CELEX: 62003TJ0187
Galimybė susipažinti su institucijų dokumentais
Reglamento (EB) Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalis

Teisinis pagrindas
1       EB 255 straipsnis nustato:
„Visi Sąjungos piliečiai ir visi fiziniai ar juridiniai asmenys, gyvenantys ar turintys registruotą buveinę valstybėje narėje,
turi teisę, laikydamiesi pagal šio straipsnio 2 ir 3 dalis nustatytinų principų bei sąlygų, susipažinti su Europos Parlamento,
Tarybos ir Komisijos dokumentais.
2. Bendrus principus ir visuomenės arba asmens interesais grindžiamus apribojimus, reglamentuojančius šią teisę susipažinti
su dokumentais, per dvejus metus nuo Amsterdamo sutarties įsigaliojimo 251 straipsnyje nurodyta tvarka nustato Taryba.
<...>“.
2       Prie Amsterdamo sutarties Baigiamojo akto pridėtoje Deklaracijoje Nr. 35 (toliau – Deklaracija Nr. 35) nustatyta:
„Konferencija sutinka, kad Europos bendrijos steigimo sutarties (255) straipsnio 1 dalyje nurodyti principai ir sąlygos leistų
valstybei narei prašyti Komisijos ar Tarybos be išankstinio šios valstybės narės sutikimo neatskleisti jos dokumentų trečiosioms
šalims.“
3       2001 m. gegužės mėn. 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti
su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43) nustato EB 255 straipsnyje numatytos teisės susipažinti
su šių institucijų dokumentais principus, sąlygas bei apribojimus (Reglamento Nr. 1049/2001 1 straipsnio a punktas). Šis reglamentas
įsigaliojo 2001 m. gruodžio 3 dieną.
4       Reglamento Nr. 1049/2001 2 straipsnis nustato:
„1. Bet kuris Sąjungos pilietis ir bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, gyvenantis ar turintis registruotą buveinę valstybėje
narėje, turi teisę, laikydamasis šiame reglamente nustatytų principų, sąlygų ir apribojimų, susipažinti su institucijų dokumentais.
<…>
3. Šis reglamentas taikomas visiems institucijos turimiems dokumentams, tai yra, jos parengtiems arba gautiems ir esantiems
jos žinioje, susijusiems su visomis Europos Sąjungos veiklos sritimis.
<…>.“
5       Reglamento Nr. 1049/2001 3 straipsnis, susijęs su sąvokomis, nustato:
„Šiame reglamente:
a)      „dokumentas“ – bet kuria forma (parašytas ant popieriaus, elektroninėje laikmenoje arba garso, vaizdo ar audiovizualiniame
įraše) pateiktas turinys, susijęs su į institucijos atsakomybės sferą įeinančia politika, veikla ir sprendimais;
b)      „trečioji šalis” – bet kuris fizinis ar juridinis asmuo arba kitas subjektas, nepriklausantis atitinkamai institucijai, įskaitant
valstybes nares, kitas Bendrijos arba ne Bendrijos institucijas ir įstaigas bei trečiąsias šalis.“
6       Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje, kuriame apibrėžiamos išimtys iš minėtos visuomenės teisės susipažinti su dokumentais,
skelbiama:
„1.      Institucijos nesuteikia galimybės susipažinti su dokumentais, dėl kurių atskleidimo nukentėtų apsauga:
a) visuomenės intereso, susijusio su:
–       visuomenės saugumu,
–       gynybos ir kariniais reikalais,
–       tarptautiniais santykiais,
–       Bendrijos arba valstybės narės finansine, pinigų ar ekonomine politika;
b) individo privatumu ir neliečiamumu, ypač pagal asmens duomenų apsaugą reglamentuojančius Bendrijos teisės aktus.
2. Institucijos nesuteikia galimybės susipažinti su dokumentais, dėl kurių atskleidimo nukentėtų apsauga:
–       komercinių fizinių arba juridinių asmenų interesų, įskaitant intelektinės nuosavybės,
–       teismo proceso ir teisinės pagalbos,
–       inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų,
nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
<…>
4. Kalbant apie trečiųjų šalių dokumentus, institucija konsultuojasi su trečiąja šalimi, siekdama nustatyti, ar taikytina
išimtis, numatyta šio straipsnio 1 arba 2 dalyje, nebent būtų akivaizdu, kad dokumentas gali arba negali būti atskleistas.
5. Valstybė narė gali prašyti, kad institucija neatskleistų iš tos valstybės narės kilusio dokumento be jos išankstinio sutikimo.
6. Jei kuri nors iš išimčių taikoma tiktai kai kurioms dokumento dalims, likusios dokumento dalys yra išduodamos.
<…>“
7       Reglamento Nr. 1049/2001 5 straipsnyje „Dokumentai valstybėse narėse“ nustatoma:
„Jei valstybė narė gauna paraišką dėl jos turimo dokumento iš dokumentą parengusios institucijos, ta valstybė narė, nebent
būtų akivaizdu, kad dokumentas gali arba negali būti atskleistas, konsultuojasi su minima institucija, kad galėtų priimti
sprendimą, kuris nekliudytų siekti šio reglamento tikslų.
Arba valstybė narė gali nukreipti paraišką į tą instituciją.“
8       Reglamento Nr. 1049/2001 9 straipsnyje, susijusiame su slapto pobūdžio dokumentams taikoma tvarka, nustatyta:
„1. Slapto pobūdžio dokumentais yra laikomi iš institucijų arba jų įsteigtų agentūrų, iš valstybių narių, trečiųjų šalių arba
tarptautinių organizacijų kilę dokumentai, kurie, priklausomai nuo atitinkamos institucijos taisyklių, klasifikuojami kaip
„TRÈS SECRET/TOP SECRET” (YPAČ SLAPTI), „SECRET” (SLAPTI) arba „CONFIDENTIEL” (KONFIDENCIALŪS) ir kurie gina esminius Europos
Sąjungos arba vienos ar daugiau valstybių narių interesus 4 straipsnio 1 dalies a punkte minimose srityse, ypač susijusius
su visuomenės saugumu, gynyba ir kariniais reikalais.
