CELEX: 62009TJ0030
Bendrijos prekių ženklas
Protesto procedūra
Žodinio Bendrijos prekių ženklo "peerstorm" paraiška
Ankstesni žodiniai Bendrijos ir nacionaliniai prekių ženklai PETER STORM
Santykinis atmetimo pagrindas
Galimybė supainioti
Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)
Ankstesnių prekių ženklų naudojimas iš tikrųjų
Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnis ir 43 straipsnio 2 dalis (dabar
Reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnis ir 42 straipsnio 2 dalis)

Ginčo aplinkybės
2004 m. lapkričio 12 d. ieškovė
Engelhorn KGaA
pagal iš dalies pakeistą 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 1;
2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), kuris buvo pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu
(EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir
pramoniniam dizainui) (VRDT) paraišką įregistruoti Bendrijos prekių ženklą.
Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo „peerstorm“.
Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos
sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 25 klasei ir atitinka tokį aprašymą: „Drabužiai,
avalynė, galvos apdangalai“.
Bendrijos prekių ženklo paraiška buvo paskelbta 2005 m. birželio 20 d.
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 25/2005.
2005 m. rugsėjo 19 d. įstojusi į bylą šalis
The Outdoor Group Ltd
pagal Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnį (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsnis) pateikė protestą dėl prašomo prekių
ženklo registracijos šio sprendimo 3 punkte nurodytoms prekėms.
Protestas buvo grindžiamas, be kita ko:
–        ankstesniu žodiniu Bendrijos prekių ženklu PETER STORM (toliau – ankstesnis prekių ženklas), žyminčiu 25 klasei priklausančias
prekes, atitinkančias tokį aprašymą: „Drabužiai, avalynė, galvos apdangalai, kelnės, šortai, sijonai, suknelės, švarkai, marškiniai,
marškinėliai, medvilniniai sportiniai megztiniai, palaidinės, antkrūtiniai, susegami ar su užtrauktuku megztiniai, paltai,
kombinezonai, sportiniai bėgimo kostiumai, darbiniai drabužiai, diržai, džinsai, bėgimo kelnės, bluzonas, apatiniai marškiniai,
slidinėjimo drabužiai, marškinėliai, avalynė, puskojinės ir galvos apdangalai“,
–        ankstesniu žodiniu Jungtinėje Karalystėje registruotu prekių ženklu PETER STORM, žyminčiu 18 klasei priklausančias prekes,
atitinkančias tokį aprašymą: „gaminiai iš odos ar odos pakaitalų, krepšiai, kuprinės, kelioniniai krepšiai, kelioninės skrynelės,
lagaminai, maži lagaminai, kelioninis krepšys, diržai, piniginės“.
Protestas buvo grindžiamas Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio
1 dalies a ir b punktai) nurodytu pagrindu.
2006 m. gegužės 30 d. ieškovės prašymu VRDT, remdamasi Reglamento Nr. 43 straipsnio 2 dalimi (dabar Reglamento Nr. 207/2009
42 straipsnio 2 dalis) ir 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą
(EB) Nr. 40/94 (OL l 303, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189), šios bylos faktinėms aplinkybėms
taikomos redakcijos 22 taisykle, 2006 m. liepos 4 d. paragino įstojusią į bylą šalį per nustatytą terminą, kuris baigėsi 2006 m.
rugsėjo 6 d., pateikti ankstesnio Bendrijos prekių ženklo įrodymų. VRDT šį terminą pratęsė iki 2006 m. lapkričio 5 d. Jungtinėje
Karalystėje įregistruoto prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymų nebuvo paprašyta.
2006 m. lapkričio 6 d. įstojusi į bylą šalis pateikė jai atstovaujančio advokatų kabineto darbuotojo išduotą liudytojo pareiškimą.
Šiame pareiškime minėtas darbuotojas nurodė, kad įstojusi į bylą šalis yra bendrovių M.  ir B.  patronuojanti bendrovė ir
kad penkerius metus iki paraiškos Bendrijos prekių ženklui paskelbimo ankstesnis prekių ženklas iš tikrųjų buvo naudojamas.
Įstojusi į bylą šalis taip pat pateikė Jungtinėje Karalystėje išleistą 2002 m. bendrovės M. rudens – žiemos katalogą, kuriame
pateikta prekių ženklu PETER STORM parduodamų drabužių kolekcija, nurodyta jų kaina bei Jungtinėje Karalystėje esančių parduotuvių,
kuriose šios prekės parduodamos, sąrašas. Be to, įstojusi į bylą šalis pateikė Jungtinėje Karalystėje išleistą bendrovės M.
2004 m. pavasario–vasaros katalogą, kuriame pateikta prekių ženklu PETER STORM parduodamos avalynės kolekcija ir nurodyta
jos kaina.
Ieškovei pateikus 2007 m. vasario 20 d. pastabas, kuriose ji teigė, kad nepakanka ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų
įrodymų, įstojusi į bylą šalis, VRDT paraginta pateikti savo pastabas, 2007 m. gegužės 4 d. pateikė savo vienos sekretorės
užpildytą liudytojo pareiškimą. Šiame pareiškime minėta sekretorė nurodo, kad įstojusi į bylą šalis veikia visoje Jungtinėje
Karalystėje per savo mažmeninės prekybos parduotuvių tinklus M. ir B. ir kad drabužiams, avalynei ir galvos apdangalams skirtu
ankstesniu prekių ženklu žymimų prekių pardavimo apimtis per 2004 m. gruodžio mėn. keturių savaičių laikotarpį siekė daugiau
nei 11 milijonų svarų sterlingų (GBP). Prie šio pareiškimo buvo pridėta komercinės veiklos finansinė ataskaita, kurioje pateiktas
tam tikru kodu identifikuotų prekių pardavimo per 2004 m. gruodžio mėn. keturias savaites sąrašas.
2007 m. lapkričio 30 d. Protestų skyrius atmetė protestą.
2008 m. sausio 14 d. įstojusi į bylą šalis pagal Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsnius (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniai)
dėl Protestų skyriaus sprendimo pateikė VRDT apeliaciją.
