CELEX: 62007CJ0560
Pristúpenie Estónska
Prechodné opatrenia
Poľnohospodárske výrobky
Cukor
Nadbytočné zásoby
Nariadenia (ES) č. 1972/2003, č. 60/2004 a č. 832/2005

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 z 10. novembra 2003 o prechodných opatrenia prijatých v súvislosti s pristúpením Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami (
Ú. v. EÚ L 293, s. 3
; Mim. vyd. 03/040, s. 474), nariadenia Komisie (ES) č. 60/2004 zo , ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v sektore cukru z dôvodu pristúpenia Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska (
Ú. v. EÚ L 9, s. 8
; Mim. vyd. 03/042, s. 125), a nariadenia Komisie (ES) č. 832/2005 z o určení nadbytočných množstiev cukru, izoglukózy a fruktózy pre Českú republiku, Estónsko, Cyprus, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Poľsko, Slovinsko a Slovensko (
Ú. v. EÚ L 138, s. 3
).
Tento návrh na začatie prejudiciálneho konania bol predložený v rámci sporu medzi Balbiino AS (ďalej len „Balbiino“) a Põllumajandusminister (ministerstvo poľnohospodárstva), ako aj Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus (colný a daňový úrad, colné a daňové stredisko sever).
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
Článok 41 ods. 1 Aktu o podmienkach pristúpenia Českej republiky, Estónskej republiky, Cyperskej republiky, Lotyšskej republiky, Litovskej republiky, Maďarskej republiky, Maltskej republiky, Poľskej republiky, Slovinskej republiky a Slovenskej republiky a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia (
Ú. v. EÚ L 236, s. 33
), dovoľuje Komisii Európskych spoločenstiev prijať opatrenia na uľahčenie prechodu nových členských štátov na režim spoločnej poľnohospodárskej politiky. Tieto prechodné opatrenia „môžu byť prijaté počas obdobia troch rokov nasledujúcich po dni pristúpenia a ich uplatňovanie bude obmedzené na toto obdobie“. Na základe najmä tohto ustanovenia Komisia prijala nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004.
Nariadenie č. 1972/2003
Podľa odôvodnenia č. 1 nariadenia č. 1972/2003 je cieľom tohto nariadenia „zabrán[iť] riziku presmerovania obchodu, ktoré ovplyvňuje spoločnú organizáciu poľnohospodárskych trhov z dôvodu pristúpenia 10 nových štátov k Európskej únii 1. mája 2004“. Vzhľadom na toto riziko odôvodnenie č. 3 tohto nariadenia zdôrazňuje, že „by sa mali prijať opatrenia v podobe odstrašujúcich poplatkov ukladaných na nadbytočné zásoby v nových členských štátoch“.
Na tieto účely článok 4 ods. 1 nariadenia č. 1972/2003 vyžaduje, aby nové členské štáty ukladali poplatky držiteľom nadbytočných zásob výrobkov vo voľnom obehu k 1. máju 2004.
Článok 4 ods. 2 tohto nariadenia stanovuje:
„S cieľom určenia nadbytočných zásob jednotlivých držiteľov musia nové členské štáty vziať do úvahy najmä:
a)
priemerné zásoby dostupné v rokoch pred pristúpením;
b)
obchodné toky v rokoch pred pristúpením;
c)
okolnosti, za ktorých boli zásoby vytvorené.
Pojem nadbytočné zásoby sa uplatňuje na výrobky dovážané do nových členských štátov alebo na výrobky s pôvodom v nových členských štátoch. Pojem nadbytočné zásoby sa uplatňuje aj na výrobky určené pre trh nových členských štátov.
…“.
S cieľom zabezpečiť správne uplatňovanie poplatku z nadbytočných zásob článok 4 ods. 4 uvedeného nariadenia vyžaduje, aby nové členské štáty bezodkladne vykonali inventarizáciu zásob, ktoré sú k dispozícii k 1. máju 2004, a Komisii najneskôr do oznámili množstvá výrobkov v nadbytočných zásobách.
Podľa článku 10 nariadenia č. 1972/2003 sa toto nariadenie bude uplatňovať od 1. mája 2004 do .
Nariadenie č. 60/2004
Vzhľadom na to, že riziko špekulácií na trhu s cukrom bolo považované za obzvlášť vysoké, Komisia prijala osobitné opatrenia prostredníctvom nariadenia č. 60/2004. Podľa článku 6 ods. 1 tohto nariadenia:
„Komisia určí pre každý nový členský štát najneskôr do 31. októbra 2004… množstvo cukru v nezmenenom stave alebo vo forme spracovaných výrobkov, izoglukózy a fruktózy, ktoré presahuje množstvo považované dňa za bežnú zásobu prenášanú do nasledujúceho obdobia a ktoré musí byť odstránené z trhu na náklady nových členských štátov.
Na stanovenie tohto nadbytočného množstva sa zoberie do úvahy najmä vývoj počas roku, ktorý predchádza pristúpeniu, v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi, pokiaľ ide o:
a)
dovezené a vyvezené množstvá cukru v nezmenenom stave alebo vo forme spracovaných výrobkov, izoglukózy a fruktózy;
b)
výrobu, spotrebu a zásoby cukru a izoglukózy;
c)
okolnosti, za ktorých sa vytvorili zásoby.“
Článok 6 ods. 2 uvedeného nariadenia ukladá novým členským štátom povinnosť zabezpečiť, aby sa najneskôr do 30. apríla 2005 z trhu stiahlo nadbytočné množstvo cukru alebo izoglukózy určené Komisiou pre každý z týchto štátov.
Článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 stanovuje:
„Na uplatňovanie odseku 2 majú príslušné orgány nových členských štátov 1. mája 2004 k dispozícii systém na identifikáciu obchodovaných alebo vyrobených nadbytočných množstiev cukru v nezmenenom stave alebo vo forme spracovaných výrobkov, izoglukózy a fruktózy na úrovni príslušných hlavných prevádzkovateľov. Základom tohto systému môže byť najmä sledovanie dovozu, finančný dohľad, podrobné kontroly zamerané na účty a fyzické zásoby prevádzkovateľov a môže zahŕňať také opatrenia, akým je zabezpečenie proti riziku. Systém identifikácie sa musí zakladať na posúdení rizika, ktoré zoberie do úvahy najmä tieto kritériá:
—
druh aktivity príslušných prevádzkovateľov,
—
kapacitu skladovacích zariadení,
—
úroveň činností.
Nové členské štáty uplatnia tento systém, aby prinútili príslušných prevádzkovateľov k tomu, že na vlastné náklady stiahnu z trhu ekvivalentné množstvo cukru alebo izoglukózy z ich zistených jednotlivých nadmerných množstiev. Príslušní prevádzkovatelia musia novým členským štátom poskytnúť uspokojivý dôkaz o tom, že výrobky sa stiahli z trhu najneskôr do 30. apríla 2005.
