CELEX: 62002CJ0295
Bendra žemės ūkio politika
Tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruota administravimo ir kontrolės sistema
Reglamentas (EEB) Nr. 3887/92 ir Reglamentas (EB) Nr. 2419/2001
Pagalbos "už gyvulius" paraiškos
Pažeidimai
Pagalbos dydžio sumažinimas
Reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95, 2 straipsnio 2 dalis
Mažiau griežtos nuostatos taikymas atgaline data

2002 m. rugpjūčio 1 d. nutartimi, kurią Teisingumo Teismas gavo 2002 m. rugpjūčio 19 d.,
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht
pagal EB 234 straipsnį pateikė klausimą dėl 1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3887/92, nustatančio išsamias
integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Bendrijos pagalbos schemoms taisykles (OL L 391, p. 36),
10 straipsnio 2 dalies a punkto, 2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001, nustatančio išsamias integruotos
administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos
schemoms taisykles (OL L 327, p. 11), 44, 53 ir 54 straipsnių ir 1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas)
Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos (OL L 312, p. 1) 2 straipsnio 2 dalies išaiškinimo.
Šis klausimas kilo byloje tarp ūkininkės Giselos Gerken ir Verdeno žemės ūkio organizavimo biuro (
Amt für Agrarstruktur Verden
, toliau –
Amt
) dėl šiai ūkininkei paskirtos nuobaudos pagal Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalį.

Teisinis pagrindas

Pagalbos už galvijus schema
Reglamentas (EEB) Nr. 805/68
1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 805/68 dėl Bendro galvijienos rinkos organizavimo (OL L 148, p. 24), pakeisto
1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2066/92, pataisančiu Reglamentą Nr. 805/68 ir panaikinančiu Reglamentą
(EEB) Nr. 468/87, išdėstantį bendras taisykles, taikomas suteikiant specialią priemoką galvijienos gamintojams, ir Reglamentą
(EEB) Nr. 1357/80, nustatantį priemokų sistemą už karvių žindenių laikymą (OL L 215, p. 49, toliau − Reglamentas Nr. 805/68),
4b straipsnyje numatyta:
„1. Gamintojas, laikantis savo ūkyje jaučius, gali pateikti paraišką specialiai priemokai gauti. Ji kaip metinė priemoka per
kalendorinius metus suteikiama kiekvienam ūkiui, neviršijant regioninių ribų ne daugiau kaip už 90 kiekvienos amžiaus grupės,
minimos 2 dalyje, galvijų.
2. Priemoka suteikiama ne dažniau kaip du kartus per kiekvieno jaučio gyvenimą:
− pirmą kartą, jam esant 10 mėnesių amžiaus,
− antrą kartą, jam esant 22 mėnesių amžiaus.
<…>“ (Neoficialus vertimas)

Išsamios pagalbos schemos taikymo taisyklės
Reglamentas (EEB) Nr. 3508/92
Pagal 1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3508/92, nustatančio tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą
administravimo ir kontrolės sistemą (OL L 355, p. 1), 1 straipsnio 1 dalies b punkto pirmąją įtrauką kiekviena valstybė narė
įkuria tokią sistemą (toliau – integruota sistema), taikomą gyvulininkystės sektoriuje Reglamento Nr. 805/68 4 straipsnio
a–h punktais nustatytai priemokų mokėjimo galvijienos gamintojams tvarkai.
Reglamentas Nr. 3887/92
Reglamentas Nr. 3887/92, kaip numatyta jo 1 straipsnyje, nustato išsamias Reglamentu Nr. 3508/92 nustatytos integruotos sistemos
taikymo taisykles.
Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Jeigu deklaruojamų galvijų skaičius viršija per patikrinimą nustatytą galvijų skaičių, pagalba apskaičiuojama pagal nustatytą
galvijų skaičių. Tačiau, išskyrus nenugalimos jėgos atvejus ir pritaikius 5 dalį, pagalbos suma už vienetą yra mažinama:
a) tais atvejais, kai paraiška, susijusi daugiausia su 20 galvijų:
–        procentine dalimi, atitinkančia nustatytą skirtumą, jeigu šis yra ne daugiau kaip du galvijai,
–        dviguba procentine dalimi, atitinkančia nustatytą skirtumą, jeigu šis yra daugiau kaip du, bet ne daugiau kaip keturi galvijai.
