CELEX: 62007CJ0143
Põllumajandus
Määrus (EMÜ) nr 3665/87
Artikkel 11
Põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteem
Toetuse andmise tingimus
Toetus, mida maksti eksportijale tema lepingupartneri poolt esitatud võltsitud dokumentide alusel
Kaup, mida ei eksporditud
Sanktsioonide kohaldamise tingimused

Eelotsusetaotlus puudutab komisjoni 27. novembri 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 3665/87, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (
EÜT L 351, lk 1
), muudetud komisjoni 2. detsembri 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 2945/94 (
EÜT L 310, lk 57
; edaspidi „määrus nr 3665/87”), artikli 11 lõike 1 tõlgendamist.
See taotlus esitati AOB Reuter & Co. (edaspidi „AOB Reuter”) ja Hauptzollamt Hamburg-Jonasi (Hamburg-Jonasi peatolliasutus; edaspidi „Hauptzollamt”) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab sanktsioonide kohaldamist kolmanda isiku poolt esitatud võltsitud dokumentide alusel makstud toetuse tõttu.
Õiguslik raamistik
Määruse nr 2945/94 esimene kuni kolmas ja viies põhjendus on järgmised:
„[A]rvestades, et ühenduse eeskirjad sätestavad eksporditoetuse andmise ainult objektiivsete kriteeriumide põhjal, seda eelkõige eksporditava toote koguse, laadi ja omaduste ning tema geograafilise sihtkoha osas; kogemusi arvestades tuleks intensiivistada võitlust ühenduse eelarvele kahjuliku eeskirjade eiramise ja eelkõige pettuste vastu; selleks tuleks kehtestada sätted alusetult makstud summade sissenõudmiseks ja sanktsioonid, mis mõjutaksid eksportijaid ühenduse eeskirju täitma; [Siin ja edaspidi on osundatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
arvestades, et eksporditoetuste süsteemi laitmatu funktsioneerimise tagamiseks tuleks sanktsioone kohaldada sõltumata süü vormist; ometi on teatavatel juhtudel otstarbekas sanktsioonidest loobuda, eriti kui on tegemist ilmse eksimusega, mida tunnistab pädev asutus, ja kohaldada tahtluse korral karmimaid sanktsioone;
arvestades, et kui eksportija esitab valeandmeid, võib see vea avastamata jäämise korral kaasa tuua toetuse alusetu maksmise; et vea avastamise korral on põhjendatud eksportijale sanktsiooni määramine proportsionaalselt summaga, mis talle oleks vea avastamata jäämise korral alusetult makstud ning et kui valeandmeid esitati tahtlikult, on põhjendatud suurema sanktsiooni määramine;
[…]
arvestades, et nii omandatud kogemus kui ka rikkumised ning eelkõige selles osas juba tuvastatud rikkumised viitavad sellele, et kõnealune meede on vajalik, proportsionaalne ja piisavalt hoiatav ning et seda tuleks kohaldada ühetaoliselt kõigis liikmesriikides”.
Määruse nr 3665/87 artikli 4 lõige 1 sätestab:
„Ilma et see piiraks artiklite 5 ja 16 kohaldamist, sõltub toetuse maksmine tõenditest selle kohta, et vastuvõetud ekspordideklaratsioonidega hõlmatud tooted on muutmata kujul lahkunud ühenduse tolliterritooriumilt 60 päeva jooksul alates kõnealusest vastuvõtmisest.”
Määruse artikkel 11 näeb ette:
„1.   Kui leitakse, et eksportija on eksporditoetuse saamiseks taotlenud kohaldatavast suuremat toetust, vastab kõnealuse ekspordi toetus tegelikult eksporditud toodete suhtes kohaldatavale toetusele, mida vastavalt vähendatakse:
a)
poole võrra taotletud ja tegelikule ekspordile kohaldatava toetuse vahest;
b)
taotletud ja tegelikule ekspordile kohaldatava toetuse kahekordse vahe võrra, kui eksportija esitas tahtlikult valeandmed.