2008 m. spalio 28 d. Sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT penktoji apeliacinė taryba apeliaciją patenkino. Konkrečiai
kalbant, ji manė, jog pateikta įrodymų, kad ankstesnis prekių ženklas naudojamas iš tikrųjų drabužiams, avalynei ir galvos
apdangalams. Ji padarė išvadą: kadangi prašomu įregistruoti prekių ženklu ir ankstesniu prekių ženklu žymimos prekės yra tapačios
ir yra tam tikras vizualaus ir fonetinio aptariamų abiejų žymenų panašumų laipsnis, atsižvelgiant į vidutinį paprasto vartotojo
pastabumo laipsnį, jam perkant aptariamas prekes, yra galimybė supainioti aptariamus du žymenis.

Šalių reikalavimai
Ieškovė Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        atmesti visą protestą,
–        priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
VRDT Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Įstojusi į bylą šalis Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės

Dėl ieškovės bendros nuorodos į per Vidaus rinkos derinimo tarnyboje vykusią procedūrą pateiktus rašytinius dokumentus priimtinumo
Ieškovė daro nuorodą į visus per procedūrą VRDT raštu pateiktus argumentus.
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnį ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies
c punktą ieškinyje turi būti nurodoma pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, nors ieškinio
tekstas specifiniais klausimais gali būti pagrįstas ir papildytas pateikiant nuorodas į prie jo pridėtų dokumentų ištraukas,
bendroji nuoroda į kitus dokumentus negali kompensuoti to, kad nėra esminių teisinės argumentacijos elementų, kurie pagal
pirma primintas nuostatas turi būti nurodyti pačiame ieškinyje (Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2004 m. rugsėjo 14 d.
Sprendimo
Applied Molecular Evolution prieš VRDT (APPLIED MOLECULAR EVOLUTION)
, T‑183/03, Rink. p. II‑3113, 11 punktas; 2006 m. spalio 19 d. Sprendimo
Bitburger Brauerei prieš VRDT – Anheuser-Busch (BUD, American Bud et Anheuser Busch Bud)
, T‑350/04–T‑352/04, Rink. p. II‑4255, 33 punktas ir 2008 m. spalio 15 d. Sprendimo
Air Products and Chemicals prieš VRDT – Messer Group (Ferromix, Inomix ir Alumix)
, T‑305/06–T‑307/06, 21 punktas).
Bendrajam Teismui nepriklauso bandyti vietoj šalių surasti dokumentuose, į kuriuos jos daro nuorodą, svarbius elementus (2008 m.
balandžio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. prieš VRDT – Pelikan (Pelikano pavaizdavimas),
T‑389/03, 19 punktas). Iš to darytina išvada, kad ieškinio dalis, kurioje daroma bendra nuoroda į Vidaus rinkos derinimo
tarnyboje pateiktus rašytinius dokumentus, nepriimtina, nes ieškinyje pateikta bendroji nuoroda negali būti susieta su jame
išdėstytais pagrindais ir argumentais.

Dėl esmės
Ieškovė remiasi dviem pagrindais, susijusiais su, pirma, Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio (dabar – Reglamento Nr. 207/2009
15 straipsnis) ir to paties reglamento 43 straipsnio 2 dalies pažeidimu ir, antra, šio reglamento 8 straipsnio 1dalies b punkto
pažeidimu.
Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio ir 43 straipsnio 2 dalies pažeidimu
Ieškovė iš esmės teigia, kad įstojusi į bylą šalis įrodymus pateikė praleidusi terminą ir jų nepakanka įrodyti, kad ankstesnis
prekių ženklas iš tikrųjų buvo naudojamas prekėms, kurioms jis buvo įregistruotas ir kuriomis pagrįstas protestas. Kalbant,
pirma, apie 2006 m. lapkričio 6 d. įstojusios į bylą šalies pateiktus įrodymus, pažymėtina, kad jie pateikti praleidus terminą,
nes jis baigėsi 2006 m. lapkričio 5 dieną. Be to, šių įrodymų nepakanka, nes jie nepateikia jokios informacijos apie tai,
kad ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas iš tikrųjų. Kalbant, antra, apie 2007 m. gegužės 4 d. įstojusios į bylą šalies
pateiktus įrodymus, Apeliacinė taryba suklydo juos priimdama, nes jie buvo pateikti pasibaigus VRDT nustatytam terminui įrodymams
pateikti.
VRDT ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką iš Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 2 ir 3 dalių (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio
2 ir 3 dalys), skaitomų atsižvelgiant į šio reglamento devintą konstatuojamąją dalį (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 10 konstatuojamoji
dalis), ir Reglamento Nr. 2868/95 22 taisyklės 3 dalies matyti, kad reikalavimo, jog ankstesnis prekių ženklas turi būti iš
tikrųjų naudojamas, kad juo būtų galima grįsti protestą dėl Bendrijos prekių ženklo paraiškos,
ratio legis
yra riboti dviejų prekių ženklų koliziją, jei nėra tinkamo ekonominio pagrindo, išplaukiančio iš faktinės prekių ženklo funkcijos
rinkoje. Tačiau minėtomis nuostatomis nesiekiama įvertinti įmonės komercinės sėkmės ar kontroliuoti jos ekonominę strategiją,
ar juo labiau – suteikti prekių ženklų apsaugą tik didelio masto komercinio prekių ženklų naudojimo atvejams (šiuo klausimu
žr. 2004 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sunrider prieš VRDT – Espadafor Caba (VITAFRUIT)
, T‑203/02, Rink. p. II‑2811, 36–38 punktus ir nurodytą teismų praktiką).
Prekių ženklas naudojamas iš tikrųjų, kai jis naudojamas pagal savo pagrindinę funkciją – užtikrinti prekių ar paslaugų, kurioms
jis registruotas, kilmės tapatybę šių prekių ir paslaugų realizavimo rinkos sukūrimo ar išsaugojimo tikslais, išskyrus simbolinį
naudojimą, kurio pagrindinis tikslas – išsaugoti prekių ženklo suteikiamas teises (pagal analogiją žr. 2003 m. kovo 11 d.
