CELEX: 62007FJ0084
Javni uslužbenci
Uradniki

1.
Postopek – Roki za vložitev tožbe – Prekluzija – Opravičljiva zmota – Pojem
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 90 in 91)
2.
Uradniki – Tožba – Pogoji za dopustnost – Predlogi brez lastnega tožbenega razloga ali argumenta, vendar povezani z drugimi
predlogi – Dopustnost
(Poslovnik Sodišča za uslužbence, člen 35)
3.
Uradniki – Prosto delovno mesto – Zasedba z napredovanjem ali s premestitvijo – Razpis prostega delovnega mesta, s katerim
ni mogoče vnaprej določiti uporabljenega načina – Prijava, ki jo je treba obravnavati kot prošnjo za premestitev ali napredovanje
(Kadrovski predpisi za uradnike, člena 29(1)(a) in 45)
4.
Postopek – Stroški – Nadomestilo – Izjemni razlogi
(Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 87(3), prvi pododstavek; Sklep Sveta 2004/752, člen 3(4))
1.
Pojem opravičljive zmote je treba, kar zadeva roke za vložitev tožbe, razlagati ozko in se lahko nanaša samo na izjemne okoliščine,
predvsem ko je zadevna institucija ravnala tako, da njeno ravnanje samo po sebi ali odločilno lahko povzroči sprejemljivo
zmedo pri zadevni stranki, ki je ravnala v dobri veri in izkazala potrebno skrbnost, ki se zahteva od običajno obveščene osebe.
Uprava se v takem primeru namreč ne more sklicevati na to, da je kršila načeli pravne varnosti in zaupanja v pravo, iz česar
izhaja strankina zmota.
Ravnanje uradnika, ki v skladu z navedbami, ki mu jih je dal generalni direktor, pristojen za kadrovske zadeve, namesto da
bi pritožbo zoper akt, ki posega v njegov položaj, vložil neposredno pri organu, pristojnem za imenovanja, vloži ugovor pri
odboru za napredovanja, čeprav navedeni akt ne spada v napredovalno obdobje, in ki po zavrnitvi tega ugovora prepozno vloži
pritožbo, šteje za opravičljivo zmoto, s katero je mogoče upravičiti prepozno vložitev tožbe.
(Glej točke od 39 do 41 in 44.)
Napotitev na:
Sodišče prve stopnje: 29. maj 1991, Bayer proti Komisiji, T-12/90, Recueil, str. II-219, točka 29; 27. september 2007, Pelle
in Konrad proti Svetu in Komisiji, združeni zadevi T-8/95 in T-9/95, ZOdl., str. II-4117, točka 93.
2.
V okviru tožbe na področju uradnikov okoliščina, da predlogi ne vsebujejo lastnega tožbenega razloga ali argumenta, ni dovolj
za sklepanje o njihovi nedopustnosti, če je iz spisa razvidno, da bi jim bilo ob upoštevanju njihove povezave z drugimi tožbenimi
predlogi posledično mogoče ugoditi.
(Glej točko 47.)
3.
Ob upoštevanju različnih možnosti, ki so v členu 29(1)(a) Kadrovskih predpisov ponujene organu, pristojnemu za imenovanja,
za zasedbo prostega delovnega mesta, prijav za prosta delovna mesta v instituciji, ki jih oddajo uradniki te institucije,
ni mogoče
a priori
šteti za prošnje za premestitev. Vendar je treba prijavo, ki jo uradnik odda za prosto delovno mesto v navedeni instituciji,
obravnavati kot prošnjo za premestitev ali napredovanje, kadar z razpisom prostega delovnega mesta, ki izključuje možnost
imenovanja v skladu s členom 45a Kadrovskih predpisov, ni mogoče predvideti, ali bo delovno mesto zasedeno na en ali drug
način, in kadar razvrstitev navedenega delovnega mesta ne more ponuditi več odločilnih podatkov v zvezi s tem.
Taka prijava, ki vključuje prošnjo za premestitev, čeprav ni omejena le na to prošnjo, zato spada v določbe odločbe Komisije
v zvezi s podrobnimi pravili za postopek napredovanja uradnikov, plačanih iz postavke „Raziskave“ splošnega proračuna, po
katerih uradniki, ki so bili prej začasni uslužbenci, plačani iz postavke „Raziskave“, ne obdržijo točk za napredovanje, ki
so jih pridobili v nazivu pred svojim imenovanjem za uradnike na poskusnem delu, če so na svojo prošnjo premeščeni na delovno
mesto, ki spada v oddelek delovanje splošnega proračuna, v dveh letih po datumu imenovanja.
(Glej točke 53, 54, 74, 75 in od 77 do 79.)
4.
Instituciji, ki z zlorabo izpodbija dopustnost tožbe, se lahko, čeprav je uspela, naloži plačilo dela stroškov tožeče stranke.
(Glej točki 87 in 88.)