Jeigu skirtumas yra didesnis kaip keturi galvijai, pagalba nėra suteikiama;
<...>
a punkte nurodytos procentinės dalys apskaičiuojamos pagal deklaruojamą skaičių <...>.
Tačiau tuo atveju, kai sąmoningai arba dėl didelio nerūpestingumo pateikiama klaidinga deklaracija:
–        tas ūkininkas pašalinamas iš atitinkamos pagalbos schemos šiais kalendoriniais metais,
ir
–        kai sąmoningai pateikiama klaidinga deklaracija, iš tos pačios pagalbos schemos kitais kalendoriniais metais.
Jeigu dėl nenugalimos jėgos ūkininkas negalėjo laikytis išlaikymo įsipareigojimo, jam lieka teisė į priemoką pagal galvijų
skaičių, už kurį faktiškai skiriama pagalba tuo metu, kai atsirado nenugalima jėga.
Priemoka jokiais būdais negali būti suteikiama už didesnį galvijų skaičių, nei nurodyta pagalbos paraiškoje.
<...>“. (Neoficialus vertimas)
Reglamentas Nr. 2419/2001
Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalies pirmu sakiniu Reglamentas Nr. 3887/92 buvo panaikintas.
Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad sumažinimas arba neskyrimas, numatytas šio Reglamento IV skyriuje
„Pagalbos skaičiavimo pagrindas, sumažinimai ir neskyrimas“, netaikomi, jeigu ūkininkas pateikė iš esmės teisingą informaciją
arba jeigu, atvirkščiai, jis gali įrodyti, kad yra nekaltas.
Pagal to paties Reglamento 53 straipsnio 1 dalies antrąjį sakinį Reglamentas Nr. 3887/92 yra taikomas pagalbos paraiškoms,
susijusioms su prekybos metais arba priemokų skyrimo laikotarpiais, kurie prasideda iki 2002 m. sausio 1 d.
Reglamento Nr. 2419/2001 54 straipsnyje numatyta:
„1. Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
.
2. Jis taikomas pagalbos paraiškoms, susijusioms su prekybos metais, arba priemokų skyrimo laikotarpiais, kurie prasideda
2002 m. sausio 1 d.
<…>“

Bendrijos teisės aktuose numatytų administracinių nuobaudų taikymas ratione temporis
Reglamentas Nr. 2988/95
Reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnyje numatyta:
„1. Siekiant apsaugoti Europos Bendrijų finansinius interesus, šiuo reglamentu nustatomos bendrosios taisyklės, reglamentuojančios
vienodus patikrinimus ir administracines priemones bei nuobaudas už Bendrijos teisės aktų pažeidimus.
2. „Pažeidimas“ – tai bet kuris Bendrijos teisės aktų nuostatų pažeidimas, susijęs su ekonominės veiklos vykdytojo veiksmais
ar neveikimu, dėl kurio Bendrijų bendrajam biudžetui ar jų valdomiems biudžetams padaroma žala sumažinant ar iš viso prarandant
pajamas, gaunamas iš tiesiogiai Bendrijų vardu surinktų nuosavų lėšų, arba darant nepagrįstas išlaidas“.
To paties reglamento 2 straipsnio 2 dalyje nurodyta:
„Administracinių nuobaudų skirti negalima, jeigu jos nėra numatytos Bendrijos teisės akte, priimtame iki tol, kol buvo padarytas
pažeidimas. Jeigu Bendrijos taisyklių nuostatos, pagal kurias skiriamos administracinės nuobaudos, buvo vėliau pakeistos,
atgaline data taikomos mažiau griežtos nuostatos“.

Pagrindinė byla ir pateikti klausimai
1995 m. gruodžio 21 d. G. Gerken, remdamasi Reglamento Nr. 805/68 4b straipsniu, paprašė specialios priemokos už dvylika pirmos
ir antros amžiaus grupės jaučių.