Teisingumo Teismo sprendimo
Ansul
, C‑40/01, Rink. p. I‑2439, 43 punktą). Be to, prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų sąlyga reikalaujama, kad prekių ženklas
būtų naudojamas viešai ir skirtas išorei toks, koks jis yra saugomas atitinkamoje teritorijoje (minėto Sprendimo
VITAFRUIT
39 punktas; taip pat šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Ansul
37 punktą).
Vertinant, ar prekių ženklas naudojamas iš tikrųjų, reikia atsižvelgti į faktų ir aplinkybių, tinkamų nustatyti jo komercinio
naudojimo realumą, visumą, ypač į naudojimą, kuris tam tikrame ekonomikos sektoriuje laikomas pagrįstu, siekiant išlaikyti
ar įgyti prekių ženklu saugomų prekių ar paslaugų rinkos dalį, šių prekių ar paslaugų pobūdį, rinkos ypatybes, prekių ženklo
naudojimo apimtį ir dažnumą (minėto Sprendimo
VITAFRUIT
40 punktas; taip pat pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Ansul
43 punktą).
Kalbant apie ankstesnio prekių ženklo naudojimo apimtį, pirmiausia reikia atsižvelgti, viena vertus, į bendrą komercinę prekių
ženklo naudojimo apimtį ir, kita vertus, – į laikotarpio, per kurį prekių ženklas buvo naudojamas, trukmę bei naudojimo dažnumą
(minėto Sprendimo
VITAFRUIT
41 punktas ir 2004 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
MFE Marienfelde prieš VRDT – Vétoquinol (HIPOVITON)
, T‑334/01, Rink. p. II‑2787, 35 punktas).
Siekiant konkrečiu atveju nustatyti, ar ankstesnis prekių ženklas naudojamas iš tikrųjų, reikia atlikti visapusį vertinimą,
atsižvelgiant į visus nagrinėjamu atveju svarbius veiksnius. Toks vertinimas reiškia tam tikrą nagrinėjamų veiksnių tarpusavio
priklausomybę. Taigi mažas nagrinėjamu prekių ženklu žymimų prekių pardavimo apimtis gali kompensuoti intensyvus šio ženklo
naudojimas ar jo naudojimas nuolat, ir atvirkščiai (minėtų sprendimų
VITAFRUIT
42 punktas ir
HIPOVITON
36 punktas).
Be to, ankstesniu prekių ženklu žymimų prekių pardavimo apyvarta bei apimtis negali būti vertinamos absoliučiai, jos turi
būti susietos su kitais svarbiais veiksniais, pavyzdžiui, komercinės veiklos apimtimi, gamybos ar prekybos pajėgumais arba
prekių ženklą naudojančios įmonės diversifikacijos laipsniu bei atitinkamoje rinkoje esančių prekių ar paslaugų ypatybėmis.
Dėl to nebūtina, jog ankstesnio prekių ženklo naudojimas visada būtų kiekybiškai svarbus, kad galėtų būti laikomas naudojimu
iš tikrųjų (minėtų sprendimų
VITAFRUIT
42 punktas ir
HIPOVITON
36 punktas).
Prekių ženklo naudojimas iš tikrųjų negali būti įrodytas remiantis tikimybėmis ar prielaidomis, tačiau turi būti grindžiamas
konkrečiais ir objektyviais įrodymais, patvirtinančiais, kad atitinkamoje rinkoje prekių ženklas buvo iš tikrųjų ir pakankamai
naudojamas (Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo
Kabushiki Kaisha Fernandes prieš VRDT – Harrison (HIWATT)
, T‑39/01, Rink. p. II‑5233, 47 punktas ir 2004 m. spalio 6 d. Sprendimas
Vitakraft-Werke Wührmann prieš VRDT – Krafft (VITAKRAFT)
, T‑356/02, Rink. p. II‑3445, 28 punktas).
Be to, reikia patikslinti, kad pagal kartu taikomas Reglamento Nr. 40/94 15 straipsnio 2 dalies a punkto (dabar – Reglamento
Nr. 207/2009 15 straipsnio 1 dalies antros pastraipos a punktas) ir Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatas
įrodymas dėl ankstesnio nacionalinio ar Bendrijos prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas dėl Bendrijos prekių ženklo
paraiškos, naudojimo iš tikrųjų apima ir įrodymą dėl ankstesnio prekių ženklo naudojimo tokia forma, kurios elementai skiriasi
nepakeisdami šio prekių ženklo skiriamojo požymio tokios formos, kuri buvo prekių ženklo įregistravimo momentu (žr. 2005 m.
gruodžio 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Castellblanch prieš VRDT – Champagne Roederer (CRISTAL CASTELLBLANCH)
, T‑29/04, Rink. p. II‑5309, 30 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia išnagrinėti, ar teisingai Apeliacinė taryba manė, kad per procedūrą VRDT įstojusios
į bylą šalies pateikti įrodymai patvirtina, jog ankstesnis prekių ženklas iš tikrųjų naudojamas.
Kadangi ieškovės pateikta Bendrijos prekių ženklo paraiška buvo paskelbta 2005 m. birželio 20 d., Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio
2 dalyje nurodytas penkerių metų laikotarpis tęsėsi nuo 2000 m. birželio 20 d. iki 2005 m. birželio 19 d. (toliau – atitinkamas
laikotarpis).
Kaip matyti iš to paties Reglamento 15 straipsnio 1 dalies, šiame reglamente numatytos sankcijos taikomos tik tiems prekių
ženklams, kurie penkerius metus iš eilės iš tikrųjų nebuvo naudojami. Todėl tam, kad nebūtų taikomos minėtos sankcijos, pakanka,
kad dalį atitinkamo laikotarpio prekių ženklas būtų buvęs naudojamas iš tikrųjų.