Ak sa takýto dôkaz neposkytne, vyúčtuje nový členský štát čiastku, ktorá sa rovná príslušnému množstvu vynásobenému najvyššími dovoznými poplatkami uplatniteľnými na príslušný výrobok počas obdobia od 1. mája 2004 do zvýšenú o 1,21 EUR/100 kg ekvivalentu bieleho cukru alebo sušiny.
Čiastka uvedená v treťom pododseku sa pripíše k dobru k národnému rozpočtu nového členského štátu.“
Nariadenie č. 832/2005
Nariadením č. 832/2005 Komisia určila nadbytočné množstvá cukru, ktoré boli všetky členské štáty povinné stiahnuť z trhu. Odôvodnenie č. 3 tohto nariadenia znie takto:
„Nadbytočné množstvá cukru sa vo všeobecnosti považujú za dôsledok zvýšenia produkcie cukru, ku ktorej sa pripočíta dovoz a odpočíta vývoz v období od 1. mája 2003 do v porovnaní s priemernou hodnotou rovnakých množstiev za to isté obdobie v predchádzajúcich troch rokoch. Do úvahy sa berú aj osobitné okolnosti skladovania podľa článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 60/2004, obzvlášť pokles stavu zásob v tomto období.“
Vnútroštátna právna úprava
Dňa 7. apríla 2004 prijal Riigikogu (estónsky parlament) zákon o poplatku z nadbytočných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus, RT I 2004, 30, 203).
V rozsudku z 5. októbra 2006 Riigikohus (najvyšší súd) konštatoval, že § 6 ods. 1 tohto zákona nie je uplatniteľný, lebo je v rozpore s nariadením č. 1972/2003. Tento súd sa domnieval, že povinnosť použiť pri výpočte zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia koeficient 1,2, ktorý toto ustanovenie zaviedlo, neumožňuje dostatočne individuálne zaobchádzať s prevádzkovateľmi.
S cieľom vyhovieť tomuto rozhodnutiu prijal Riigikogu 25. januára 2007 niekoľko zmien uvedeného zákona. Tento zákon v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (RT I 2007, 12, 65, ďalej len „ÜLTS“) nadobudol účinnosť a má retroaktívny účinok na situácie, ktoré vznikli po .
Podľa § 7 ÜLTS sa rozsah „nadbytočných zásob“ rovná rozdielu medzi množstvom zásob, ktoré sa k 1. máju 2004 skutočne nachádzali v držbe prevádzkovateľa, a množstvom zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia.
§ 6 ÜLTS definuje pojem „zásoba prenášaná do nasledujúceho obdobia“ ako 1,2-násobok priemerných ročných zásob nachádzajúcich sa v držbe v posledných štyroch rokoch pred pristúpením Estónskej republiky k Európskej únii (roky 2000 až 2003). S cieľom zmierniť prísnosť tohto pravidla pre prevádzkovateľov, ktorí nevykonávali príslušnú činnosť počas uvedených štyroch rokov, § 6 stanovuje dve osobitné pravidlá na výpočet stavu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia. Jednak prevádzkovateľ, ktorý začal vykonávať svoju činnosť na príslušnom trhu po roku 2003, je povinný preukázať, že rozsah jeho zásob k 1. máju 2004 zodpovedá „množstvu zásob… ktoré by mohol bežne vyrábať, predávať alebo iným spôsobom za odplatu alebo bezodplatne prevádzať alebo nadobúdať.“ Ďalej v prípade tých prevádzkovateľov, ktorí vykonávali činnosť najmenej jeden rok, zodpovedajú zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia 1,2-násobku buď „priemerných zásob k 1. máju v posledných rokoch činnosti“, alebo zásob k .
Podľa § 10 ÜLTS ministerstvo poľnohospodárstva určí rozsah zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia a nadbytočných zásob podľa údajov, ktoré tento prevádzkovateľ deklaroval. Uvedené ministerstvo môže na základe odôvodnenej žiadosti prevádzkovateľa zohľadniť určité okolnosti objasňujúce zvýšenie objemu zásob nezávislé od akýchkoľvek špekulácií, akými sú nárast výrobných, spracovateľských alebo predajných objemov prevádzkovateľa v predchádzajúcom roku, doba dozrievania poľnohospodárskych výrobkov, skutočnosť, že zásoby boli vytvorené pred tretím štvrťrokom 2003, zníženie vývozných alebo predajných objemov na základe okolností nezávislých od prevádzkovateľa alebo iné okolnosti nezávislé od prevádzkovateľa.
Tieto posledné ustanovenia dopĺňa § 23 ÜLTS, ktorý definuje niektoré okolnosti, keď sa zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia môžu upraviť smerom nahor, pokiaľ ich možno pripísať vývoju činnosti prevádzkovateľa v období od 1. mája 2003 do .
Pokiaľ ide o cukor, z § 14 ÜLTS vyplýva, že výška poplatku z nadbytočných zásob je stanovená v článku 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Balbiino je estónskou spoločnosťou, ktorej predmetom činnosti je predaj mrazených potravín a výroba ľadu. V rokoch 2000 až 2003 spoločnosť Balbiino zmodernizovala svoje výrobné zariadenia a sklady. Takisto vybudovala nový sklad. K 1. máju 2004 mala k dispozícii vyše 100 ton zásob cukru, teda takmer 9-násobok množstva, ktoré bežne skladovala v rovnakom období, a to či už pred pristúpením Estónskej republiky k Európskej únii (roky 2000 až 2003) alebo po ňom (roky 2005 až 2006). Navyše táto spoločnosť začala vykonávať novú činnosť spočívajúcu vo veľkoobchode s mrazenými potravinami.
Dňa 29. októbra 2004 ministerstvo poľnohospodárstva určilo, že Balbiino mala v držbe približne 400 ton nadbytočných zásob trinástich druhov poľnohospodárskych výrobkov (cukor, čokoláda, maslo, mrazené mäso, syr).
Balbiino podala proti tomuto rozhodnutiu žalobu na Tallinna Halduskohus.
Po viacerých udalostiach ministerstvo poľnohospodárstva rozhodnutím z 19. apríla 2007 určilo rozsah nadbytočných zásob spoločnosti Balbiino. Právnym základom tohto rozhodnutia boli nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004, ako aj § 6, § 7 ods. 1 a 2 a § 10 ods. 2 a § 23 ÜLTS.
Platobným výmerom z 30. apríla 2007 daňové úrady uložili spoločnosti Balbiino poplatok z nadbytočných zásob vo výške 1243867 EEK (približne 77000 eur). Balbiino podala žalobu proti tomuto platobnému výmeru, ako aj proti rozhodnutiu z na Tallinna Halduskohus, ktorý má pochybnosti o súlade ÜLTS s právom Spoločenstva.