Taotletud toetusena käsitatakse artikli 3 või artikli 25 lõike 2 kohaselt esitatud teabe alusel arvutatud summat. Kui toetusemäär erineb vastavalt sihtkohale, arvutatakse taotletud toetuse diferentseeritud osa, kasutades artikli 47 kohaselt esitatud andmeid.
Punktis a sätestatud sanktsiooni ei kohaldata:
—
vääramatu jõu korral,
—
erandjuhtudel, kui pärast ekspordideklaratsiooni või maksedeklaratsiooni vastuvõtmist pädeva asutuse poolt ilmnevad eksportijast olenemata asjaolud ja saades nendest asjaoludest teada, teatab eksportija nendest viivitamatult ja artikli 47 lõikes 2 sätestatud tähtaja jooksul pädevatele asutustele, välja arvatud juhul, kui pädev asutus on juba kindlaks teinud, et taotletud toetus ei ole õiguspärane,
—
pädeva asutuse poolt tuvastatud ilmse eksimuse korral taotletud toetuse osas,
[…]
Kui punktides a ja b sätestatud mahaarvamiste tulemus on negatiivne summa, maksab selle summa eksportija.
Kui pädev ametiasutus on tuvastanud, et taotletud toetuse summa ei ole asjakohane, eksporti ei ole teostatud ja sellest tulenevalt ei ole toetuse vähendamine võimalik, maksab eksportija punktides a ja b sätestatud sanktsioonile vastava summa. […]
[…]
Sanktsioone kohaldatakse, ilma et see piiraks siseriiklikul tasandil kehtestatud täiendavate sanktsioonide kohaldamist.
[…]
3.   Sõltumata lõike 1 neljandas lõigus sätestatud kohustusest tasuda alusetu toetussumma maksmise korral negatiivne summa, peab toetust saav isik hüvitama alusetult saadud summad, sealhulgas lõike 1 esimesele lõigule vastavad kohaldatavad sanktsioonid, millele on lisatud teostatud makse ja hüvitamise vahelise aja alusel arvutatud intressid. […]”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
AOB Reuter esitas ajavahemikus 18. oktoobrist12. detsembrini 1995 Hauptzollamt Landshut’ile kokku 24 deklaratsiooni, mis puudutasid valge suhkru eksporti Maltale, ning taotles vastavate ekspordikoguste osas toetust. Kauba riigist lahkumise tõendite alusel maksti talle toetust kogusummas 230102,37 eurot.
AOB Reuter ise seda eksporditoimingut läbi ei viinud, vaid seda tegid tema Itaalia kaubanduspartnerid, kes kasutasid vahendusettevõtjate teenuseid. Kõnealune äriühing oli lepingulise põhikohustuse täitmise, st suhkru lahkumise ühenduse tolliterritooriumilt, taganud pangagarantiiga. AOB Reuter vabastas tagatise 27. juunil 1996 pärast seda, kui oli kätte saanud ekspordi nõuetekohast kulgemist tõendavad eeskirjadele vastavalt pitseriga kinnitatud tollidokumendid ning kui Hauptzollamt oli need vastu võtnud.
Zollkriminalamt Köln (Kölni tollipolitsei) tuvastas 5. novembril 1996 tollidokumentides kauba lahkumise tõendite võltsimise. Seepeale nõudis Hauptzollamt 7. juuli 1997. aasta parandusteatistega AOB Reuterilt talle makstud eksporditoetuste hüvitamist; AOB Reuter hüvitas kõnealuste toetuste summa.
19. jaanuaril 1998 tegi Hauptzollamt 24 otsust AOB Reuterile sanktsiooni määramise kohta; AOB Reuter esitas nimetatud otsuste peale 5. veebruaril 1998 kaebuse. Kuna kaebus jäeti rahuldamata, esitas ta 10. aprillil 2003 hagi Finanzgericht Hamburg’ile, paludes sanktsioneerivate otsuste tühistamist.
