CELEX: 61995TJ0097
Antidumping
Furfuraldehyd
Omstændigheder, der kan begrunde en iværksættelse af en undersøgelse
Proportionalitetsprincippet
Skade
Manglende godtagelse af et tilsagn
Forordning (EØF) nr. 2423/88

Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder og sagens baggrund
1 Sagsoegeren, Sinochem National Chemicals Import & Export Corporation (herefter »Sinochem«), er et statsejet selskab i Den Kinesiske Folkerepublik, som driver virksomhed i form af import af kemiske produkter til Kina og eksport af kemiske produkter fra Kina. Indtil den 1. januar 1993 var Sinochem den eneste eksportoer af furfuraldehyd med oprindelse i Kina. Siden dette tidspunkt har furfuraldehyd frit kunnet eksporteres, idet den kinesiske ordning vedroerende samhandel er blevet liberaliseret. Paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder eksporterede Sinochem stoerstedelen af maengderne af furfuraldehyd med oprindelse i Kina.
2 Furfuraldehyd, som der er spoergsmaal om i denne sag, er et flydende kemisk produkt, der fremstilles ved forarbejdning af landbrugsaffald. Furfuraldehyd anvendes hovedsagelig til to, meget forskellige, formaal. For det foerste furfuraldehyd som et selektivt oploesningsmiddel ved olieraffinering til rensning af smoereolier, og for det andet anvendes produktet som raamateriale til fremstilling af furfurylalkohol.
3 I januar 1993 indgav Furfural Español SA (herefter »Furfural Español«) en klage til Kommissionen. Det blev heri gjort gaeldende, at furfuraldehyd med oprindelse i Kina var genstand for dumping, og at der herved blev forvoldt en betydelig skade.
4 I medfoer af Raadets forordning (EOEF) nr. 2423/88 af 11. juli 1988 om beskyttelse mod dumpingimport eller subsidieret import fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab (EFT L 209, s. 1, herefter »grundforordningen«), offentliggjorde Kommissionen herefter den 31. juli 1993 en meddelelse om indledning af en antidumpingprocedure vedroerende importen af furfuraldehyd med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik (EFT C 208, s. 8) og indledte en undersoegelse.
5 Undersoegelsesperioden var 1. juli 1992-30. juni 1993. Kommissionen aflagde besoeg og gennemfoerte undersoegelser paa stedet hos EF-producenten, Furfural Español, og hos enkelte importoerer i Faellesskabet, herunder navnlig Quaker Oats Chemicals Inc. (herefter »QO Chemicals«), et amerikansk selskab, der er etableret i Antwerpen (Belgien), og som er et datterselskab af et andet amerikansk selskab, Great Lakes Chemicals Corporation. Kommissionen gennemfoerte endvidere undersoegelser hos to argentinske producenter af furfuraldehyd, idet Argentina af Kommissionen blev anset for et lignende land med henblik paa fastlaeggelsen af den normale vaerdi.
6 Furfural Español har hjemsted i Alcantarilla (Spanien). Selskabet var paa tidspunktet for undersoegelsen den eneste producent af furfuraldehyd i Faellesskabet. Furfural Español var foelgelig den paagaeldende »erhvervsgren i Faellesskabet« som forudsat i grundforordningens artikel 4, stk. 5.
7 Sagsoegeren og Furfural Español leverede begge furfuraldehyd til saavel rensning af smoereolier som fremstilling af furfurylalkohol. Den vigtigste producent af furfurylalkohol i Faellesskabet er QO Chemicals. Indtil 1992 var der en yderligere producent i Faellesskabet af furfurylalkohol, det franske selskab Agrifurane. I 1994 etablerede et nyt selskab, der fremstillede furfurylalkohol, Indofurane Europe, sig i Frankrig. Furfural Español leverede furfuraldehyd til QO Chemicals i 1989. Selskabet leverede endvidere furfuraldehyd til Agrifurane indtil 1992 og, i 1995, til Indofurane Europe. Der var herved for de fleste solgte maengders vedkommende tale om leverancer til brug for rensning af smoereolier.
8 QO Chemicals er den stoerste producent af furfurylalkohol i verden. Selskabet er saaledes den betydeligste opkoeber af furfuraldehyd i Det Europaeiske Faellesskab. I undersoegelsesperioden var QO Chemicals den eneste producent i Faellesskabet af furfurylalkohol og repraesenterede foelgelig hele markedet i Faellesskabet for furfurylalkohol.
9 Den leverandoer af furfuraldehyd, der leverer mere end 80% af de maengder, som QO Chemicals har behov for, er etableret i Den Dominikanske Republik. Denne leverandoer er tillige den stoerste producent af furfuraldehyd i verden. Siden 1960'erne har der - med et amerikansk selskab tilknyttet QO Chemicals som mellemmand - vaeret en aftale om leverancer paa langt sigt mellem det dominikanske selskab og QO Chemicals. Ifoelge aftalen er QO Chemicals forpligtet til at opkoebe naesten alle de maengder furfuraldehyd, som producenten i Den Dominikanske Republik fremstiller, og denne virksomhed er forpligtet til at saelge naesten alle de maengder furfuraldehyd, som den fremstiller, til QO Chemicals.
10 Ved forordning (EF) nr. 1783/94 af 18. juli 1994 om indfoerelse af en midlertidig antidumpingtold paa importen af furfuraldehyd med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik (EFT L 186, s. 11, herefter »forordningen om midlertidig told«) indfoerte Kommissionen en midlertidig antidumpingtold paa 352 ECU pr. ton paa importen af furfuraldehyd henhoerende under KN-kode 2932 12 00 i den kombinerede nomenklatur.
11 Kommissionen regnede med en dumpingmargen paa 62,6%, svarende til den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for baade samarbejdende og ikke-samarbejdende eksportoerer (21. betragtning til forordningen om midlertidig told). Kommissionen antog, at denne dumpingmargen oversteg skadestaersklen, der var blevet beregnet paa grundlag af forskellen mellem den vejede gennemsnitlige cif-importpris og EF-producentens produktionsomkostninger tillagt en fortjenstmargen paa 5% (50. betragtning til forordningen om midlertidig told).
12 Den 28. juli 1994 tilboed Sinochem over for Kommissionen at afgive et tilsagn om ikke at overskride en bestemt maengde for sin eksport af furfuraldehyd til Faellesskabet.
13 Ved forordning (EF) nr. 95/95 af 16. januar 1995 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af furfuraldehyd med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik (EFT L 15, s. 11, herefter »forordningen om endelig told«) opretholdt Raadet den ved forordningen om midlertidig told indfoerte antidumpingtold paa 352 ECU pr. ton. Raadet afslog (29. betragtning til forordningen om endelig told) at godtage det af Sinochem foreslaaede tilsagn, idet Sinochem, der var en statsejet virksomhed, ikke kunne antages at opfylde de om dette spoergsmaal gaeldende betingelser for saa vidt angaar et land uden en markedsoekonomi. Endvidere henviste Raadet til, at kinesiske eksportoerer, herunder ikke mindst Sinochem selv, i en raekke tilfaelde havde misligholdt tilsagn.
Retsforhandlinger og parternes paastande
14 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 6. april 1995 har sagsoegeren anlagt denne sag til proevelse af forordningen om endelig told.
15 Den 8. september 1995 har Kommissionen fremsat begaering om at maatte intervenere i sagen til stoette for sagsoegtes paastande. Ved kendelse afsagt af formanden for Femte Udvidede Afdeling den 2. oktober 1995 er denne begaering blevet taget til foelge.
16 Den 3. oktober 1995 har Furfural Español fremsat begaering om at maatte intervenere i sagen til stoette for sagsoegtes paastande. Ved kendelse afsagt af formanden for Rettens Femte Udvidede Afdeling den 18. december 1995 er denne begaering blevet taget til foelge.
17 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Femte Udvidede Afdeling) i medfoer af procesreglementets artikel 64 truffet bestemmelse om foranstaltninger med henblik paa sagens tilrettelaeggelse, i form af skriftlige spoergsmaal til parterne, og besluttet at indlede den mundtlige forhandling.