2. Paraiškas dėl galimybės susipažinti su slapto pobūdžio dokumentais 7 ir 8 straipsniuose numatyta tvarka gali tvarkyti tiktai
tie asmenys, kurie turi teisę susipažinti su tais dokumentais. Šie asmenys, nepažeisdami 11 straipsnio 2 dalies, taip pat
sprendžia, kurios su slapto pobūdžio dokumentais susijusios nuorodos turi būti pateikiamos viešajame registre.
3. Slapto pobūdžio dokumentai registruojami registre ir išduodami tiktai esant dokumento autoriaus sutikimui.
<…>“
9       Reglamento Nr. 1049/2001 taikymo nuostatų, kurių tekstas pateiktas 2001 m. gruodžio 5 d. Komisijos sprendimu Nr. 2001/937/EB,
EAPB, Euratomas, iš dalies keičiančiu jos darbo tvarkos taisykles (OL L 345, p. 94), 5 straipsnyje („Konsultacijos“) nustatyta:
„1. Kai Komisija gauna prašymą dėl prieigos prie jos turimo, bet kilusio iš trečiosios šalies dokumento, tą dokumentą turintis
Generalinis direktoratas arba departamentas patikrina, ar jam netaikoma viena iš Reglamento <...> 4 straipsnyje numatytų išimčių.
Jei prašomas dokumentas yra įslaptintas pagal Komisijos saugumo taisykles, taikomas šių nuostatų 6 straipsnis.
2. Jei dokumentą turintis Generalinis direktoratas arba departamentas po tokio patikrinimo nutaria, kad negali būti suteikta
galimybė susipažinti su dokumentu pagal vieną iš Reglamento <…> Nr. 1049/2001 4 straipsnyje numatytų išimčių, neigiamas atsakymas
išsiunčiamas prašytojui be konsultacijos su trečiosios šalies dokumento autoriumi.
3. Dokumentą turintis Generalinis direktoratas arba departamentas suteikia galimybę susipažinti su dokumentu be konsultacijos
su trečiosios šalies dokumento autoriumi, jei:
a)      prašomą dokumentą jau yra atskleidęs jo autorius arba tai buvo padaryta pagal minimą reglamentą ar panašias nuostatas;
b)      dokumento turinio atskleidimas arba dalinis atskleidimas akivaizdžiai nepakenktų jokiems Reglamento <…> Nr. 1049/2001 4 straipsnyje
numatytiems interesams.
4. Visais kitais atvejais konsultuojamasi su trečiosios šalies dokumento autoriumi. Ypač jei prieigos prašymas susijęs su
dokumentu, kilusiu iš valstybės narės, Generalinis direktoratas arba dokumentą turintis departamentas konsultuojasi su dokumentą
surašiusia institucija, jei:
a)      dokumentas buvo persiųstas Komisijai anksčiau, nei buvo pradėtas taikyti Reglamentas <...> Nr. 1049/2001;
b)      valstybė narė yra paprašiusi Komisijos neatskleisti dokumento be jos išankstinio sutikimo pagal Reglamento <...> Nr. 1049/2001
4 straipsnio 5 dalį.
5. Trečiosios šalies dokumento autoriui skiriamas terminas pateikti atsakymą, kuris yra ne trumpesnis kaip penkios darbo dienos,
bet leidžiantis Komisijai laikytis jos atsakymui skirtų terminų. Negavusi atsakymo per nustatytą laikotarpį, arba jei trečiosios
šalies negalima surasti arba nustatyti, Komisija sprendžia laikydamasi Reglamento <...> Nr. 1049/2001 4 straipsnyje nustatytų
taisyklių dėl išimčių, atsižvelgdama į teisėtus trečiosios šalies interesus pagal jos turimą informaciją.
6. Jei Komisija ketina leisti susipažinti su dokumentu, nepaisydama aiškiai išreikštos autoriaus nuomonės, ji informuoja autorių
apie savo ketinimą po dešimties darbo dienų atskleisti dokumentą bei atkreipia jo dėmesį į teisės gynimo priemones, kuriomis
jis gali pasinaudoti, prieštaraudamas dokumento atskleidimui.
<…>“

Ginčo aplinkybės
10     2003 m. sausio 29 d. laišku I. Scippacercola paprašė Komisijos suteikti galimybę susipažinti, be kitų dokumentų, su naujo
Atėnų tarptautinio oro uosto Spatoje projekto sąnaudų ir naudos analize. Šis projektas buvo bendrai finansuojamas iš Sanglaudos
fondo.
11     2003 m. vasario 21 d. laišku Komisijos Regioninės politikos generalinis direktoratas (GD) atsisakė suteikti galimybę ieškovei
susipažinti su sąnaudų ir naudos analize nurodydamas:
„Dėl jūsų paraiškos išduoti sąnaudų ir naudos analizės kopiją, kadangi kalbama apie dokumentą, kuris buvo parengtas anksčiau,
nei įsigaliojo  Reglamentas <…> Nr. 1049/2001, buvo konsultuojamasi su nacionalinėmis institucijomis pagal Sprendimo <…> 2001/937
5 straipsnio nuostatas. 2002 m. vasario 10 d. faksu nacionalinės institucijos pranešė (Regioninės politikos) generaliniam
direktoratui, kad negali būti suteikta galimybė susipažinti su šiuo dokumentu.
Atsisakymo priežastis susijusi su intelektinės nuosavybės teisių apsauga. Kalbama apie privačių konsultantų bankui parengtą
studiją. Bankas padėjo Graikijos valstybei parengti projekto medžiagą laikydamasis konfidencialumo sąlygos.
