CELEX: 62005TJ0178
Környezet
2003/87/EK irányelv
Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmi rendszere
Az egységek nemzeti kiosztási tervének javasolt módosítása
Bizottság általi megtagadás
Megsemmisítés iránti kereset

Jogi háttér
Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK
tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13‑i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 275., 32. o.;
magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.) 1. cikke szerint:
„Ez az irányelv az üvegházhatású gázok kibocsátásának költséghatékony és gazdaságilag eredményes csökkentésének ösztönzése
érdekében létrehozza a Közösségben az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei kereskedelmének rendszerét […].”
A 2003/87 irányelv 9. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy ugyanezen irányelv 11. cikkében említett minden egyes időszak vonatkozásában
minden tagállam kidolgozza saját nemzeti tervét, hogy összesen hány egységet kíván az adott időszakra kiosztani, és azokat
miként kívánja kiosztani. A 2005. január 1‑jével induló hároméves időszakra vonatkozó nemzeti tervet a legkésőbb 2004. március
31‑ig kell közzétenni, valamint a Bizottságot és a többi tagállamot arról értesíteni.
A 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése ekként fogalmaz:
„A Bizottság a tagállam nemzeti kiosztási tervéről szóló (1) bekezdés szerinti értesítés megküldésétől számított három hónapon
belül elutasíthatja az adott tervet vagy annak egy részét, amennyiben az összeegyeztethetetlen a III. mellékletben felsorolt
követelményekkel vagy a 10. cikk tartalmával. A tagállam csak akkor hozhatja meg a 11. cikk (1) vagy (2) bekezdésében meghatározott
határozatokat, ha a Bizottság elfogadta a javasolt módosításokat. A Bizottság az elutasító határozatát megindokolja.”
A 2003/87 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése szerint:
„A 2005. január 1‑jével induló hároméves időszakra vonatkozóan minden tagállam eldönti, hogy az adott időszakra hány egységet
fog kiosztani összesen, valamint az egyes létesítmények üzemeltetőinek tételesen. Ezt a döntést legalább három hónappal az
időszak kezdete előtt kell meghozni a 9. cikknek megfelelően elkészített és a 10. cikkel összhangban álló nemzeti kiosztási
terv alapján, a közvélemény észrevételeinek megfelelő figyelembevételével.”
A 2003/87 irányelv III. mellékletének (9) és (10) bekezdésében meghatározott követelmények ekként szólnak:
„(9) A tervnek a nyilvánosság észrevételeinek kifejezésére vonatkozó rendelkezéseket, valamint ezen észrevételeknek a kibocsátási
egységek kiosztásáról szóló döntések meghozatala előtti kellő súlyú figyelembevétele érdekében tett intézkedésekről szóló
tájékoztatást is tartalmaznia kell.
(10) A tervnek az ezen irányelv hatálya alá tartozó létesítmények jegyzékét és az egyes létesítmények számára kiosztani kívánt
kibocsátási egységek mennyiségét is tartalmaznia kell.”

A jogvita alapjául szolgáló tényállás
Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei nemzeti kiosztási terve (a továbbiakban: NKT) tervezetének nyilvános konzultációját
és közzétételét követően Nagy‑Britannia és Észak‑Írország Egyesült Királysága (a továbbiakban: Egyesült Királyság) 2004. április
30‑án értesítette a Bizottságot az NKT‑ról, kifejezetten megjelölve, hogy az utóbbi csak ideiglenes jellegű. E terv 1.13. pontja
szerint:
„[A] közösségi rendszerbe tartozó létesítményeknek kiosztandó egységek teljes mennyisége a 2005–2007‑es időszak vonatkozásában
736 (millió tonna szén‑dioxid [CO
]). Ez a szám módosulhat a folyamatban lévő munka fényében.”
2004. június 9‑én a Bizottság a következőképpen szövegezett levelet intézte az Egyesült Királysághoz:
„[…]
Az első vizsgálat után a Bizottság megállapította, hogy az értesítés hiányos, mivel hiányoznak a [levél] mellékletében részletezett
információk.
Ezeket az információkat azért kell benyújtani, hogy a Bizottság számára megkönnyítse a javasolt tervről való határozathozatalt.
A Bizottság fenntartja a jogot, hogy csak akkor határozza meg az álláspontját, amikor megkapta e kiegészítő információkat,
és mindenesetre ezen információk kézhezvételétől számított legfeljebb három hónapos határidőn belül.
Ezeknek az információknak a jelen levél dátumát legfeljebb tíz nappal követően a Bizottság birtokában kell lenniük.”
A 2004. június 9‑i levél I. melléklete pontosítja a hiányzó információkat. E melléklet (1) bekezdése ekként fogalmaz:
„A Bizottság tudomásul veszi azt a tényt, hogy az energiára és a kibocsátásra vonatkozó előrejelzés tekintetében végzett munka
folytatódik, és ez a kibocsátásokra vonatkozó előrejelzések teljes, valamint a kibocsátási egységek közösségi kereskedelmi
rendszerének hatálya alá tartozó valamennyi ágazat és létesítmény hozzájárulásának új felülvizsgálatához vezethet (a terv
1.9. pontja). Az Egyesült Királyság hatóságait felhívták, hogy értesítsék a Bizottságot a felülvizsgált előrejelzésekről,
valamint a tervnek valamennyi ebből eredő módosításáról, beleértve azokat, amelyek a terv 1.9. pontjának a)–f) alpontjában,
1.10. pontjában (nem CO
–gázkibocsátásra vonatkozó előrejelzések) és 1.13. pontjában (az Egyesült Királyság által kiosztani kívánt egységek teljes
mennyisége) felsorolt problémákra vonatkoznak.”
Az Egyesült Királyság a 2004. június 14‑i levéllel válaszolt a Bizottság 2004. június 9‑i levelére. Az Egyesült Királyság
válaszának (1) bekezdésében kijelentette:
„A CO
–kibocsátásra vonatkozó előrejelzéseket illetően az Egyesült Királyság május hónap végén munkadokumentumot tett közzé, amelyben
kifejtette az alapvető feltételezéseket, valamint az energiára és a kibocsátásra vonatkozó legutolsó előrejelzéseket (csatoljuk
e dokumentum egy példányát). Az érdekelt személyeknek 2004. június 17‑ig van lehetőségük e munkadokumentumra vonatkozóan észrevételt
benyújtani. Az előrejelzéseket valamennyi releváns észrevétel figyelembevételét és a terv 1.9. pontja a)–f) alpontjában említett
függőben lévő kérdések megoldását követően véglegesítjük. Amint lehetséges, tájékoztatjuk a Bizottságot a véglegesített előrejelzésekről,
valamint a tervnek valamennyi ebből eredő módosításáról.”