Za týchto okolností Tallinna Halduskohus rozhodol konanie prerušiť a Súdnemu dvoru položiť tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Bráni právo Európskej únie a predovšetkým článok 6 ods. 1 nariadenia… č. 60/2004… v spojení s odôvodnením č. 3… nariadenia… č. 832/2005… a článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia… č. 1972/2003… tomu, aby sa rozsah nadbytočných zásob prevádzkovateľa určil tak, že sa [od zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia] automaticky odpočítajú priemerné zásoby prevádzkovateľa k 1. máju za posledné — nie viac ako štyri — roky činnosti pred 1. májom 2004, vynásobené koeficientom 1,2?
V prípade kladnej odpovede na túto otázku, bude odpoveď iná v prípade, ak pri určení rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia a rozsahu nadbytočných zásob možno zohľadniť taktiež nárast výrobných, spracovateľských alebo predajných objemov prevádzkovateľa, dobu dozrievania poľnohospodárskych výrobkov, dobu vytvorenia zásob, ako aj iné, od prevádzkovateľa nezávislé okolnosti?
2.
Je považovanie všetkých zásob poľnohospodárskych výrobkov, ktoré sa k 1. máju 2004 nachádzali v držbe prevádzkovateľa, za jeho nadbytočné zásoby, v súlade s cieľom práva Európskej únie, predovšetkým s cieľom nariadenia… č. 1972/2003…?
3.
Bráni právo Európskej únie, predovšetkým článok 4 nariadenia… č. 1972/2003… a článok 6 nariadenia… č. 60/2004… tomu, aby prevádzkovateľ, ktorý začal vykonávať svoju činnosť súvisiacu s príslušnými poľnohospodárskymi výrobkami menej ako jednej rok pred 1. májom 2004, musel sám preukázať, že rozsah zásob poľnohospodárskych výrobkov, ktoré sa k nachádzali v jeho držbe, zodpovedá rozsahu zásob poľnohospodárskych výrobkov, ktoré môže bežne vyrábať, predávať alebo iným spôsobom za odplatu alebo bezodplatne prevádzať alebo nadobúdať?
V prípade kladnej odpovede na túto otázku, bude odpoveď iná v prípade, ak je správny orgán nezávisle od dôkaznej povinnosti prevádzkovateľa povinný pri určovaní rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia a nadbytočných zásob prevádzkovateľa zohľadniť na základe vyhlásenia prevádzkovateľa o príslušnom poľnohospodárskom výrobku nárast jeho zásob a jeho výrobných, spracovateľských alebo predajných objemov po 1. máji 2004?
4.
Je vyberanie poplatku z nadbytočných zásob v súlade s cieľom nariadenia… č. 1972/2003… a nariadenia… č. 60/2004… aj vtedy, ak sa k 1. máju 2004 zistia nadbytočné zásoby prevádzkovateľa, avšak tento prevádzkovateľ preukáže, že z uvedenia nadbytočných zásob na trh po nemal žiadnu skutočnú výhodu v podobe cenového rozdielu?
5.
Možno článok 6 ods. 3 nariadenia… č. 60/2004…, podľa ktorého sa pri zistení nadbytočných množstiev cukru, izoglukózy alebo fruktózy zohľadní okrem iného aj kapacita skladovacích zariadení, vykladať v tom zmysle, že zväčšenie kapacity skladovacích zariadení prevádzkovateľa v priebehu roka pred pristúpením odôvodňuje zníženie rozsahu nadbytočných zásob poľnohospodárskych výrobkov, ktoré sa k 1. máju 2004 nachádzali v držbe prevádzkovateľa, nezávisle od ekonomickej činnosti prevádzkovateľa, od objemu spracovania poľnohospodárskych výrobkov a od významu zásob poľnohospodárskych výrobkov v rokoch činnosti pred a v dvoch rokoch po ?
6.
Bráni článok 10 nariadenia… č. 1972/2003… tomu, aby sa od prevádzkovateľa platobným výmerom vyžadoval poplatok z nadbytočných zásob, pokiaľ bol tento platobný výmer vydaný 30. apríla 2007, teda v čase účinnosti [tohto] nariadenia, avšak podľa vnútroštátneho práva nadobudol voči prevádzkovateľovi účinnosť až po skončení účinnosti [uvedeného] nariadenia, a vnútroštátne právo nestanovuje na výber poplatku zo zásob žiadnu lehotu?“
O prejudiciálnych otázkach
Úvodná otázka
Spoločnosť Balbiino uvádza, že nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004 nie sú voči nej uplatniteľné, keďže v čase pristúpenia Estónskej republiky k Európskej únii neboli uverejnené v
Úradnom vestníku Európskej únie
v estónskom jazyku. Odvoláva sa na rozsudok z 11. decembra 2007, Skoma-Lux (
C-161/06, Zb. s. I-10841
), vydaný po podaní návrhu na začatie prejudiciálneho konania.
Balbiino sa domnieva, že nemožnosť uplatniť tieto nariadenia predstavuje takisto prekážku pre uplatňovanie ÜLTS, keďže tento zákon úradne uverejnený v pôvodnom znení 27. apríla 2004 obsahuje viacero odkazov na nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004. Balbiino zdôrazňuje, že v dôsledku neskorého uverejnenia ÜLTS nemohli byť prevádzkovatelia dostatočne včas oboznámení s režimom poplatkov z nadbytočných zásob uplatniteľným od .
Hoci návrh na začatie prejudiciálneho konania túto otázku neobsahuje, na účely podania vysvetlenia vnútroštátnemu súdu je potrebné pripomenúť, že akt pochádzajúci od inštitúcie Spoločenstva, akým je nariadenie č. 1972/2003 a nariadenie č. 60/2004, nemožno uplatňovať voči fyzickým a právnickým osobám v členskom štáte, prv než mali možnosť sa s ním oboznámiť prostredníctvom riadneho uverejnenia v
Úradnom vestníku Európskej únie
(rozsudky z 25. januára 1979, Racke, 98/78, Zb. s. 69, bod 15, a Skoma-Lux, už citovaný, bod 37).
Súdny dvor v tejto súvislosti rozhodol, že článok 58 aktu o podmienkach pristúpenia uvedeného v bode 3 tohto rozsudku bráni tomu, aby povinnosti obsiahnuté v právnej úprave Spoločenstva, ktorá nebola uverejnená v
Úradnom vestníku Európskej únie
v jazyku nového členského štátu, mohli byť ukladané jednotlivcom v tomto štáte aj vtedy, ak sa tieto osoby mohli oboznámiť s touto právnou úpravou inými spôsobmi. Skutočnosť, že nariadenie Spoločenstva nie je uplatniteľné voči jednotlivcom členského štátu, v jazyku ktorého nebolo uverejnené, však nemá žiaden vplyv na skutočnosť, že ako súčasť
acquis communautaire
svojimi ustanoveniami zaväzuje predmetný členský štát od okamihu pristúpenia (rozsudok Skoma-Lux, už citovaný, body 51 a 59).