Šiomis aplinkybėmis (Regioninės politikos) generalinis direktoratas mano, kad pagal Reglamento <…> Nr. 1049/2001 4 straipsnio
5 dalį nagrinėjama studija negali būti išplatinta <…>.“
12     Tuo pačiu laišku atsakovė išsiuntė ieškovei paraiškos dėl vidutinės trukmės finansinės pagalbos iš Sanglaudos fondo dalį „Pagrindinių
išvadų aprašymas“, apimančią trumpą sąnaudų ir naudos analizės pagrindinių aspektų aprašymą.
13     2003 vasario 24 d. ir kovo 28 d. laiškuose ieškovė pakartojo savo prašymą.
14     2003 m. kovo 19 d. laišku, kurį ieškovė gavo 2003 m. kovo 31 d., Komisijos generalinis sekretoriatas patvirtino atsisakymą
suteikti galimybę susipažinti su prašomu dokumentu (toliau – ginčijamas sprendimas). Šiame laiške rašoma:
„Aš jums dėkoju už praėjusio vasario mėn. 24 d. laišką, įregistruotą vasario 26 d., kuriuo jūs prašote dar kartą išnagrinėti
jūsų paraišką dėl galimybės susipažinti su visu naujo Atėnų tarptautinio oro uosto statybos sąnaudų ir naudos analizės tekstu.
Šią analizę Graikijos nacionalinės valdžios institucijoms (Nacionalinės ekonomikos ministerijai) (
Ministère d’économie national
) atliko bankas.
Pagal Sprendimu <…> 2001/937 priimtų Reglamento Nr. 1049/2001 taikymo nuostatų 5 straipsnio 4 dalies a punktą Komisijos departamentai
konsultavosi su Graikijos valdžios institucijomis dėl galimybės susipažinti su šiuo dokumentu, kuris buvo išsiųstas Komisijai
iki įsigaliojant (2001 m. gruodžio 3 d.) reglamentui. Atsakydamos Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad jos nedavė Komisijai
savo sutikimo suteikti galimybę susipažinti su šiuo dokumentu.
Taigi pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį aš negaliu suteikti jums galimybės susipažinti su šiuo dokumentu
ir turiu patvirtinti neigiamą atsakymą, kurį jums pateikė Regioninės politikos generalinis direktoratas.
<…>“

Procesas ir šalių reikalavimai
15     2003 m. gegužės 28 d. pareiškimu ieškovė pareiškė šį ieškinį.
16     Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu Pirmosios instancijos teismas nusprendė pradėti žodinę proceso dalį.
17     2004 m. rugsėjo 9 d. teismo posėdyje buvo išklausyti šalių pareiškimai ir atsakymai į Pirmosios instancijos teismo užduotus
klausimus.
18     Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       panaikinti ginčijamą sprendimą,
–       priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.
19     Atsakovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
–       priteisti iš  ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
20     Grįsdama savo ieškinį ieškovė remiasi keturiais pagrindais. Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su teisės klaida ir akivaizdžia
faktų vertinimo klaida, nes Komisija klaidingai manė, jog prašomas dokumentas kilo iš valstybės narės. Antras ieškinio pagrindas
yra susijęs su teisės klaida, nes Komisija neįvertino Graikijos valstybės, jai grindžiant savo neigiamą nuomonę dėl prašomo
dokumento atskleidimo, nurodytų priežasčių. Trečias ieškinio pagrindas yra susijęs su tuo, jog nebuvo nurodyti ginčijamo sprendimo
motyvai. Ketvirtas ieškinio pagrindas susijęs su teisės klaida, nes Komisija neišnagrinėjo, ar turėjo būti suteikta galimybė
iš dalies susipažinti su prašomame dokumente esančia informacija.

Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija klaidingai manė, jog prašomas dokumentas kilo iš valstybės narės
Šalių argumentai
21     Ieškovė teigia, kad ginčijamajame sprendime padaryta teisės klaida ir akivaizdi faktų vertinimo klaida, nes atsakovė jame
klaidingai nurodė, jog prašomas dokumentas kyla iš valstybės narės. Ji teigia, kad atsakovė klaidingai aiškino ir taikė Reglamento
Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį bei Sprendimo 2001/937 5 straipsnio 4 dalį. Atsakovė taip pat nesilaikė Reglamento Nr. 1049/2001
1 straipsnio a punkto ir šioje nuostatoje bei teismų praktikoje įtvirtinto kuo platesnės galimybės susipažinti su Komisijos
dokumentais principą.
22     Ieškovė teigia, kad atsakovė klaidingai manė, jog prašomą dokumentą parengė Graikijos valdžios institucijos. Ji mano, kad
prašomą dokumentą parengė trečioji šalis ir kad turi būti taikomos tik Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 4 dalies nuostatos.
23     Ieškovė pažymi, kad skirtingos reglamento kalbinės versijos patvirtina aiškinimą, jog terminas „kilęs“ susijęs su dokumentu,
kuris turėjo būti tai valstybei narei parengtas, arba ji pati yra jo autorė.
24     Ji mano, kad pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 4 dalį prašomas dokumentas turi būti vertinamas kaip „trečiosios
šalies dokumentas“. Iš 2003 m. vasario 21 d. atsakovės laiško matyti, kad iš tikrųjų prašomo dokumento autoriai yra privatūs
konsultantai arba bankas, kurie, manoma, rengdami projekto medžiagą parengė ir sąnaudų bei naudos analizę.
25     Alternatyviai, kadangi sąnaudų ir naudos analizę yra būtina pateikti, nes nuo to priklauso, ar bus suteikta finansinė pagalba,
oro uosto įmonė galėjo būti laikoma prašomo dokumento „savininkė“. Iš tikrųjų oro uosto įmonė buvo Spata oro uosto statybos
projekto vykdančioji organizacija ir vienintelė finansinės paramos iš Sanglaudos fondo gavėja. Bet kuriuo atveju aišku, kad
prašomas dokumentas nekyla iš valstybės narės.