2004. július 7‑én a Bizottság elfogadta az Egyesült Királyság által a 2003/87 irányelvnek megfelelően az üvegházhatást okozó
gázok kibocsátási egységeinek kiosztásáról benyújtott nemzeti kiosztási tervről szóló C (2004) 2515/4 végleges határozatot
(a továbbiakban: 2007. július 7‑i határozat). A 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadott e határozat
rendelkező része a következőképpen fogalmaz:
„1. cikk
Az Egyesült Királyság [NKT]‑jának a következő részei összeegyeztethetetlenek a 2003/87/EK irányelv III. mellékletének (6)
és (10) [bekezdéseiben leírt] követelményekkel:
a)      azon eszközökre vonatkozó információk, amelyek lehetővé teszik az új belépők számára a közösségi rendszerben való részvételük
megkezdését;
b)      a létesítmények jegyzéke nem tartalmazza sem a Gibraltáron lévő létesítményeket, sem a számukra kiosztani kívánt egységek
mennyiségét.
2. cikk
Amennyiben a Bizottságot a következő módosításokról legkésőbb szeptember 30‑ig értesítik, a Bizottság az [NKT‑val] szemben
semmilyen kifogást nem tesz:
a)      azon eszközökre vonatkozó információk megjelölése, amelyek lehetővé teszik az új belépők számára a közösségi rendszerben való
részvételük oly módon történő megkezdését, hogy az összhangban legyen a 2003/87/EK irányelv III. mellékletében meghatározott
követelményekkel és ezen irányelv 10. cikkével;
b)      a létesítmények jegyzékének annak érdekében történő módosítása, hogy az tartalmazza a Gibraltáron lévő létesítményeket és
megjelölje a számukra kiosztani kívánt egységeket; ezeket az egységeket az [NKT‑ban] meghatározott módszerrel összhangban
kell meghatározni.
3. cikk
(1) A 2. cikkben említett módosításokra figyelemmel tilos túllépni az Egyesült Királyság által az [NKT‑ja] alapján az ebben
a tervben szereplő létesítmények számára és az új belépők számára kiosztandó egységek teljes mennyiségét.
(2) Az [NKT] a Bizottság előzetes elfogadása nélkül módosítható, ha a módosítás az adatok minőségének javításából eredően
a teljes mennyiség keretében az egyes létesítményeknek kiosztott egységek módosításából áll.
(3) A jelen cikk (2) bekezdésében vagy a 2. cikkben említett módosítások kivételével a Bizottságot az [NKT] valamennyi módosításáról
értesíteni kell, és azokat a [2003/87 irányelv] 9. cikkének (3) bekezdése alapján kell elfogadni.
[…][nem hivatalos fordítás]”
2004. szeptember 30‑án az Egyesült Királyság tájékoztatta a Bizottságot azokról az okokról, amelyek miatt nem tudta betartani
a 2004. július 7‑i határozat 2. cikkében meghatározott határidőt.
2004. november 10‑én az Egyesült Királyság tájékoztatta a Bizottságot, hogy módosítani kívánja az NKT‑ját az NKT‑ban említett
munkák eredményének figyelembevétele érdekében. Az Egyesült Királyság többek között javasolta, hogy az egységek teljes mennyiségét
emeljék fel 756,1 millió tonna szén‑dioxidra (a továbbiakban: Mt CO
).
A 2004. december 2‑án tartott találkozón a Bizottság kijelentette, hogy a javasolt módosításokat nem tartja elfogadhatónak.
2004. december 23‑án az Egyesült Királyság megküldte a Bizottság részére a 2004. július 7‑i határozat 2. cikkében meghatározott
információkat, valamint az NKT javasolt módosításaira vonatkozó kiegészítő információkat.
Az ugyanazon a napon kelt levelükben az Egyesült Királyság hatóságai kérték a Bizottságot, hogy vizsgálja meg a módosított
NKT‑t.
A 2005. február 1‑jei levélben a Bizottság kijelentette, hogy álláspontja szerint az Egyesült Királyságnak az NKT‑ja módosítására
vonatkozó javaslata elfogadhatatlan.
2005. április 12‑én a Bizottság elfogadta az Egyesült Királyság által a 2003/87 irányelvnek megfelelően benyújtott NKT javasolt
módosításáról szóló C (2005) 1081 végleges határozatát (a továbbiakban: megtámadott határozat). A Bizottságnak e határozatban
többek között az volt az álláspontja, hogy az Egyesült Királyság a 2003/87 irányelv 9. cikkének (1) bekezdése alapján nem
terjeszthet elő ideiglenes tervet ((3) preambulumbekezdés). A Bizottság ezenkívül kijelentette, hogy az Egyesült Királyság
a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján csak a 2004. július 7‑i határozatban megállapított összeférhetetlenségek
vonatkozásában jogosult módosítani az NKT‑t, és hogy az utóbbi határozat 3. cikkének (1) bekezdése a kiosztandó egységek teljes
mennyiségének bármilyen növelését tiltja ((4)–(9) preambulumbekezdés). Így a megtámadott határozat 1. cikke szerint:
„Elfogadhatatlan az Egyesült Királyság által a Bizottsághoz 2004. november 10‑én benyújtott és legutoljára 2005. február 18‑án
naprakésszé tett, az [NKT] módosítására vonatkozó javaslat, amely a kiosztott kibocsátási egységek 19,8 [millió szén‑dioxid
tonna‑egyenértékkel] való növelésével jár. [nem hivatalos fordítás]”

Eljárás és a felek kérelmei
Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2005. május 5‑én benyújtott keresetlevelével az Egyesült Királyság előterjesztette a jelen
keresetet. Ugyanezen a napon benyújtott külön iratában azt kérte, hogy keresetéről az Elsőfokú Bíróság eljárási szabályzatának
76a. cikke alapján gyorsított eljárásban határozzanak. A Bizottság 2005. május 27‑én benyújtotta az e kérelemre vonatkozó
észrevételeit.
A 2005. június 14‑i határozatával az Elsőfokú Bíróság (első tanács) helyt adott a gyorsított eljárás iránti kérelemnek.
Az előadó bíró jelentése alapján az Elsőfokú Bíróság a szóbeli szakasz megnyitása mellett határozott.
A felek a 2005. október 18‑i tárgyaláson előadták szóbeli előterjesztéseiket, és válaszoltak az Elsőfokú Bíróság által feltett
kérdésekre.
Az Egyesült Királyság kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
–        semmisítse meg a megtámadott határozatot;
–        kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
A Bizottság kéri, hogy az Elsőfokú Bíróság:
–        utasítsa el a keresetet mint megalapozatlant;
–        kötelezze a felperest a költségek viselésére.