18 Parterne har i august 1997 besvaret de skriftlige spoergsmaal. Parterne har afgivet mundtlige indlaeg og besvaret mundtlige spoergsmaal fra Retten under retsmoedet den 18. september 1997.
19 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
- Den ved forordningen om endelig told indfoerte antidumpingtold ophaeves.
- Raadets beslutning om ikke at godtage de af sagsoegeren foreslaaede tilsagn annulleres.
- Raadet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
20 Raadet har nedlagt foelgende paastande:
- Frifindelse.
- Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
21 Furfural Español har som intervenient nedlagt foelgende paastande:
- Raadet frifindes.
- Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder intervenientens omkostninger.
22 I replikken har sagsoegeren nedlagt paastand om, at Furfural Español under alle omstaendigheder tilpligtes at baere sine egne omkostninger som intervenient.
Realiteten
23 Sagsoegeren har fremsat fem anbringender til stoette for paastanden om ophaevelse af den ved forordningen om endelig told indfoerte antidumpingtold. Ved det foerste anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 5, stk. 2, og artikel 7, stk. 1. Sagsoegerens andet anbringende er, at der er sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 2, stk. 1, og af proportionalitetsprincippet. Ved det tredje anbringende goeres det gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 4, stk. 1, og at der er blevet anlagt en aabenbar fejlvurdering. Ved det fjerde og det femte anbringende goer sagsoegeren gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af EF-traktatens artikel 190, og at der er blevet anlagt en aabenbar fejlvurdering for saa vidt angaar den manglende godtagelse af det af sagsoegeren foreslaaede tilsagn, som fremgaar af forordningen om endelig told.
24 Naar henses til sammenhaengen mellem det foerste og det andet anbringende, boer disse anbringender undersoeges under ét.
Det foerste og det andet anbringende, om henholdsvis tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 5, stk. 2, og artikel 7, stk. 1, og tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 2, stk. 1, og af proportionalitetsprincippet
Parternes argumenter
- Det foerste anbringende
25 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at forordningen om endelig told strider mod grundforordningens artikel 5, stk. 2, og artikel 7, stk. 1, derved, at proceduren uden naermere sondring omfattede al import af furfuraldehyd med oprindelse i Kina, uanset om der var tale om anvendelse til rensning af smoereolier eller til fremstilling af furfurylalkohol, selv om de i klagen og meddelelsen om indledningen af proceduren angivne bevisligheder vedroerende spoergsmaalet om skade alene angik furfuraldehyd, der anvendes til rensning af smoereolier.
26 I henhold til grundforordningens artikel 5, stk. 2, skal »klagen ... indeholde tilstraekkelige beviser for forekomsten af dumping eller subsidiering og den deraf foelgende skade«. Foer den indleder en procedure, er Kommissionen derfor forpligtet til at undersoege, om de i klagen angivne bevisligheder, herunder navnlig for saa vidt angaar spoergsmaalet om skade, er tilstraekkelige. Denne forpligtelse er udtryk for en vaesentlig formforskrift, hvis tilsidesaettelse medfoerer, at proceduren bliver retsstridig (Domstolens dom af 7.12.1993, sag C-216/91, Rima Eletrometalurgia mod Raadet, Sml. I, s. 6303).
27 Kommissionen tilsidesatte endvidere grundforordningens artikel 7, stk. 1, hvorefter Kommissionen kun kan indlede en procedure og ivaerksaette en undersoegelse, saafremt det er klart, at der foreligger tilstraekkelige beviser til at berettige ivaerksaettelsen af en procedure. De bevisligheder, som forudsaettes i henhold til artikel 7, stk. 1, er de samme som i henhold til artikel 5, stk. 2 og 6, dvs. bevisligheder vedroerende dumping og en deraf foelgende skade.
28 Kommissionen gik i sagen ud fra en klage omfattende al import af furfuraldehyd med oprindelse i Kina, selv om klagen rent faktisk alene indeholdt bevisligheder vedroerende en skade for saa vidt angaar én af de to former for anvendelse af furfuraldehyd, nemlig anvendelse til rensning af smoereolier. Disse bevisligheder var herved aabenbart utilstraekkelige, da furfuraldehyd til brug for rensning af smoereolier kun repraesenterede en tredjedel af det samlede forbrug af furfuraldehyd i Faellesskabet, saaledes som klageren da ogsaa erkendte i klagen. Kommissionen burde under disse omstaendigheder have anmodet klageren om at fremlaegge yderligere bevisligheder eller have begraenset proceduren til alene at omfatte import af furfuraldehyd til brug for rensning af smoereolier.
29 De to former for anvendelse af furfuraldehyd repraesenterer i realiteten to ganske forskellige markeder, hvilket i oevrigt bekraeftes af, at ogsaa brugerne i forbindelse med disse to former for anvendelse er ganske forskellige.
30 Den definition af den paagaeldende vare, der er angivet i meddelelsen om indledningen af proceduren, omtaler de to former for anvendelse af furfuraldehyd, mens talangivelserne vedroerende markedsandele i afsnittet »Skade« i meddelelsen kun henviser til furfuraldehyd, der anvendes til rensning af smoereolier.
31 Kommissionen ivaerksatte foelgelig en procedure, der ikke var i overensstemmelse med grundforordningens artikel 5 og 7. De antidumpingforanstaltninger, der traeffes bestemmelse om som afslutning paa en procedure, hvis indledning er behaeftet med en retsstridig mangel, er ligeledes retsstridige og maa derfor underkendes.
32 Raadet har bestridt, at der foreligger to saerskilte markeder. Den paagaeldende vare har to forskellige former for anvendelse, men der er tale om én og samme vare, og der findes ikke nogen objektive kriterier, som goer det muligt at fastlaegge, hvilken form for anvendelse af furfuraldehyd vil faa, eller hvad varens endelige bestemmelsessted vil vaere, paa det tidspunkt, hvor den importeres til eller saelges i Faellesskabet.
33 Klagen indeholdt en redegoerelse for samtlige de faktorer, der i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, skal inddrages ved undersoegelsen af spoergsmaalet om skade, og klagen angav tilstraekkelige beviser for, at en skade forelaa.
34 Raadet goer paa dette grundlag gaeldende, at det var med rette, at Kommissionen skoennede, at klagen indeholdt tilstraekkeligt foreloebige beviser for, at der forelaa en skade, og fandt, at der burde indledes en antidumpingprocedure.
35 Furfural Español har som intervenient gjort gaeldende, at det af sagsoegeren anfoerte er udtryk for et forsoeg paa at give det fejlagtige indtryk, at den eneste bevislighed i klagen vedroerende spoergsmaalet om skade var opgoerelsen over forbruget, og at den paagaeldende angivelse kun angik salget af furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier. Klagen omfattede 25 sider med en analyse af spoergsmaalet om skade og en undersoegelse vedroerende samtlige de i grundforordningens artikel 4, stk. 2, opregnede faktorer. For hver af disse faktorer var der i klagen angivet bevis for en skade. Generelt daekkede samtlige oplysninger og bevisligheder i klagen aarene 1987-1992 (foerste kvartal), i hvilken periode den eneste anden producent i Faellesskabet af furfurylalkohol, Agrifurane, drev virksomhed. Det er derfor ubestrideligt, at klagen omfattede oplysninger vedroerende furfuraldehyd bestemt til fremstilling af furfurylalkohol. Endvidere var der i klagen redegjort for omfanget af og priserne i forbindelse med importen af furfuraldehyd fra Kina og andre tredjelande, uafhaengigt af, om der var tale om furfuraldehyd, der blev anvendt til rensning af smoereolier, eller om furfuraldehyd bestemt til fremstilling af furfurylalkohol.
36 Hvad angaar de i klagen angivne oplysninger om forbruget i Faellesskabet er det rigtigt, at disse er mere praecise for saa vidt angaar salget af furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier. Naar henses til, at samtlige oplysninger vedroerende importen af furfuraldehyd til Belgien skulle behandles fortroligt, og til, at den vigtigste producent i Faellesskabet af furfurylalkohol var etableret i Belgien, kunne det imidlertid ikke forlanges af klageren, at denne gav mere detaljerede oplysninger vedroerende det markedssegment, som furfurylalkohol repraesenterede. Der ville herved for klagerens vedkommende vaere sket en undergravning af den legitime ret til beskyttelse, som grundforordningen tillaegger den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet.