26     Ieškovė mano, kad sąvoka „kilęs“ turi būti aiškinama siaurąja prasme. Šis aiškinimas turi atitikti Bendrijos teismų praktiką,
pagal kurią bet kokia išimtis iš taisyklių dėl susipažinimo su dokumentais turi būti aiškinama ir taikoma siaurąja prasme
(2000 m. sausio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Nyderlandai ir Van der Wal prieš Komisiją
, C‑174/98 P ir C‑189/98 P, Rink. p. I-1, 27 punktas ir 1997 m. kovo 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
WWF UK prieš Komisiją
, T‑105/95, Rink. p. II‑313, 56 punktas).
27     Ji primena, kad Reglamento Nr. 1049/2001 (1 straipsnio a punkte) nurodoma kuo platesnė susipažinimo su dokumentais galimybė
ir juo siekiama teisei susipažinti su dokumentais suteikti kuo platesnį poveikį (preambulė). Šiam tikslui būtų prieštaraujama,
jeigu sąvoka „kilęs“ būtų aiškinama tiek plečiamai, kad ji leistų valstybei narei, kuria tik „persiunčia“ dokumentą Komisijai,
pasinaudoti Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalies nuostatomis.
28     Ieškovė ginčija atsakovės tvirtinimą, kad autoriaus tapatybė nėra svarbi. Atvirkščiai, jo tapatybė yra esminė sąlyga suteikiant
galimybę susipažinti su dokumentais. Jeigu taip nebūtų, bet kuri trečioji šalis galėtų nesilaikyti Reglamento Nr. 1049/2001
reikalavimų, paprasčiausiai paprašydama valstybės narės persiųsti dokumentą Komisijai.
29     Ieškovė atmeta atsakovės pareiškimą, kad nuo dokumento perdavimo Bendrijos institucijai momento turi būti taikoma Reglamento
Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalis. Ieškovė teigia, kad apskritai nėra labai sudėtinga identifikuoti kiekvieno dokumento autorių.
Bet kuriuo atveju aplinkybė, kad taip būtų patogiau administracijai, neturi viršenybės Europos Sąjungos piliečių teisės į
kuo platesnę galimybę susipažinti su dokumentais atžvilgiu, nebent tai sukeltų pernelyg didelę naštą (2001 m. gruodžio 6 d.
Teisingumo Teismo sprendimo
Taryba prieš Hautala
, C‑353/99 P, Rink. p. I-9565, 29 ir 30 punktai; 1999 m. liepos 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Hautala prieš Tarybą
, T‑14/98, Rink. p. II-2489, 85–88 punktai). Šioje byloje dokumento autoriaus tapatybė nekelia jokių abejonių. Jį akivaizdžiai
parengė trečioji šalis. Taigi Komisija turėjo taikyti Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 4 dalį, o ne to paties reglamento
4 straipsnio 5 dalį.
30     Atsakovė ginčija šiuos argumentus ir teigia, kad nagrinėjamas dokumentas kyla iš Graikijos Respublikos Reglamento Nr. 1049/2001
prasme.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
31     Visų pirma pažymėtina, kad Reglamento Nr. 1049/2001 2 straipsnyje nustatyta teisė susipažinti su institucijų dokumentais pagal
to paties straipsnio 3 dalį yra susijusi su visais Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos turimais, t. y. jų parengtais
arba gautais, dokumentais. Taigi institucijoms gali tekti prireikus pateikti iš trečiosios šalies – pastaroji pagal to paties
reglamento 3 straipsnio b punkte nustatytą trečiosios šalies sąvoką apima valstybes nares – kylančius dokumentus.
32     Be to, pažymėtina, kad prieš įsigaliojant Reglamentui Nr. 1049/2001, galimybę susipažinti su Komisijos dokumentais reglamentavo
1994 m. vasario 8 d. Komisijos sprendimas 94/90/EAPB, EB, Euratomas dėl galimybės visuomenei susipažinti su Komisijos dokumentais
(OL L 46, p. 58). Šio sprendimo 1 straipsnyje formaliai įtvirtintas 1993 m. gruodžio 6 d. Tarybos ir Komisijos patvirtintas
elgesio kodeksas dėl galimybės visuomenei susipažinti su Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 340, 1993, p. 41), pridėtas
prie šio sprendimo. Minėto elgesio kodekso skyriaus „Pirminių paraiškų tvarkymas“ trečiojoje pastraipoje nustatyta, kad „kai
institucijos turimo dokumento autorius (buvo) fizinis arba juridinis asmuo, valstybė narė, kita Bendrijos institucija arba
įstaiga ar bet kuri kita nacionalinė ar tarptautinė organizacija, paraiška (turėjo) būti adresuojama tiesiogiai dokumento
autoriui“. Taigi institucija, taikydama šią vadinamąją „autoriaus taisyklę“, nebuvo įgaliota atskleisti dokumentų, kylančių
iš plačios trečiųjų asmenų kategorijos, įskaitant valstybes nares, ir leidimo susipažinti su dokumentais prašytojas buvo įpareigotas
prireikus adresuoti savo paraišką tiesiogiai suinteresuotoms trečiosioms šalims.
33     Autoriaus taisyklė nėra įtraukta į Reglamentą Nr. 1049/2001, kuriame patvirtinama, kad iš esmės visi institucijų dokumentai
turi būti prieinami visuomenei.
34     Tačiau iš Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalies matyti, kad iš visų trečiųjų šalių valstybėms narėms taikoma ypatinga
tvarka. Iš tikrųjų ši nuostata suteikia valstybei narei teisę prašyti institucijos neatskleisti iš jos kylančių dokumentų
be jos išankstinio sutikimo. Primintina, kad Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalimi perkeliama Deklaracija Nr. 35,
pagal kurią Sutarties Aukštųjų susitariančiųjų šalių konferencija pritarė, kad 255 straipsnyje nurodyti principai ir sąlygos
leistų valstybei narei prašyti institucijos be išankstinio šios valstybės narės sutikimo neperduoti jos dokumentų trečiosioms
šalims. Ši Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalyje nustatyta valstybių narių teisė paaiškinama tuo, kad šio reglamento
tikslas ir poveikis nėra tokie, dėl kurių reikėtų pakeisti nacionalinės teisės aktus, susijusius su galimybe susipažinti su
dokumentais (žr. Reglamento Nr. 1049/2001 15 konstatuojamąją dalį ir  2003 m. rugsėjo 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Messina prieš Komisiją
, T‑76/021, Rink. p. II–0000, 40 ir 41 punktus).