Estónska republika si tým, že 7. apríla 2004 prijala ÜLTS v jeho pôvodnom znení, splnila povinnosti vyplývajúce z nariadení č. 1972/2003 a č. 60/2004, keďže zaviedla poplatok z nadbytočných zásob poľnohospodárskych výrobkov a definovala spôsob ich výpočtu. ÜLTS tak v Estónsku uložil jednotlivcom povinnosti napriek tomu, že uvedené nariadenia nebolo možné voči nim uplatňovať skôr, ako sa títo jednotlivci mohli s nimi oboznámiť prostredníctvom riadneho uverejnenia v
Úradnom vestníku Európskej únie
v jazyku tohto členského štátu.
Za týchto okolností pravidlo vyvodené z už citovaného rozsudku Skoma-Lux nebráni uplatňovať voči jednotlivcom tie z ustanovení nariadení č. 1972/2003 a č. 60/2004, ktoré boli prebraté v rámci ÜLTS. Toto pravidlo by však mohlo zachovať zostávajúcu oblasť uplatniteľnosti za predpokladu, že na určité ustanovenia týchto nariadení, ktoré neboli prebraté prostredníctvom ÜLTS, by sa estónske orgány odvolali voči jednotlivcom pred úradným uverejnením uvedených nariadení v estónskom jazyku. Ako generálny advokát v bode 40 svojich návrhov zdôraznil, vnútroštátnemu súdu prináleží uskutočniť prípadný výklad ÜLTS s cieľom overiť, či takéto okolnosti nastali.
O prvej otázke
Hoci znenie prvej otázky je výslovne zamerané na výklad článku 6 ods. 1 nariadenia č. 60/2004, túto otázku treba vykladať ako otázku týkajúcu sa článku 6 ods. 3 uvedeného nariadenia, ktorý upravuje určenie rozsahu nadbytočného množstva cukru a súvisiacich výrobkov, ktoré sa nachádzajú v držbe jednotlivých prevádzkovateľov, členským štátom.
Vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1972/2003, článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004, ako aj nariadenie č. 832/2005, najmä jeho odôvodnenie č. 3, bránia metóde výpočtu rozsahu nadbytočných zásob prevádzkovateľa, stanovenej v ÜLTS, ktorá spočíva v tom, že od zásob, ktoré sa skutočne nachádzali v držbe prevádzkovateľa k 1. máju 2004, sa odpočítajú zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia, ktoré sú definované ako priemerné zásoby prevádzkovateľa k 1. máju za posledné štyri roky činnosti, vynásobené koeficientom 1,2. V prípade kladnej odpovede na túto otázku sa vnútroštátny súd pýta, či odpoveď bude rovnaká, ak by okrem tohto koeficientu bolo možné zohľadniť aj iné od prevádzkovateľa nezávislé faktory, a to najmä nárast výrobných, spracovateľských alebo predajných objemov, predĺženie doby dozrievania poľnohospodárskych výrobkov a niektoré spôsoby vytvárania zásob.
Táto prvá otázka sa týka dvoch prvkov relevantných pre výpočet rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia. Jednak ide o výber pevného dátumu, ktorým je v prejednávanej veci 1. máj, na určenie rozsahu priemerných zásob v posledných štyroch rokoch činnosti pred 1. májom 2004, a jednak o použitie koeficientu 1,2. Je potrebné postupne preskúmať obidva tieto prvky.
Pokiaľ ide v prvom rade o výber 1. mája ako dátumu na určenie rozsahu priemerných zásob vytvorených v období rokov 2000 až 2003, Balbiino vyhlasuje, že tento výber je svojvoľný a poškodzuje ju predovšetkým z dôvodu cyklickej a sezónnej povahy výroby zmrzliny. Keďže dopyt po týchto výrobkoch dosahuje svoj vrchol v mesiacoch máj až august, dátum 1. máj spadá do obdobia, keď sú zásoby najväčšie.
V prvom rade je potrebné zdôrazniť, že článok 4 ods. 2 nariadenia č. 1972/2003 stanovuje, že s cieľom určiť nadbytočné zásoby jednotlivých držiteľov musia nové členské štáty vziať do úvahy najmä „priemerné zásoby dostupné v rokoch pred pristúpením“. Vzhľadom k neexistencii presnejších ustanovení o relevantnom období alebo o metóde výpočtu priemerných dostupných zásob takáto formulácia priznáva členským štátom určitú mieru voľnej úvahy pri definovaní kritérií, na základe ktorých sú tieto prvky realizované, pri rešpektovaní cieľov sledovaných uvedeným nariadením a všeobecných zásad práva Spoločenstva (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. júna 2002, Mulligan a i.,
C-313/99, Zb. s. I-5719
, body 33 až 36).
Rovnako to platí, pokiaľ ide o zásoby cukru a súvisiace výrobky upravené nariadením č. 60/2004. Článok 6 ods. 3 tohto nariadenia totiž iba stanovuje, že príslušné orgány nových členských štátov musia mať „1. mája 2004 k dispozícii systém na identifikáciu… nadbytočných množstiev“ príslušných hlavných prevádzkovateľov, ktorý im umožní najmä „sledovanie dovozu, finančný dohľad, podrobné kontroly zamerané na účty a fyzické zásoby prevádzkovateľov“ a musí zobrať do úvahy druh a úroveň činnosti príslušných prevádzkovateľov, ako aj kapacitu skladovacích zariadení.
Navyše je potrebné zdôrazniť, že pre cukor a súvisiace výrobky, ktoré sú predmetom úpravy nariadenia č. 60/2004, článok 6 ods. 1 tohto nariadenia v súvislosti s určením nadbytočných množstiev v členských štátoch k 1. máju 2003 Komisiou stanovuje, že sa zoberie do úvahy najmä vývoj počas roku, ktorý predchádza pristúpeniu v porovnaní s predchádzajúcimi rokmi, pokiaľ ide o dovezené a vyvezené množstvá, výrobu, spotrebu a zásoby, ako aj okolnosti, za ktorých sa vytvárali zásoby. S cieľom zabezpečiť vykonanie tohto ustanovenia článok 8 uvedeného nariadenia najmä stanovuje, že nové členské štáty oznámia Komisii najneskôr do dovezené, vyvezené, vyrobené a spotrebované množstvá cukru za obdobie od do , ako aj zásoby dostupné každý rok k 1. máju za obdobie od do .
V súlade s touto metódou Komisia určila nariadením č. 832/2005 nadbytočné množstvá cukru, ktoré boli jednotlivé nové členské štáty povinné stiahnuť z trhu. Odôvodnenie č. 3 uvedeného nariadenia upresňuje, že „nadbytočné množstvá cukru sa vo všeobecnosti považujú za dôsledok zvýšenia produkcie cukru, ku ktorej sa pripočíta dovoz a odpočíta vývoz v období od 1. mája 2003 do v porovnaní s priemernou hodnotou rovnakých množstiev za to isté obdobie v predchádzajúcich troch rokoch“.