Kalbėdama apie 2006 m. lapkričio 6 d. įstojusios į bylą šalies pateiktus įrodymus, ieškovė visų pirma teigia, kad šie įrodymai
buvo pateikti pavėluotai, todėl jie turėjo būti laikomi nepriimtinais.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Protestų skyrius suteikė įstojusiai į bylą šaliai terminą ankstesnio prekių ženklo naudojimo
iš tikrųjų įrodymams pateikti, kuris baigėsi 2006 m. lapkričio 5 d. (žr. šio sprendimo 8 punktą). Pagal Reglamento Nr. 2868/95
72 straipsnio 1 dalį, jei terminas baigiasi tokią dieną, kai VRDT įstaiga nėra atidaryta dokumentams priimti, arba tokią dieną,
kai dėl šios taisyklės 2 dalyje nenurodytų priežasčių įprastas paštas nepristatomas toje vietovėje, kurioje yra VRDT įstaiga,
tas terminas pratęsiamas iki pirmos dienos, kai VRDT įstaiga bus atidaryta dokumentams priimti ir kai bus pristatomas įprastas
paštas. Kadangi 2006 m. lapkričio 5 d. buvo sekmadienis, šis terminas buvo pratęstas iki kitos dienos, kai VRDT įstaiga buvo
atidaryta dokumentams priimti, t. y. 2006 m. lapkričio 6 d., pirmadienio. Iš to išplaukia, kad 2006 m. lapkričio 6 d. pateikti
įrodymai buvo įteikti nepraleidus terminų.
Toliau ieškovė teigia, kad 2006 m. lapkričio 6 d. pateiktų įrodymų nepakako, nes juose nėra jokios informacijos dėl ankstesnio
prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų. Joks papildomas pateisinantis elementas, kaip antai pakuotės, etiketės ar piešinėliai,
tinkamas įrodyti, kad iš tikrųjų buvo siūloma įsigyti prekių, nebuvo pateiktas.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip teisingai pripažino Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 15 punkte, 2006 m. lapkričio
6 d. įstojusios į bylą šalies pateiktų įrodymų pakanka patvirtinti, jog ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas iš tikrųjų.
Įstojusi į bylą šalis, be kita ko, pateikė du Jungtinėje Karalystėje išleistus šioje šalyje veikiančios mažmeninės bendrovės M.
katalogus. Vienas buvo 2002 m. rudens–žiemos sezono katalogas, o kitas – 2004 m. pavasario–vasaros sezono. Šiuo klausimu reikia
priminti, kad pagal Reglamento Nr. 2868/95 22 straipsnio 4 dalį įrodymus, pateikiamus siekiant patvirtinti, kad aptariamas
prekių ženklas naudojamas iš tikrųjų, paprastai gali sudaryti ir katalogai. Ieškovė neišreiškė abejonių dėl šių katalogų autentiškumo.
Todėl neginčijama, kad šie katalogai yra autentiški ir patikimi.
Kalbant apie 2002 m. rudens–žiemos katalogą, kuriame yra 36 puslapiai, reikia pastebėti, kad, be įvairiais prekių ženklais
pažymėtų aprangos prekių, jame siūloma pirkti daugiau kaip 80  įvairių prekių ženklu PETER STORM pažymėtų prekių. Tai yra
vyriški ir moteriški švarkai, megztiniai, kelnės, palaidinės, avalynė, puskojinės, kepurės ir pirštinės, kurių atitinkamos
savybės yra trumpai apibūdintos. Ankstesnis prekių ženklas stilizuotomis raidėmis yra pavaizduotas šalia kiekvienos prekės.
Šiame kataloge nurodyta prekių kainos GBP ir kiekvienos jų referencinis numeris. Šiame kataloge yra užsakymo lapas, o norint
pirkti paštu, – nurodyti telefono bei fakso numeriai, pašto bei interneto adresai. Be to, prie įvairių užsakymo būdų pateikta
detali informacija ir įtrauktos bendrosios pardavimo sąlygos, kuriose pateikiama, be kita ko, informacija apie prekių pakeitimą
ir grąžinimą. Dar pateikiamas daugiau kaip 240 Jungtinėje Karalystėje esančių parduotuvių, kuriose galima įsigyti aprangos
prekių, sąrašas. Taip pat nurodyti atitinkami jų pašto adresai ir telefono numeriai.
2004 m. pavasario–vasaros katalogas, kuriame yra šeši puslapiai, apima tik avalynę. Be kitais prekių ženklais pažymėtų prekių,
šiame kataloge siūlomos įsigyti septynios prekių ženklu PETER STORM pažymėtos prekės, kurių atitinkamos savybės trumpai aprašytos.
Ankstesnis prekių ženklas taip pat yra stilizuotomis raidėmis pavaizduotas šalia kiekvienos prekės. Šiame kataloge nurodyta
prekių kainos GBP ir kiekvienos jų referencinis numeris. Norint pirkti paštu, nurodytas telefono numeris ir interneto adresas.
Pateikdama šiuos katalogus įstojusi į bylą šalis teisėtai įrodė, kad ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas aptariamų prekių
realizavimo rinkos sukūrimo ar išsaugojimo tikslais, net jeigu, priešingai nei ginčijamo sprendimo 15 punkte konstatavo Apeliacinė
taryba, bendrovė M. nebuvo trečiasis asmuo įstojusios į bylą šalies atžvilgiu, nes realiai įstojusi į bylą šalis yra šios
bendrovės patronuojanti bendrovė.
Iš tiesų iš šių Jungtinėje Karalystėje veikiančio mažmenininko, bendrovės M., katalogų, kuriuose siūloma įsigyti ir kitais
prekių ženklais pažymėtų prekių, aiškiai matyti, kad prekių ženklas PETER STORM Jungtinės Karalystės teritorijoje buvo naudojamas
aprangos prekėms per reikšmingą atitinkamo laikotarpio dalį, t. y. 2002 m. rudens–žiemos ir 2004 m. pavasario–vasaros sezonus.
Prekių ženklas buvo susietas su daugeliu prekių, kurių buvo galima užsisakyti paštu ar nusipirkti tam tikrose parduotuvėse.