35     Šioje byloje konstatuotina, kad nagrinėjamą dokumentą atsakovė gavo kartu su pateikta paraiška dėl finansavimo iš Sanglaudos
fondo. Šiuo požiūriu pažymėtina, kad pagal 1994 m. gegužės 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1164/94, įsteigiančio Sanglaudos
fondą (OL L 130, p. 1), iš dalies pakeisto 1999 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1264/1999 (OL L 161, p. 57)
ir 1999 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1265/1999 (OL L 161, p. 62), 10 straipsnio 3 dalį paramos iš Sanglaudos
fondo, skirtos projektams, paraiškas teikia valstybė narė naudos gavėja. Pagal to paties straipsnio 4 dalį paramos paraiškose
nurodoma, be kita ko, sąnaudų ir naudos analizė.
36     Darytina išvada, kad iš Sanglaudos fondo teiktinos paramos paraiškas pateikė viena valstybė narė naudos gavėja, o sąnaudų
ir naudos analizės ataskaita būtinai sudaro informacijos, kuri tokiame prašyme turi būti nurodyta, dalį.
37     Šioje byloje sąnaudų ir naudos analizę Graikijos nacionalinėms valdžios institucijoms atliko bankas. Iš tikrųjų šis dokumentas
yra informacijos dalis, kuri turi būti nurodoma ir iš Sanglaudos fondo teiktinos paramos paraiškoje.
38     Taigi nesant būtinybės atsakyti į klausimą, ar tik valstybių narių persiųstiems (o ne parengtiems) dokumentams taikoma Reglamento
Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalis, pakanka konstatuoti, kad nagrinėjamas dokumentas, kurį Graikijos nacionalinėms valdžios
institucijoms parengė bankas, buvo parengtas valstybei narei.
39     Šiomis sąlygomis darytina išvada, kad atsakovė, konstatuodama, jog dokumentas kilo iš valstybės narės, nepadarė teisės klaidos.
40     Be to,  ieškovės argumentas, kad kiekviena trečioji šalis, paprašydama valstybės narės persiųsti dokumentą atsakovei, gali
nesilaikyti pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 jai tenkančių įsipareigojimų, šioje byloje neturi jokios reikšmės. Iš tikrųjų jau
buvo nustatyta, kad nagrinėjamą dokumentą atsakovė gavo kartu su iš Sanglaudos fondo teiktinos paramos paraiška. Kiek tai
susiję su Sanglaudos fondu, Komisija bendrauja tik su valstybe nare naudos gavėja. Paramos, skirtos  projektams, paraiškas
pateikia tik valstybės narės naudos gavėjos, todėl atsakovės gautas dokumentas nebūtų jos pasiekęs, jeigu Graikijos valdžios
institucijos nebūtų pateikusios savo iš Sanglaudos fondo teiktinos finansinės paramos paraiškos.
41     Remiantis šiais motyvais pirmąjį ieškinio pagrindą reikia atmesti.

Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija neįvertino valstybės narės, jai grindžiant savo neigiamą nuomonę,
nurodytų motyvų
Šalių argumentai
42     Ieškovė teigia, kad atsakovė pažeidė Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalies ir Sprendimo 2001/937 5 straipsnio 4 dalies
formuluotę ir esmę, nes neįvertino Graikijos valstybės, jai grindžiant savo neigiamą nuomonę dėl prašomo dokumento atskleidimo,
nurodytų priežasčių. Taip atsakovė suteikė valstybei narei
de facto
veto teisę, susijusią su jos turimo dokumento atskleidimu.
43     Ieškovės nuomone, iš veiksmažodžių „susipažinti“ ir „prašyti“ naudojimo Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 4 ir 5 dalyse
ir Sprendimo 2001/937 5 straipsnio 4 dalyje aišku, kad Komisija neprivalo atsižvelgti į valstybės narės nuomonę. Aiškinant
minėtus straipsnius ta prasme, kad jais valstybėms narėms suteikiama veto teisė, kiek tai susiję su iš jų kylančio dokumento
atskleidimu, tai prieštarautų akivaizdžiai sąvokos „prašyti“ prasmei.
44     Ji teigia, kad tik institucijos gali priimti sprendimus, susijusius su leidimu susipažinti su jų turimais dokumentais, ir
kad ši institucija turi pateisinti savo atsisakymą atskleisti (dokumentus) pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1–3 dalis.
45     Ieškovė pažymi, kad dviejuose jai adresuotuose laiškuose atsakovė remiasi Graikijos valdžios institucijų neigiama nuomone
ir labai lakoniškai remiasi šių institucijų, joms grindžiant savo neigiamą nuomonę, nurodytais motyvais. Niekas nerodo, kad
atsakovė šiuos motyvus. Ginčijamame sprendime buvo pateikta dar mažiau informacijos dėl Graikijos valdžios institucijų nurodytų
priežasčių ir jų įvertinimo Komisijoje. Generalinis sekretorius remiasi tik Graikijos valdžios institucijų pateikta neigiama
nuomonė.
46     Ieškovė teigia, kad atsakovė turėjo įvertinti Graikijos valdžios institucijų nurodytas priežastis ir jai adresuotuose laiškuose
pateikti informaciją apie savo vertinimą. Atsakovė veikė taip, tartum jai būtų privaloma Graikijos valstybės nuomonė.