Amt
1996 m. birželio 21 d. sprendimu šią paraišką dėl septynių iš dvylikos galvijų atmetė dėl to, kad G. Gerken nepateikė įrodymo,
jog gyvuliai atitinka Bendrijos teisėje nustatytą amžiaus sąlygą. Jis, remdamasis Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalies
a punktu, taip pat atsisakė jai suteikti priemoką už likusius penkis galvijus.
Po
Bezirksregierung Lüneburg
(regioninė
Lüneburgo
administracija) pateikto ir rezultatų nedavusio skundo, G. Gerken 1998 m. liepos 23 d.
Verwaltungsgericht Stade
(Administracinis Teismas) (Vokietija) pareiškė ieškinį. Šiame teisme ji pateikė trijų iš septynių atitinkamų galvijų amžiaus
įrodymą. Taigi
Amt
pareiškė, kad yra pasirengęs už šiuos tris bei kitus penkis galvijus, kurių amžius jau buvo nustatytas G. Gerken, pritaikius
Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalies a punktą, išmokėti proporcingai sumažintas priemokas.
2000 m. vasario 17 d. sprendimu
Verwaltungsgericht
nusprendė, kad
Amt
teisėtai atmetė G. Gerken paraišką dėl kitų keturių galvijų, kurių amžius nebuvo nustatytas. Šiuo atžvilgiu jis pažymėjo,
kad nesvarbu išsiaiškinti, ar
Amt
pakeitė savo administracinę praktiką, susijusią su galvijų amžiaus įrodymo būdu.
Tačiau dėl kitų aštuonių galvijų
Verwaltungsgericht
nusprendė, kad G. Gerken turi teisę gauti visą, o ne sumažintą priemoką, pritaikius Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio
2 dalies a punktą. Iš tiesų jis pažymėjo, kad šiuo atveju šioje nuostatoje numatytos nuobaudos netaikomos, nes G. Gerken nepateikė
jokios suklastotos ar klaidingos deklaracijos.
Dėl šios pirmoje instancijoje priimto sprendimo dalies
Amt
pateikė apeliaciją
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht
.
Pirma, šis teismas konstatavo, kad G. Gerken nepateikė keturių iš dvylikos jos pagalbos paraiškoje deklaruotų galvijų reikalaujamo
amžiaus įrodymo ir kad pagal Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalies a punkto antrąją įtrauką pagalbos suma turi būti
sumažinta dviguba procentine dalimi, atitinkančia nustatytą skirtumą, jeigu šis yra ne daugiau kaip keturi gyvuliai. Remdamasis
2002 m. gegužės 16 d. Sprendimu
Schilling ir Nehring
(C‑63/00, Rink., p. I‑4483), pagal kurį šioje nuostatoje numatytos nuobaudos yra taikomos net tada, jeigu didesnis už nustatytą
gyvulių skaičių deklaruotų gyvulių skaičius nėra pagrįstas klaidinga pareiškėjo deklaracija, prašymą priimti prejudicinį sprendimą
pateikęs teismas mano, kad G. Gerken šios nuobaudos turi būti taikomos.
Tačiau jis pastebi, kad, grįsdama savo pagalbos paraišką, G. Gerken pateikė Verdeno apskrities (
Landkreis Verden
) oficialaus veterinaro pažymą, patvirtinančią, jog galvijai neserga leukoze. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą
pateikęs teismas nurodo, kad iki 1996 m. pradžios
Amt
priimdavo tokios rūšies pažymas kaip galvijų amžiaus įrodymą, tačiau pirmą kartą šią praktiką, remdamasis dviem 1996 m. kovo
ir birželio mėn. priimtais ministerijos nutarimais, jis pakeitė G. Gerken pateikus paraišką,. Todėl prašymą priimti prejudicinį
sprendimą pateikęs teismas mano, kad G. Gerken pateikė „iš esmės teisingą informaciją“ Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio
1 dalies atžvilgiu ir kad ji nepažeidė šios nuostatos, bent jau dėl jai skirto kaltinimo, jog nepateikė keturių nagrinėjamų
galvijų amžiaus įrodymo.
