CELEX: 62003CJ0235
Direktiiv 2000/35/EÜ
Sissenõudmiskulude mõiste
Õigusnõustaja- või advokaadikulud kohtumenetluses, kui õigusnõustaja või advokaadi kasutamine ei ole kohustuslik
Võimatus siseriiklike õigusnormide alusel kulude hulka arvata
Võimatus kasutada direktiivi üksikisiku vastu

1       Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ hilinenud maksmisega võitlemise
kohta äritehingute puhul (EÜT L 200, lk 35; ELT eriväljaanne 17/01, lk 226) tõlgendamist.
2       Juzgado de Primera Instancia n° 35 de Barcelona (Barcelona esimese astme kohus nr 35) esitas selle taotluse seoses QDQ Media SA
(edaspidi „QDQ Media”) maksmiskorralduse nõudega Alejandro Omedas Lecha vastu, kes oli jätnud tasumata tema äritegevusega
seonduvate reklaamiteenuste eest.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigusnormid
3       Direktiivi 2000/35 eesmärgiks on ühtlustada liikmesriikide õigusaktid, mis reguleerivad hilinenud maksmisega võitlemist ettevõtjate
vahel või ettevõtjate ja riigiasutuste vahel tasu eest kaupade tarnimiseks või teenuste osutamiseks toimuvate äritehingute
korral.
4       Direktiivi 2000/35 artikli 3 lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et:
[…]
e)      võlausaldajal on õigus nõuda võlgnikult kõigi tolle hilinenud maksmisega kaasnenud sissenõudmiskulude mõistlikku hüvitamist,
välja arvatud juhul, kui hilinemise eest ei vastuta võlgnik. Selliste sissenõudmiskulude puhul peetakse seoses kõnealuse võlaga
kinni läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõtetest. Eespool osutatud põhimõtetest kinni pidades võivad liikmesriigid määrata
kindlaks erineva tasemega võlgade sissenõudmiskulude maksimaalsed summad.”

Siseriiklikud õigusnormid
5       7. jaanuari 2000. aasta Ley de Enjuiciamiento Civil 1/2000 (tsiviilkohtupidamise seadustik; edaspidi „LEC”) artikli 32 lõikes 5
on seoses kohtus toimuva menetlusega seotud kuludega sätestatud:
„Kui advokaadi/õigusnõustaja osalemine ei ole kohustuslik, arvatakse selliste teenuste kasutaja vastaspoolelt väljamõistetavate
kohtukulude hulgast välja nende teenuste eest tasutud kulud ja tasud, välja arvatud juhul, kui kohus loeb kaotanud poole hooletuks,
või juhul, kui abistatava ja kaitstava poole elukoht on väljaspool menetluse toimumise kohta. Viimasel juhul kohaldatakse
käesoleva seadustiku artikli 394 lõikes 3 toodud piiranguid.”
6       LEC-i artikli 394 lõikes 3 on sätestatud:
„Kui […] kohtukulud jäetakse menetluse kaotanud poole kanda, võib viimast kohustada maksma advokaaditasusid või teiste kutsealade
esindajate tasusid, mille suhtes ei kehti kulude või tasude tariif, vaid kuni kolmandiku ulatuses vaidluse hinnast igale menetluse
poolele, kelle kasuks selline otsus on tehtud […].
Eelneva lõigu sätteid ei kohaldata, kui kohus tunnistas selle poole hooletust, kelle kanda jäeti kohtukulud.”
7       LEC-is on sätestatud, et maksmise korralduse menetlust võib kasutada teatavast summast väiksemate võlgade puhul ja teatud
tingimuste korral.
8       LEC-i artikli 814 lõikes 2 on sätestatud:
„Esialgse maksmiskorralduse taotluse esitamiseks ei pea isikut esindama advokaat/õigusnõustaja.”

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
9       Äriühing QDQ Media pöördus  õigusnõustaja poole, et esitada 18. veebruaril 2003 eelotsusetaotluse esitanud kohtusse esialgne
maksmiskorralduse taotlus A. Omedas Lecha vastu summas 470,58 eurot.
10     Juzgado de Primera Instancia n° 35 de Barcelona otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas võlausaldajale direktiiviga 2000/35 […] antava kaitse raames võib võla sissenõudmiskuludeks lugeda kulud, mis on tekkinud
seoses advokaadi või õigusnõustaja osalemisega võla sissenõudmiseks algatatud maksmiskorralduse taotlemise menetluses?”