Šiuose kataloguose, skirtuose galutiniams vartotojams, pateikta detali informacija apie šiuo prekių ženklu siūlomas įsigyti
prekes, jų kainą ir prekiavimo būdą Jungtinėje Karalystėje. Atsižvelgus į telefono ir fakso numerius, pašto ir interneto adresus,
nurodytus norint pirkti paštu, bei į detalius duomenis, susijusius su labai dideliu parduotuvių, kuriose siūlomos aptariamos
prekės Jungtinėje Karalystėje, skaičiumi, reikia konstatuoti, kad galutiniams vartotojams siūlomos įsigyti aprangos prekės
buvo žymimos prekių ženklu PETER STORM.
Kalbant apie tai, kiek ankstesnis prekių ženklas buvo naudojamas, tiesa ta, kad šiuose kataloguose nėra informacijos apie
faktiškai įstojusios į bylą šalies su prekių ženklu PETER STORM parduotų prekių kiekį. Tačiau šiuo klausimu reikia atsižvelgti
į tai, kad kataloguose buvo siūloma daug prekių ženklu PETER STORM pažymėtų prekių ir kad didelę atitinkamo laikotarpio dalį
šių prekių buvo galima įsigyti daugiau nei 240 Jungtinėje Karalystėje esančių parduotuvių. Ankstesnio prekių ženklo naudojimą
iš tikrųjų vertinant visapusiškai, šios aplinkybės leidžia daryti išvadą, kad jis buvo gana plačiai naudojamas. Šiuo klausimu
taip pat reikia priminti, kad reikalavimas ankstesnį prekių ženklą naudoti iš tikrųjų nėra skirtas įvertinti nagrinėjamos
įmonės komercinę sėkmę (žr. šio sprendimo 23 punktą).
Iš to darytina išvada, kad įstojusi į bylą šalis, pateikdama nagrinėjamus katalogus, pakankamai pateikė informacijos apie
prekių ženklo PETER STORM naudojimo vietą, trukmę, pobūdį ir apimtį. Ši informacija leidžia teigti, kad tai nebuvo simbolinis
naudojimas, kurio vienintelis tikslas – išsaugoti nagrinėjamo prekių ženklo suteikiamas teises, kaip teisingai pažymėjo Apeliacinė
taryba ginčijamo sprendimo 15 punkte.
Tokiomis aplinkybėmis reikia atmesti pirmąjį ieškinio pagrindą, nesant reikalo nagrinėti, ar Apeliacinė taryba galėjo teisėtai
priimti 2007 m. gegužės 4 d. įstojusios į bylą šalies pateiktus įrodymus.
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu
Grįsdama šį pagrindą ieškovė iš esmės tvirtina, kad ankstesniu Jungtinėje Karalystėje įregistruotu prekių ženklu ir prašomu
įregistruoti Bendrijos prekių ženklu pažymėtos prekės turi tik mažą panašumo laipsnį. Be to, atsižvelgus į, pirma, fonetinius,
vizualius ir konceptualius nagrinėjamų žymenų skirtumus ir į, antra, silpną skiriamąjį prekių ženklo PETER STORM požymį nėra
galimybės supainioti prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas.
VRDT ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
Pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas,
kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam
arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje
teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas. Galimybė suklaidinti apima ir galimybę sieti su ankstesniu
prekių ženklu. Be to, pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 2 dalies a punkto i ir ii papunkčius (dabar – Reglamento Nr. 207/20098 straipsnio
2 dalies a, i ir ii papunkčiai) ankstesni prekių ženklai reiškia Bendrijos prekių ženklus ir prekių ženklus, įregistruotus
valstybėje narėje.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką galimybę supainioti sudaro galimybė, kad visuomenė manys, jog nagrinėjamos prekės ar
paslaugos pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių. Remiantis ta pačia teismo praktika,
galimybė supainioti turi būti visapusiškai įvertinta atsižvelgiant į tai, kaip atitinkama visuomenė suvokia nagrinėjamus žymenis
ir prekes ar paslaugas, ir į visus konkrečiam atvejui būdingus veiksnius, ypač į žymenų panašumo ir jais žymimų prekių ar
paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Laboratorios RTB prieš VRDT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS)
, T‑162/01, Rink. p. II‑2821, 30–33 punktus ir nurodytą teismų praktiką).
Kalbant apie atitinkamos visuomenės apibrėžimą, reikia konstatuoti, kad nagrinėjamais prekių ženklais žymimos prekės skirtos
visiems vartotojams, vadinasi, atitinkamą visuomenę sudaro paprastas vartotojas, kuris laikomas pakankamai informuotu ir protingai
pastabiu bei nuovokiu.
Kalbant apie atitinkamą teritoriją, ankstesnis prekių ženklas, į kurį atsižvelgė Apeliacinė taryba, yra Bendrijos prekių ženklas,
todėl teritorija, kurios atžvilgiu turi būti vertinama galimybė supainioti, yra Europos Sąjunga.
–       Dėl prekių palyginimo
Šiuo atveju nustatyta, kad ankstesniu prekių ženklu ir prašomu įregistruoti prekių ženklu pažymėtos prekės yra tapačios, nes
abiem atvejais tai yra drabužiai, avalynė ir galvos apdangalai.
Atsižvelgus į tai, kad prašomu įregistruoti prekių ženklu ir ankstesniu prekių ženklu pažymėtos prekės tapačios, nebereikia
lyginti ankstesniu Jungtinėje Karalystėje įregistruotu prekių ženklu ir prašomu įregistruoti prekių ženklu pažymėtų prekių.
–       Dėl žymenų palyginimo
Visapusis galimybės supainioti vertinimas, kiek jis susijęs su vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu žymenų, dėl kurių kilo
ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų daromu įspūdžiu, atsižvelgiant į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus.
Tai, kaip paprastas nagrinėjamų prekių ir paslaugų vartotojas suvokia prekių ženklą, yra lemiamas kriterijus visapusiškai
vertinant galimybę supainioti. Šiuo atžvilgiu paprastas vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą ir nenagrinėja
įvairių jo detalių (žr. 2007 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo
VRDT prieš Shaker
, C‑334/05 P, Rink. p. I‑4529, 35 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Ginčijamo sprendimo 26–28 punktuose Apeliacinė taryba nusprendė, kad abu nagrinėjami žymenys, t. y. žymenys „peerstorm“ ir
PETER STORM, turi tam tikrą vizualaus ir fonetinio panašumų laipsnį. Tačiau tarp šių dviejų žymenų nėra jokio konceptualaus
panašumo.