Esant tokioms aplinkybėms, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar jis turi taikyti Reglamento
Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalies a punkte numatytas nuobaudas. Jis teigia, kad Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalies
pirmu sakiniu šis reglamentas buvo panaikintas, bet Reglamentas Nr. 2419/2001 pagal jo 54 straipsnio 1 dalį įsigaliojo tik
2001 m. gruodžio 13 d. Be to, jis tvirtina, kad pagal Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalies antrą sakinį Reglamentas
Nr. 3887/92 yra toliau taikomas pagalbos paraiškoms, susijusioms su prekybos metais arba priemokų skyrimo laikotarpiais, kurie
prasideda iki 2002 m. sausio 1 d. Iš to jis daro išvadą, kad G. Gerken turi būti taikoma nuobauda, numatyta šio reglamento
10 straipsnio 2 dalyje.
Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas primena, kad pagal Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalį,
jeigu Bendrijos taisyklių nuostatos, pagal kurias skiriamos administracinės nuobaudos, buvo vėliau pakeistos, mažiau griežtos
nuostatos taikomos atgaline data.
Atsižvelgiant į tai, kad jo nagrinėjamos bylos sprendimui yra būtinas Reglamentų Nr. 3887/92, Nr. 2988/95 ir Nr. 2419/2001
nuostatų išaiškinimas,
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį klausimą:
„Ar, remiantis Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalies a punkto antrąja įtrauka, pagalbos suma taip pat turi būti sumažinta,
jeigu speciali priemoka už jaučius, dėl kurios buvo pateikta paraiška galiojant šiai Bendrijos teisės nuostatai, negali būti
suteikta ūkininkui remiantis teisiniais pagrindais, nors jis pateikė iš esmės teisingą informaciją Reglamento (EB) Nr. 2419/2001
44 straipsnio 1 dalies atžvilgiu, arba jeigu, atvirkščiai, jis gali įrodyti, kad yra nekaltas? “

Dėl pateikto klausimo

Teisingumo Teismui pateiktos pastabos

Niedersächsisches Ministerium für Ernährung
(Žemosios Saksonijos žemės Maisto ministerija, toliau − Ministerija), atstovaujanti atsakovei pagrindinėje byloje, ir
Amt
tvirtina, kad Reglamente Nr. 2419/2001 numatytos ne tokios griežtos nuobaudos neturi būti taikomos pagrindinėje byloje.
Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalis ir 54 straipsnio 2 dalis aiškiai nurodo, kad Reglamentas Nr. 3887/92 buvo panaikintas
įsigaliojus naujam reglamentui, ir kad jis yra taikomas tik pagalbos paraiškoms, susijusioms su prekyba arba su priemokų skyrimo
laikotarpiais, kurie prasideda po 2002 m. sausio 1 d. Todėl Reglamentas Nr. 2419/2001 neturi būti taikomas priemokų paraiškoms,
pateiktoms ankstesniais metais.
Reglamento Nr. 2988/1995 2 straipsnio 2 dalis taip pat neturi būti taikoma. Ši nuostata teikia nuorodą į nuobaudas, paskirtas
po Bendrijos teisės pakeitimo, nors Reglamentas Nr. 2419/2001 panaikino Reglamentą Nr. 3887/92.
Ministerijos manymu, G. Gerken, remdamasi Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalimi, negali reikalauti jokios teisėtų
lūkesčių apsaugos. Už priemokų suteikimą atsakinga valdžios institucija turi teisę pareikalauti įrodymų, kad priemokos suteikimo
sąlygos buvo įvykdytos, net jeigu priemoka jau buvo suteikta. Be to, pagalbos paraišką pateikęs asmuo iki ketverių kalendorinių
metų pabaigos nuo priemokos suteikimo privalo įrodyti, kad šios priemokos suteikimo sąlygos yra įvykdytos. Keturių galvijų
atžvilgiu pareiškėja negalėjo to padaryti. Tačiau jei Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalis turėtų būti taikoma šioje
byloje, tuo remiantis reikia atsisakyti taikyti tik neskyrimą arba sumažinimą, bet ne atsisakyti suteikti pagalbą už keturis
galvijus.
Ministerijos ir
Amt
tvirtinimu, jeigu nebūtų atsižvelgiama į Reglamento Nr. 3887/92 ir jo nuostatų, numatančių nuobaudas, panaikinimą Reglamentu
Nr. 2419/2001, o pastarojo reglamento nuostatoms turėtų būti taikoma Reglamente Nr. 2988/95 numatyta taikymo atgaline data
taisyklė, visa tai turėjo būti aiškiai nurodyta Reglamente Nr. 2419/2001.