37 Hvad angaar det af Raadet og Furfural Español som intervenient anfoerte vedroerende de andre bevisligheder i klagen end angivelserne vedroerende markedsandele har sagsoegeren gjort gaeldende, at da Furfural Español udelukkende leverede furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier, kunne alle oekonomiske faktorer for saa vidt angaar spoergsmaalet om importens indvirkning paa denne virksomheds situation pr. definition kun angaa dette marked. Foelgelig vedroerte de faktorer, som klageren redegjorde for med henblik paa at godtgoere, at der forelaa en skade, alene furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier.
38 Endelig har sagsoegeren i replikken gjort gaeldende, at det forekommer overraskende, at Kommissionen ikke skoennede det hensigtsmaessigt at inddrage de oplysninger, der fandtes i Kommissionen, og som hidroerte fra en procedure, der blev ivaerksat i 1981, og som angik den samme vare, de samme eksportlande og den samme importoer, nemlig QO Chemicals. I forbindelse med denne procedure, hvorunder der ogsaa var spoergsmaal om, at Furfural Español skulle have udoevet dumping i Faellesskabet, fastslog Kommissionen under omstaendigheder, der ligner omstaendighederne i naervaerende sag meget, at importen fra Den Dominikanske Republik, der ikke var genstand for dumping, havde vaeret hovedaarsagen til den af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet lidte skade, og at Faellesskabets interesser for saa vidt angaar importen fra Kina (og Spanien) ikke kraevede en indfoerelse af beskyttelsesforanstaltninger.
39 Raadet har i duplikken gjort gaeldende, at den i 1981 ivaerksatte procedure ikke er relevant for naervaerende sag, naar henses til de betydelige aendringer paa markedet i Faellesskabet for furfuraldehyd, der er indtruffet siden da. For det foerste har samtlige de producenter i Faellesskabet, der drev virksomhed i 1981, indstillet denne. For det andet var Furfural Español, som efter Kongeriget Spaniens tiltraedelse af Faellesskabet i 1986 nu er den eneste producent i Faellesskabet, eksportoer i 1981. For det tredje er det blandt de to betydelige importoerer af furfuraldehyd i 1981 (QO Chemicals og Rhône-Poulenc) kun QO Chemicals, som fortsat driver virksomhed. For det fjerde var sagsoegeren i 1981 den eneste kinesiske eksportoer, mens der under naervaerende sag er tale om et stort antal uafhaengige eksportoerer i Kina, som aabenbart har solgt furfuraldehyd til meget lave priser. Endelig var klagen i forbindelse med proceduren i 1981 i modsaetning til, hvad der er tilfaeldet i naervaerende sag, navnlig rettet mod Den Dominikanske Republik, hvorfor spoergsmaalet om importen fra dette land maatte undersoeges ud fra en ganske anden sammenhaeng.
- Det andet anbringende
40 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at antidumpingtolden strider mod grundforordningens artikel 2, stk. 1, og mod proportionalitetsprincippet. Tolden rammer uden forskel al import af furfuraldehyd, uanset at den ansatte skade som grundlag har, at skade alene er blevet forvoldt for saa vidt angaar furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier. Furfuraldehyd til denne brug repraesenterer imidlertid kun en lille del af det samlede forbrug af furfuraldehyd i Faellesskabet.
41 I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 1, kan der opkraeves antidumpingtold for enhver dumpingvare, naar en saadan vare ved overgang til fri omsaetning i Faellesskabet forvolder skade. Efter bestemmelsen maa det gaelde, at antidumpingtold kun kan vaere begrundet i det omfang, den er en forudsaetning for at fjerne den af dumpingen forvoldte skade.
42 Den af institutionerne gennemfoerte antidumpingforanstaltning gaar lang ud over, hvad der var noedvendigt for at fjerne skaden, for saa vidt den rammer al import af furfuraldehyd, og ikke blot import af furfuraldehyd, der anvendes til rensning af smoereolier, idet sidstnaevnte vare var den, som klagen omhandlede. Antidumpingforanstaltningen strider dermed mod proportionalitetsprincippet.
43 Institutionerne erkendte da ogsaa i forordningen om midlertidig told (24. betragtning), at der ikke var nogen konkurrence mellem salget paa de to markeder for furfuraldehyd.
44 I replikken har sagsoegeren anfoert, at der er tale om én og samme vare i forbindelse med furfuraldehyd med de omtalte to forskellige former for anvendelse. Det fremgaar dog af flere eksempler, at Faellesskabets toldordning indeholder hjemmel til ved indfoerelse af told at opstille forskellige regler for varer, der fysisk set er identiske, alt efter deres endelige anvendelse. Raadet havde derfor kunnet begraense antidumpingtolden til kun at gaelde furfuraldehyd, der anvendes til rensning af smoereolier, som var den eneste anvendelse, i forbindelse med hvilken der i klagen var en omtale af en skade.
45 Under den mundtlige forhandling har sagsoegeren gjort gaeldende, at importen af furfuraldehyd fra Kina bestemt til QO Chemicals i betragtning Furfural Español's begraensede produktionskapacitet ikke kunne forvolde den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet en skade. Der burde af denne grund kun have vaeret indfoert antidumpingtold paa importen af furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier, og en antidumpingtold paa importen af furfuraldehyd bestemt til andre kunder end QO Chemicals ville have vaeret tilstraekkelig til at fjerne skaden. Endvidere har Furfural Español, selv efter indfoerelsen af antidumpingtolden, ikke leverer furfuraldehyd til QO Chemicals.
46 Raadet har gjort gaeldende, at al import af furfuraldehyd med oprindelse i Kina, uanset den faktiske eller forventede anvendelse, har forvoldt den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet en skade. Endvidere omfattede faellesskabsinstitutionernes undersoegelse af spoergsmaalet om skade al import, og ikke alene import af furfuraldehyd, der anvendes til rensning af smoereolier.
47 Sagsoegerens henvisning til 24. betragtning til forordningen om midlertidig told er ganske unoejagtig. I denne betragtning bekraeftede institutionerne ikke, at der ikke kunne vaere nogen konkurrence mellem salget paa henholdsvis markedet for furfuraldehyd bestemt til fremstilling af furfurylalkohol og markedet for furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier. Tvaertimod sondres der i 24. betragtning mellem et »captive market« og et »frit marked«. Endvidere fremgaar det af forordningen om endelig told, at Kommissionen i forhold til forordningen om midlertidig told aendrede opfattelse med hensyn til undersoegelsen af spoergsmaalet om skade for saa vidt angaar det problem, om der var et »captive market«.
48 Hvad endelig angaar det af sagsoegeren anfoerte vedroerende Faellesskabets toldordning, hvorefter der kan indfoeres forskellige regler for en vare, alt efter dens endelige anvendelse, savner det relevans i sagen at undersoege, hvorvidt noget saadant teoretisk ville have vaeret muligt, idet Raadet ikke ved den omtvistede forordning forudsatte, at det var teknisk umuligt at begraense antidumpingtolden paa den af sagsoegeren anfoerte maade.
49 Hvad angaar sagsoegerens henvisning til 24. betragtning til forordningen om midlertidig told har Furfural Español endvidere gjort gaeldende, at selskabet og de kinesiske producenter ogsaa stod i et konkurrenceforhold til hinanden for saa vidt angaar ordrer fra Agrifurane paa furfuraldehyd bestemt til fremstilling af furfurylalkohol, indtil dette selskab indstillede sin virksomhed. Intervenienten konkurrerer i dag fortsat med de kinesiske producenter om ordrer fra Indofurane Europe med henblik paa fremstilling af furfurylalkohol.