Z uvedeného vyplýva, že žiadne zo skúmaných ustanovení nariadení č. 1972/2003, č. 60/2004 a č. 832/2005 nebráni metóde výpočtu, akou je metóda použitá v ÜLTS, ktorá spočíva v určení rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia na základe množstiev, ktoré sa skutočne nachádzali v držbe prevádzkovateľov k 1. máju v rokoch 2000 až 2003.
Preto treba dôjsť k záveru, že ani článok 4 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1972/2003, ani článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004, ani nariadenie č. 832/2005 nebránia tomu, aby ÜLTS pri určovaní rozsahu nadbytočných zásob považoval za referenčný dátum 1. máj.
Po druhé sa vnútroštátny súd pýta, či je s právom Spoločenstva zlučiteľné použitie koeficientu 1,2 pri určovaní rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia. Vnútroštátny súd v tejto súvislosti zdôrazňuje, že Riigikohus vo svojom rozsudku z 5. októbra 2006 rozhodol, že použitie tohto koeficientu bolo v rozpore s článkom 4 ods. 2 nariadenia č. 1972/2003 z dôvodu, že tento koeficient neumožňuje pri určení rozsahu nadbytočných zásob zohľadniť súhrn okolností vlastných jednotlivým prevádzkovateľom.
Balbiino v podstate tvrdí, že ÜLTS je neprimeraný a v rozpore so zásadou rovnosti zaobchádzania, lebo jednotne uplatňuje koeficient 1,2 bez náležitého zohľadnenia rozdielov, ktoré môžu existovať medzi jednotlivými výrobkami, alebo okolností, za ktorých boli príslušné zásoby vytvorené. Domnieva sa, že vhodnejšie by bolo použiť koeficient 1,33, ktorý zohľadňuje vývoj trhu s poľnohospodárskymi výrobkami v Estónsku v rokoch 2000 až 2004.
Estónska vláda obhajuje zákonnosť koeficientu 1,2, ktorý považuje sa zlučiteľný s cieľom nariadení č. 1972/2003 a č. 60/2004. Podobne ako litovská vláda tvrdí, že tieto nariadenia neobmedzujú ani nevylučujú použitie takéhoto koeficientu a členským štátom ponechávajú slobodu pri výbere metódy výpočtu prispôsobenej miestnym okolnostiam. Koeficient umožnil zvýšiť množstvá zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia všetkých prevádzkovateľov s cieľom zohľadniť ekonomický rast v rokoch predchádzajúcich pristúpeniu k Európskej únii.
Komisia, ktorá vo svojich písomných vyjadreniach podporila postoj spoločnosti Balbiino, sa na pojednávaní pripojila k tvrdeniam vlád Estónska a Litvy v tom smere, že jednotné uplatňovanie koeficientu 1,2 nebráni zohľadniť všetky osobitné okolnosti nezávislé od prevádzkovateľov.
Je potrebné zdôrazniť, že článok 4 ods. 2 nariadenia č. 1972/2003 a článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 neobsahujú žiadne ustanovenie, ktoré by od členských štátov vyžadovalo alebo im zakazovalo jednotné uplatňovanie koeficientu na zásoby prevádzkovateľov prenášané do nasledujúceho obdobia na účely výpočtu rozsahu nadbytočných zásob. Tieto ustanovenia demonštratívne vymenovávajú niektoré kritériá pre výpočet rozsahu nadbytočných zásob prevádzkovateľov, pričom členským štátom vonkoncom ponechávajú možnosť doplniť ich v závislosti od toho, či to považujú za vhodné. Ako bolo v bodoch 37 a 38 vyššie tohto rozsudku konštatované, členským štátom sa v tomto smere priznáva určitá miera voľnej úvahy.
Uplatňovanie koeficientu 1,2 na zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia je na prvý pohľad výhodné pre prevádzkovateľov, keďže smeruje k zníženiu nadbytočných zásob. Z vysvetlení podaných estónskou vládou vyplýva, že tento koeficient bol stanovený na základe miery rastu poľnohospodárskej výroby v Estónsku v rokoch 2000 až 2004. Tento koeficient pritom umožňuje aktualizovať priemerné zásoby zistené k 1. máju v rokoch 2000 až 2003 s ohľadom na túto mieru rastu a dospieť k určeniu rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia — a následne rozsah nadbytočných zásob — ktoré bude primeraným spôsobom odrážať rastový vývoj zaznamenaný v celom estónskom poľnohospodárskom sektore v období od 1. mája 2000 do . Tým prispieva k stanoveniu objektívneho základu pre porovnávanie zásob k s priemernými zásobami k 1. máju štyroch predchádzajúcich rokov.
S ohľadom na tieto skutočnosti výber uvedeného koeficientu nie je v rozpore s cieľmi sledovanými nariadeniami č. 1972/2003 a č. 60/2004 ani so zásadou primeranosti a rovnosti zaobchádzania.
Preto treba dôjsť k záveru, že ani článok 4 ods. 2 nariadenia č. 1972/2003, ani článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 nebránia použitiu koeficientu, akým je koeficient použitý v ÜLTS, na účely výpočtu rozsahu zásob prenášaných do nasledujúceho obdobia.
Za týchto okolností treba na prvú otázku odpovedať tak, že článku 4 ods.1 a 2 nariadenia č. 1972/2003, článku 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 ani nariadeniu č. 832/2005 neodporuje také vnútroštátne opatrenie, akým je ÜLTS, podľa ktorého sa rozsah nadbytočných zásob prevádzkovateľa určí tak, že od zásob, ktoré sa skutočne nachádzali v držbe prevádzkovateľa k 1. máju 2004, sa odpočítajú zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia, ktoré sú definované ako priemerné zásoby prevádzkovateľa k 1. máju za posledné štyri roky činnosti vynásobené koeficientom 1,2, ktorý zodpovedá rastu poľnohospodárskej výroby v príslušnom členskom štáte počas tohto obdobia.
Vzhľadom na túto odpoveď nie je ďalej potrebné skúmať druhú časť prvej otázky.
O druhej otázke
Druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je v súlade s nariadením č. 1972/2003 skutočnosť, že všetky zásoby, ktoré sa k 1. máju 2004 nachádzali v držbe prevádzkovateľa, sa považujú za nadbytočné zásoby.
Balbiino uviedla, že vzhľadom na to, že cieľom nariadenia č. 1972/2003 je zabrániť špekuláciám s poľnohospodárskymi výrobkami, je nevyhnutné určiť, či zásoby prevádzkovateľa k 1. máju 2004 viedli k narušeniu trhu alebo k špekuláciám. Je teda potrebné
ad hoc
skúmať okolnosti, za ktorých boli zásoby vytvorené, a či z nich prevádzkovateľovi vyplývali alebo mohli vyplynúť špekulatívne príjmy.