Vokietijos vyriausybė mano, kad šiuo atveju Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalyje numatytos nuobaudos turi būti taikomos
ir toliau. Šios nuostatos taikymas neprieštarauja nei Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 daliai, nei Bendrijos teisės bendriesiems
principams.
Ji mano, kad Reglamento 2988/95 2 straipsnio 2 dalį galima aiškinti taip, kad ji netaikoma esant specialioms pereinamojo laikotarpio
nuostatoms, tokioms, kurios numatytos sektorius reglamentuojančiuose specialiuose teisės aktuose, pavyzdžiui, Reglamento Nr. 2419/2001
53 straipsnio 1 dalies antro sakinio nuostatos. Ši nuostata, nurodanti, kokios su integruota sistema susijusios taisyklės,
taikomos iki ar po tam tikros datos, Vokietijos vyriausybės manymu, yra
lex specialis
taikymo atgaline data taisyklės, numatytos Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalyje.
Turint galvoje pagrindinius Bendrijos teisės principus, ta aplinkybė, kad Reglamente Nr. 3887/92 numatyta integruota sistema
ir toliau taikoma pagal Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalies antrąjį sakinį pagalbos paraiškoms, susijusioms su
prekybos metais arba priemokų skyrimo laikotarpiais, kurie prasideda iki 2002 m. sausio 1 d., neprieštarauja nei teisėtų lūkesčių
apsaugos principui, nei draudimui taikyti priemones atgaline data. G. Gerken paprasčiausiai turi būti taikoma per laikotarpį,
kuriam ji prašė priemokos, galiojanti teisė. Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalies antrojo sakinio nuostatos jai
draudžia remtis palankesniais teisės aktais, įsigaliojusiais po ginčytinos paraiškos pateikimo.
Vokietijos vyriausybės manymu, Reglamentuose Nr. 3887/92 ir Nr. 2419/2001 numatytų kontrolės ir nuobaudų sistemų skirtumai
patvirtina jos siūlomą atsakymą. Nors pagal ankstesniame reglamente numatytą tvarką kontrolės ir nuobaudos buvo pagrįstos
skirtingomis pagalbos paraiškomis, pagal naujojo reglamento tvarką kontrolė vykdoma bei nuobaudos taikomos remiantis integruotu
ūkio tikrinimu pagrįstu metodu. Vokietijos vyriausybė tvirtina, kad tuo metu, kai kontrolė buvo vykdoma pagal Reglamentą Nr. 3887/92,
ji nebuvo vykdoma pagal ūkio tikrinimu pagrįstą metodą, ir todėl nebuvo atsižvelgiama į visus galvijams taikomus Bendrijos
reglamentus. Tad nebuvo jokios kontrolės, pagrįstos ūkio tikrinimu, rezultato, leidžiančio taikyti ir ūkio tikrinimu pagrįstas
nuobaudas. Taigi neįmanoma perkelti elementų, susijusių su Reglamente Nr. 2419/2001 numatyta schema, kaip antai jo 44 straipsnio
1 dalis, į kontrolės ir nuobaudų skyrimo tvarką pagal Reglamentą Nr. 3887/92.
Pirmiausia Komisija primena, kad 1997 m. liepos 17 d. Sprendimu
National Farmers’ Union ir kiti
(C‑345/95, Rink., p. I‑4559, punktai 39–41) Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad mažiau griežtų nuobaudų taikymo atgaline
data taisyklė, numatyta Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalies antrajame sakinyje, iš esmės yra taikoma Reglamento Nr. 3887/92
taikymo srityje.
Taigi pagrindinės bylos faktinės aplinkybės atitinka šios taikymo atgaline data taisyklės sąlygas.
Pirma, ūkininkas, pateikdamas pagalbos už gyvulius paraišką, už kuriuos ji negali būti suteikta, pažeidžia Bendrijos teisės
nuostatą ir taip padaro pažeidimą pagal Reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalį.