50 Furfural Español har under den mundtlige forhandling oplyst, at selskabet ikke har solgt furfuraldehyd til QO Chemicals efter indfoerelsen af antidumpingtolden. Selskabet har dog en legitim interesse i ikke at blive udelukket som potentiel leverandoer til enhver kunde paa et marked, hvor der hersker loyal konkurrence, herunder navnlig med hensyn til priser.
Rettens bemaerkninger
- Spoergsmaalet, om der er et eller to markeder for furfuraldehyd
51 Det maa indledningsvis undersoeges, hvorvidt det var med rette, at institutionerne lagde til grund, at der ikke var to saerskilte markeder for furfuraldehyd, alt efter produktets to anvendelser, hvorved bemaerkes, at institutionerne raader over vide skoensmaessige befoejelser med hensyn til handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, og at den retslige proevelse er begraenset til en undersoegelse af, hvorvidt institutionerne har gjort sig skyldige i en aabenbar fejlvurdering eller har begaaet magtfordrejning (Domstolens dom af 14.7.1988, sag 188/85, Fediol mod Kommissionen, Sml. s. 4193, praemis 6).
52 Det bemaerkes for det foerste, at furfuraldehyd, uanset om produktet anvendes til rensning af smoereolier eller til fremstilling af furfurylalkohol, er én og samme vare, hvilket sagsoegeren da ogsaa har erkendt. Furfuraldehyd kan saaledes altid vaere bestemt til den ene eller den anden form for brug. Kommissionen fastslog som led i undersoegelsen - hvorved sagsoegeren hverken under den administrative procedure eller retsforhandlingerne har imoedegaaet Kommissionen paa dette punkt - at furfuraldehyd fremstillet af EF-producenten og furfuraldehyd fremstillet i Kina havde de samme specifikationer og kunne erstatte hinanden for saa vidt angaar brugen (11. betragtning til forordningen om midlertidig told, der blev bekraeftet ved 4. betragtning til forordningen om endelig told).
53 For det andet bemaerkes, at grundforordningen ikke indeholder nogen bestemmelse, hvorefter institutionerne er forpligtet til at indfoere forskellige regler for samme vare, alt efter dens forskellige former for anvendelse. Som anfoert af Raadet findes der ikke noget objektivt kriterium, som goer det muligt at fastlaegge, hvilken anvendelse furfuraldehyd vil faa, eller hvad varens endelige bestemmelsessted vil vaere, paa det tidspunkt, hvor den importeres til eller saelges i Faellesskabet.
54 For det tredje bemaerkes, at ethvert selskab, der leverer furfuraldehyd til kunder, som anvender produktet til rensning af smoereolier, ligeledes er en potentiel leverandoer til koebere, som anvender furfuraldehyd til fremstilling af furfurylalkohol, saaledes som det fremgaar af Furfural Español's salg til selskaberne Agrifurane, Indofurane og QO Chemicals og af sidstnaevnte selskabs videresalg af furfuraldehyd til andre forhandlere med henblik paa anvendelse til rensning af smoereolier.
55 Det maa herefter fastslaas, at institutionerne ikke har overskredet graenserne for deres vide skoensmaessige befoejelser ved at laegge til grund, at der ikke var to saerskilte markeder uden indbyrdes sammenhaeng, og ved at traeffe bestemmelse om, at der derfor ikke skulle gaelde forskellige regler for furfuraldehyd, alt efter hvilken af de to anvendelser der var tale om.
- Spoergsmaalet, om klagen indeholdt tilstraekkelige beviser til at berettige ivaerksaettelsen af en undersoegelse omfattende al import fra Kina af furfuraldehyd
56 Det bemaerkes, at det ved det af sagsoegeren anfoerte om, at der er sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 5, stk. 2, og artikel 7, stk. 1 - hvis formaal er at understoette, at undersoegelsen kun kunne omfatte import af furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier - forudsaettes, at der skulle vaere to saerskilte markeder for furfuraldehyd.
57 Det er ovenfor blevet fastslaaet, at der kun var et enkelt marked, hvorfor det af sagsoegeren anfoerte savner grundlag.
58 Det er foelgelig alene for fuldstaendighedens skyld, at Retten alligevel vil undersoege de vigtigste elementer i sagsoegerens argumentation.
59 Sagsoegeren kan ikke stoette sig paa indholdet af meddelelsen om indledningen af proceduren. Ganske vist angaar angivelserne vedroerende markedsandele i afsnittet »Skade« furfuraldehyd, der anvendes til rensning af smoereolier, men i forbindelse med definitionen af den paagaeldende vare og hvad angaar de andre chifrerede oplysninger, herunder angivelsen af importens omfang, henvises der i meddelelsen til de to former for brug af furfuraldehyd. Det savner derfor grundlag, at allerede den omstaendighed, at et af afsnittene i meddelelsen om indledningen af proceduren kun omtalte en af de to former for brug af furfuraldehyd, indebar, at Kommissionen var forpligtet til kun at lade proceduren omfatte denne form for anvendelse af furfuraldehyd.
60 Som anfoert af Furfural Español som intervenient ville det under alle omstaendigheder vaere udtryk for, at dette selskab blev frataget den legitime ret til beskyttelse, som grundforordningen tillaegger den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, saafremt klagens berettigelse skulle have vaeret betinget af, at den blev stoettet paa oplysninger vedroerende importen af furfuraldehyd til Belgien, som klageren ikke kunne have adgang til, da saadanne oplysninger skal behandles fortroligt, naar henses til, at klagen angav andre og tilstraekkelige beviser for, at der blev forvoldt en skade, og til, at henholdsvis det produkt, som klageren fremstillede, og dumpingvaren er produkter, som fuldt ud kan erstatte hinanden.
61 Det savner grundlag for sagsoegeren at haevde, at da Furfural Español kun leverede furfuraldehyd til rensning af smoereolier, kunne alle de i klagen angivne oekonomiske faktorer for saa vidt angaar spoergsmaalet om importens indvirkning paa klagerens situation pr. definition kun angaa markedet for furfuraldehyd til rensning af smoereolier. Furfural Español leverede saaledes ogsaa furfuraldehyd til producenter af furfurylalkohol.
62 Det savner ligeledes grundlag for sagsoegeren at henvise til dommen i sagen Rima Eletrometalurgia mod Raadet, jf. ovenfor. Ved denne dom annullerede Domstolen den paagaeldende antidumpingforordning som foelge af, at der var sket en tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 7, stk. 1, derved, at institutionerne som led i en fornyet undersoegelse havde indledt en ny undersoegelse rettet mod Rima Eletrometalurgia, selv om de af selskabet fremstillede produkter efter den foerste undersoegelse ikke havde vaeret omfattet af den paagaeldende antidumpingtold, og institutionerne ikke var i besiddelse af noget bevis for, at selskabet udoevede dumping. Domstolen udtalte herved, i praemis 16 i dommen, at »tilstraekkelige beviser for dumping og den deraf foelgende skade altid er en noedvendig forudsaetning for at ivaerksaette en undersoegelse, hvad enten det sker ved indledningen af en antidumpingprocedure eller i form af en fornyet undersoegelse i forbindelse med en forordning om antidumpingtold«. Der kan foelgelig ikke gives sagsoegeren medhold i, at det heraf fremgaar, at beviser for en skade i forbindelse med en enkelt form for anvendelse af en bestemt vare altid maa anses for utilstraekkelige. Da klagen indeholdt beviser for, at EF-producenten led en skade, kunne Kommissionen med rette anse disse beviser for tilstraekkelige, ogsaa selv om der alene var tale om en af de to former for anvendelse, idet der var spoergsmaal om én og samme vare.
63 Endelig savner det grundlag for sagsoegeren at henvise til den antidumpingprocedure, som blev ivaerksat i 1981, idet den nye undersoegelse, der ligger til grund for naervaerende sag, blev indledt paa grundlag af tilstraekkelige beviser. Som Raadet har gjort gaeldende, er det af sagsoegeren anfoerte under alle omstaendigheder ikke relevant, naar henses til de betydelige og aabenbare aendringer, der er indtruffet siden da.