Indokolás
Az Egyesült Királyság a 2003/87 irányelv és a 2004. július 7‑i határozat megsértésére alapított egyetlen jogalapra hivatkozik.

A felek érvei
Az Egyesült Királyság először is előterjeszti, hogy jogilag téves a Bizottság által a megtámadott határozatban elfoglalt álláspont,
amely szerint az Egyesült Királyság által 2004. április 30‑án benyújtott NKT‑t véglegesnek kell tekinteni, mivel ideiglenes
NKT benyújtása nem megengedett.
Az Egyesült Királyság állítása szerint az említett NKT‑t kifejezetten ideiglenesként nyújtották be, amit a Bizottság a 2004.
június 9‑i levelében is elismert, amely levélben megemlíti, hogy lehetőség van az Egyesült Királyság által kiosztani kívánt
egységek teljes mennyiségének módosítására. A Bizottság, mivel ezáltal elfogadta az Egyesült Királyság részéről egy ideiglenes
terv benyújtását, a megtámadott határozatban nem fogadhatott el ettől eltérő álláspontot.
Az Egyesült Királyság hangsúlyozza, hogy a 2003/87 irányelv 9. cikke alapján a Bizottság nem rendelkezik saját hatáskörrel
a tagállam által kiosztható egységek teljes mennyiségének meghatározására, és nem állíthatja, hogy az egységek teljes mennyisége
az Egyesült Királyság által javasolt ideiglenes összeg alapján kerül meghatározásra.
Ezenkívül az Egyesült Királyság szerint a Bizottság azon döntése, hogy az ideiglenes NKT‑t végleges tervként kezeli, a jelen
esetben inkoherenciát teremt az NKT két lényeges eleme, az egységek teljes mennyisége és az ideiglenes tervben leírt egységek
kiosztási módszere között (lásd a 2003/87 irányelv 9. cikkének (1) bekezdését). Az ideiglenes NKT‑t nem lehet véglegesnek
tekinteni, és nem lehet ekként kezelni.
Másodszor a megtámadott határozat jogilag pontatlan, mivel azt sugallja, hogy a tagállam nem végezhet el olyan módosítást,
amelyet a Bizottság nem engedélyezett a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján meghozott határozattal (lásd a
megtámadott határozat (8) preambulumbekezdését).
A 2003/87 irányelv 9. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállam által a Bizottsághoz benyújtott eredeti tervnek kizárólag
az egységek azon teljes mennyiségét kell megjelölnie, amit „ki szándékozik” osztani. Ezt a „szándékot” vizsgálja meg a Bizottság
a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján. Azonban csak a Bizottság határozatát és a nyilvános konzultációt követően
(lásd a 2003/87 irányelv III. mellékletének (9) bekezdését) kell a tagállamnak döntenie az általa „kiosztandó” egységek teljes
mennyiségéről. Így a 2003/87 irányelvből az következik, hogy az NKT – beleértve az abban meghatározott kiosztandó egységek
teljes mennyiségét is – a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján hozott bizottsági határozat elfogadását követően
módosítható.
Az Egyesült Királyság hozzáfűzi egyrészt, hogy a 2003/87 irányelv 9. cikkének (1) bekezdése alapján a Bizottsághoz benyújtott
NKT‑ról a nyilvánossággal konzultálni kell, másrészt, hogy a 2003/87 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése alapján az egységek
kiosztására vonatkozó határozat elfogadása előtt figyelembe kell venni a közvélemény észrevételeit (lásd ugyanezen irányelv
III. mellékletének (9) bekezdését). A nyilvánossággal való konzultáció terjedelmét és jelentőségét megerősíti a 2003/87 irányelv
III. mellékletében szereplő követelmények végrehajtásának a tagállamokat segítő útmutatójáról és a
vis maior
körülmények meghatározásáról szóló 2004. január 7‑i bizottsági közlemény (COM (2003) 830 végleges közlemény, a továbbiakban:
2004. január 7‑i közlemény) 2.1.9. része (93–96. pont).
Az Egyesült Királyság szerint az előzőekből az következik, hogy a Bizottság által a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése
alapján elfogadott határozat nem akadályozhatja meg vagy nem korlátozhatja a közvélemény észrevételeinek a 2003/87/EK irányelv
11. cikkének (1) bekezdésében és III. mellékletének (9) bekezdésében előírt figyelembevételét.
Egyebekben a Bizottság más ügyekben elfogadott megközelítésével (lásd a Dán Királyságra, Írországra, a Holland Királyságra,
a Szlovén Köztársaságra és a Svéd Királyságra vonatkozó 2004. július 7‑i határozatokat) összeegyeztethetetlen a megtámadott
határozatban található azon állítás, amely szerint, amennyiben a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján határozatot
hoztak, az érintett tagállamok csak az NKT‑k hiányosságait javíthatják ki. Jóllehet a Bizottság az e tagállamok által benyújtott
NKT‑k esetében semmilyen hiányosságot nem állapított meg, az egyes tagállamokra vonatkozó határozatok kifejezetten engedélyezték
a tagállamoknak, hogy az utólagos módosításokat közöljék a Bizottsággal. Márpedig a tervezett módosítások nem vonatkozhattak
kizárólag a Bizottság által megállapított hiányosságokra, mivel nem léteztek ilyen hiányosságok.
Harmadszor, az Egyesült Királyság állítása szerint a megtámadott határozatban kifejtettekkel ellentétben ((9) preambulumbekezdés)
a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (3) bekezdése engedélyezte számára, hogy valamennyi módosításról értesítse a Bizottságot,
beleértve azokat is, amelyek a kiosztott egységek teljes mennyiségének növelésével jártak. Az Egyesült Királyság kifejti,
hogy a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének megfogalmazása összhangban áll az értelmezésével. Az említett határozat 3. cikkének
(1) bekezdése ugyanis nem tiltja meg az olyan módosításról való értesítést, amely megnövelheti az egységek teljes mennyiségét.
Ez a bekezdés mindössze azt fejti ki, hogy az ilyen módosítás hiányában az Egyesült Királyság nem lépheti túl az NKT‑jában
szereplő egységek teljes mennyiségét. A 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (2) bekezdése pedig azt tartalmazza, hogy bizonyos
esetekben az egységek teljes mennyiségének növelésével nem járó módon módosítható az NKT, és ehhez nem szükséges a Bizottság
engedélye. Végül az említett határozat 3. cikkének (3) bekezdése, általános kifejezésekkel fogalmazva, akként rendelkezik,
hogy az e határozat 2. cikkében és a 3. cikkének (2) bekezdésében említettektől eltérő minden módosításról értesíteni kell
a Bizottságot, és azokat a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdésének megfelelően kell elfogadni. Ez a megfogalmazás kellően
tág ahhoz, hogy magában foglalja azokat a módosításokat, amelyek a kiosztandó egységek teljes mennyiségének növekedését eredményezhetik.