Podľa estónskej vlády je nesporné, že všetky zásoby nachádzajúce sa v držbe prevádzkovateľa k 1. máju 2004 možno považovať za nadbytočné, ak sa preukáže, že ich prevádzkovateľ získal na špekulatívne účely.
Komisia pripomína, že členské štáty musia pri uplatňovaní nariadenia č. 1972/2003 rešpektovať zásadu proporcionality. Sú teda povinné
ad hoc
skúmať, či neexistujú menej obmedzujúce prostriedky umožňujúce dosiahnuť ciele tohto nariadenia na základe súhrnu okolností týkajúcich sa vytvárania zásob poľnohospodárskych výrobkov pred 1. májom 2004.
Z odôvodnení č. 1 a 3 nariadenia č. 1972/2003 vyplýva, že cieľom tohto nariadenia je zachovať spoločnú organizáciu trhu a prostredníctvom systému odstrašujúcich poplatkov z nadbytočných zásob ukladaných v nových členských štátoch zabrániť tomu, aby určité poľnohospodárske výrobky neboli s výhľadom rozšírenia Európskej únie umelo premiestňované na územie týchto štátov. Ide teda o zabránenie tomu, aby neštandardné obchodné toky narušovali spoločnú organizáciu trhu.
Nariadenie č. 1972/2003 ukladá členským štátom povinnosť ukladať poplatky z nadbytočných zásob určených na základe zoznamu kritérií stanovených v článku 4 ods. 2 uvedeného nariadenia. Medzi týmito kritériami sa nachádzajú okolnosti vytvárania zásob a obchodné toky, ku ktorým došlo v rokoch predchádzajúcich pristúpeniu. Hoci tento zoznam nemá taxatívnu povahu, toto ustanovenie vo svetle cieľa zachovať spoločnú organizáciu trhu preukazuje, že nariadenie č. 1972/2003 nezakazuje považovať všetky zásoby prevádzkovateľa za nadbytočné zásoby, pokiaľ sa s ohľadom na všetky relevantné okolnosti ukáže, že zásoby boli vytvorené pred 1. májom 2004 nie v rámci bežného vykonávania obchodnej činnosti, ale s cieľom dosiahnuť zisk v súvislosti s dôsledkami pristúpenia na ceny poľnohospodárskych výrobkov.
V dôsledku toho treba na druhú otázku odpovedať tak, že nariadenie č. 1972/2003 nebráni tomu, aby sa všetky zásoby, ktoré sa nachádzali v držbe prevádzkovateľa k 1. máju 2004, považovali za nadbytočné zásoby, ak je vzhľadom na zhodujúce sa dôkazy nesporné, že tieto zásoby nemajú vo vzťahu k činnosti daného prevádzkovateľa bežnú povahu, ale boli vytvorené na špekulatívne účely.
O tretej otázke
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd Súdneho dvora pýta na dôkazné bremeno v súvislosti s nadbytočnosťou zásob. Podstatou tejto otázky je určenie, či článok 4 nariadenia č. 1972/2003 a článok 6 nariadenia č. 60/2004 bránia tomu, aby prevádzkovateľ, ktorý začal vykonávať činnosť menej než jeden rok pred 1. májom 2004, musel preukázať, že rozsah zásob, ktoré sa k tomuto dátumu nachádzali v jeho držbe, zodpovedá rozsahu zásob, ktoré môže bežne vyrábať, predávať alebo iným spôsobom za odplatu alebo bezodplatne prevádzať alebo nadobúdať.
Spoločnosť Balbiino sa domnieva, že právo Spoločenstva nebráni tomu, aby dôkazné bremeno niesli výlučne prevádzkovatelia. Malo by sa predpokladať, že prevádzkovatelia konajú v dobrej viere a vnútroštátne orgány by mali preukazovať nadbytočnú povahu zásob zistených k 1. máju 2004.
Estónska vláda a Komisia uvádzajú, že pri neexistencii ustanovení práva Spoločenstva, ktoré by rozdeľovali dôkazné bremeno medzi prevádzkovateľov a vnútroštátne orgány, spadá vymedzenie týchto pravidiel do právomoci členských štátov, ktoré disponujú určitou mierou voľnej úvahy. Komisia v tejto súvislosti pripomína, že členské štáty sú povinné zaručiť rovné zaobchádzanie s prevádzkovateľmi, ako aj dodržiavanie zásady riadnej správy veci verejných.
Treba konštatovať, že nariadenie č. 1972/2003 ani nariadenie č. 60/2004 neobsahujú ustanovenia upravujúce rozdelenie dôkazného bremena medzi prevádzkovateľov a vnútroštátne orgány ukladajúce poplatky z nadbytočných zásob. Keďže takéto pravidlá chýbajú, uvedenú otázku je potrebné vyriešiť prostredníctvom pravidiel vnútroštátneho práva s ohľadom na všeobecné zásady práva Spoločenstva a ciele sledované predmetnými nariadeniami. V prejednávanej veci nič neumožňuje domnievať sa, že uvedené zásady a ciele boli porušené vnútroštátnym opatrením, ktoré prevádzkovateľovi ukladá dôkazné bremeno týkajúce sa bežnej povahy zásob nachádzajúcich sa v jeho držbe k 1. máju 2004, ak štát v dôsledku toho, že ide o novú činnosť, nemá k dispozícii relevantné porovnávacie kritériá.
Na tretiu otázku preto treba odpovedať tak, že článku 4 nariadenia č. 1972/2003 a článku 6 nariadenia č. 60/2004 neodporuje vnútroštátne opatrenie, podľa ktorého prevádzkovateľ, ktorý začal vykonávať činnosť menej než jeden rok pred 1. májom 2004, musí preukázať, že rozsah zásob, ktoré sa k tomuto dátumu nachádzali v jeho držbe, zodpovedá rozsahu zásob, ktoré môže bežne vyrábať, predávať alebo iným spôsobom za odplatu alebo bezodplatne prevádzať alebo nadobúdať.
Vzhľadom na túto odpoveď nie je ďalej potrebné skúmať druhú časť tretej otázky.
O štvrtej otázke
Vnútroštátny súd má pochybnosti o tom, či existencia nadbytočných zásob k 1. máju 2004 postačuje na uloženie poplatku prevádzkovateľovi, alebo či nemá okrem toho overiť skutočnosť, či prevádzkovateľ z uvedenia týchto zásob na trh získal výhodu. Vnútroštátny súd žiada o výklad nariadení č. 1972/2003 a č. 60/2004 zameraný na určenie, či držba nadbytočných zásob môže výnimočne nepodliehať poplatku, ak prevádzkovateľ môže preukázať, že uvedením týchto zásob na trh po nedosiahol žiaden zisk.
Balbiino navrhuje odpovedať v tom zmysle, že nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004 v tejto situácii nedovoľujú vnútroštátnym orgánom uložiť poplatok z nadbytočných zásob.