64 Det maa foelgelig fastslaas, at det var med rette, at Kommissionen ikke begraensede proceduren til kun at omfatte import af furfuraldehyd til brug for rensning af smoereolier, og at Kommissionen hverken tilsidesatte grundforordningens artikel 5, stk. 2, eller artikel 7, stk. 1, ved at beslutte, at den ivaerksatte procedure skulle omfatte al import af furfuraldehyd.
- Spoergsmaalet om skade
65 Der boer herefter ske en undersoegelse af de argumenter, som sagsoegeren har fremfoert som led i det andet anbringende, og som angaar spoergsmaalet om den skade, den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet har lidt. Ifoelge sagsoegeren gaar den af institutionerne indfoerte antidumpingforanstaltning klart ud over, hvad der var noedvendigt for at fjerne denne skade, for saa vidt foranstaltningen rammer al import af furfuraldehyd, og ikke blot import af furfuraldehyd, der anvendes til rensning af smoereolier, idet en begraensning af foranstaltningen til kun at omfatte import af furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier ville have vaeret tilstraekkeligt til at fjerne skaden.
66 Der kan ikke gives sagsoegeren medhold heri, idet Retten har fastslaaet, at de to forskellige former for anvendelse af furfuraldehyd ikke er udtryk for, at der er to saerskilte markeder, ligesom Retten har fastslaaet, at der er tale om én og samme vare.
67 Det bemaerkes endvidere, at grundforordningens artikel 2, stk. 1, indeholder foelgende bestemmelse: »En antidumpingtold kan opkraeves for enhver dumpingvare, naar en saadan vare ved overgang til fri omsaetning i Faellesskabet forvolder skade«. Efter denne bestemmelse er institutionerne ikke forpligtet til alene at indfoere antidumpingtold for saa vidt angaar en enkelt af de former for anvendelse, som en bestemt vare har. Den eneste forudsaetning for at indfoere antidumpingtold er, at den paagaeldende vare har forvoldt en skade, hvilket i dette tilfaelde ikke er blevet bestridt.
68 Da det ikke er muligt at forhindre, at furfuraldehyd anvendes til et af de to angivne formaal, og naar henses til, at der hvad angaar saavel efterspoergslen som udbuddet er en aktuel eller potentiel konkurrence, ville en indfoerelse af en antidumpingtold alene gaeldende for furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier ikke have kunnet sikre, at skaden blev fjernet.
69 Furfuraldehyd koebt med henblik paa en af de to former for anvendelse kan uden vanskeligheder anvendes paa den paagaeldende anden maade, saaledes som det ubestridt af parterne fremgaar af, at QO Chemicals, der er den vigtigste producent af furfurylalkohol i Faellesskabet, videresaelger overskud af furfuraldehyd koebt med henblik paa selskabets produktion til virksomheder, der renser smoereolier.
70 Det ville derfor have vaeret i strid med formaalet med den i sagen omhandlede antidumpingtold, saafremt den kun havde omfattet importen af furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier.
71 Det maa herefter fastslaas, at institutionerne ved at indfoere en antidumpingtold omfattende al import af furfuraldehyd fra Kina ikke gik ud over, hvad der var noedvendigt for at fjerne skaden.
72 Der savnes grundlag for det af sagsoegeren anfoerte om, at der er hjemmel til ved indfoerelse af en told at opstille forskellige regler for én og samme vare, alt efter dens endelige anvendelse. Det forhold, at Faellesskabets toldordning maatte indeholde en saadan hjemmel, indebaerer under de angivne omstaendigheder ikke, at Raadet var forpligtet til at goere brug af hjemmelen. Under alle omstaendigheder handlede faellesskabsinstitutionerne, saaledes som det er blevet fastslaaet ovenfor, i overensstemmelse med grundforordningen, uden at overskride graenserne for deres vide skoensmaessige befoejelser.
73 Der maa endvidere gives intervenienten Furfural Español medhold i, at den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet har et krav paa ikke aktuelt eller potentielt at blive udelukket fra et bestemt marked som foelge af dumping.
74 Det maa foelgelig fastslaas, at institutionerne hverken har tilsidesat grundforordningens artikel 2, stk. 1, eller proportionalitetsprincippet ved at indfoere en antidumpingtold omfattende al import af furfuraldehyd, uanset den endelige anvendelse.
75 Det foerste og det andet anbringende maa herefter forkastes.
Det tredje anbringende, om tilsidesaettelse af grundforordningens artikel 4, stk. 1, og om, at der er blevet anlagt en aabenbar fejlvurdering
Parternes argumenter
76 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at det er udtryk for en fejlvurdering af de faktiske omstaendigheder, naar institutionerne har lagt til grund, at skaden paa markedet for furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier blev forvoldt af importen af furfuraldehyd med oprindelse i Kina, og at der ligger grundlaeggende selvmodsigelser bag denne antagelse.
77 Faellesskabsinstitutionerne tog ikke ved deres undersoegelse af spoergsmaalet om skaden hensyn til importen af furfuraldehyd med oprindelse i Den Dominikanske Republik, hvorved dette blev begrundet med, at denne import kun omfattede en enkelt importoer i Faellesskabet, nemlig QO Chemicals, og med, at denne virksomhed naesten ikke handlede med EF-producenten.
78 Da 84% af importen fra Kina var bestemt til QO Chemicals, burde den samme betragtning vaere blevet anlagt med hensyn til denne import, saaledes at denne kun kunne antages at forvolde EF-producenten en skade for saa vidt angaar de resterende 16%.
79 Faellesskabsinstitutionerne tog heller ikke hensyn til QO Chemicals' videresalg af furfuraldehyd til virksomheder, der renser smoereolier, idet dette salg ikke kunne antages at forvolde EF-producenten af furfuraldehyd skade, da videresalgspriserne var hoejere end de af de kinesiske eksportoerer anvendte og ikke laa under EF-producentens.
80 Det var med urette, at institutionerne antog, at importen fra andre lande ikke kunne vaere aarsag til skaden, idet den markedsandel, denne import repraesenterede, var ringe i forhold til, hvad importen med oprindelse i Kina repraesenterede. Fratraekker man fra den samlede import fra Kina de 84%, der var bestemt til QO Chemicals, var denne import ikke meget hoejre end importen fra de andre eksportoerlande. Salget af furfuraldehyd med oprindelse i Kina til andre kunder i Faellesskabet end QO Chemicals androg i realiteten 1 050 tons. Raadet haevder uden bevis herfor, at dette salg androg naesten 2 500 tons i undersoegelsesperioden, og selv om man gaar ud fra dette, var denne maengde ikke betydeligt stoerre end den, der blev eksporteret fra andre lande til Faellesskabet i loebet af undersoegelsesperioden. Den samlede importmaengde fra Argentina, Sydafrika, Indonesien og Slovenien i denne periode var saaledes 2 116 tons.
81 Raadet har selv erkendt, at furfuraldehyd med oprindelse i Den Dominikanske Republik blev solgt til eksportpriser, der var meget lavere end eksportpriserne i alle andre eksportoerlande, og at denne eksport til Den Europaeiske Union var fire gange saa stor som eksporten til Kina.
82 Endelig savner det grundlag for Raadet at haevde, at importen fra Kina steg i loebet af undersoegelsesperioden. Tvaertimod faldt denne import vaesentligt mellem 1990 og 1992.
83 Raadet har gjort gaeldende, at det afgoerende spoergsmaal er, hvorvidt der var grundlag for den antagelse fra Raadets side, at dumpingimporten fra Kina forvoldte EF-producenten en skade, mens dette ikke var tilfaeldet for saa vidt angaar importen af furfuraldehyd fra Den Dominikanske Republik.
84 Forholdene i forbindelse med importen fra Kina er nogle helt andre, end hvad der er tilfaeldet med importen fra Den Dominikanske Republik, idet der aldrig har vaeret saerlige forbindelser mellem sagsoegeren og QO Chemicals, idet QO Chemicals ikke er afhaengig af sagsoegeren, saaledes som virksomheden er afhaengig af den dominikanske producent, og idet sagsoegeren og andre kinesiske eksportoerer saaledes for saa vidt angaar den del af QO Chemicals' efterspoergsel, som den dominikanske producent ikke tilfredsstiller, staar i et konkurrenceforhold til EF-producenten og eksportoererne i andre tredjelande. Det maa endvidere fremhaeves, at proceduren ikke angik importen af furfuraldehyd, som sagsoegeren solgte, men importen af furfuraldehyd med oprindelse i Kina.