47     Ieškovė tvirtina, kad Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje nurodyta, jog Komisija tam tikromis aplinkybėmis nesuteikia
galimybės susipažinti su dokumentais. Kai viena iš šių sąlygų yra patenkinta, Komisija neturi suteikti galimybės susipažinti
su dokumentais. Atvirkščiai, pagal to paties reglamento 4 straipsnio 5 dalį nėra teigiama, kad Komisija privalo nesuteikti
galimybės susipažinti su dokumentais, bet tik tai, jog valstybė narė gali prašyti, kad ji tokio dokumento neatskleistų. Dėl
šio prašymo sprendimo Komisija turi diskrecijos teisę.
48     Ieškovė teigia, kad ji abejoja, jog valstybėms narėms, turinčioms savąją tvarką dėl galimybės susipažinti su dokumentais suteikimo,
Komisijos prašymas neleisti susipažinti su dokumentais būtų privalomas. Ji teigia, kad atsakovė pripažino, jog jis toks nėra,
nes ji teigia, kad į jos pageidavimus turi būti „kiek įmanoma atsižvelgta“. Tai reiškia, kad jos tokios konsultacijos metu
pateikta nuomonė nėra nei lemiama, nei privaloma, kai reikia nustatyti, ar galimybė susipažinti su jos dokumentais turi būti
suteikta nacionaliniu lygmeniu.
49     Ieškovės nuomone, jeigu valstybė narė turėtų atsižvelgti į atsakovės poziciją, tai būtų akivaizdus šios valstybės narės piliečių
teisių apribojimas, ir atsakovė įgytų tikrą veto teisę, galbūt net nesusipažinusi su aptariama nacionaline tvarka. Ji tvirtina,
kad bet kuriuo atveju, kiek tai susiję su būdais, kuriais gali būti suteikta galimybė (susipažinti su dokumentais), valstybė
narė išsaugojo diskrecijos teisę, kad ji galėtų suderinti savo nacionalinės tvarkos reikalavimus su autoriaus teisės aktų
sistemos reikalavimais. Analogiškai, nors valstybė narė gali prašyti, kad būtų atsisakyta suteikti galimybę (susipažinti su
dokumentais), atsakovė turi diskrecijos teisę bendrai su valstybe nare nuspręsti, kaip, sudarant kuo platesnę galimybę susipažinti
su dokumentais, atsižvelgti į pastarosios susirūpinimą.
50     Teismo posėdyje ieškovė tvirtino, kad Reglamento Nr. 1049/2001 9 straipsnio 3 dalyje nurodyta, jog slapto pobūdžio dokumentai
išduodami tik su dokumento autoriaus sutikimu. Ji teigia, kad jeigu Bendrijos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs šio reglamento
4 straipsnio 5 dalimi suteikti valstybėms narėms veto teisę, jis būtų įtvirtinęs panašią į šią nuostatą formuluotę.
51     Atsakovė ginčija šiuos argumentus ir prašo atmesti ieškinio pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
52     Pagal šį ieškinio pagrindą pateiktas pirmas klausimas yra toks: ar numatydamas, kad valstybė narė gali prašyti institucijos
neatskleisti iš tos valstybės narės kilusio dokumento be jos išankstinio sutikimo, Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio
5 dalis suteikia šiai valstybei veto teisę arba palieka diskrecijos teisę institucijai.
53     Reikia pažymėti, kad Reglamentas Nr. 1049/2001 nustato, jog iš esmės visi institucijų dokumentai turėtų būti prieinami visuomenei
(11 konstatuojamoji dalis).
54     Kalbant apie trečiųjų šalių dokumentus, siekiant nustatyti, ar turi būti taikoma reglamento 4 straipsnio 1 ir 2 dalyje numatyta
išimtis, reglamento 4 straipsnio 4 dalis įpareigoja institucijas konsultuotis su suinteresuota trečiąja šalimi, nebent būtų
akivaizdu, kad dokumentas turi arba neturi būti atskleistas. Darytina išvada, kad institucijos nėra įpareigotos konsultuotis
su suinteresuota trečiąja šalimi, jeigu aiškiai matyti, kad dokumentas turi arba neturi būti atskleistas. Visais kitais atvejais
institucijos turi konsultuotis su suinteresuota trečiąja šalimi. Todėl, kiek tai yra susiję su trečiosios šalies dokumentais,
konsultavimasis su suinteresuota trečiąja šalimi paprastai yra išankstinė sąlyga, siekiant nustatyti išimčių iš galimybės
susipažinti (su dokumentais), nustatytų Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 ir 2 dalyje, taikymą.
55     Be to, atsakovei tenkanti pareiga konsultuotis su trečiąja šalimi pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 4 dalį nedaro
poveikio jos teisei nuspręsti, ar turi būti taikoma viena iš šio reglamento 4 straipsnyje 1 ir 2 dalyje numatytų išimčių.
56     Atvirkščiai, iš Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalies aišku, kad valstybėms narėms taikoma ypatinga tvarka. Iš tikrųjų
ši nuostata suteikia valstybei narei teisę prašyti institucijos nesuteikti galimybės susipažinti su iš jos kylančiu dokumentu
be jos išankstinio sutikimo. Primintina, kaip tai nurodyta minėtame 34 punkte, jog šia nuostata perkeliama Deklaracija Nr.
35.
57     Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalis valstybėms narėms nustato skirtingą padėtį nei trečiajai šaliai ir šiuo požiūriu
įtvirtina
lex specialis
. Iš šios nuostatos išplaukia, kad valstybė narė, pateikdama dokumentą arba vėliau, turi teisę prašyti institucijos nesuteikti
galimybės susipažinti su iš jos kylančiu dokumentu be jos išankstinio sutikimo. Kai valstybė narė paduoda tokį prašymą, institucija
yra įpareigota prašyti valstybės narės išankstinio sutikimo prieš atskleisdama dokumentą. Šioje nuostatoje aiškiai įtvirtinta
pareiga institucijai prašyti valstybės narės išankstinio sutikimo netektų savo prasmės, jeigu institucija, nepaisydama aiškiai
priešingo suinteresuotosios valstybės narės prašymo, galėtų nuspręsti atskleisti šį dokumentą. Iš tikrųjų, jeigu institucija
turėtų teisę atskleisti dokumentą nepaisydama valstybės narės prašymo nesuteikti galimybės susipažinti su minėtu dokumentu,
valstybės narės padėtis nesiskirtų nuo paprastų trečiųjų šalių padėties. Taigi, priešingai nei teigia ieškovė, toks valstybės
narės prašymas įpareigoja instituciją neatskleisti nagrinėjamo dokumento. Net jeigu, kaip yra šioje nagrinėjamoje byloje,
valstybė narė nepadavė tokio prašymo pateikdama dokumentą institucijai, vis dėlto ji turi teisę prašyti valstybės narės sutikimo
prieš atskleisdama dokumentą trečiosioms šalims. Tokiu atveju institucija yra įpareigota atsižvelgti į galimą valstybės narės
prašymą neatskleisti (dokumento).