Először is, a Bizottság elismeri, hogy az Egyesült Királyság megjelölte, hogy az általa eredetileg benyújtott NKT ideiglenes.
A Bizottság azt állítja, hogy a 2004. június 9‑i felhívását követően az Egyesült Királyság a 2004. június 14‑i levélben közölte
vele a kért kiegészítő információkat. A Bizottság ebből arra következtetett, hogy az NKT – beleértve az egységek teljes mennyiségére
vonatkozó számokat is – teljes (lásd a 2004. július 7‑i határozat (1) preambulumbekezdését).
A Bizottság véleménye szerint, az Egyesült Királyság állításával ellentétben (lásd a fenti 25. pontot), amennyiben a tagállam
által benyújtott NKT‑hoz a Bizottság kiegészítő információkat kér, ezt a tervet hiányosnak kell tekinteni, amíg a Bizottság
meg nem kapja ezeket az információkat. A három hónapos határidő csak akkor kezd el folyni, amikor a tagállam valamennyi olyan
információt benyújtotta, amit a Bizottság szükségesnek ítél ahhoz, hogy a tervet teljesnek tekinthesse.
A Bizottság szerint az Egyesült Királyság tudott arról, hogy a 2004. június 14‑i levelét követően a Bizottság az NKT‑t teljesnek
tekinti, és 2004. július 7‑én végleges határozatot hoz. Az Egyesült Királyság ugyanis kifejtette, hogy részt szeretne venni
az NKT‑ra vonatkozó határozatok első hullámában azért, hogy jelezze az elkötelezettségét az üvegházhatású okozó gázok kibocsátási
egységeinek kereskedelmével, valamint általában az éghajlatváltozás elleni harccal kapcsolatban, és azért, hogy más tagállamok
számára példát mutasson (lásd a 2004. június 14‑i levelet és a „Department for Environment, Food and Rural Affairs” [Környezetvédelmi,
Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Minisztérium], a továbbiakban: DEFRA, internetes oldalának bizonyos részleteit). Tekintettel
erre a kívánságára az Egyesült Királyság jogszerűen nem várhatta el, hogy a Bizottság másik, ezúttal végső határozatot hozzon
a tervéről azért, hogy az utólagosan közölt esetleges új információkat figyelembe vegye.
A Bizottság hozzáfűzi, hogy a 2004. július 7‑i határozat elfogadását követően csak azok voltak az elfogadható módosítások,
amelyeket e határozat 3. cikke határoz meg. Az egységek teljes mennyiségének túllépésével járó bármilyen módosítás kifejezetten
kizárt, mivel a Bizottság NKT‑ra vonatkozó határozatainak meghatározott biztonságot kell nyújtaniuk mind általában a kibocsátási
egységek kereskedelmi rendszerének koherenciája, mind az egységek piacának megfelelő működése érdekében, mivel ezen a piacon
az árképzés nagymértékben függ az egységek teljes mennyiségének stabilitásától. A Bizottság megjegyzi, hogy az egész rendszer
megfelelő működése érdekében az Egyesült Királyság által megszerzett egységek teljes mennyisége stabilitásának jelentősége
levezethető a többi tagállamhoz képest az Egyesült Királyságnak juttatott mennyiség nagyságából.
A Bizottság másodszor hangsúlyozza, hogy a 2003/87 irányelv célja a kibocsátási egységek kereskedelmi rendszerének létrehozása,
amelyet 2005. január 1‑jétől lehet alkalmazni (lásd az irányelv 4. cikkét, 9. cikkének (1) bekezdését és 11. cikkének (1)
bekezdését). A Bizottság úgy véli, hogy e cél fényében kell értelmezni az említett irányelv 9. cikkének (3) bekezdésében,
valamint a 2004. július 7‑i határozat 2. cikkében és 3. cikkének (3) bekezdésében szereplő „módosítások” kifejezést. A 2005.
január 1‑jei határidő közeledtével a Bizottság szerint a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján a tagállamok nem
nyújthatnak be olyan „módosításokat”, amelyek kívül esnek azon határozat alkalmazási területén, amelynek a tagállamok a címzettjei.
Az e rendelkezésben meghatározott „módosítások” a Bizottság által az ugyanezen rendelkezés alapján hozott határozatban – azaz
a jelen esetben a 2004. július 7‑i határozatban – megállapított összeegyeztethetetlenségek kijavítására irányuló módosításokra
korlátozódnak.
A Bizottság ezt követően rámutat, hogy az NKT benyújtása előtti nyilvános konzultáció során megszerzett információk az egységek
teljes mennyiségének, valamint a hozzá benyújtandó terv egyéb részeinek a meghatározásánál alapvető fontosságúak. A Bizottság
határozatának meghozatala után a második nyilvános konzultáció csak adatmódosítási célokra és esetlegesen, a teljes mennyiség
korlátain belül, az egységek újrakiosztására szolgálhat, azonban a teljes összeget nem növelheti (lásd a 2003/87 irányelv
III. mellékletének (9) bekezdését és a 2004. január 7‑i közlemény 94–96. pontját). E második konzultáció ugyanis kizárólag
arra a módra vonatkozhat, ahogyan a Bizottság NKT‑ra vonatkozó határozatát végre kell hajtani annak alkalmazási területe keretében,
valamint azokra a szempontokra, amelyek alapján a tagállam a mérlegelési jogkörét gyakorolhatja.
Ettől eltérő esetben felmerülne annak a kockázata, hogy a Bizottságnak számos konzultációt kellene tartania, és új határozatokat
kellene hoznia. Mivel az egységek piaca az egységek teljes mennyiségének stabilitását igényli, ez a piac a bizonytalanság
ilyen mértéke mellett meggyengülne, és nem tudna hibátlanul működni.
A Bizottság megjegyzi, hogy az Egyesült Királyság az egyetlen tagállam, amely a második konzultáció végén az egységek teljes
mennyiségének növelését kérte. Ezenfelül az Egyesült Királyság által a jelen esetben előterjesztett érvelés nem koherens a
DEFRA internetes oldalán szereplő állítással a létesítmények jegyzékének a Bizottság részére való 2004. június 14‑i beterjesztésével
kapcsolatban, amely szerint a szóban forgó számok műszaki szempontú, azaz nagyon korlátozott felülvizsgálat tárgyát képezhetik
a végső konzultáció végén.