Ieškovė iš esmės pastebi, kad tarp žymenų, dėl kurių kilo ginčas, yra vizualių, fonetinių ir konceptualių skirtumų. Šiuo atžvilgiu
ji pažymi, kad prekių ženklą  PETER STORM sudaro du žodžiai, t. y. vardas ir pavardė, o prašomą įregistruoti prekių ženklą
sudaro vienas žodis, kurio negalima išskaidyti į vardą ir pavardę.
Šiuo klausimu VRDT ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
Pirma, kalbant apie nagrinėjamų prekių ženklų, t. y. ankstesnio prekių ženklo ir prašomo įregistruoti prekių ženklo, vizualų
palyginimą, reikia konstatuoti, kad yra du jų skirtumai. Iš tikrųjų, viena vertus, ankstesnis prekių ženklas sudarytas iš
dviejų žodžių, kurie atskirti tarpu, o prašomą įregistruoti prekių ženklą sudaro vienas žodis. Kita vertus, kalbant apie nagrinėjamų
prekių ženklų pradžią, ankstesniame prekių ženkle, skirtingai nei prašomame įregistruoti prekių ženkle, tarp jo pirmojo elemento
dviejų raidžių „e“ yra raidė „t“. Išskyrus šiuos skirtumus, reikia konstatuoti, kad abiejuose prekių ženkluose, dėl kurių
kilo ginčas, yra tos pačios ir ta pačia tvarka išdėstytos raidės ir kad būtent jų elementas „storm“ yra tapatus.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, jog iš tiesų vartotojas gali labiau atkreipti dėmesį į žodinių prekių ženklų pradinę dalį
nei į kitas dalis (šiuo klausimu žr. 2004 m. kovo 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
El Corte Inglés prieš VRDT – González Cabello ir Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR)
, T‑183/02 ir T‑184/02, Rink. p. II‑965, 81 punktą ir 2005 m. kovo 16 d. Sprendimo
L’Oréal prieš VRDT – Revlon (FLEXI AIR)
, T‑112/03, Rink. p. II‑949, 64 ir 65 punktus). Tačiau šis argumentas negali būti taikomas visais atvejais (šiuo klausimu
žr. Pirmosios instancijos teismo sprendimus: 2003 m. spalio 14 d. Sprendimo
Phillips-Van Heusen prieš VRDT – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS)
, T‑292/01, Rink. p. II‑4335, 50 punktą ir 2004 m. liepos 6 d. Sprendimo
Grupo El Prado Cervera prieš VRDT – Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT)
, T‑117/02, Rink. p. II‑2073, 48 punktą).
Nors pagal šio sprendimo 54 punkte nurodytą teismo praktiką paprastas vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą
ir nenagrinėja įvairių jo detalių, vis dėlto, suprasdamas žodinį žymenį, jį suskaidys į žodinius elementus, jam turinčius
konkrečią reikšmę ar primenančius žinomus žodžius (minėto Sprendimo
VITAKRAFT
51 punktas ir 2007 m. vasario 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Mundipharma prieš VRDT – Altana Pharma (RESPICUR)
, T‑256/04, Rink. p. II‑449, 57 punktas].
Šioje byloje reikia konstatuoti, kad abiejuose nagrinėjamuose prekių ženkluose esantis elementas „storm“ ypač patrauks paprasto
anglakalbio vartotojo dėmesį dėl to, kad šis elementas yra žodis ir šis vartotojas supras jo reikšmę. Iš to darytina išvada,
kad prašomo įregistruoti prekių ženklo atveju šis vartotojas jį suskaidys į du elementus „peer“ ir „storm“, vadinasi, skirtumas
dėl ankstesniame prekių ženkle esančio tarpo taps antraeilis.
Dėl ankstesnio prekių ženklo pirmajame žodyje esančios raidės „t“ susidarančio skirtumo reikia pažymėti, kad, kaip ginčijamo
sprendimo 27 punkte konstatavo Apeliacinė taryba, dėl to, kad ši raidė yra tarp dviejų „e“ raidžių, paprastam vartotojui ji
bus mažiau matoma. Taigi Apeliacinė taryba teisingai padarė išvadą, kad tarp dviejų nagrinėjamų prekių ženklų, vertinamų bendrai,
yra tam tikras vizualaus panašumo laipsnis.
Antra, kalbėdama apie nagrinėjamų prekių ženklų fonetinį palyginimą, ginčijamo sprendimo 26 punkte Apeliacinė taryba teisingai
konstatavo, kad elementas „storm“ abiejuose nagrinėjamuose prekių ženkluose tariamas vienodai. Dėl elementų „peer“ ir „peter“,
kurie atitinkamai yra prašomame įregistruoti prekių ženkle ir ankstesniame prekių ženkle, reikia, kaip ir Apeliacinė taryba
tai padarė, pažymėti, kad elemento „peer“ raidės „ee“ ir elemento „peter“ pirmojo skiemens raidė „e“ skamba tapačiai keliose
kalbose, ar tai būtų „ie“ garsas anglų kalba, ar ilgas „éé“ garsas olandų ir vokiečių kalbomis arba „é“ garsas prancūzų kalba.
Vienintelis skirtumas yra tai, kad ankstesnio prekių ženklo pirmajame elemente yra raidė „t“. Iš tiesų dėl to, kad šioje vietoje
yra ši raidė, kuri paprastai skamba aiškiai ir kietai, šį prekių ženklą sudaro trys skiemenys. Savo ruožtu prašomą įregistruoti
prekių ženklą sudaro tik du skiemenys.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad žodis „peter“ tariamas kirčiuojant pirmąjį skiemenį, vadinasi, šio žodžio raidė „t“ ir
antrasis skiemuo tampa mažiau girdimi. Taigi tai, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo pradžioje nėra raidės „t“, negali
paneigti Apeliacinės tarybos išvados, kad tarp nagrinėjamų prekių ženklų yra tam tikras fonetinis panašumas.
