CELEX: 62005CJ0100
Tolliseadustik
Tollivõla kindlaksmääramine
Tolliseadustiku artikli 121 alusel asjaomase isiku poolt määratud ja tolli poolt kinnitatud kompensatsioonitoodete imporditollimaksu summa
Tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel arvutatav tollimaksu summa
Enam makstu tagasimaksmine tolliseadustiku artikli 236 alusel

Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik
(EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307; edaspidi „tolliseadustik”), artikli 121 lõike 1, artikli 122 punkti c ja
artikli 236 tõlgendamist.
See taotlus esitati ASM Lithography BV (edaspidi „ASM Lithography”) ja Inspecteur van de Belastingdienst-Douane Zuid/kantoor
Roermond’i (edaspidi „inspektor”) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab 1998. aasta oktoobrist kuni 2000. aasta juulini vabasse
ringlusse lubatud kaupadega seotud tollimaksu tagasimaksmise taotlust.

Õiguslik raamistik
Tolliseadustiku artikkel 114 sätestab:
„1.      Ilma et see piiraks artikli 115 kohaldamist, võimaldab seestöötlemise protseduur kasutada ühenduse tolliterritooriumil ühe
või mitme töötlemistoimingu käigus järgmisi kaupu:
a)      ühenduseväline kaup, mis on määratud ühenduse tolliterritooriumilt reekspordiks kompensatsioonitoodete kujul, ilma et sellise
kauba suhtes kohaldataks imporditollimaksu või kaubanduspoliitilisi meetmeid;
b)      […]
2.      Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
peatamissüsteem
– lõike 1 punktis a osutatud seestöötlemisega seotud soodustuste süsteem;
[…]
d)
kompensatsioonitooted
– kõik töötlemistoimingute tulemusel saadud tooted;
[…]”.
Tolliseadustiku artikli 121 lõige 1 sätestab:
„Kui artiklist 122 ei tulene teisiti, määratakse tekkinud tollivõlast tulenev tasumisele kuuluv maksusumma, võttes aluseks
importkauba suhtes selle seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal kohaldatavad maksustamiselemendid.”
Tolliseadustiku artikkel 122 näeb ette:
„Erandina artiklist 121:
a)      tuleb kompensatsioonitoodetelt tasuda asjakohased imporditollimaksud, kui:
–        kompensatsioonitooted lubatakse vabasse ringlusse ja need esinevad kooskõlas komiteemenetlusega vastuvõetud nimekirjas, tingimusel
et neid on proportsionaalselt eksporditud kompensatsioonitoodetega, mida nimekirjas ei esine. Loa omanik võib taotleda, et
nendelt toodetelt tasumisele kuuluv tollimaks määratakse vastavalt artiklis 121 määratletud maksustamiselementidele;
–        kompensatsioonitoodetelt tuleb tasuda ühise põllumajanduspoliitika raames kehtestatud maksud ja kui seda nõutakse kooskõlas
komiteemenetlusega vastuvõetud sätetes;
b)      tuleb kompensatsioonitoodetelt tasuda imporditollimaks, mis on arvutatud kooskõlas eeskirjadega, mida kohaldatakse kõnealuse
tolliprotseduuri või vabatsoonide ja vabaladude suhtes, kui kompensatsioonitoodete suhtes on kohaldatud peatamismenetlust
või on need paigutatud vabatsooni või vabalattu.
Siiski,
–        võib asjaomane isik taotleda tollimaksu määramist kooskõlas artikliga 121,
–        kui kompensatsioonitoodetele on määratud mõni muu eespool mainitud tollikäitlusviis kui töötlemine tollikontrolli all, peab
tasumisele kuuluv imporditollimaksu summa olema vähemalt võrdne artikli 121 kohaselt arvutatud summaga;
c)      võib kompensatsioonitoodete suhtes kohaldada sätteid, mis reguleerivad tollimaksu määramist tollikontrolli all töötlemise
protseduuri puhul, kui importkauba oleks võinud sellele protseduurile suunata;
[…]”.
Tolliseadustiku artikkel 130 sätestab:
„Tollikontrolli all töötlemise protseduur võimaldab kasutada ühendusevälist kaupa ühenduse tolliterritooriumil toimingutes,
mis muudavad kauba laadi või kuju, ilma et selle suhtes kohaldataks imporditollimakse või kaubanduspoliitilisi meetmeid, ning
samuti lubada selliste toimingute käigus saadud tooteid vabasse ringlusse asjakohase imporditollimaksu summa tasumisel. Selliseid
tooteid nimetatakse töödeldud toodeteks.”