Egyebekben a Bizottság azt állítja, hogy a tagállam még a határozatának meghozatalát követően sem nem térhet el a bejelentett
szándékától mindössze azzal az indokolással, hogy csak „szándékról” van szó. A Bizottság szerint a 2003/87 irányelv a „kiosztani
kíván” kifejezést használja, mivel a tagállamnak a Bizottság határozatának meghozatalakor áll módjában, hogy a szándékát végső
határozatban fejezze ki.
Harmadszor a Bizottság rámutat arra, hogy a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkét szigorúan kell értelmezni ahhoz, hogy a kibocsátási
egységek kereskedelmének közösségi rendszere hozzájárulhasson az éghajlatváltozás elleni harchoz.
A 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (1) bekezdése egyértelműen megjelöli, hogy a kiosztott teljes mennyiséget tilos túllépni,
és a 3. cikkének (3) bekezdése nem alapozhatja meg e teljes mennyiség módosítását. Gazdasági szempontból mindezt az a tény
indokolja, hogy az egységek teljes mennyiségének stabilitása alapvető fontosságú a kibocsátási egységek kereskedelme rendszerének
megfelelő működéséhez. A 3. cikk (3) bekezdése ugyanis bizonyos mérlegelési jogkört ruház az Egyesült Királyságra a megállapított
összeférhetetlenségeknek a 2. cikk alapján a Bizottság által feltételesen már jóváhagyott eszközöktől eltérő eszközökkel – de
csak az egységek esetlegesen szükséges újraosztásával – történő megszüntetésére.
A Bizottság kifejti, hogy a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (3) bekezdését ugyanezen határozat 3. cikkének (1) bekezdése
alapján meghatározott általános számok kontextusában kell olvasni. E határozat 3. cikkéből következik, hogy az Egyesült Királyság
egyértelműen meghatározott mozgástérrel rendelkezett arra, hogy az NKT‑ban felsorolt létesítmények és az új belépők között
újraossza az egységeit. Ennélfogva a Bizottság szerint az Egyesült Királyságnak nem kellett az egységek teljes mennyiségének
növelését kérnie. Mindazon tagállamok közül, amelyek ugyanezen 3. cikk (3)  bekezdését tartalmazó határozat címzettjei voltak,
az Egyesült Királyság volt az egyetlen, amely arra következtetett, hogy ez a rendelkezés az egységek teljes mennyiségének
növelésére szolgálhat.
A Bizottság hozzáfűzi, hogy azon NKT‑k esetében, amelyeknél a végső határozatban semmilyen összeférhetetlenséget nem állapított
meg, a 3. cikk (3) bekezdését (vagy annak megfelelőjét) valóban feleslegesnek kell tekinteni. A Bizottság előterjeszti, hogy
ezt a rendelkezést azért nem törölték a szövegből, mert a döntéshozatali eljárásnak csak nagyon késői szakaszában találtak
megoldást valamennyi összeférhetetlenség megszüntetésére. A Bizottság hozzáfűzi, hogy miután annak feleslegességét felismerték,
ezt a rendelkezést rendszeresen törölték a 2004. december hónapot követően elfogadott határozatok esetében.
Egyebekben a Bizottság azt állítja, hogy nem kifogásolta, hogy az Egyesült Királyság NKT‑ján belül az új belépők számára határozottan
nagyobb tartalékot hoz létre, mint a többi tagállam. A jóváhagyott egységek teljes mennyisége, amely magában foglalta az egyidejűleg
a létező létesítményeknek és az új belépőknek szánt kiosztásokat, igen nagy rugalmasságot biztosított az Egyesült Királyságnak
az egységeknek az új belépőknek szánt tartalékból a fennálló létesítményeknek való kiosztása tekintetében, ha az a 2004. július
7‑i határozat 3. cikke (2) bekezdésének keretében az adatok minőségének javítása miatt szükségesnek bizonyult.
Végül a Bizottság hangsúlyozza azt a tényt, hogy a 2004. június 9‑i levél nem igazolhatja az egységek teljes mennyiségének
növelését. Ez a levél megelőzi a 2004. július 7‑i határozatot, és ezért arra nem lehet hivatkozni az ez utóbbi határozatot
követően meghozott módosítások igazolására. Az Egyesült Királyság tehát a 2004. július 7‑i határozat eltérő értelmezésére
vonatkozóan semmilyen jogos elvárásra nem hivatkozhat.

Az Elsőfokú Bíróság álláspontja
A megtámadott határozatból kitűnik, hogy a Bizottság elfogadhatatlanság miatt elutasította az NKT‑nak az Egyesült Királyság
által 2004. november 10‑én javasolt módosításait azzal az indokkal, hogy azok a Bizottság által a 2004. július 7‑i határozatában
jóváhagyott egységek teljes mennyiségének túllépését eredményeznék. Ennélfogva a Bizottság, ahogyan azt a tárgyalás során
megerősítette, nem köteles megvizsgálni az Egyesült Királyság által javasolt módosítások megalapozottságát és különösen nem
azok összeegyeztethetőségét a III. mellékletben megfogalmazott követelményekkel vagy a 2003/87 irányelv 10. cikkének rendelkezéseivel.
Annak megvizsgálása érdekében, hogy a Bizottság joggal utasította‑e el a módosításokat mint elfogadhatatlanokat, először is
meg kell vizsgálni a Bizottság, illetőleg a tagállamok szerepét és hatáskörét a 2003/87 irányelvvel és különösen annak 9–11. cikkével
létrehozott rendszer keretében.
A 2003/87 irányelv fő célja, hogy 2005. január 1‑jétől létrehozza az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei kereskedelmének
közösségi rendszerét. Ez a rendszer a tagállamok által az említett irányelvben előírt követelmények alapján kidolgozott NKT‑kon
alapul. A 2005. január 1‑jén kezdődő hároméves időszak vonatkozásában így valamennyi tagállamot felhívták az első NKT kidolgozására.
Ezt az NKT‑t közzé kellett tenni, és arról legkésőbb 2004. március 31‑ig értesíteni kellett a Bizottságot és a többi tagállamot
a 2003/87 irányelv 9. cikkének (1) bekezdése alapján. Az NKT‑ban meg kellett jelölni, hogy „a tagállam összesen hány egységet
kíván[t] az adott időszakra kiosztani, és azokat miként kíván[t]a kiosztani” (lásd a fenti 2. pontot).
A kiosztandó egységek teljes mennyiségére és ezen egységeknek a szóban forgó létesítmények számára való kiosztására vonatkozó
végleges határozatot a 2003/87 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése alapján valamennyi tagállam esetében az időszak kezdete
előtt legalább három hónappal, azaz 2004. október 1‑je előtt kellett meghozni. Ugyanezen rendelkezés szerint a tagállamoknak
ebben a vonatkozásban a 2003/87 irányelv 9. cikkének megfelelően elkészített NKT alapján kellett meghozniuk a végleges határozataikat
(lásd a fenti 4. pontot).