Estónska vláda a Komisia sa s týmto názorom nestotožňujú. Podľa Komisie prevádzkovatelia nemôžu byť z dôvodu, že nedosiahli zisk z predaja svojich zásob, vyňatí zo systému odstrašujúcich poplatkov zavedeného nariadeniami č. 1972/2003 a č. 60/2004. Tieto nariadenia totiž nemajú za cieľ potláčať správanie prevádzkovateľov, ale ich cieľom je zachovať riadne fungovanie spoločnej organizácie trhu vo všeobecnom záujme Európskeho spoločenstva.
Ako bolo zdôraznené v bode 57 vyššie tohto rozsudku, cieľom nariadenia č. 1972/2003 je zabrániť tomu, aby neštandardné obchodné toky narušovali spoločnú organizáciu trhu. Toto nariadenie nemá za cieľ sankcionovať špekulatívne správanie prevádzkovateľov, ale smeruje jednak k zabráneniu vytvárania zásob na špekulatívne účely prostredníctvom systému odstrašujúcich poplatkov a jednak k neutralizovaniu ekonomických výhod ich držiteľov (pozri analogicky rozsudok z 15. januára 2002, Weidacher,
C-179/00, Zb. s. I-501
, body 22, 28 a 42).
Pokiaľ ide o nariadenie č. 60/2004, toto nariadenie v zmysle jeho odôvodnení č. 5 a 8 sleduje tiež zachovanie spoločnej organizácie trhu s cukrom z dôvodu, že „existuje značné riziko narušenia trhov v sektore cukru výrobkami, ktoré sa do nových členských štátov dovezú zo špekulatívnych dôvodov pred ich pristúpením“. Nariadenie č. 60/2004 podobne ako nariadenie č. 1972/2003 nemá za cieľ sankcionovať špekulatívne správanie, ale jeho cieľom je chrániť spoločnú organizáciu trhov s poľnohospodárskymi výrobkami, konkrétne trhu s cukrom a so súvisiacimi výrobkami.
Pokiaľ teda ide o poplatok z nadbytočných zásob zavedený nariadením č. 1972/2003 alebo o opatrenia zavedené nariadením č. 60/2004 s cieľom stiahnuť zásoby cukru a iných výrobkov, tieto nástroje zamerané na ochranu spoločnej organizácie trhu sú uplatniteľné na všetky nadbytočné zásoby v zmysle uvedených nariadení bez ohľadu na to, či ich držitelia skutočne dosiahli zisk z ich uvedenia na trh.
Na štvrtú otázku preto treba odpovedať tak, že nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004 nebránia ukladať prevádzkovateľovi poplatok z nadbytočných zásob, a to ani za predpokladu, že prevádzkovateľ môže preukázať, že uvedením týchto zásob na trh po 1. máji 2004 nedosiahol žiaden zisk.
O piatej otázke
Z faktorov, ktoré nové členské štáty môžu zohľadniť pri určovaní nadbytočných množstiev cukru, uvádza článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 popri druhu a úrovne činnosti príslušných prevádzkovateľov aj „kapacitu skladovacích zariadení“.
Piatou otázkou sa vnútroštátny súd pokúša zistiť, či tento faktor možno uplatniť autonómne bez ohľadu na vývoj ekonomickej činnosti prevádzkovateľa, v dôsledku čoho by zvýšenie skladovacích kapacít v priebehu roka predchádzajúceho pristúpeniu mohlo viesť k zníženiu rozsahu nadbytočných zásob.
Táto otázka sa opiera o skutočnosť, že v spore vo veci samej Põllumajandusminister odmietlo zvýšiť rozsah zásob spoločnosti Balbiino prenášaných do nasledujúceho obdobia napriek zvýšeniu skladovacích kapacít tejto spoločnosti súvisiacej s výstavbou nového skladu v roku 2003. Põllumajandusminister sa podľa vnútroštátneho súdu domnieva, že v období rokov 2000 až 2006 zásoby cukru spoločnosti Balbiino zotrvali na rovnakých úrovniach s výnimkou zisteného k 1. máju 2004, keď zásoby cukru viac ako deväťnásobne prevyšovali bežný stav. Za týchto okolností Põllumajandusminister usúdilo, že za rovnakých podmienok bez ohľadu na existenciu nového skladu by Balbiino v rámci vykonávania bežných činností nezískala ani nemala v držbe významné zásoby cukru.
Tak Balbiino, ako aj estónska vláda a Komisia sa zhodne domnievajú, že zvýšenie skladovacích kapacít, čo je faktor uvedený v článku 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004, predstavuje jeden z faktorov, ktoré majú byť zohľadnené pri určovaní rozsahu nadbytočných zásob.
Je potrebné zdôrazniť, že článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 ukladá členským štátom povinnosť určiť rozsah nadbytočných zásob cukru alebo izoglukózy, pričom členské štáty musia primerane „zobrať do úvahy“ druh a úroveň činnosti príslušných prevádzkovateľov, ako aj „kapacitu skladovacích zariadení“. Uvedené ustanovenie teda iba vyžaduje, aby príslušné členské štáty zohľadnili skladovacie kapacity prevádzkovateľov v rámci ich celkového posúdenia relevantných faktorov na účely identifikovania nadbytočných zásob. Tieto členské štáty však nie sú na základe uvedeného ustanovenia povinné systematicky znižovať nadbytočné množstvá prevádzkovateľov, ktorých skladovacie kapacity boli zvýšené. Iba v prípade, ak toto zvýšenie skladovacích kapacít sprevádza následný rast úrovne činnosti, musí byť tento faktor zohľadnený na účely posúdenia, či ide o bežné alebo nadbytočné zásoby nachádzajúce sa v držbe k 1. máju 2004.
V dôsledku toho treba na piatu otázku odpovedať tak, že článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 nemožno vykladať v tom zmysle, že zvýšenie kapacity skladovacích zariadení prevádzkovateľa v priebehu roka predchádzajúceho pristúpeniu odôvodňuje zníženie rozsahu nadbytočných zásob nezávisle od neskoršieho vývoja ekonomickej činnosti držiteľa týchto zásob, spracovaného objemu a významu uvedených zásob.
O šiestej otázke
Vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či článok 10 nariadenia č. 1972/2003 bráni vymáhaniu poplatku z nadbytočných zásob prostredníctvom platobného výmeru, ktorý bol síce vydaný v dobe účinnosti uvedeného nariadenia, ale jeho adresát ho dostal až neskôr.
Balbiino zastáva názor, že v rozsahu, v akom sa na základe článku 10 nariadenia č. 1972/2003 toto nariadenie nebude uplatňovať po 30. apríli 2007, nemôže členský štát v prípade chýbajúcej vnútroštátnej právnej úpravy vyberať poplatky z nadbytočných zásob po tomto dátume. V tejto súvislosti sa Balbiino odvoláva na zásadu právnej istoty.