58     Šiuo požiūriu reikia pažymėti, kad valstybė narė nėra įpareigota nurodyti savo prašymo motyvų pagal Reglamento Nr. 1049/2001
4 straipsnio 5 dalį ir kad institucija neturi nagrinėti, kai toks prašymas jai pateikiamas, ar nagrinėjamo dokumento neatskleidimas
yra pateisinamas, pavyzdžiui, visuomenės interesu.
59     Siekiant užtikrinti Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalies taikymo atitiktį Deklaracijai Nr. 35 ir palengvinti susipažinimą
su nagrinėjamu dokumentu, leidžiant valstybei narei, iš kurios tas dokumentas kyla, prireikus duoti savo sutikimą atskleisti
(dokumentą), institucija privalo konsultuotis su šia valstybe nare. Net jeigu ši valstybė narė po su ja įvykusių konsultacijų
nepadavė prašymo pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį, vis dėlto institucija privalo pagal šio reglamento 4 straipsnio
4 dalį įvertinti, ar dokumentas turi būti atskleistas.
60     Reikia konstatuoti, kad, kai valstybė narė paduoda prašymą pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį, taikomos atitinkamos
šios valstybės narės nacionalinės teisės nuostatos, apibrėžiančios teisę susipažinti su dokumentais, bei teisinis pagrindas,
susijęs su galimo ieškinio pareiškimu. Nacionalinės administracinės ir teisminės institucijos turi teisę pagal nacionalinę
įvertinti, ar galimybė susipažinti su minėtais iš valstybės narės kylančiais dokumentais turi būti suteikta, ir nustatyti,
ar, ir kuria dalimi, turi būti taikoma suinteresuotųjų asmenų teisė pareikšti ieškinį.
61     Galiausiai dėl ieškovės teismo posėdyje pateikto argumento, kad jeigu Bendrijos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs pagal Reglamento
Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį suteikti veto teisę valstybėms narėms, jis būtų įtvirtinęs panašią į šio reglamento 9 straipsnio
3 dalies nuostatą formuluotę, reikia konstatuoti, kad ši nuostata nustato specifines taisykles, kuriomis siekiama užtikrinti
veiksmingą slaptų arba konfidencialių dokumentų, kylančių iš šių institucijų, valstybių narių, trečiųjų šalių valstybių arba
tarptautinių organizacijų, apsaugą Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1 dalies a punkte apibrėžtose srityse, ypač susijusiose
su visuomenės saugumu, gynybos ir kariniais reikalais. Šiame straipsnyje visų pirma nurodyti šiuos dokumentus nagrinėti įgalioti
asmenys ir nustatyta, kad slapto pobūdžio dokumentai įtraukiami į registrą arba išduodami tik dokumento autoriui sutikus.
Atsižvelgiant į šių taisyklių specifinį pobūdį, reikia konstatuoti, kad šis straipsnis nėra susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001
4 straipsnio 5 dalimi ir todėl iš tikrųjų negalima veiksmingai juo remtis, siekiant aiškinti tą straipsnį. Iš tikrųjų valstybės
narės atliekamas klasifikavimas „TRÈS SECRET/TOP SECRET“ (YPAČ SLAPTI), „SECRET“ (SLAPTI) arba „CONFIDENTIEL“ (KONFIDENCIALŪS)
prilygsta teiginiui, jog iš principo neįmanoma atskleisti šio dokumento. Dėl kitų dokumentų, kylančių iš valstybės narės,
reikėtų pažymėti, kad toks galimybės nebuvimas gali būti konstatuotas tik esant jos aiškiam prašymui.
62     Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, darytina išvada, kad remiantis Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalimi, kai valstybė
narė prašo institucijos neatskleisti iš jos kilusio dokumento be jos išankstinio sutikimo, institucijai šis prašymas yra privalomas.
Todėl antrasis ieškovės ieškinio pagrindas, susijęs su tuo, kad atsakovė neįvertino Graikijos valstybės, šiai grindžiant savo
neigiamą nuomonę dėl prašomo dokumento suteikimo, nurodytų priežasčių, yra nepagrįstas.

Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su motyvacijos trūkumu
Šalių argumentai
63     Ieškovė teigia, kad atsakovė padarė teisės klaidą, nes pažeidė pareigą nurodyti ginčijamo sprendimo motyvus, priešingai nei
to reikalauja EB sutarties 253 straipsnis. Jos nuomone, kadangi atsakovė neįvertino Graikijos valstybės pateiktų priežasčių,
tai reiškia, jog nebuvo nurodyti motyvai.
64     Ieškovė tvirtina, kad nagrinėjamoje byloje atsakovė ją tik informavo apie Graikijos valstybės nurodytas, jai grindžiant savo
neigiamą nuomonę, priežastis. Dvejuose atsakovės ieškovei adresuotuose laiškuose, ir ypač ginčijamajame sprendime, nenurodomi
atsakovės atsisakymo suteikti galimybę susipažinti su prašomu dokumentu motyvai. Taip pasielgdama atsakovė neleido ieškovei
identifikuoti priežasčių, kuriomis grindžiamas jos atsisakymas atskleisti prašomą dokumentą, o Bendrijos teisėjui – vykdyti
savo priežiūrą.