A 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdéséből következik, hogy a Bizottság az NKT‑ról szóló értesítést követő három hónapon
belül ezt az NKT‑t vagy annak egy részét elutasíthatja (lásd a fenti 3. pontot). Ez a rendelkezés kifejti, hogy minden elutasításnak
azon kell alapulnia, hogy az NKT nem egyeztethető össze a 2003/87 irányelv III. mellékletében vagy 10. cikkében megfogalmazott
követelményekkel. Rá kell mutatni, hogy az említett irányelv nem ír elő az NKT elutasítására vonatkozó további indokot.
Ezenfelül, ahogyan azt a Bizottság a tárgyalás során elismerte, a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése kifejezetten
nem kötelezi a Bizottságot az NKT‑t jóváhagyó pozitív határozat meghozatalára, amennyiben nincs ok az NKT vagy az NKT egy
részének elutasítására. Ha a Bizottság az NKT‑ra az arról való értesítéstől számított három hónapon belül nem válaszol, az
NKT‑t a Bizottság által jóváhagyottnak kell tekinteni, és azt a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján a Bizottság
előzetes jóváhagyása nélkül nem lehet módosítani.
Hasonlóképpen a kiosztandó egységek teljes mennyiségére és az ezen egységeknek a szóban forgó létesítmények számára való kiosztására
vonatkozó végleges határozat tagállam általi, a 2003/87 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése alapján történő elfogadása attól
a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdésében előírt feltételtől függ, hogy a Bizottság az NKT valamennyi javasolt módosítását
elfogadta. Márpedig hangsúlyozni kell, hogy a 2003/87 irányelv 9. cikke (3) bekezdésének második mondata semmilyen korlátozást
nem ír elő a lehetséges módosítások tekintetében (lásd a fenti 3. pontot). Ennélfogva a Bizottság állításával ellentétben
valamennyi módosításról – függetlenül attól, hogy azt a tagállam saját maga javasolja, vagy hogy az az NKT Bizottság által
megállapított összeegyeztethetetlenségének kijavítása miatt válik szükségessé – értesíteni kell a Bizottságot, és annak azt
azelőtt kell elfogadnia, hogy a módosított NKT a 2003/87 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése alapján a tagállam által meghozott
határozat alapjául szolgálhatna.
Azt, hogy az NKT módosításai nem korlátozódnak a Bizottság által megállapított összeegyeztethetetlenségek kijavítására szolgáló
módosításokra, megerősíti az a tény, hogy a tagállam a 2003/87 irányelv 11. cikke (1) bekezdésének és III. melléklete (9) bekezdésének
megfogalmazása szerint köteles figyelembe venni a közvélemény észrevételeit az NKT‑ról való eredeti értesítését követően és
a végleges határozatot ugyanezen irányelv 11. cikkének (1) bekezdése alapján történő elfogadását megelőzően. Ez a nyilvános
konzultáció okafogyottá válna, és a közvélemény észrevételei pusztán elméleti jellegűek lennének, ha az NKT módosítására a
2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdésében előírt három hónapos határidő leteltét követően vagy a Bizottságnak ugyanezen
rendelkezés alapján hozott határozatát követően tehető javaslatok a Bizottság által tervezettekre korlátozódnának.
A Bizottság ragaszkodik ahhoz, hogy a nyilvánosság által a második konzultáció végén tett észrevételek, második nyilvános
konzultáció csak adatmódosítási célokra és esetlegesen, a teljes mennyiség korlátain belül, az egységek újrakiosztására szolgálhat,
azonban a teljes összeget nem növelheti (lásd a fenti 40. pontot). Ezt az érvet nem támasztja alá sem a 2003/87 irányelv 11. cikke
(1) bekezdésének, sem III. melléklete (9) bekezdésének megfogalmazása. Ezenfelül a Bizottság a 2004. január 7‑i közleményében
a második nyilvános konzultáció tárgyára vonatkozóan semmilyen korlátozást nem ír elő. Az említett közlemény 95. pontjából,
csakúgy mint a 96. pontjából, kitűnik, hogy „[a] tagállamnak minden olyan módosításról tájékoztatnia kell a Bizottságot, amelynek
a bevezetését az [NKT]‑ról való értesítést és annak közzétételét követő nyilvános konzultáció után és a végső határozatnak
a 11. cikk alapján történő elfogadása előtt tervezi”. Így lehetséges, hogy e nyilvános konzultáció számítási hibák meglétét
tárja fel, vagy új információk megszerzését teszi lehetővé, és ebből eredően a teljes kiosztandó mennyiséget meg kell növelni.
A 2003/87 irányelv megfogalmazásában vagy az általa létrehozott rendszer jellegében vagy céljaiban semmi sem zárja ki az ilyen
növelés lehetőségét.
Még ha a Bizottság által előterjesztettek szerint úgy is kellene tekinteni, hogy a második nyilvános konzultáció csak az egyéni
kiosztások kérdésére vonatkozhatott, a Bizottság nem bizonyította, hogy az egyéni kiosztásoknak e konzultáció alapján történő
lehetséges módosításai önmagukban nem eredményezhetik a teljes kiosztandó mennyiség módosítását. Ha például valamely egyéni
létesítménynek kiosztott egységeket alábecsülték, míg egy azonos méretű, versenyhelyzetben lévő létesítmény az egységekből
a helyes mennyiséget kapta, nem zárható ki, hogy az első létesítménynek kiosztott egységeket és ebből következően a kiosztott
egységek teljes mennyiségét módosítani kell.
Hozzá kell fűzni, hogy a 2003/87 irányelv célja az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek kereskedelmét hatékonyan bonyolító
európai piac létrehozása a gazdasági fejlődés és a munkalehetőségek lehető legkisebb csökkentése mellett (a 2003/87 irányelv
1. cikke és (5) preambulumbekezdése). Így, jóllehet a 2003/87 irányelv célja az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése
a Közösségnek és a tagállamoknak a Kiotói Jegyzőkönyvből származó kötelezettségvállalásainak megfelelően, ezt a célt – amennyiben
lehetséges – az európai gazdaság szükségleteinek tiszteletben tartásával kell megvalósítani. Ebből következik, hogy a 2003/87
irányelv keretében kidolgozott NKT‑knak figyelembe kell venniük a 2003/87 irányelv által érintett létesítmények és ágazatok
esetében előírt kibocsátásokra vonatkozó pontos adatokat és információkat. Amennyiben valamely NKT bizonyos ágazatok vagy
bizonyos létesítmények kibocsátási szintje vonatkozásában részben téves információkon vagy értékeléseken alapul, a szóban
forgó tagállam számára e problémák megoldása érdekében lehetőséget kell biztosítani, hogy javaslatot tegyen az NKT módosítására
– beleértve a kiosztandó egységek teljes mennyiségének megnövelését is –, mielőtt azoknak piaci következményei lennének. Mindazonáltal
a 2003/87 irányelv környezetvédelmi céljai tiszteletben tartásának biztosítása érdekében a Bizottságnak meg kell állapítania,
hogy a tagállam által javasolt módosítások összeegyeztethetők‑e az ugyanezen irányelv III. mellékletében megfogalmazott követelményekkel,
vagy az ugyanezen irányelv 10. cikkének rendelkezéseivel.