Finanzgericht Hamburg leiab, et AOB Reuter ei ole esitanud ekspordideklaratsioonis valeandmeid, kuna deklaratsioon kajastab vaid tema kavatsust eksportida Maltale kaup, mille osas maksti toetust. Eksport ebaõnnestus AOB Reuteri lepingupartneri poolt toime pandud pettuse tõttu. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et seega saab määruse nr 3665/87 artikli 11 lõikes 1 ettenähtud sanktsiooni AOB Reuteri suhtes kohaldada vaid juhul, kui kauba ühenduse tolliterritooriumilt lahkumise tingimuse täitmatajätmine on piisav alus selle sanktsiooni kohaldamiseks.
Kuna Finanzgericht Hamburg leidis, et kõnealuse sanktsiooni kohaldamine sõltub eelnimetatud artikli 11 lõike 1 tõlgendamisest, otsustas ta menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas […] määruse nr 3665/87 artikli 11 lõikes 1 sätestatud sanktsioon on ette nähtud üksnes juhuks, kui eksportija esitab ekspordideklaratsioonis valeandmeid, või on sanktsiooni esemeks ainuüksi toetuse saamise õiguse sisuliste tingimuste mittetäitmine?”
Eelotsuse küsimus
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib sisuliselt seda, kas määruse nr 3665/87 artikli 11 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles ette nähtud sanktsioon kuulub kohaldamisele eksportija suhtes, kes on taotlenud eksporditoetust kaubale, mis jäi tema lepingupartneri poolt toime pandud pettuse tõttu eksportimata.
Esmalt tuleb meenutada, et eksporditoetuste korda iseloomustab esiteks asjaolu, et ühenduse abi antakse vaid tingimusel, et eksportija seda taotleb, ja teiseks see, et abikava rahastatakse ühenduse eelarvest (1. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-309/04: Fleisch-Winter, EKL 2005, lk I-10349
, punkt 31).
Mis puudutab seda eksportijat, siis Euroopa Kohus on juba varem seoses määruse nr 3665/87 ja selle sanktsioonimehhanismiga leidnud, et kui tegemist on ühenduse abikavaga, peab abi andmise suhtes ilmtingimata kehtima tingimus, et abisaaja peab tõendama oma sobivust ja usaldusväärsust (vt selle kohta 11. juuli 2002. aasta otsus kohtuasjas
C-210/00: Käserei Champignon Hofmeister, EKL 2002, lk I-6453
, punkt 41, ja eespool viidatud kohtuotsus Fleisch-Winter, punkt 31).
Määruse nr 2945/94 esimeses põhjenduses on ühenduse eelarvega seonduvalt öeldud, et „[…] kogemusi arvestades tuleks intensiivistada võitlust ühenduse eelarvele kahjuliku eeskirjade eiramise ja eelkõige pettuste vastu [ning] selleks on vaja kehtestada […] sanktsioonid, mis mõjutaksid eksportijaid ühenduse eeskirju täitma”.
Määruse nr 3665/87 artikli 11 lõikes 1 ette nähtud sanktsiooni laad nähtub selgelt nii selle sõnastusest kui ka seda sätet käsitlevast Euroopa Kohtu praktikast.
Määruse nr 2945/94 teises põhjenduses on öeldud, et „sanktsioone [tuleb] kohaldada sõltumata süü vormist”. Määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 esimese lõigu punkti b kohaselt suureneb tahtliku käitumise korral tegelikkuses vaid sanktsiooni määr, kuid selle lõigu punktis a ette nähtud sanktsioon on kohaldatav ka juhul, kui eksportija süü puudub. Viimati nimetatud juhul ei kuulu artikli 11 lõike 1 esimeses lõigus ette nähtud sanktsioon kohaldamisele vaid sama lõike kolmandas lõigus ammendavalt nimetatud juhtudel.
Euroopa Kohus on eespool viidatud kohtuotsuse Käserei Champignon Hofmeister punktis 41 nentinud, et sanktsioon kujutab endast abikava osaks olevat eriomast haldusmeedet, mille eesmärk on tagada ühenduse rahaliste vahendite nõuetekohane haldamine, ja viidatud kohtuotsuse punktis 44, et sellel ei peaks olema karistuslikku iseloomu.