65     Atsakovė teigia, kad ginčijamo sprendimo motyvai buvo išsamūs, nes jame nurodyta atsisakymo suteikti galimybę susipažinti
su dokumentu priežastis – nacionalinės valdžios institucijų prašymas jo neatskleisti.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
66     Primintina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką pareiga nurodyti konkrečiam asmeniui skirto sprendimo motyvus siekiama
suteikti suinteresuotajam asmeniui pakankamai informacijos, kuri leistų žinoti, ar sprendimas yra pagrįstas arba galbūt jis
turi trūkumų, dėl kurių jo teisėtumas gali būti ginčijamas bei Bendrijos teisėjas gali vykdyti sprendimo teisėtumo priežiūrą.
Šios pareigos apimtis priklauso nuo nagrinėjamo akto pobūdžio ir nuo jo priėmimo aplinkybių (1996 m. balandžio 24 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Industrias Pesqueras Campos ir kt. prieš Komisiją
, T‑551/93, T‑231/94, T‑234/94, Rink. p. II-247, 140 punktas; 2000 m. vasario 3 d. Sprendimo
CCRE prieš Ko
misiją, T‑46/98 ir T‑151/98, Rink. p. II-167, 46 punktas ir 2002 m. gegužės 14 d. Sprendimo
Associaão Comercial de Aveiro prieš Komisiją
, T‑80/00, Rink. p. II‑2465, 35 punktas).
67     Iš ginčijamo sprendimo matyti, kad jame aiškiai nurodoma, jog atsakovė konsultavosi su Graikijos valdžios institucijomis,
kurios jos prašė neatskleisti šio dokumento, ir kad todėl ji negalėjo pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį jį
atskleisti.
68     Iš ginčijamo sprendimo aišku, kad motyvuota buvo išsamiai, nes nurodyti motyvai paaiškino priežastį, dėl kurios atsisakyta
suteikti galimybę susipažinti su dokumentu – nacionalinės valdžios institucijos prašymas neatskleisti dokumento.
69     Šiuo požiūriu primintina – tai buvo nuspręsta anksčiau – kad institucija turi atsižvelgti į valstybės narės pagal Reglamento
Nr. 1049/2001 4 straipsnio 5 dalį pateiktą prašymą. Šiomis sąlygomis atsakovei nereikėjo vertinti Graikijos valstybės pateiktų
priežasčių.
70     Pagaliau, net jeigu dėl skaidrumo atsakovė praneštų ieškovei motyvus, kuriais rėmėsi valstybė narė, konstatuotina, kad atsakovė
neprivalėjo aiškinti ieškovei priežasčių, dėl kurių suinteresuotoji valstybė narė padavė prašymą pagal Reglamento Nr. 1049/2001
4 straipsnio 5 dalį, atsižvelgiant į tai, kad ši nuostata neįpareigoja valstybės narės nurodyti tokio prašymo motyvų.
71     Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, trečiasis ieškinio pagrindas nėra pagrįstas.

Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija neišnagrinėjo, ar turi būti suteikta galimybė iš dalies susipažinti
su prašomame dokumente esančia informacija
Šalių argumentai
72     Ieškovė teigia, kad atsakovė padarė teisės klaidą, dėl kurios buvo pažeista Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalis,
nes ji neišnagrinėjo, ar turi būti suteikta galimybė iš dalies susipažinti su prašomame dokumente esančia informacija, kuriai
nėra taikomos išimtys.
73     Ji pažymi, kad atsakovė jai išsiuntė dalį paraiškos dėl finansinės paramos iš Sanglaudos fondo, kurioje buvo pateiktas pagrindinių
sąnaudų ir naudos analizės aspektų aprašymas, bet ne visas studijos tekstas, kaip ji to prašė. Šis pranešimas netenkina Reglamento
Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalies reikalavimų, nes šis aprašymas nesudaro prašomo dokumento dalies šios nuostatos prasme.
74     Ieškovė tvirtina, kad, nepaisant valstybės narės prašymo atsisakyti suteikti galimybę (susipažinti su dokumentais), nes atsakovė
yra įpareigota suteikti kuo platesnę galimybę susipažinti su dokumentais, ji turėjo išnagrinėti, ar buvo galima leisti iš
dalies susipažinti (su dokumentais). Kadangi atsakovė net nesiėmė veiksmų, kad nustatytų, ar galėjo būti suteikta galimybė
iš dalies atskleisti (dokumentus), ji padarė teisės klaidą (29 punkte minėto sprendimo
Taryba prieš Hautala
29 ir 30 punktai ir 29 punkte minėto sprendimo
Hautala prieš Tarybą
85–88 punktai).
75     Atsakovė ginčija šiuos argumentus ir prašo atmesti ieškinio pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
76     Pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 6 dalį, jei kuri nors iš išimčių yra taikoma tiktai kai kurioms dokumento dalims,
likusios dokumento dalys yra išduodamos.
77     Aišku ginčijamajame sprendime nenurodoma, ar atsakovė numatė galimybę iš dalies atskleisti prašomą dokumentą. Tačiau pažymėtina,
kad – ir ieškovė buvo apie tai informuota – suinteresuotoji valstybė narė visiškai prieštaravo, kad būtų atskleistas visas
dokumentas. Taigi, kadangi atsakovei šis prašymas buvo privalomas, dalinis šio dokumento atskleidimas buvo neįmanomas. Šiomis
aplinkybėmis darytina išvada, kad atsisakymo iš dalies susipažinti su šiuo dokumentu motyvai, nors ir netiesiogiai, yra nurodyti
valstybės narės prašyme.
78     Darytina išvada, kad ieškinio pagrindą reikia atmesti.
79     Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, visą ieškinį reikia atmesti.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
80     Pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi
išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti atsakovės išlaidas pagal šios
pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Azizi
Jaeger
Czúcz
Paskelbta 2005 m. kovo 17 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris

Pirmininkas
H. Jung

M. Jaeger
*
Proceso kalba: anglų.