Antra, įtvirtinus Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalį integruota sistema buvo pakeista taip, kad joje numatytos
nuobaudos nėra taikomos, jeigu ūkininkas pateikė iš esmės teisingą informaciją arba jeigu, atvirkščiai, jis gali įrodyti,
kad yra nekaltas. Šiuo atveju ši nuostata susijusi su mažiau griežta negu numatyta Reglamentu Nr. 3887/92 administracine nuobauda.
Komisija teigia, kad šioje byloje Reglamento Nr. 2419/2001 53 ir 54 straipsnių nuostatos, susijusios su jo įsigaliojimu ir
taip pat taikymo sritimi
ratione temporis
, nedraudžia taikyti Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalies. Ji teigia, kad kartu su Reglamento Nr. 2419/2001 54 straipsnio
2 dalyje numatyta nuostata, kuri sutampa su to paties reglamento 53 straipsnio 1 dalies antru sakiniu, pastarasis turi tiktai
užtikrinti, kad pagalbos paraiškos, susijusios su ankstesniu nei 2002 m. sausio 1 d. laikotarpiu, galėtų būti svarstomos,
remiantis Reglamentu Nr. 3887/92, kuris joms iš pradžių buvo taikomas, ir joms nebūtų taikoma nuo jo įsigaliojimo nauja schema.
Atvirkščiai, Bendrijos teisės aktų leidėjas neketino šiomis nuostatomis uždrausti taikyti mažiau griežtų administracinių nuobaudų
integruotos sistemos srityje taikymo atgaline data taisyklę, numatytą Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalies antrajame
sakinyje.
Tačiau per posėdį Komisija pripažino, kad egzistuoja skirtumas tarp atvejų, kada yra taikoma taikymo atgaline data taisyklė,
numatyta Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalyje, ir kai ji nėra taikoma. Taikymo atgaline data taisyklė negali būti
taikoma, kai Bendrijos teisės aktuose nuobaudas numatančios nuostatos nauju reglamentu buvo visiškai pakeistos.
Dėl Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalies taikymo šioje byloje Komisija pastebi, kad kitoks nei jos siūlomas aiškinimas
panaikintų didelę dalį Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalies veiksmingumo. Atsisakyti taikyti taikymo atgaline data
taisyklę būtų įmanoma tik tada, jeigu teisės aktuose tai aiškiai numatyta. Tačiau ji pažymi, jog tokia tiesioginė nuostata
Reglamento Nr. 2419/2001 53 ir 54 straipsniuose nenumatyta.

Teisingumo Teismo vertinimas
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalis turi
būti aiškinama taip, kad kai pagalbos „už gyvulius“ paraiška, patenkančia į Reglamento Nr. 3887/92 taikymo sritį
ratione temporis,
padarytas pažeidimas, už kurį pagal šio reglamento 10 straipsnio 2 dalies a punktą gali būti taikoma nuobauda, kompetentingos
valdžios institucijos turi Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio nuostatas taikyti atgaline data, remdamosios tuo, kad šios
nuostatos yra ne tokios griežtos nagrinėjamo elgesio atžvilgiu.
Pirmiausia pažymėtina, kad Reglamento Nr. 3887/92 tikslai pagal jo septintą ir devintą konstatuojamąsias dalis yra veiksmingai
kontroliuoti nuostatų, susijusių su Bendrijos pagalba, laikymąsi bei nustatyti nuostatas, kuriomis siekiama veiksmingai užkirsti
kelią ir bausti už pažeidimus bei apgavystes.
Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalimi siekiama taikyti veiksmingas ir atgrasančias nuobaudas ne tik už suklastotas
ar labai nerūpestingas deklaracijas, bet taip pat už visus pagalbos paraiškoje ūkininko padarytus pažeidimus (žr. minėto
Schilling ir Nehring
sprendimo 27 punktą).
Pagal Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalies a punkto antros įtraukos nuostatas, galiojusias pagrindinėje byloje nagrinėjamos
pagalbos paraiškos pateikimo metu, pagalbos suma turi būti sumažinta dviguba procentine dalimi, atitinkančia nustatytą skirtumą,
jeigu šis yra daugiau kaip du, bet ne daugiau kaip keturi gyvuliai.