Úgy kell tehát tekinteni, hogy a 2003/87 irányelv megfogalmazásából, valamint az általa létrehozott rendszer általános felépítéséből
és céljaiból következik, hogy a Bizottság nem korlátozhatta a tagállamnak a módosítások javasolására vagy akár a módosítások
bizonyos kategóriáinak javasolására vonatkozó jogát. Ez különbözik attól a kérdéstől, hogy a szóban forgó módosítások összeegyeztethetők
voltak‑e a 2003/87 irányelv III. mellékletében és 10. cikkében előírt követelményekkel.
A Bizottság a 2004. július 7‑i határozatára hivatkozik annak alátámasztására, hogy korlátozott a megengedhető módosítások
terjedelme, különösen pedig azon egységek teljes mennyiségére vonatkozó módosítás tilalmának megalapozására, amelyeknek kiosztásáról
a tagállam dönt. A Bizottság kifejti, hogy a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (1) bekezdése kifejezetten azt tartalmazza,
hogy a teljes kiosztott mennyiség nem léphető túl.
Ez az érv nem fogadható el. A 2003/87 irányelv kifejezett megfogalmazásából, valamint az általa létrehozott rendszer általános
felépítéséből és céljaiból következik, hogy az Egyesült Királyság azt követően, hogy az NKT‑ról értesítette a Bizottságot,
egészen a Bizottság határozatának a 11. cikk (1) bekezdése alapján való elfogadásáig jogosult volt javaslatot tenni az NKT‑ja
módosítására, és a Bizottság az elutasító határozatának a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján való elfogadása
során nem akadályozhatta meg a tagállamot e jogának gyakorlásában (lásd a fenti a 54–61. pontot).
Ezenfelül a Bizottságnak ez az érve összeegyeztethetetlen a 2004. július 7‑i határozatának megfogalmazásával. Először is,
ahogyan a Bizottság a tárgyaláson elismerte, e határozat 2. cikkének b) pontjából következik, hogy az NKT azon módosításai,
amelyek azért váltak szükségessé, hogy az NKT a Gibraltáron elhelyezkedő létesítmények helyzetére is kiterjedjen, a kiosztott
egységek teljes mennyiségének növeléséhez vezethetnek. E határozat 3. cikkének (1) bekezdése ugyanis kifejezetten kilátásba
helyezte annak lehetőségét, hogy az említett teljes mennyiséget a 2. cikkben említett módosításokat követően a Bizottság előzetes
engedélye nélkül megnöveljék (lásd a fenti 10. pontot). A Bizottság legalábbis hallgatólagosan így azt is elismerte, hogy
az ilyen módosítás a 2003/87 irányelv III. mellékletében meghatározott követelmények sérelme nélkül lehetséges. Ebből következően
a Bizottság álláspontja önellentmondást tartalmaz, mivel egyrészt lehetővé teszi a kiosztandó teljes mennyiség megnövelését
az NKT‑ban általa megállapított hiányosságok pótlása céljából, másrészt azonban megtagadja az ilyen módosítások figyelembe
vételét, ha azokat a szóban forgó tagállam javasolja.
Másodszor a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (3) bekezdése, ami a 2003/87 irányelv 9. cikke (3) bekezdése közvetlen
alkalmazásának minősül, nem korlátozza a 2003/87 irányelv 11. cikke (1) bekezdése alapján hozott végleges határozat elfogadása
előtt engedélyezhető módosítások terjedelmét. Ugyanis mivel a Bizottság előzetes jóváhagyása nélkül elfogadható módosításokat
a 2004. július 7‑i határozat 2. cikke és 3. cikkének (2) bekezdése írja elő, az említett határozat 3. cikkének (3) bekezdése
„bármely” ettől eltérő módosításra vonatkozik, ebbe potenciálisan beleértve a kiosztandó egységek teljes mennyiségének módosításait
is. Ezenkívül a Bizottság állításával ellentétben a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (1) bekezdése mindössze azt írja
elő, hogy az ilyen módosítás hiányában az Egyesült Királyság nem lépheti túl az NKT‑jában szereplő egységek teljes mennyiségét.
A Bizottság szerint a 2004. július 7‑i határozat 3. cikkének (3) bekezdése megadja az Egyesült Királyságnak azt a lehetőséget,
hogy az NKT‑ja összeegyeztethetetlenségeit a 2. cikkben meghatározottaktól eltérő eszközökkel szüntesse meg. Azonban ahogyan
arra az Egyesült Királyság rámutat, a Bizottság a más tagállamok által benyújtott NKT‑kat anélkül hagyta jóvá, hogy hiányosságokat
állapított volna meg a 3. cikk (3) bekezdéséhez hasonló rendelkezést tartalmazó határozatokban. Ebből következően a Bizottság
állításával ellentétben – e rendelkezés alapján – volt lehetőség a Bizottság által megállapított hiányosságokra vonatkozó
módosításoktól eltérő módosításokat javasolni.
Egyebekben a Bizottság előterjeszti, hogy az egységek teljes mennyiségének túllépésével járó minden módosítást ki kell zárni,
mivel az kedvezőtlen hatással járhat a piac stabilitására (lásd a fenti 38. és 45. pontot). Meg kell állapítani, hogy ezen
érvet a Bizottság jogilag nem kellően támasztotta alá.
Mindenesetre eltúlzott ugyanis a Bizottság azon állítása, amely szerint a javasolt módosítások súlyos következményekkel járnának
az egységek hiányára, és jelentős hatással lennének a piaci árra. Az nem vitatott, hogy az Egyesült Királyság 2004. április
30‑án közölte az NKT‑t, kifejezetten megjelölve, hogy ideiglenesen 736 Mt CO
egység teljes mennyiséget kíván kiosztani a 2005–2006‑os időszakra (lásd a fenti 6. pontot). Ezt követően 2004. november
10‑én az Egyesült Királyság közölte a Bizottsággal az egységek teljes mennyiségének 736 Mt CO
‑ról 756,1 Mt CO
–ra való növelésére (lásd a fenti 12. pontot), azaz 2,7%‑os növelésre vonatkozó javaslatát. Mivel ezt a módosítást a közvélemény
észrevételeinek megismerése az Egyesült Királyság egyidejűleg közzétette, meg kell állapítani, hogy erről a növekedésről az
érintett gazdasági szereplőket hét héttel a piac megnyitása előtt tájékoztatták.