Kahest eelnevast punktist tuleneb, et vastutus, millel põhineb määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 esimese lõigu punktis a ettenähtud sanktsioon, on põhiolemuselt objektiivne.
Selleks et teha kindlaks kõnealuse sanktsiooni kohaldatavusega seonduvad tingimused, tuleb uurida artikli 11 sätteid tervikuna.
Kõnealuse artikli lõike 1 esimene lõik näeb ette sanktsiooni kohaldamise eksportija suhtes, kes on taotlenud suuremat toetust kui see, mis on kohaldatav tegelikult eksporditud kauba suhtes.
Euroopa Kohus on märkinud seoses komisjoni 15. aprilli 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 800/1999, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (
EÜT L 102, lk 11
; parandus
EÜT 1999, L 180, lk 53
; ELT eriväljaanne 03/25, lk 129), millega asendati ja tunnistati kehtetuks määrus nr 3665/87, kuid ei muudetud seda sisuliselt, et sõnastust, mille kohaselt eksportija on „taotlenud kohaldatavast suuremat toetust”, tuleb tõlgendada selliselt, et eksportija poolt taotletud toetust ei loeta kohaldatavast suuremaks mitte üksnes juhul, kui tema esitatud andmetest selgub, et osa toetust on makstud alusetult, vaid ka siis, kui ilmneb, et tal puudub õigus toetust saada, st toetussumma võrdub nulliga (vt selle kohta 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-27/05: Elfering Export, EKL 2006, lk I-3681
, punkt 27).
Sellest kohtupraktikast tuleneb, et selleks, et teha kindlaks, kas eksportija on taotlenud suuremat toetust kui see, mis on kohaldatav tegelikult eksporditud kauba suhtes, ei piisa sellest, kui arvestada üksnes asjaolusid, mis olid pädevatele ametiasutustele teada toetusetaotluse läbivaatamisel, vaid arvesse tuleb võtta ka taotluse esitamisest hilisemaid fakte, eelkõige asjaolusid, mida kõnealused ametiasutused on tuvastanud kontrollimiste käigus.
Pealegi kui see nii ei oleks, võiks see seada kahtluse alla pädevate ametiasutuste läbiviidavate kontrollide eesmärgi ja tõhususe.
Juhul kui selgub, et kaupa, mille osas anti toetust, ei ole eksporditud, on ilmne, et eksportija on taotlenud kohaldatavast suuremat toetust, kuna tegeliku ekspordi toimumatajäämisel toetust ei maksta.
Sel juhul võib kohaldatav sanktsioon põhineda üksnes määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 esimesel lõigul.
Siiski tuleneb ka artikli muudest sätetest sõnaselgelt, et eksportija suhtes saab sanktsioone kohaldada ka ekspordideklaratsiooni vastuvõtmisest hiljem tuvastatu põhjal.
Nii tuleneb määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 viiendast lõigust, et kui pädevad ametiasutused on tuvastanud, et eksporti ei ole teostatud ja et toetuse vähendamine ei ole võimalik, maksab eksportija sama lõike esimese lõigu punktides a või b ette nähtud sanktsioonile vastava summa. Sama artikli lõige 3 sätestab, et alusetu toetussumma maksmise korral peab toetust saav isik hüvitama alusetult saadud summad, sealhulgas kõik vastavalt artikli 11 lõike 1 esimesele lõigule kohaldatavad sanktsioonid.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt Euroopa Kohtule esitatud toimikust nähtub, et eksporditehingut, mille osas AOB Reuters toetust sai, ei toimunud, ning et neil asjaoludel oli toetussumma maksmine alusetu, millele kõnealune äriühing ei ole ka vastu vaielnud.
Neil asjaoludel kuulub määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 esimese lõigu punktis a ette nähtud sanktsioon kohaldamisele, välja arvatud juhul, kui on täidetud mõni sama lõike kolmandas lõigus ammendavalt loetletud tingimustest, mil sanktsiooni ei kohaldata.