Pagal šias nuostatas, išaiškintas teismų praktikoje, pagalbos suma yra sumažinama, net jeigu deklaruotų gyvulių skaičius,
viršijantis kontrolės metu nustatytą jų skaičių, nėra pagrįstas klaidinga pareiškėjo deklaracija, bet tuo, kad nėra patenkintos
sąlygos, keliamos dėl priemokos suteikimo tam tikriems gyvuliams (žr. minėto sprendimo
Schilling ir Nehring
42 punktą).
Pareiškėjai pateikus ginčijamą pagalbos paraišką, Reglamentas Nr. 3887/92 buvo panaikintas Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsniu.
Pastarasis reglamentas taip pat nustato išsamias integruotos sistemos taikymo tam tikroms Reglamente Nr. 3508/92 nustatytoms
Bendrijos pagalbos schemoms taisykles.
Pagal Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalį šio reglamento IV dalyje numatyti sumažinimai ir neskyrimai nėra taikomi,
jeigu ūkininkas pateikė iš esmės teisingą informaciją arba jeigu, atvirkščiai, jis gali įrodyti, kad yra nekaltas.
Be to, Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad jeigu Bendrijos taisyklių nuostatos, pagal kurias skiriamos
administracinės nuobaudos, vėliau pakeičiamos, atgaline data taikomos ne tokios griežtos nuostatos.
Taigi reikia patikrinti, ar ši nuostata taikoma pagrindinėje byloje nagrinėjamoms aplinkybėms.
Pirma, G. Gerken pagalbos paraiškoje nustatytas pažeidimas, kurio atžvilgiu gali būti taikomas Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio
2 dalies a punktas, t. y. faktas, kad ji pateikė paraišką už galvijus, neįrodydama, jog jie atitinka reikalaujamą amžiaus
sąlygą, yra pažeidimas Reglamento Nr. 2988/95 1 straipsnio 2 dalies atžvilgiu.
Antra, pagalbos „už gyvulius“ sumos sumažinimas ar net pagalbos nesuteikimas yra administracinė nuobauda to paties reglamento
2 straipsnio 2 dalies atžvilgiu (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
National Farmers’ Union ir kiti
40 punktą ir minėto sprendimo
Schilling ir Nehring
26 ir 27 punktus).
Be to, su pagalbos paraiškomis susijusios nuobaudų skyrimo schemos, numatytos Reglamente Nr. 3887/92, buvo vėliau pakeistos,
įsigaliojus Reglamentui Nr. 2419/2001.
Taip pat šio reglamento 44 straipsnio 1 dalis įtvirtino nuostatas, nustatančias mažiau griežtas nei pagal Reglamento Nr. 3887/92
10 straipsnio 2 dalies a punktą taikomas nuobaudas.
Vokietijos vyriausybės argumentas, kad šių ne tokių griežtų nuobaudų taikymas atgaline data pagal Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio
2 dalį neturi būti taikomas, remiantis Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalies antruoju sakiniu ir 54 straipsnio 2 dalimi,
yra nepriimtinas.
Šios nuostatos atitinkamai numato, kad Reglamentas Nr. 3887/92 yra ir toliau taikomas pagalbos paraiškoms, susijusioms su
prekybos metais arba priemokų skyrimo laikotarpiais, prasidedančiais iki 2002 m. sausio 1 d., ir kad Reglamentas Nr. 2419/2001
yra taikomas pagalbos paraiškoms, pateiktoms prekybos metais arba priemokų skyrimo laikotarpiais, kurie prasideda po 2002 m.
sausio 1 d.
Tačiau iš Reglamento Nr. 2988/95 ketvirtos konstatuojamosios dalies matyti, kad, veiksmingai kovojant su Bendrijų finansiniams
interesams kenkiančiu sukčiavimu, būtina priimti tam tikras taisykles visos Bendrijos politikos srityse. Be to, pagal to paties
reglamento penktą konstatuojamąją dalį neteisėtą veiką ir jai taikomas administracines priemones bei už ją skiriamas nuobaudas
nustato atskirų sektorių taisyklės pagal Reglamentą Nr. 2988/95.