Komisia sa stotožňuje s názorom vlád Estónska a Litvy, podľa ktorých nariadenie č. 1972/2003 ukladá novým členským štátom povinnosť prijať vykonávacie opatrenia na účely určenia rozsahu nadbytočných zásob do 30. apríla 2007 bez toho, aby sa o všetkých individuálnych situáciách pred týmto dátumom vyžadovalo rozhodnúť s končenou platnosťou alebo aby povinnosť platiť poplatok uložená prevádzkovateľom závisela od dátumu prijatia platobného výmeru.
Je potrebné pripomenúť, že článok 4 ods. 1 nariadenia č. 1972/2003 stanovuje, že „držiteľom nadbytočných zásob výrobkov vo voľnom obehu k 1. máju 2004 ukladajú nové členské štáty poplatky“. Podľa článku 10 uvedeného nariadenia sa toto nariadenie uplatňuje od do vrátane. Počas tohto obdobia boli teda nové členské štáty povinné v súlade s článkom 4 uvedeného nariadenia ukladať poplatky držiteľom nadbytočných zásob, čomu predchádzalo určenie rozsahu nadbytočných zásob, ako aj výšky poplatku. Nové členské štáty boli teda od do oprávnené vydávať platobné výmery voči držiteľom nadbytočných zásob.
Nariadenie č. 1972/2003 však neobsahuje žiadne ustanovenie, ktoré by vyžadovalo, aby boli poplatky vymáhané platobnými výmermi v priebehu uvedeného obdobia. Uloženie takejto povinnosti by prakticky viedlo k skráteniu skutočného obdobia uplatňovania tohto nariadenia, a ako uviedol generálny advokát v bode 95 svojich návrhov, vyvolalo by riziko manipulácií zo strany dotknutých osôb. Vymáhanie poplatku platobným výmerom po 30. apríli 2007 neohrozuje právnu istotu ani cieľ zabrániť riziku zásahov do spoločnej organizácie trhu s poľnohospodárskymi výrobkami, ktorý sleduje uvedené nariadenie.
Pokiaľ ide o otázku, či platobný výmer vydaný pred uplynutím doby účinnosti nariadenia č. 1972/2007, ale prijatý príjemcom neskôr, má byť považovaný za platný vzhľadom na uplynutie doby uplatňovania tohto nariadenia, treba konštatovať, že uvedené nariadenie v tomto smere neobsahuje žiadne ustanovenie. Pri neexistencii osobitných ustanovení je z dôvodov podobných dôvodom uvedeným v predchádzajúcom bode potrebné vychádzať z toho, že článok 10 nariadenia č. 1972/2003 nebráni platnosti platobného výmeru, ktorý dostal prevádzkovateľ povinný zaplatiť poplatok z nadbytočných zásob po 30. apríli 2007, ak je preukázané, že uvedený platobný výmer bol vydaný vnútroštátnymi orgánmi najneskôr v tento deň.
V dôsledku toho treba na šiestu otázku odpovedať tak, že článok 10 nariadenia č. 1972/2003 nebráni platnosti platobného výmeru, ktorý dostal prevádzkovateľ povinný zaplatiť poplatok z nadbytočných zásob po 30. apríli 2007, ak je preukázané, že uvedený platobný výmer bol vydaný vnútroštátnymi orgánmi najneskôr v tento deň.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:

1.
Článku 4 ods. 1 a 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1972/2003 z 10. novembra 2003 o prechodných opatrenia prijatých v súvislosti s pristúpením Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska s ohľadom na obchod s poľnohospodárskymi výrobkami, článku 6 ods. 3 nariadenia Komisie (ES) č. 60/2004 zo , ktorým sa ustanovujú prechodné opatrenia v sektore cukru z dôvodu pristúpenia Českej republiky, Estónska, Cypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Poľska, Slovinska a Slovenska ani nariadeniu Komisie (ES) č. 832/2005 z o určení nadbytočných množstiev cukru, izoglukózy a fruktózy pre Českú republiku, Estónsko, Cyprus, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Poľsko, Slovinsko a Slovensko neodporuje vnútroštátne opatrenie, akým je zákon o poplatku z nadbytočných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus) zo v znení z , podľa ktorého sa rozsah nadbytočných zásob prevádzkovateľa určí tak, že od zásob, ktoré sa k skutočne nachádzali v držbe prevádzkovateľa, sa odpočítajú zásoby prenášané do nasledujúceho obdobia, ktoré sú definované ako priemerné zásoby prevádzkovateľa k 1. máju za posledné štyri roky činnosti vynásobené koeficientom 1,2, ktorý zodpovedá rastu poľnohospodárskej výroby v príslušnom členskom štáte počas tohto obdobia.

2.
Nariadenie č. 1972/2003 nebráni tomu, aby sa všetky zásoby, ktoré sa k 1. máju 2004 nachádzali v držbe prevádzkovateľa, považovali za nadbytočné zásoby, ak je vzhľadom na zhodujúce sa dôkazy nesporné, že tieto zásoby nemajú vo vzťahu k činnosti tohto prevádzkovateľa bežnú povahu, ale boli vytvorené na špekulatívne účely.

3.
Článku 4 nariadenia č. 1972/2003 a článku 6 nariadenia č. 60/2004 neodporuje vnútroštátne opatrenie, podľa ktorého prevádzkovateľ, ktorý začal vykonávať činnosť menej než jeden rok pred 1. májom 2004, musí preukázať, že rozsah zásob, ktoré sa k tomuto dátumu nachádzali v jeho držbe, zodpovedá rozsahu zásob, ktoré môže bežne vyrábať, predávať alebo iným spôsobom za odplatu alebo bezodplatne prevádzať alebo nadobúdať.

4.
Nariadenia č. 1972/2003 a č. 60/2004 nebránia ukladať prevádzkovateľovi poplatok z nadbytočných zásob, a to ani za predpokladu, že prevádzkovateľ môže preukázať, že uvedením týchto zásob na trh po 1. máji 2004 nedosiahol žiaden zisk.

5.
Článok 6 ods. 3 nariadenia č. 60/2004 nemožno vykladať v tom zmysle, že zvýšenie kapacity skladovacích zariadení prevádzkovateľa v priebehu roka predchádzajúceho pristúpeniu odôvodňuje zníženie rozsahu nadbytočných zásob nezávisle od neskoršieho vývoja ekonomickej činnosti držiteľa týchto zásob, spracovaného objemu a významu uvedených zásob.

6.
Článok 10 nariadenia č. 1972/2003 nebráni platnosti platobného výmeru, ktorý dostal prevádzkovateľ povinný zaplatiť poplatok z nadbytočných zásob po 30. apríli 2007, ak je preukázané, že uvedený platobný výmer bol vydaný vnútroštátnymi orgánmi najneskôr v tento deň.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: estónčina.