Ezenfelül a 2004. július 7‑i határozatban a Bizottság elismerte, hogy a kiosztandó egységek teljes mennyiségének módosítása
még a piac megnyitását követően is szükségesnek bizonyulhat, függetlenül az NKT módosításának a 2003/87 irányelv 29. cikkében
vis maior
esetére előírt lehetőségétől. A Bizottság az említett határozat (8) preambulumbekezdésében kilátásba helyezte a kiosztott
egységek teljes mennyisége módosításának lehetőségét a közösségi rendszerből kizárt létesítmények esetében 2006. december
31‑ig a 2003/87 irányelv 27. cikke alapján. Ennélfogva a Bizottság azon alapuló érve, hogy a piac stabilitása kógens szabálynak
minősül – főként a piac megnyitása előtt javasolt módosítások vonatkozásában – eltúlzott, tehát nem fogadható el.
Mindenesetre egy olyan piac kontextusában, ahol a tagállamok a Bizottság 2005. június 20‑i sajtóközleménye szerint 6 572 Mt CO
teljes egység mennyiséget osztottak ki, a Bizottság nem magyarázta meg, hogy a hét héttel a piac megnyitása előtt bejelentett,
20,1 Mt CO
–dal való növelés hogyan destabilizálhatta volna a piacot. Egyébként rá kell mutatni, hogy 2004. november 10‑én, azon a napon,
amikor az Egyesült Királyság a szóban forgó módosításokat javasolta, a Bizottság kilenc tagállam NKT‑ja vonatkozásában még
mindig nem hozott határozatot a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján.
A Bizottság hallgatólagosan hivatkozott arra a tényre, hogy az Egyesült Királyságnak a 2003/87 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése
alapján a határozatot 2004. szeptember 30. előtt kellett volna meghoznia, és ezen időpontot követően már nem volt jogosult
javasolni az NKT módosítását. Ebben a tekintetben meg kell állapítani, hogy ezt a megfontolást megemlíti ugyan a megtámadott
határozat (6) preambulumbekezdése, nem az képezi az elutasítás okát. A módosításokat mint elfogadhatatlanokat azért utasították
el, mert azok túllépték a 2004. július 7‑i határozatban rögzített teljes mennyiségeket.
Ezenfelül nem vitatott, hogy az Egyesült Királyság jóhiszeműen járt el azáltal, hogy az NKT közlését követően azon továbbra
is dolgozott, és azáltal, hogy lépéseket tett annak érdekében, hogy a 2003/87 irányelv által érintett ágazatok kibocsátási
előrejelzéseiről pontosabb információkat szerezzen be. A Bizottság által az Egyesült Királyság állandó képviselőjéhez 2004.
október 11‑én intézett levélben a Bizottság, miután rámutatott, hogy az Egyesült Királyság nem tartotta be a 2004. szeptember
30‑i határidőt, tudomásul vette „azt az előrelépést, amelyet a hatóságai a határozat követelményeinek való megfelelés érdekében
tesznek”, és felhívta az Egyesült Királyságot, hogy a lehető leghamarabb közölje vele a szükséges információkat. A Bizottság
e magatartására tekintettel nem állíthatta azt, hogy a 2004. szeptember 30‑i időpont elévülési jellegű volt a tagállamok azon
lehetősége vonatkozásában, hogy a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján az NKT módosításait javasolják.
Az Egyesült Királyság azon érve esetében, amely szerint a Bizottsággal eredetileg közölt NKT ideiglenes jellegű volt, elegendő
megállapítani, hogy mivel bizonyított, hogy a szóban forgó tagállam jogosult volt a Bizottság részére módosításokat javasolni
a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdésében előírt három hónapos határidő leteltét követően vagy az e cikk alapján meghozott
határozatot követően, nincs jelentősége annak, hogy az NKT‑t „ideiglenes”‑nek jelölték meg az eredeti értesítésben. Ahogyan
a Bizottság rámutatott, valamely tagállam hiányos NKT közlésével nem halaszthatja vég nélkül a Bizottság határozatának a 2003/87
irányelv 9. cikkének (3) bekezdése alapján való meghozatalát. Ha azonban az NKT hiányos vagy „ideiglenes”, a Bizottságnak
jogában áll azt elutasítani vagy azért, mert az nem összeegyeztethető a 2003/87 irányelvben megállapított követelményekkel,
vagy azért, mert az a Bizottságot megakadályozza az említett követelményekkel való összeegyeztethetősége értékelésében. Ezekben
az esetekben a Bizottságnak az NKT elutasításával jogában áll kötelezni a tagállamot az új, teljes NKT közlésére, mielőtt
a 2003/87 irányelv 11. cikkének (1) bekezdése alapján meghozná a határozatát. A Bizottság állításával ellentétben nincs ok
annak feltételezésére, hogy hiányos NKT közlése esetén a 2003/87 irányelv 9. cikkének (3) bekezdésében a számára a terv elutasítására
meghatározott három hónapos határidő nem kezdődhet el.
Az előzőekre tekintettel meg kell állapítani, hogy a Bizottság tévesen alkalmazta a jogot azáltal, hogy az Egyesült Királyság
által javasolt módosításokat elfogadhatatlanság miatt elutasította. Ebből következően helyt kell adni az Egyesült Királyság
által előterjesztett egyetlen jogalapnak, és a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §‑a alapján az Elsőfokú Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére,
ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bizottságot, mivel pervesztes lett, az Egyesült Királyság kérelmének megfelelően kötelezni
kell saját és az Egyesült Királyság költségeinek viselésére is.
A fenti indokok alapján
AZ ELSŐFOKÚ BÍRÓSÁG (első tanács)
a következőképpen határozott:
1)
Az Elsőfokú Bíróság megsemmisíti az Egyesült Királyság által az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek kiosztásáról
benyújtott nemzeti kiosztási terv javasolt módosításáról szóló, 2005. április 12‑i C (2005) 1081 végleges bizottsági határozatot.
2)
A Bizottság maga viseli saját költségeit, valamint az Egyesült Királyságnál felmerült költségeket.
Cooke
García‑Valdecasas
Labucka
Kihirdetve Luxembourgban, a 2005. november 23‑i nyilvános ülésen.
E. Coulon

R. García‑Valdecasas
hivatalvezető

elnök
*
Az eljárás nyelve: angol.