Iš to išplaukia, jog Bendrijos teisės pažeidimų kontrolės ir nuobaudų srityje Bendrijos teisės aktų leidėjas, priimdamas Reglamentą
Nr. 2988/95, įtvirtino bendruosius principus ir pareikalavo, kad apskritai visi sektoriniai reglamentai nepažeistų šių principų.
Reglamente Nr. 2419/2001 nėra nurodyta, kad juo buvo ketinama uždrausti taikyti Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalyje
numatytą mažiau griežtų nuobaudų taikymo atgaline data principą.
Taigi Reglamento Nr. 2419/2001 53 straipsnio 1 dalies antras sakinys ir 54 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad
jie taikomi nepažeidžiant šio principo.
Nedarant įtakos klausimui, ar kitos Reglamento Nr. 2419/2001 IV dalies nuostatos, susijusios su pagalbos apskaičiavimu, sumažinimu
ir neskyrimu, taip pat tam tikromis sąlygomis gali  būti taikomos atgaline data pagal Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio
2 dalį, remiantis pastarąja nuostata į Reglamento Nr. 3887/92 taikymo sritį
ratione temporis
patenkančioms pagalbos paraiškoms turi būti taikomos atgaline data ne tokios griežtos Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio
1 dalies nuostatos.
Iš to išplaukia, kad jeigu ūkininkas pagal Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalį įrodo, jog grįsdamas nagrinėjamą
pagalbos paraišką jis pateikė iš esmės teisingą informaciją arba įrodo, kad, atvirkščiai, jis yra nekaltas dėl šios pagalbos
paraiškos pažeidimų, Reglamento Nr. 3887/92 10 straipsnio 2 dalies a punkte numatyta nuobauda, t. y. jo pagalbos sumos sumažinimas
nustatyta procentine dalimi, atitinkančia nustatytą gyvulių skaičiaus skirtumą, netaikoma.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, jog Reglamento Nr. 2988/95 2 straipsnio 2 dalis
turi būti aiškinama taip, kad kai pagalbos „už gyvulius“ paraiška, patenkančia į Reglamento Nr. 3887/92 taikymo sritį
ratione temporis
, padarytas pažeidimas, už kurį pagal šio reglamento 10 straipsnio 2 dalies a punktą gali būti taikoma nuobauda, kompetentingos
valdžios institucijos turi Reglamento Nr. 2419/2001 44 straipsnio 1 dalies nuostatas taikyti atgaline data, remdamosios tuo,
kad šios nuostatos yra mažiau griežtos nagrinėjamo elgesio atžvilgiu.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Vokietijos vyriausybės ir Komisijos, kurios pateikė Teisingumo Teismui savo pastabas, išlaidos nėra atlygintinos. Kadangi
šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas.
Remdamasis šiais motyvais,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
atsakydamas į klausimą, kurį jam 2002 m. rugpjūčio 1 d. nutartimi pateikė
Niedersächsiches Oberwaltungsgericht
, nusprendžia:
1995 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2988/95 dėl Europos Bendrijų finansinių interesų apsaugos 2 straipsnio
2 dalis turi būti aiškinama taip, kad kai pagalbos „už gyvulius“ paraiška, patenkančia į 1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos
reglamento (EEB) Nr. 3887/92, nustatančio išsamias integruotos administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Bendrijos
pagalbos schemoms taisykles, taikymo sritį
ratione temporis,
padarytas pažeidimas, už kurį pagal šio reglamento 10 straipsnio 2 dalies a punktą gali būti taikoma nuobauda, kompetentingos
valdžios institucijos turi 2001 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2419/2001, nustatančio išsamias integruotos
administravimo ir kontrolės sistemos taikymo tam tikroms Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3508/92 nustatytoms Bendrijos pagalbos
schemoms taisykles, 44 straipsnio 1 dalies nuostatas taikyti atgaline data, remdamosios tuo, kad Reglamento Nr. 2419/2001
nuostatos yra ne tokios griežtos nagrinėjamo elgesio atžvilgiu.
Timmermans
Puissochet
Schintgen
Macken

Colneric
Paskelbta 2004 m. liepos 1 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Sekretorius

Antrosios kolegijos pirmininkas
R. Grass

C.W.A Timmermans
*
Proceso kalba: vokiečių.