Trečia, kalbėdama apie konceptualų nagrinėjamų prekių ženklų palyginimą, ieškovė pabrėžia, kad, priešingai nei prašomas įregistruoti
prekių ženklas, ankstesnis prekių ženklas yra sudarytas iš vardo ir pavardės. Anglakalbiai ir vokiškai kalbantys vartotojai
prašomame įregistruoti prekių ženkle esantį elementą „peer“ veikiau ne prilygins šiauriečių vardui, bet supras kaip reiškiantį
„lordas“.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad abu nagrinėjami prekių ženklai yra sudaryti iš vardo ir pavardės. Iš tikrųjų, kalbant apie
abiejuose prekių ženkluose esantį elementą „storm“, neginčijama, jog jis gali reikšti pavardę. Kalbėdama apie elementus „peer“
ir „peter“, esančius atitinkamai prašomame įregistruoti prekių ženkle ir ankstesniame prekių ženkle, Apeliacinė taryba ginčijamo
sprendimo 28 punkte teisingai konstatavo, kad šie elementai reiškia vardus. Anglakalbis vartotojas elementą „peer“ iš tiesų
galėtų suprasti kaip reiškiantį „lordą“. Vis dėlto, ypač šiaurės šalyse ir Vokietijoje, Peer yra vardas. Tai, kad prašomas
įregistruoti prekių ženklas rašomas kaip vienas žodis, negali paneigti išvados, kad abu nagrinėjami prekių ženklai sudaryti
iš vardo ir pavardės. Įstojusi į bylą šalis iš tiesų teisingai pažymėjo, kad atitinkamas vartotojas įpratęs, jog sudarant
interneto adresą, tarp prekių ženklą sudarančio vardo ir pavardės nebūtų tarpų.
Šioje byloje reikia pridurti, kad anglakalbiai vartotojai, kaip pažymėjo ieškovė, pavardę Storm susies su blogu oru. Atsižvelgiant
į tai, kad abiejuose nagrinėjamuose prekių ženkluose yra elementas „storm“, kuris ypač patrauks paprasto anglakalbio vartotojo
dėmesį dėl to, kad šis elementas yra žodis ir minėtas vartotojas supras jo reikšmę (žr. šio sprendimo 60 ir 61 punktus), nagrinėjami
prekių ženklai leidžia manyti, kad žymimos prekės, t. y. avalynė, drabužiai ir galvos apdangalai, apsaugo nuo blogo oro.
Kadangi abu nagrinėjami prekių ženklai sudaryti iš vardo ir pavardės ir jie leidžia manyti, kad nagrinėjamos prekės apsaugo
nuo blogo oro, reikia pažymėti, kad, priešingai nei ginčijamo sprendimo 28 punkte konstatavo Apeliacinė taryba, tarp abiejų
nagrinėjamų prekių ženklų yra tam tikras konceptualaus panašumo laipsnis.
Taigi, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Apeliacinė taryba teisingai padarė išvadą, jog tarp nagrinėjamų prekių ženklų yra
tam tikras vizualaus ir fonetinio panašumų laipsnis. Be to, priešingai Apeliacinės tarybos išvadoms, tarp nagrinėjamų prekių
ženklų taip pat yra tam tikras konceptualaus panašumo laipsnis.
–       Dėl galimybės supainioti
Visapusis galimybės supainioti vertinimas reiškia, jog tarp veiksnių, į kuriuos atsižvelgiama, būtent tarp prekių ženklų panašumo
ir žymimų prekių ar paslaugų panašumo, egzistuoja tam tikra tarpusavio priklausomybė. Taigi mažą žymimų prekių ar paslaugų
panašumo laipsnį gali kompensuoti didelis prekių ženklų panašumo laipsnis, ir atvirkščiai (1998 m. rugsėjo 29 d. Teisingumo
Teismo sprendimo
Canon
, C‑39/97, Rink. p. I‑5507, 17 punktas ir 2006 m. gruodžio 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Mast-Jägermeister prieš VRDT – Licorera Zacapaneca (VENADO su rėmeliu ir kt.)
, T‑81/03, T‑82/03 ir T‑103/03, Rink. p. II‑5409, 74 punktas).
Ginčijamo sprendimo 30 punkte Apeliacinė taryba nurodė, jog, atsižvelgus į nagrinėjamų prekių tapatumą ir į tai, kad yra tam
tikras nagrinėjamų žymenų vizualaus ir fonetinio panašumų laipsnis, yra galimybė, kad atitinkama visuomenė supainios prekių
ženklus, dėl kurių kilo ginčas.
Ieškovė teigia, kad prekių ženklui PETER STORM būdingas mažas skiriamojo požymio laipsnis, nes, viena vertus, atitinkama visuomenė
įpratusi matyti prekių ženklus, sudarytus iš vardo ir pavardės, aprangos prekėms ir, antra, vardas Peter ir pavardė Storm
yra įprasti ir neišsiskiriantys. Konkrečiai kalbant apie pavardę Storm, anglakalbiai vartotojai ją sieja su blogo oro sąvoka.
Taigi nėra galimybės supainioti.
