskiriamų prekių, tarp kurių yra svaigieji gėrimai, būtina konstatuoti, kad
šiuo metu energetiniai gėrimai dažnai pardavinėjami ir vartojami kartu su svaigiaisiais gėrimais.
44     Be to, visos nagrinėjamos prekės, priklausančios 5, 32 ir 33 klasėms, paprastai yra bendro platinimo
–
nuo didelės parduotuvės maisto produktų skyriaus iki barų ir kavinių
–
objektas.
45     Dėl paraiškoje prekių ženklui nurodytų 35 ir 42 klasėms priklausančių paslaugų būtina konstatuoti, kad jos yra mažiau artimos
ankstesniais prekių ženklais žymimoms prekėms. Aplinkybės, kad svaigieji ir gaivieji gėrimai yra reklamos objektas mugių metu
ir dažnai vartojami kartu, nepakanka, kad būtų susietos šios prekės ir 35 bei 42 klasėms priklausančios paslaugos.
46     Taigi būtina daryti išvadą, kad 32 klasei priklausančios prekės yra tapačios. Prekių ženklo paraiškoje nurodytos 5 ir 33 klasėms
priklausančios prekės šiuo atžvilgiu yra susijusios su ankstesniais prekių ženklais žymimomis 32 klasei priklausančiomis prekėmis,
todėl turi būti laikomos panašiomis. Tačiau prekių ženklo paraiškoje išvardintos 35 ir 42 klasėms priklausančios paslaugos
ir ankstesniais prekių ženklais žymimos prekės negali būti laikomos panašiomis.
–       Dėl žymenų palyginimo
47     Iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad visapusiškas galimybės supainioti įvertinimas, kiek jis susijęs su vizualiniu,
fonetiniu ar koncepciniu žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų daromu įspūdžiu, ypač atsižvelgiant
į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus (žr. 2003 m. spalio 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Phillips-Van Heusen prieš VRDT – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS)
, T‑292/01, Rink. p. II‑0000, 47 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
48     Atsižvelgiant į šiuos paaiškinimus būtina patikrinti, ar nagrinėjamų prekių ženklų panašumo laipsnis vizualiai, fonetiškai
ir koncepciškai yra gana didelis, kad būtų galima nustatyti, jog egzistuoja galimybė juos supainioti.
49     Šiuo atveju vizualiniu požiūriu būtina konstatuoti, kad du žymenys, „Hai“ ir SHARK, lengvai atskiriami dėl jų grafinio pavaizdavimo,
nes tik prekių ženklas SHARK pateikiamas vaizdine forma. Šiuo atžvilgiu būtina pastebėti, kad prekių ženklo SHARK raidžių
grafinis pavaizdavimas atkuria ryklio formą, o žymuo „Hai“ sudarytas tik iš sąvokos „Hai“. Net ir žodiniais aspektais žymenys
(„Hai“ ir „shark“), dėl kurių kilo ginčas, turi būti laikomi nepanašiais, nors abu turi raidžių „h“ ir „a“ kombinaciją. Todėl
abu žymenys vizualiai yra nepanašūs.
50     Fonetiniu požiūriu akivaizdu, kad nagrinėjami žymenys nepanašūs.
51     Koncepciniu požiūriu yra žinoma, kad angliškas žodis „shark“ į vokiečių ir suomių kalbas verčiamas žodžiu „Hai“, į olandų
kalbą – žodžiu „haai“, į danų bei švedų kalbas – žodžiu „haj“. Taigi tikėtina, kad žmonės, kalbantys šiomis kalbomis, ir žodį
„shark“, ir žodį „Hai“ supranta kaip reiškiančius „ryklį“. Taip yra ypač nagrinėjamos visuomenės atveju, nes kalbama apie
jaunus žmones, paprastai anglų kalbą mokančius tiek, kad suprastų žodžio „shark“ reikšmę. Taip yra ir asmenų, tiesiogiai neatpažįstančių
angliško žodžio „shark“, bet suprantančių jo reikšmę dėl to, kad mato ryklio paveikslėlį, atžvilgiu. Iš tikrųjų ankstesnių
prekių ženklų semantinį turinį papildo jų grafinis vaizdavimas ryklio forma, dėl to reikšmė tampa dar labiau suprantama ir
aiški. Todėl būtina konstatuoti, kad egzistuoja nagrinėjamų žymenų koncepcinis panašumas, reikalaujantis išankstinio vertimo.
52     Be to, pasirodo, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas gali reikšti žodžių žaismą, angliško žodžio „high“ iškraipymą. Tačiau
ši reikšmė nėra akivaizdi ir yra nepakankama, kad panaikintų žymenų, dėl kurių kilo ginčas, koncepcinį panašumą.