Eelotsuse küsimus
11     Leides, et QDQ Media asukoht on Madridis ja et ta pöördus Juzgado de Primera Instancia n° 35 de Barcelona poole, palus Euroopa
Kohus sellelt kohtult selgitusi kooskõlas oma kodukorra artikli 104 lõikega 5, et eelkõige teada saada, miks LEC-i artikli 32
lõike 5 alusel ei ole võimalik rahuldada QDQ Media nõuet, et kohtukulude hulka, mis võidakse A. Omedas Lechalt välja nõuda,
loetaks ka tema õigusnõustaja osalemisega seonduvad kulud.
12     Eelotsusetaotluse esitanud kohus vastas sellele järgmiselt:
„LEC-i artiklis 32 on sätestatud võimalus kohtukulud välja mõista võistleva olemusega deklaratiivses menetluses. Maksmiskorralduse
taotlemise menetlus ei ole deklaratiivne menetlus, eriti veel maksmiskorralduse faasis. LEC kasutab mõisteid „esialgne taotlus”
(LEC-i artikkel 814), mitte aga „maksmiskorralduse nõue”, samuti kasutatakse mõisteid „võlausaldaja ja võlgnik”, mitte aga
„menetluse pooled”. LEC-i artikli 32 lõiget 5 võib kohaldada võistlevale faasile menetlusest – mis viitab kohtuistungile või
tavapärasele menetlusele – ent eelotsuse küsimus puudutab võimalust kohtukulude hulka arvata ka esialgse taotluse esitamisest
alates tekkinud kulud, teisisõnu soovitakse eelotsuse küsimusega teada, kas kõnealuse direktiiviga on kooskõlas, kui jätta
need kohtukulud võlgniku kanda, kes ei vaidle maksmisele vastu või kelle vastuväide maksmisele jäetaks igal juhul rahuldamata,
ilma et oleks vajadust hinnata pahausklikkust või võtta vajaduse korral arvesse võlausaldaja elu- või asukohta. Pealegi tuleb
märkida, et kuigi võlausaldajast äriühingu asukoht on Madridis, on kindel, et seda tüüpi äriühingul on üksuseid või kontoreid
kogu Hispaanias. Seega puudutab küsimus seda, kas kõigis maksmiskorralduse taotlemise menetlustes võib kohtukulud välja nõuda,
arvestades asjaomase direktiivi sätteid”.
13     Et siseriiklikule kohtule vastata, tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab siseriiklik kohus nii direktiivile
ajaliselt eelnevaid kui järgnevaid siseriiklikke õigusnorme kohaldades tõlgendama neid kooskõlas direktiivi teksti ja eesmärgiga,
et saavutada direktiiviga soovitud tulemust ja järgida EÜ artikli 249 kolmandat lõiku (vt eelkõige Euroopa Kohtu 14. septembri
2000. aasta otsus kohtuasjas C‑343/98: Collino ja Chiaperro, EKL 2000, lk I‑6659, punkt 21).
14     Siseriikliku kohtu poolt esitatud selgitustest ja tõlgendusest siseriiklike õigusnormide kohta tuleneb, et sellega ei ole
lubatud jätta võlgniku kanda kohtukulusid, mis tulenevad õigusnõustaja osalemisest esialgse taotluse esitamisel maksmiskorralduse
taotlemise menetluses, mis ei jõua võistlevasse faasi või kui võlausaldaja mõni üksus või kontor asub asjaomase kohtu piirkonnas,
mis on just siseriikliku kohtu küsimusega hõlmatud olukorrad.
15     Selle kohtu sõnul ei saa QDQ Media poolt soovitavat tulemust neis tingimustes saavutada siseriikliku õiguse kohaldamisega,
ükskõik kuidas seda ka direktiivi 2000/35 valguses tõlgendada.
16     Taolises olukorras nagu põhikohtuasjas ei saa sellises üksikisikute vahelises vaidluses direktiivi kui sellisega panna üksikisikule
kohustusi ning seda ei saa kasutada üksikisiku vastu (vt eelkõige Euroopa Kohtu 26. veebruari 1986. aasta otsus kohtuasjas
152/84: Marshall, EKL 1986, lk 723, punkt 48, ja 5. oktoobri 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑397/01–C‑403/01: Pfeiffer jt,
EKL 2004, lk I‑8835, punkt 108).
17     Seega tuleb esitatud küsimusele vastata, et kui siseriiklike õigusnormidega ei ole võla tagasinõudmiseks ette nähtud võimalust
hõlmata nende kulude hulka, mida võidakse ärialase võla kohustuslaselt välja mõista, võlausaldajat abistanud advokaadi või
õigusnõustaja kohtumenetluses osalemisega seonduvaid kulusid, ei saa Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi
2000/35/EÜ hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul kasutada iseenesest sellise võimaluse alusena.

Kohtukulud
18     Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, v.a poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtuvalt Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:
Kui siseriiklike õigusnormidega ei ole võla tagasinõudmiseks ette nähtud võimalust hõlmata nende kulude hulka, mida võidakse
ärialase võla kohustuslaselt välja mõista, võlausaldajat abistanud advokaadi või õigusnõustaja kohtumenetluses osalemisega
seonduvaid kulusid, ei saa Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ hilinenud maksmisega
võitlemise kohta äritehingute puhul kasutada iseenesest sellise võimaluse alusena.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hispaania.