85 Hvad angaar det angivelige fald i importen fra Kina i loebet af undersoegelsesperioden goer Raadet gaeldende, at sagsoegeren stoetter sig paa en oversigt, »Importen af furfuraldehyd, der gennemfoeres af andre importoerer i Faellesskabet end QO Chemicals (furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier) (i tons)«, der ikke indeholder nogen angivelser vedroerende importen af furfuraldehyd bestemt til andre medlemsstater end Belgien.
86 Endelig har sagsoegeren ikke angivet nogen forklaring paa, hvorledes EF-producenten trods importen fra Den Dominikanske Republik tidligere kunne opretholde sit prisniveau og sin markedsandel og stadig i vid udstraekning opnaa en fortjeneste, saaledes at dette bekraefter, at importen fra Den Dominikanske Republik ikke forvoldte EF-producenten en skade.
87 I sit interventionsindlaeg har Furfural Español gjort gaeldende, at der i forordningen om endelig told (17. betragtning) blev taget hensyn til importen fra Den Dominikanske Republik ved undersoegelsen af spoergsmaalet om skaden, og at selv om forbruget, markedsandelene, salget og andre forhold aendrede sig, var de tendenser, som fremgik af angivelserne herom, uforandrede, hvilket bekraefter, at importen fra Den Dominikanske Republik ikke var aarsagen til den skade, EF-producenten led.
88 Det er rigtigt, at Kommissionen ved sine beregninger forudsatte, at 100% af importen fra Kina blev solgt paa markedet i konkurrence med Furfural Español, idet denne import rent faktisk stod i et konkurrenceforhold til Furfural Español. De eneste solgte maengder, der ikke stod i et konkurrenceforhold til Furfural Español, var de maengder, som QO Chemicals solgte gennem sin leverandoer i Den Dominikanske Republik som led i den saerlige aftale mellem disse to virksomheder.
Rettens bemaerkninger
89 Grundforordningens artikel 4, stk. 1, bestemmer:
»En konstatering af, om der foreligger skade, foretages kun, saafremt dumpingimporten eller den subsidierede import gennem virkningerne af dumping ... forvolder skade, dvs. faktisk forvolder eller truer med at forvolde vaesentlig skade for en erhvervsgren i Faellesskabet ... Skader forvoldt af andre faktorer, saasom omfang og priser paa import, der ikke er dumpet eller subsidieret, eller nedgang i efterspoergslen, som enkeltvis eller samlet ligeledes har en skadelig indvirkning paa den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet, maa ikke tilskrives dumpingimporten eller den subsidierede import.«
90 Det maa undersoeges, hvorvidt kravene i henhold til denne bestemmelse har vaeret opfyldt i sagen.
91 Det bemaerkes for det foerste, at sagsoegeren ikke har bestridt, at importen fra selskabet blev gennemfoert til dumpingpriser, og at den konstaterede dumpingmargen var 62,6%, svarende til den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for samtlige kinesiske eksportoerer.
92 For det andet har sagsoegeren heller ikke bestridt, at importen fra selskabet forvoldte EF-producenten en skade. Sagsoegeren goer dog gaeldende, at kun 16% af importen fra Kina kunne forvolde en saadan skade, idet de resterende 84% var bestemt til fremstilling af furfurylalkohol, en anvendelse, som EF-producenten ikke leverede furfuraldehyd til. De 16% havde saaledes samme betydning som importen fra andre tredjelande end Den Dominikanske Republik.
93 Det bemaerkes herved, at furfuraldehyd, der anvendes til de omhandlede to formaal, er én og samme vare, som til enhver tid kan anvendes til det ene eller det andet formaal. Foelgelig ville 100% af importen fra Kina kunne forvolde EF-producenten en skade.
94 For det tredje anfoeres det i forordningen om endelig told (25. betragtning):
»Importen fra [Den Dominikanske Republik] har i tredive aar tegnet sig for hovedparten af den furfuraldehyd, der er forbrugt i Faellesskabet ... Trods denne situation kunne EF-producenten fastholde sine priser og [sin] markedsandel og stort set opretholde rentabiliteten indtil 1991. Det var foerst fra 1992, da prisen for furfuraldehyd importeret fra Kina faldt drastisk, at EF-producenten var noedsaget til at saenke sine salgspriser paa markedet og foelge denne nedadgaaende prisudvikling for at fastholde sin markedsandel ...«
95 Det fremgaar herved af forordningerne om midlertidig og om endelig told, at EF-producentens priser steg med 23,7% fra 1988 til 1991, men faldt med 36,4% fra 1991 til tidspunktet for undersoegelsesperioden, og at EF-producentens finansielle resultater, som fortsat var positive i 1991, blev mere og mere negative i de foelgende aar, idet der blev registreret tab i 1992, som voksede i loebet af undersoegelsesperioden (mellem 10 og 20% af omsaetningen).
96 Forvaerringen af EF-producentens oekonomiske situation i 1992 kan herefter ikke antages at have sammenhaeng med forhold, der har vaeret stabile i mere end tredive aar, men maa tilskrives aendringerne paa markedet i 1992, naermere bestemt det pludselige prisfald i forbindelse med importen fra Kina. Det er endvidere ikke blevet bestridt, at importen af furfuraldehyd fra Den Dominikanske Republik ikke forhindrede, at EF-producenten i vid udstraekning kunne drive virksomhed med fortjeneste indtil det tidspunkt, hvor der indtraf et pludseligt prisfald paa furfuraldehyd fra Kina.
97 Endelig bemaerkes, at det i 18. betragtning til forordningen om endelig told anfoeres, at selv om den markedsandel, som importen fra Den Dominikanske Republik repraesenterede, var vokset fra 1989 til 1992, vendte denne udviklingstendens sig mellem 1992 og slutningen af undersoegelsesperioden, idet den markedsandel, som importen fra Kina repraesenterede, steg fra 13,7 til 15,2%.
98 Institutionerne kan herefter ikke antages at have anlagt en aabenbar fejlvurdering ved at laegge til grund, at importen af furfuraldehyd fra Den Dominikanske Republik, som ikke blev anset for dumpingimport, ikke medfoerte, at der ikke var nogen aarsagssammenhaeng mellem dumpingen i forbindelse med importen af furfuraldehyd fra Kina og den af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet lidte skade.
99 Under alle omstaendigheder fremgaar det af fast retspraksis, at en indfoerelse af antidumpingtold ikke kan anfaegtes med den begrundelse, at der herefter fortsat bestaar problemer for den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet som foelge af konkurrence fra varer, der importeres fra tredjelande uden dumping.
100 Som Domstolen har fastslaaet i dommen af 5. oktober 1988 (sag 250/85, Brother Industries mod Raadet, Sml. s. 5683, praemis 42), gaelder det, at selv om en producent i Faellesskabet ogsaa kan vaere udsat for vanskeligheder, der skyldes andre forhold end dumping, er dette ingen begrundelse for ganske at udelukke enhver form for beskyttelse af producenten mod den skade, der skyldes dumping.
101 I den naevnte sag havde Brother Industries gjort gaeldende (praemis 40 i dommen), at Faellesskabet ikke havde nogen interesse i at indfoere en endelig antidumpingtold paa selskabets produkter, da andre virksomheder uden for Faellesskabet fortsat solgte paa markedet i Faellesskabet til priser, der var de samme som eller lavere end selskabets.
102 Domstolen bemaerkede (praemis 41), at Brother Industries ikke havde gjort gaeldende, at de paagaeldende virksomheder solgte paa markedet i Faellesskabet til dumpingpriser, og at der under disse omstaendigheder skete en tilstraekkelig beskyttelse af Faellesskabets interesser ved beskyttelsesforanstaltninger mod dumpingimport, ogsaa selv om den paagaeldende antidumpingtold ikke fritog den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet for konkurrencen fra produkter, der blev fremstillet i andre tredjelande, men som ikke blev afsat til dumpingpriser.