53     Vadinasi žymenys, dėl kurių kilo ginčas, vizualiai ir fonetiškai nepanašūs, bet yra tam tikras koncepcinis panašumas, reikalaujantis
išankstinio vertimo.
54     Taigi būtina apskritai įvertinti, ar šiuo atveju šis koncepcinis panašumas pakankamas, kad sukurtų galimybę supainioti.
–       Dėl žymenų, dėl kurių kilo ginčas, bendro įvertinimo
55     Remiantis teismo praktika, tokiomis aplinkybėmis, kai ankstesnis prekių ženklas nėra ypač plačiai žinomas ir sudarytas iš
paveikslėlio, kuriame nedaug išgalvotų elementų, paprasto prekių ženklų koncepcinio panašumo neužtenka tam, kad būtų sukurta
galimybė supainioti (1997 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo
SABEL
, C‑251/95, Rink., p. I‑6191, 25 punktas).
56     Kuo ryškesnį skiriamąjį požymį turi ankstesnis prekių ženklas, tuo didesnė yra tikimybė supainioti. Taigi negalima atmesti
galimybės, kad koncepcinis panašumas, atsirandantis dėl to, kad dviejuose prekių ženkluose yra paveikslėliai, kurių semantinis
turinys sutampa, gali sukurti galimybę supainioti tokiu atveju, kai ankstesnis prekių ženklas pats savaime arba dėl savo vardo
rinkoje turi ypatingą skiriamąjį požymį (žr. minėto sprendimo
SABEL
24 punktą). Tokie prekių ženklai saugomi labiau nei tie, kurių skiriamieji požymiai yra mažiau ryškūs (minėto sprendimo
Canon
18 punktas ir 1999 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
, C‑342/97, Rink., p. I‑3819, 20 punktas).
57     Siekiant nustatyti prekių ženklo skiriamąjį požymį ir įvertinti, ar jo skiriamasis požymis yra ryškus, reikia apskritai įvertinti
didesnį ar mažesnį prekių ženklo gebėjimą identifikuoti prekes ir paslaugas, kurioms prašoma jį įregistruoti, kaip pagamintas
konkrečios įmonės bei atskirti jas nuo kitų įmonių prekių ir paslaugų (1999 m. gegužės 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Windsurfing Chiemsee
, C‑108/97 ir C‑109/97, Rink., p. I‑2779, 49 punktas ir nurodyto sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
22 punktas).
58     Vertinant būtina atsižvelgti, visų pirma, į prekių ženklo vidines savybes, įskaitant aplinkybę, ar jis turi prekes ar paslaugas,
dėl kurių buvo įregistruotas, apibūdinantį elementą, rinkos dalį, kurioje prekių ženklas naudojamas, šio prekių ženklo naudojimo
dažnumą, geografines ribas ir trukmę, įmonės investicijų, skirtų šio prekių ženklo reklamai, dydį, į tai, kiek yra suinteresuotų
asmenų, kurie dėl prekių ženklo atskiria prekes ar paslaugas, kaip pagamintas ar suteiktas konkrečios įmonės, taip pat į prekybos
ir pramonės rūmų ar kitų profesinių asociacijų pareiškimus (nurodyto sprendimo
Windsurfing Chiemsee
51 punktas ir nurodyto sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
23 punktas).
59     Šioje byloje ieškovė rėmėsi ne jos prekių ženklų žinomumu rinkoje, o tik jiems būdingu ryškiu skiriamuoju požymiu. Taigi į
apibūdinančiųjų požymių ankstesniuose prekių ženkluose buvimą ar nebuvimą turi būti atsižvelgiama kartu su kitais jiems būdingais
vidiniais požymiais vertinant jų skiriamąjį požymį.
60     Šiuo atveju yra žinoma, kad ankstesni prekių ženklai SHARK neturi jokio apibūdinančio požymio. Tai yra ypatingo grafinio vaizdavimo
prekių ženklai, kurių raidės stilizuotos tokiu būdu, kad žymens visuma primena ryklio formą, kai „s“ sudaro galvą, „a“ – nugaros
peleką ir „k“ – gyvūno uodegą. Būtina pažymėti, kad pasirinktas gyvūnas ir ankstesniais prekių ženklais žymima prekė nėra
neįdomūs: tai yra energetiniams gėrimams žymėti naudojamas ryklys. Šių prekių ženklų visuma gali būti laikoma ryškia ir pritraukiančia
dėmesį. Tokius prekių ženklus lengviau įsimena ir atitinkama visuomenė.
61     Todėl, atvirkščiai nei nurodo VRDT ir įstojusi į bylą šalis, ankstesniems prekių ženklams būdingos savybės suteikia jiems
gana ryškų skiriamąjį požymį.