Tolliseadustiku artikkel 236 sätestab:
„1.      Impordi- või eksporditollimaks makstakse tagasi, kui on kindlaks tehtud, et selle summa tasumise ajal ei tulenenud see summa
seadusest või selle summa kohta tehti arvestuskanne vastuolus artikli 220 lõikega 2.
[…]
Tollimaksu ei maksta tagasi ega vähendata, kui seadusest tulenevast tollimaksu summast erineva summa tasumise või sellest
erineva summa kohta arvestuskande tegemise tingis asjaomase isiku tahtlik tegevus.
2.      Impordi- või eksporditollimaks makstakse tagasi või seda vähendatakse taotluse alusel, mis tuleb esitada asjakohasele tolliasutusele
kolme aasta jooksul arvestades kuupäevast, kui selle tollimaksu summa võlgnikule teatati.
[…]”.
Nõukogu 24. märtsi 1997. aasta otsusega 97/359/EÜ infotehnoloogiatoodete tollimaksude kaotamise kohta (EÜT L 155, lk 1; ELT
eriväljaanne 11/26, lk 3) kiideti ühenduse nimel heaks infotehnoloogiatoodetega kauplemise leping koos selle rakendamist käsitleva
teatisega. Singapuris toimunud Maailma Kaubandusorganisatsiooni esimesel konverentsil vastu võetud 13. detsembri 1996. aasta
ministrite deklaratsioonist ning selle lisadest ja manustest koosneva lepingu eesmärk on konsolideerida ja hiljemalt 1. jaanuariks
2000 kõrvaldada teatud infotehnoloogiatoodete tollimaksud.
Pärast nimetatud ministrite deklaratsiooni, mis oma lisas kutsus osalejaid üles ühepoolselt kõrvaldama tollimakse enne 1. jaanuari
2000, võttis Euroopa Liidu Nõukogu vastu 3. novembri 1997. aasta määruse (EÜ) nr 2216/97, millega muudetakse määrust (EMÜ)
nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta ning peatatakse ühepoolselt ühise tollitariifistiku
tollimaksude sissenõudmine teatavate infotehnoloogiatoodete osas (EÜT L 305, lk 1).
Määruse nr 2216/97 artikkel 3 lisas määruse nr 2658/87 I lisa teise osa 3. veeru teatud CN-koodidele joonealuse märkuse z:
„Tollimaksu sissenõudmine on ühepoolselt määramata ajaks peatatud.”
Komisjoni 29. juuli 1998. aasta määrus (EÜ) nr 1677/98, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse
rakendussätted määrusele nr 2913/92 (EÜT L 212, lk 18; ELT eriväljaanne 02/09, lk 30) lisas komisjoni 2. juuli 1993. aasta
määruse nr 2454/93 (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3) lisa 87 esimeses veerus asuvasse nende kaupade nimekirja,
mille puhul on lubatud töötlemine tollikontrolli all, elektroonilised komponendid, mille puhul on lubatud töötlemistoimingud
nimetatud lisa teises veerus ette nähtud infotehnoloogiatoodete saamiseks.
Määruse nr 1677/98 III lisa kohaselt „[täiendati] [l]isa 87 […] järgmise punktiga:

1. veerg
2. veerg
Jrk nr
Kaubad, mille puhul on lubatud töötlemine tollikontrolli all
Lubatud töötlemistoimingud
„18
Elektroonilised komponendid, osad, koostud (sh osakoostud) või materjalid (elektroonilist laadi või mitte), mis on olulised
töödeldud toote elektroonilise töö puhul
Töötlemine järgmistesse alam-rubriikidesse kuuluvate infotehnoloogiatoodete saamiseks:
1) […]
2) nõukogu määruse (EÜ) nr 2216/97 […] artiklitega 1, 2 või 3 ettenähtud CN-alamrubriik, kus tollimaksu peatamine hakkab kehtima
loa väljaandmiskuupäeval.
[…]””

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
ASM Lithography tegeleb infotehnoloogiatööstuses kiipide tootmiseks kasutatavate seadmete (järgurite) väljatöötamise ja tootmisega.
Oma tegevuse raames ostab ta väljaspoolt ühendust komponente ja osaliselt kokkupandud osi, mida kasutatakse nii järgurite
ning taaste- ja skaneerimissüsteemide tootmiseks kui ka osalistes koostudes või siis ka ostjatele tarnitud varuosadena.