103 Domstolen har ligeledes i dommen af 5. oktober 1988 (forenede sager 277/85 og 300/85, Canon m.fl. mod Raadet, Sml. s. 5731, praemis 63) - i anledning af det af den paagaeldende sagsoeger anfoerte, hvorefter en del af EF-producentens tab skyldtes dennes manglende effektivitet - bemaerket, at selv om en producent i Faellesskabet ogsaa kan vaere udsat for vanskeligheder, der skyldes andre forhold end dumpingen, er dette ingen begrundelse for ganske at udelukke enhver form for beskyttelse af producenten mod den skade, der skyldes dumping.
104 Da det er blevet fastslaaet, at der blev udoevet dumping i forbindelse med importen fra Kina, og at denne import forvoldte en skade, og da sagsoegeren ikke har godtgjort, at den af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet lidte skade, saaledes som dette forhold blev fastslaaet i forordningerne om midlertidig og om endelig told, maatte tilskrives andre faktorer, herunder navnlig importen fra Den Dominikanske Republik, maa det fastslaas, at kravene i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 1, var opfyldt i sagen.
105 Hvad angaar det af sagsoegeren anfoerte vedroerende indvirkningen af importen fra andre tredjelande end Den Dominikanske Republik paa skaden bemaerkes, at det herved forudsaettes, at der kan sondres mellem et marked for furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier og et marked for furfuraldehyd bestemt til fremstilling af furfurylalkohol. Sagsoegeren har paa dette grundlag fra den samlede import fra Kina villet fratraekke de 84%, der var bestemt til QO Chemicals, naermere bestemt med henblik paa at sammenligne den overskydende import med importen fra andre tredjelande end Den Dominikanske Republik.
106 Retten har imidlertid fastslaaet, at 100% af importen fra Kina ville kunne forvolde den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet en skade. Ved vurderingen af den relative betydning af importen fra Kina i forhold til importen fra andre tredjelande end Den Dominikanske Republik maa sammenligningen foelgelig ske paa grundlag af henholdsvis 100% af importen fra Kina og importen fra hver af de andre tredjelande, og ikke paa grundlag af henholdsvis 16% af importen fra Kina og den samlede importmaengde fra alle andre tredjelande. Der kan herefter ikke gives sagsoegeren medhold i, at importen fra Kina havde samme betydning som importen fra andre tredjelande end Den Dominikanske Republik.
107 Hvad angaar det af sagsoegeren anfoerte, som Raadet har bestridt, hvorefter importen fra Kina faldt i loebet af undersoegelsesperioden, bemaerkes, at sagsoegeren stoetter sig paa talangivelserne i oversigten »Importen af furfuraldehyd, der gennemfoeres af andre importoerer i Faellesskabet end QO Chemicals (furfuraldehyd bestemt til rensning af smoereolier) (i tons)«, der ikke indeholder nogen angivelser vedroerende importen af furfuraldehyd bestemt til andre lande end Belgien. 84% af importen fra Kina var herved bestemt til QO Chemicals, der er et i Belgien etableret selskab. Endvidere har sagsoegeren under den mundtlige forhandling gjort gaeldende, at selskabet normalt leverede omkring 10 000 tons furfuraldehyd om aaret til QO Chemicals, en maengde, som i vaesentlig grad overstiger angivelserne i en anden oversigt, der henvises til i staevningen, »Importen til Den Europaeiske Union af furfuraldehyd med oprindelse i Kina«. Sagsoegerens talangivelser kan herefter ikke i tilstraekkelig grad understoette sagsoegerens opfattelse.
108 Under alle omstaendigheder fremgaar det af fast retspraksis, at undersoegelsen af, om der foreligger skade, ifoelge grundforordningens artikel 4, stk. 2, omfatter en raekke faktorer, og at hverken en enkelt eller flere af disse noedvendigvis er udslagsgivende for afgoerelsen. Den omstaendighed, at den markedsandel, som dumpingimporten repraesenterer, er faldet, er foelgelig ikke til hinder for, at det fastslaas, at dumpingimporten forvolder en betydelig skade, for saa vidt dette sker paa grundlag af forskellige faktorer, som i henhold til den naevnte bestemmelse skal inddrages (Domstolens domme af 11.7.1990, forenede sager C-305/86 og C-160/87, Neotype Techmashexport mod Kommissionen og Raadet, Sml. I, s. 2945, praemis 50, 51 og 52, forenede sager C-320/86 og C-188/87, Stanko France mod Kommissionen og Raadet, Sml. I, s. 3013, summarisk offentliggoerelse, praemis 60 og 61, og sag C-157/87, Electroimpex m.fl. mod Raadet, Sml. I, s. 3021, summarisk offentliggoerelse, praemis 41 og 42).
109 Ved forordningen om endelig told (19. og 20. betragtning) blev foelgende forhold vedroerende den af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet lidte skade lagt til grund:
- importpriserne paa furfuraldehyd med oprindelse i Kina var 24,4% lavere end EF-producentens priser og var faldet med over 30% i undersoegelsesperioden
- Furfural Español's produktion af furfuraldehyd var faldet med 17,7% mellem 1989 og undersoegelsesperioden
- Furfural Español's salg paa markedet i Faellesskabet var faldet med 28,5% mellem 1989 og undersoegelsesperioden
- Furfural Español's kapacitetsudnyttelsesgrad var faldet fra 85 til 70%
- Furfural Español's priser var faldet med 36,4% mellem 1991 og undersoegelsesperioden, idet faldet mellem 1992 og undersoegelsesperioden havde vaeret 22,4%
- Furfural Español's lagre var vokset med mere end 31,6% i undersoegelsesperioden
110 Uanset om der maatte vaere sket et fald i importen fra Kina, kunne faellesskabsinstitutionerne uden derved at anlaegge en aabenbar fejlvurdering foelgelig fastslaa, at importen fra Kina til dumpingpriser havde forvoldt den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet en skade.
111 Det tredje anbringende maa herefter forkastes.
Det fjerde og det femte anbringende, om tilsidesaettelse af traktatens artikel 190 og om, at der er blevet anlagt en aabenbar fejlvurdering ved Raadets beslutning om ikke at godtage det af sagsoegeren foreslaaede tilsagn
Parternes argumenter
112 Sagsoegeren har erkendt, at faellesskabsinstitutionerne raader over vide skoensmaessige befoejelser ved afgoerelsen om, hvorvidt tilsagn boer godtages. Til disse skoensmaessige befoejelser er dog knyttet forpligtelsen efter traktatens artikel 190 til at begrunde beslutninger. Beslutningen om ikke at godtage det af sagsoegeren foreslaaede tilsagn er herved blevet utilstraekkeligt begrundet. Foelgelig er beslutningen ugyldig.
113 Sagsoegeren anfoerer herved, at det foreslaaede tilsagn ville have gjort det muligt at begraense de paagaeldende foranstaltninger til, hvad der var strengt noedvendigt for at fjerne den af klageren angivne skade. De to begrundelser, som faellesskabsinstitutionerne har angivet for beslutningen om ikke at godtage tilsagnet, er uantagelige. Beslutningen boer derfor annulleres.
114 Den foerste begrundelse for ikke at godtage tilsagnet (29. betragtning til forordningen om endelig told) var, at sagsoegeren ikke kunne indroemmes individuel behandling, da selskabet ifoelge faellesskabsinstitutionerne ikke kunne antages at opfylde betingelserne for at opnaa den individuelle behandling, der indroemmes virksomheder i lande med markedsoekonomi. Denne begrundelse for ikke at godtage tilsagnet maa ses i sammenhaeng med Kommissionens tidligere politik vedroerende »individuel behandling«, der senere er blevet aendret betydeligt. Sagsoegeren henviser herved til en raekke tidligere sager.