62     Taigi konstatavus, kad kalbama apie iš dalies tapačias prekes ir skiriamąjį požymį turinčius ankstesnius prekių ženklus, būtina
patikrinti, ar šiuo atveju vien koncepcinio panašumo, reikalaujančio išankstinio vertimo, užtenka padaryti išvadai, kad egzistuoja
galimybė supainioti.
63     Šiuo požiūriu būtina pažymėti, kad nagrinėjamos prekės yra energetiniai gėrimai, skirti jaunimui, paprastai žinančiam prekių
ženklais pažymėtas prekes. Apeliacinė taryba teisingai konstatavo, kad šios prekės paprastai yra bendro platinimo objektas,
pavyzdžiui, prekybos centruose, kur visuomenė jas perka ypač „pagal išvaizdą“. Tačiau negalima neatsižvelgti ir į užsakymų
žodžiu restoranuose, kavinėse ir baruose svarbą.
64     Atsižvelgiant į visa tai, kas buvo pasakyta, būtina nurodyti, kad dideli nagrinėjamų prekių ženklų vizualiniai ir fonetiniai
skirtumai yra tokio pobūdžio, kad smarkiai sumažintų jų koncepcinį panašumą, reikalaujantį išankstinio vertimo. Iš tikrųjų
dviejų prekių ženklų koncepcinio panašumo laipsnis yra nesvarbus tokiu atveju, kai atitinkama visuomenė pirkimo metu mato
ir ištaria prekių ženklo pavadinimą.
65     Taigi būtina konstatuoti, kad nagrinėjamų prekių ženklų panašumo laipsnis nėra toks aukštas, kad būtų galima teigti, jog visuomenė
gali manyti, jog nagrinėjamos prekės yra pagamintos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių
66     Atsižvelgiant į žymenų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumus šis vertinimas nėra paneigiamas aplinkybe, kad prašomu įregistruoti
prekių ženklu žymimos prekės ir paslaugos yra iš dalies tapačios prekėms, žymimoms ankstesniais prekių ženklais.
67     Tokiomis aplinkybėmis Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad nėra galimybės supainioti prašomą įregistruoti ir ankstesnius
prekių ženklus.
68     Dėl nacionalinių sprendimų, kuriais rėmėsi šalys, būtina priminti, kad iš nusistovėjusios teismo praktikos išplaukia, jog
ankstesnės registracijos valstybėse narėse yra tik aplinkybės, į kurias galima atsižvelgti registruojant Bendrijos prekių
ženklą, tačiau jos lemiamos reikšmės neturi (2000 m. vasario 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Procter & Gamble prieš VRDT (Muilo forma)
, T‑122/99, Rink., p. II‑265, 61 punktas; 2001 m. sausio 31 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sunrider prieš VRDT (VITALITE
), T‑24/00, Rink., p. II‑449, 33 punktas ir 2001 m. rugsėjo 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Henkel prieš VRDT (Tablete ronde rouge et blanc),
T‑337/99, Rink., p. II‑2597, 58 punktas).
69     Dėl VRDT praktikos iš teismo praktikos išplaukia, kad sprendimai dėl žymens įregistravimo prekių ženklu, kuriuos Apeliacinės
tarybos priima pagal Reglamentą Nr. 40/94, priskiriami susietai kompetencijai, o ne diskrecijai. Todėl žymens tinkamumas būti
įregistruotam kaip Bendrijos prekių ženklui turi būti vertinamas remiantis Bendrijos teismų pateiktu Reglamento Nr. 40/94
išaiškinimu, o ne ankstesne Apeliacinių tarybų praktika (2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Streamserve prieš VRDT (STREAMSERVE)
, T‑106/00, Rink., p. II‑723, 66 punktas; 2002 m. lapkričio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Bosch prieš VRDT (Kit Pro ir Kit Super Pro)
, T‑79/01 ir T‑86/01, Rink., p. II‑4881, 32 punktas ir 2003 m. balandžio 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Axions ir Belce prieš VRDT (Rudos spalvos cigaro forma ir paauksuoto luito forma
), T‑324/01 ir T‑110/02, Rink., p. II‑1897, 51 punktas).
70     Tokiomis aplinkybėmis reikia atmesti ieškovės vienintelį pagrindą ir ieškinį visa apimtimi.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
71     Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to
prašė. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT ir įstojusios į bylą šalies pateiktus
reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (ketvirtoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Legal
Tiili
Vadapalas
Paskelbta 2005 m. kovo 9 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris

Pirmininkas
H. Jung

H. Legal
*
Proceso kalba: vokiečių.