Seega ei saa pidada vastuvõetavaks väidet, mille kohaselt saavad kõnealuse sanktsiooni kohaldamise aluseks olla üksnes eksportija poolt ekspordideklaratsioonis esitatud valeandmed.
Mis puudutab määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 kolmandas lõigus ette nähtud välistavaid tingimusi, siis toimikust ei nähtu, et põhikohtuasjas oleks mõni neist tingimustest täidetud.
Sellegipoolest on eelotsusetaotluse esitanud kohtul tekkinud küsimus seoses sanktsioonide kohaldamisega sellistes olukordades nagu põhikohtuasjas käsitletu, arvestades seaduslikkuse, õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid. AOB Reuter, kes on viidanud neile põhimõtetele, on seisukohal, et käesoleval juhul kindlustas ta end lepingupartnerite võimalike tegematajätmiste vastu ettenägelikult pangagarantiiga.
Esiteks tuleb seoses seaduslikkuse ja õiguskindluse põhimõtetega nentida, et määruse nr 3665/87 artikli 11 lõige 1 on selge ja piisav õiguslik alus sanktsiooni kohaldamiseks.
Teiseks tuleb seoses proportsionaalsuse põhimõttega märkida, et seadusandja on määruse nr 2945/94 viiendas põhjenduses viidanud nii omandatud kogemusele kui ka seoses eksporditoetustega juba tuvastatud rikkumistele ja pettustele. Euroopa Kohus on juba varem väljendanud seisukohta, et määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 esimese lõigu punktis a ette nähtud sanktsioon on loomult proportsionaalne ja ei riku proportsionaalsuse põhimõtet, kuna seda ei saa pidada ei sobimatuks ühenduse õigusnormidega taotletava eesmärgi saavutamiseks — milleks on võitlus eeskirjade eiramise ja pettuste vastu —, ning samuti ei lähe see kaugemale, kui eesmärgi saavutamiseks vajalik (eespool viidatud kohtuotsus Käserei Champignon Hofmeister, punkt 68, ja 14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-385/03: Käserei Champignon Hofmeister, EKL 2005, lk I-2997
, punkt 31).
Kolmandaks piisab AOB Reuteri esitatud põhjenduste puhul sellest, kui meenutada, et esiteks ei saa määruse nr 3665/87 artikli 11 lõike 1 kolmandas lõigus ammendavalt ära toodud loetellu lisada uut välistavat tingimust, mis tugineb eksportija süülise käitumise puudumisele, ja teiseks on Euroopa Kohus juba varem väljendanud seisukohta, et lepingupartneri süü või eksimus kuulub tavapärase kaubandustegevuse riski alla ning neid ei saa kaubandustehingute puhul käsitleda millegi ettenägematuna. Eksportija on lepingupartnerite valimisel vaba ning peab võtma vajalikke ettevaatusabinõusid, kas lisades viimatinimetatutega sõlmitavatesse lepingutesse vastava klausli või sõlmides spetsiaalse kindlustuslepingu (vt selle kohta eespool viidatud 11. juuli 2002. aasta kohtuotsus Käserei Champignon Hofmeister, punkt 80 ja viidatud kohtupraktika).
Eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 3665/87 artikli 11 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles ette nähtud sanktsioon kuulub kohaldamisele eksportija suhtes, kes on taotlenud eksporditoetust kaubale, mis jäi tema lepingupartneri poolt toime pandud pettuse tõttu eksportimata.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, v.a poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:

Komisjoni 27. novembri 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 3665/87, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad, muudetud komisjoni 2. detsembri 1994. aasta määrusega (EÜ) nr 2945/94, artikli 11 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles ette nähtud sanktsioon kuulub kohaldamisele eksportija suhtes, kes on taotlenud eksporditoetust kaubale, mis jäi tema lepingupartneri poolt toime pandud pettuse tõttu eksportimata.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.