115 Den anden begrundelse for ikke at godtage tilsagnet (29. betragtning til forordningen om endelig told) var, at kinesiske eksportoerer, herunder ogsaa sagsoegeren, i de seneste aar i en raekke tilfaelde havde misligholdt tilsagn. Sagsoegeren goer gaeldende, at den misligholdelse af et tidligere tilsagn, i kaliumpermanganat-sagen (Raadets forordning (EOEF) nr. 1531/88 af 31.5.1988 om indfoerelse af en endelig antidumpingtold paa importen af kaliumpermanganat med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og om endelig opkraevning af den midlertidige antidumpingtold paa denne import (EFT L 138, s. 1)), som Raadet har henvist til, ikke kunne tilskrives sagsoegeren selv, men var et forhold, som en raekke af sagsoegerens datterselskaber gjorde sig skyldige i. Denne misligholdelse kunne dermed ikke vaere nogen gyldig grund til ikke at godtage det af sagsoegeren foreslaaede tilsagn. Det er endvidere ikke usaedvanligt i faellesskabsinstitutionernes administrative praksis, at tilsagn godtages, selv om de tilbydes af virksomheder, der har misligholdt tidligere tilsagn. Beslutningen om ikke at godtage det foreslaaede tilsagn var derfor vilkaarlig.
116 Raadet har gjort gaeldende, at faellesskabsinstitutionerne ikke er forpligtet til at godtage tilsagn. Under alle omstaendigheder medfoerte forholdene i sagen, at faellesskabsinstitutionerne ikke kunne godtage det af sagsoegeren foreslaaede tilsagn, som angik maengder og ikke priser og ville have givet sagsoegeren et faktisk monopol for saa vidt angaar eksporten af furfuraldehyd fra Kina.
117 Raadet goer endvidere gaeldende, at sagsoegeren har misligholdt et tidligere tilsagn. I kaliumpermanganatsagen havde sagsoegeren givet et tilsagn omfattende al eksport, herunder eksport gennemfoert af sagsoegerens datterselskaber, saaledes at sagsoegeren var ansvarlig for disses optraeden.
118 I sit interventionsindlaeg har Furfural Español endvidere gjort gaeldende, at sagsoegeren ikke har anfoert noget til stoette for, at det foreslaaede tilsagn ville have vaeret tilstraekkeligt til at fjerne den af den paagaeldende erhvervsgren i Faellesskabet lidte skade, saaledes at det burde have vaeret godtaget.
Rettens bemaerkninger
119 Det bemaerkes, at faellesskabsinstitutionerne ifoelge grundforordningen ikke er forpligtet til at godtage tilsagn, der foreslaas af erhvervsdrivende, som er omfattet af en undersoegelse, der gaar forud for en indfoerelse af en antidumpingtold. Tvaertimod fremgaar det af forordningens artikel 10, at spoergsmaalet om, hvorvidt saadanne tilsagn skal godtages, er overladt til faellesskabsinstitutionernes skoen. En beslutning om ikke at godtage nogle foreslaaede tilsagn, som traeffes efter en individuel undersoegelse, og som angiver en tilstraekkelig begrundelse ifoelge kravene i henhold til traktatens artikel 190, kan ikke underkendes af Retten, for saa vidt begrundelsen ikke er udtryk for, at institutionerne har overskredet graenserne for deres skoensmaessige befoejelser (Domstolens dom af 7.5.1987, sag 240/84, NTN Toyo Bearing m.fl. mod Raadet, Sml. s. 1809, praemis 30-34).
120 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af begrundelsespligten. 29. betragtning til forordningen om endelig told angiver dog grundene til, at Raadet ikke fandt at burde godtage det af sagsoegeren foreslaaede tilsagn. Sagsoegeren blev herved gjort bekendt med grundene til, at det foreslaaede tilsagn ikke var blevet godtaget, ligesom Retten dermed kan udoeve sin proevelsesret.
121 Som anfoert af Raadet foreslog sagsoegeren ikke at give tilsagn om at eksportere til en bestemt mindstepris, idet sagsoegeren derimod foreslog at give tilsagn om at begraense sin aarlige eksport af furfuraldehyd til Faellesskabet. En godtagelse af det foreslaaede tilsagn ville have medfoert, at der ville have vaeret en hoej antidumpingtold gaeldende for al anden import fra Kina, og at sagsoegeren paa ny ville have opnaaet en monopolstilling med hensyn til eksport af furfuraldehyd fra Kina til Faellesskabet. En godtagelse ville dermed have vaeret ensbetydende med en individuel behandling af sagsoegeren, uden at skaden ville vaere blevet fjernet.
122 Hvad angaar de tidligere sager, som sagsoegeren har henvist til, og hvorunder faellesskabsinstitutionerne godtog foreslaaede tilsagn, bemaerkes, at disse sager ikke er sammenlignelige med naervaerende, idet der i eksportlandet kun var en enkelt offentlig produktionsvirksomhed. Det paagaeldende tilsagn blev dermed i realiteten foreslaaet af staten selv og ikke af den enkelte eksportoer, og tilsagnet gjaldt al eksport fra landet. Foelgelig indebar godtagelsen ikke en individuel behandling af en bestemt eksportoer.
123 Hvad endelig angaar det forhold, at beslutningen om ikke at godtage tilsagnet blev truffet under henvisning til, at sagsoegeren havde misligholdt et tidligere tilsagn, bemaerkes, at der ikke kan gives sagsoegeren medhold i det af selskabet anfoerte, hvorefter misligholdelsen af tilsagnet i kaliumpermanganatsagen alene maatte tilskrives sagsoegerens datterselskaber. Sagsoegerens tilsagn omfattede i denne sag al eksport, herunder eksport fra datterselskaber, saaledes som Raadet har anfoert uden at vaere blevet imoedegaaet af sagsoegeren. Under disse omstaendigheder var sagsoegeren ogsaa ansvarlig for datterselskabernes optraeden.
124 En misligholdelse af et tidligere tilsagn er herved et forhold, som faellesskabsinstitutionerne lovligt kan tage i betragtning sammen med andre omstaendigheder i den konkrete sag, naar de traeffer beslutning om, hvorvidt et foreslaaet tilsagn skal godtages. Det forhold, at faellesskabsinstitutionerne i tidligere sager nogle gange har godtaget tilsagn fra eksportoerer, som tidligere har misligholdt tilsagn, kan ikke begraense faellesskabsinstitutionernes vide skoensmaessige befoejelser paa omraadet.
125 Det maa herefter fastslaas, at Raadet ikke har overskredet graenserne for sine vide skoensmaessige befoejelser ved at traeffe beslutning om ikke at godtage det foreslaaede tilsagn, paa det grundlag, at et tidligere tilsagn var blevet misligholdt.
126 Foelgelig opfylder begrundelsen til retsakten kravene i henhold til traktatens artikel 190 for saa vidt angaar den anfaegtede beslutning om ikke at godtage tilsagnet, saaledes at denne beslutning ikke kan underkendes, idet de betragtninger, som beslutningen er baseret paa, ikke er udtryk for en overskridelse af graenserne for de skoensmaessige befoejelser, sagsoegte raadede over.
127 Det fjerde og det femte anbringende maa herefter forkastes.
128 Raadet maa foelgelig frifindes.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
129 Ifoelge procesreglementets artikel 87, stk. 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Sagsoegeren har tabt sagen, og Raadet har nedlagt paastand om, at sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger, hvorfor sagsoegeren boer doemmes til at betale Raadets omkostninger. Furfural Español har som intervenient nedlagt paastand om, at sagsoegeren tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med selskabets intervention, og efter omstaendighederne i sagen boer sagsoegeren ligeledes doemmes til at betale Furfural Español's omkostninger.
130 I henhold til artikel 87, stk. 4, foerste afsnit, baerer institutioner, der er indtraadt i en sag, deres egne omkostninger. Kommissionen boer herefter baere sine egne omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN
(Femte Udvidede Afdeling)
1) Raadet for Den Europaeiske Union frifindes.
2) Sagsoegeren baerer sine egne omkostninger og betaler Raadets omkostninger tillige med Furfural Español's omkostninger som intervenient.
3) Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber baerer sine egne omkostninger.