VRDT ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
Šiuo klausimu pirmiausia reikia pažymėti, jog tiesa, kad kuo ryškesnį skiriamąjį požymį turi ankstesnis prekių ženklas, tuo
didesnė yra galimybė supainioti (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Canon
18 punktą ir 1999 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
, C‑342/97, Rink. p. I‑3819, 20 punktą). Pripažinus neryškų ankstesnio prekių ženklo skiriamąjį požymį, tokia išvada netrukdo
konstatuoti, kad šioje byloje egzistuoja galimybė supainioti. Iš tiesų, nors vertinant galimybę supainioti turi būti atsižvelgta
į ankstesnio prekių ženklo skiriamąjį požymį, jis yra tik vienas iš elementų, į kuriuos atsižvelgiama tai vertinant. Netgi
tuo atveju, kai egzistuoja ankstesnis prekių ženklas su silpnu skiriamuoju požymiu, gali egzistuoti galimybė supainioti visų
pirma dėl šių žymenų ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo (žr. 2007 m. gruodžio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Xentral prieš VRDT – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM)
, T‑134/06, Rink. p. II‑5213, 70 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Antra, reikia konstatuoti, kad šioje byloje ieškovė neįrodė, kad ankstesniam prekių ženklui, kuris visas naudojamas aprangos
sektoriuje, būdingas mažas skiriamojo požymio laipsnis Sąjungos teritorijoje.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad prekių ženklų, sudarytų iš asmens pavardės, skiriamojo požymio vertinimo kriterijai yra
tie patys kaip ir taikomi kitų kategorijų prekių ženklams. Griežtesni bendrieji kriterijai, susiję, pavyzdžiui, su iš anksto
nustatytu asmenų su ta pačia pavarde skaičiumi, kurį viršijus ši pavardė galėtų būti laikoma neturinčia skiriamųjų požymių,
ir tuo, ar atitinkamame sektoriuje pavardė plačiai naudojama, ar ne, negali būti taikomi tokiems prekių ženklams. Bet kokios
kategorijos prekių ženklo skiriamieji požymiai turi būti konkretaus vertinimo objektas (pagal analogiją žr. 2004 m. rugsėjo
16 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Nichols
, C‑404/02, Rink. p. I‑8499, 25–27 punktus).
Nors iš vardo ir pavardės sudaryti žymenys iš tiesų plačiai naudojami aprangos sektoriuje, ieškovės argumentai dėl atitinkamai
žodžio „peter“ ir žodžio „storm“ neleidžia daryti išvados, kad egzistuoja mažas ankstesniam prekių ženklui būdingas skiriamojo
požymio laipsnis. Iš tikrųjų nagrinėjamas ankstesnis prekių ženklas yra žymuo PETER STORM, į kurį, nors ir sudarytas iš dviejų
elementų, turi būti atsižvelgta kaip į visumą. Šiuo klausimu reikia priminti, kad paprastas vartotojas prekių ženklą paprastai
suvokia kaip visumą ir nenagrinėja įvairių jo detalių (žr. šio sprendimo 54 punkte nurodytą teismo praktiką). Tai, kad paprastas
vartotojas žodinį žymenį išskaidys į žodinius elementus, jam turinčius konkrečią reikšmę ar primenančius žinomus žodžius (žr.
šio sprendimo 60 punkte nurodytą teismo praktiką), vis dėlto negali reikšti, kad vartotojas šiuos elementus laikys atskirais
žymenimis. Tvirtindama, kad žodžiai „peter“ ir „storm“ yra paplitę ir neišsiskiriantys ir kad žodis „storm“ yra naudojamas
sudarant prekių ženklus, ieškovė neatsižvelgė į tai, kad elementai „peter“ ir „storm“ faktiškai sudaro vieną žymenį. Taigi
ieškovės argumentų, susijusių atskirai su žodžiu „peter“ ir žodžiu „storm“, nepakanka įrodyti, kad egzistuoja silpnas ankstesnio
prekių ženklo PETER STORM skiriamasis požymis.
Be to, reikia priminti, jos Apeliacinė taryba teisingai padarė išvadą, kad egzistuoja tam tikras nagrinėjamų žymenų vizualaus
ir fonetinio panašumų laipsnis. Kalbant apie atitinkamas aprangos prekes, t. y. drabužius, avalynę ir galvos apdangalus, šiuo
atveju vizualus panašumas ypač reikšmingas, nes pripažinta, jog paprastai perkant drabužius prekių ženklai nagrinėjami vizualiai
(šiuo klausimu žr. 2006 m. liepos 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Rossi prieš VRDT – Marcorossi (MARCOROSSI)
, T‑97/05, 45 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Netgi darant prielaidą, kad ankstesnis prekių ženklas turi tik silpną skiriamąjį požymį, atsižvelgus į tai, kad ankstesniu
ir prašomu įregistruoti prekių ženklais žymimos prekės tapačios (žr. šio sprendimo 52 punktą) bei į Apeliacinės tarybos ypač
vizualiu požiūriu pripažintus nagrinėjamų žymenų panašius elementus, ši taryba teisingai ginčijamo sprendimo 30 punkte padarė
išvadą, kad negali būti atmesta galimybė, jog atitinkama visuomenė supainios nagrinėjamus prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas.
Taip yra juolab šiuo atveju, nes, priešingai Apeliacinės tarybos išvadoms, egzistuoja ir tam tikras konceptualus nagrinėjamų
prekių ženklų panašumo laipsnis. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Bendrasis Teismas negali būti saistomas klaidingo Apeliacinės
tarybos vertinimo dėl konceptualaus nagrinėjamų prekių ženklų panašumo, nes šis vertinimas yra dalis išvadų, kurių teisėtumas
ginčijamas Bendrajame Teisme (šiuo klausimu žr. 2008 m. gruodžio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Éditions Albert René prieš VRDT
, C‑16/06 P, Rink. p. I‑10053, 48 punktą).
Tokiomis aplinkybėmis iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad nesant reikalo priimti sprendimo dėl ieškovės reikalavimų dalies,
kurioje siekiama, kad visas protestas būtų atmestas, ieškinį reikia atmesti (šiuo klausimu žr. Pirmosios instancijos teismo
sprendimus: 2008 m. gegužės 22 d. Sprendimo
NewSoft Technology prieš VRDT – Soft (Presto! Bizcard Reader)
, T‑205/06, 70 punktą ir 2009 m. liepos 11 d. Sprendimo
Hedgefund Intelligence prieš VRDT – Hedge Invest (InvestHedge)
, T‑67/08, 58 punktą).

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo. Kadangi ieškovė bylą pralaimėjo, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT ir įstojusios į bylą
šalies reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš
Engelhorn KGaA
jos pačios bei Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) ir
The Outdoor Group Ltd
bylinėjimosi išlaidas.
Martins Ribeiro
Wahl
Dittrich
Paskelbta 2010 m. liepos 8 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*
Proceso kalba: anglų.