ASM Lithography sai tolliseadustikuga kehtetuks tunnistatud nõukogu 16. juuli 1985. aasta määruse (EMÜ) nr 1999/85 seestöötlemisega
seotud soodustuste süsteemi kohta (EÜT L 188, lk 1) alusel alates 1. jaanuarist 1988 piiramata ajaks loa seestöötlemiseks
peatamissüsteemi vormis.
ASM Lithography müüb osa kompensatsioonitoodetest väljaspool ühendust. Ta peab perioodiliselt tollile esitama taotluse raamatupidamisarvestuse
kontrollimiseks seoses töötlemata kaupade ja eksporditud kompensatsioonitoodetega.
Teine osa kompensatsioonitoodetest ja muutmata kujul importkaubad lubatakse vabasse ringlusse. Enamikule infotehnoloogiatoodetest
võib kohaldada määruse nr 2216/97 alusel tollimaksu sissenõudmise peatamise menetlust. Alates 1998. aasta augustist on elektroonilised
komponendid määrusega nr 1677/98 lisatud nende kaupade hulka, millele võib kohaldada tollikontrolli all töötlemise protseduuri.
ASM Lithography esitas ajavahemikul oktoobrist 1998 kuni juulini 2000 igakuise kokkuvõtte vabasse ringlusesse lubatud kompensatsioonitoodete
kohta, mis sisaldas eelkõige imporditud kauba arvet, kohaldatavat tariifi, sihtkoha, päritolu ja lähtekoha halduskoode, tolliväärtust
ja tasumisele kuuluvat tollimaksu summat.
ASM Lithography arvutas tasumisele kuuluva tollimaksu summa vastavalt tolliseadustiku artiklile 121, võttes aluseks asjaomaste
kaupade suhtes nende seestöötlemise protseduurile suunamise ajal kohaldatavad maksustamiselemendid. Eelotsusemenetluses esitatud
teabest tuleneb, et kui see äriühing oleks tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel tuginenud määruste nr 2216/97 ja nr 1677/98
koostoimele, oleks tollimaksu summa arvutamine põhinenud kompensatsioonitoodete maksustamiselementidel ja tollimaksu oleks
tulnud tasuda ainult 2–3% asjaomastelt komponentidelt, samas kui 97–98% imporditud toodetele oleks kohaldatud nullmääraga
tariifi.
Inspektor koostas ASM Lithography esitatud kokkuvõtete põhjal maksuotsuse, märkides, et „maksukohustus on tekkinud vastavalt
[tolliseadustiku] artikli 204 lõike 1 punktile a kuna, [seestöötlemisel] lubatud maksuvabastus ei ole enam kehtiv” ja et „see
maksuotsus on esialgne”. Tollivõlg määrati kindlaks tolliseadustiku artikli 121 lõiget 1 kohaldades ja see vastas summale,
mille ASM Lithography oli igakuistes kokkuvõtetes arvutanud.
Pärast tollivõlast tuleneva maksusumma tasumist esitas ASM Lithography 26. aprillil 2001 inspektorile tolliseadustiku artikli 236
alusel imporditollimaksu tagasimaksmise taotluse kogusummas 2 105 393,20 Hollandi kuldnat (955 385,78 eurot); see taotlus
jäeti rahuldamata. Hiljem esitatud vaie tunnistati 2. mai 2002. aasta otsusega põhjendamatuks.
ASM Lithography esitas seejärel kaebuse Gerechtshof te Amsterdamile. See kohus märgib, et kompensatsioonitoodete vabasse ringlusse
lubamisel ei taotlenud ASM Lithography otseselt nendele toodetele tollikontrolli all töötlemise protseduuri sätete kohaldamist
tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel ning ta esitas nimetatud protseduuri kohaldamise taotluse alles pärast maksuotsuse
koostamist tolliseadustiku artikli 121 lõike 1 alusel, ilma et ta oleks nimetatud maksuotsuse peale vaiet esitanud.
Gerechtshof te Amsterdam kahtleb siiski, kas sellistel juhtudel peab tollivõlast tuleneva maksusumma arvutama tolliseadustiku
artikli 121 lõike 1 või tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel ning seetõttu otsustas ta menetluse peatada ja esitada
Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas selliste kompensatsioonitoodete puhul, mis on vaatluse all käesolevas asjas ja mis on vabasse ringlusse lubatud, tuleb
tollivõlg määrata tolliseadustiku artikli 122 punkti c maksustamiselemente kohaldades, isegi kui asjaomane isik ei ole selle
kohta otseselt eelnevat taotlust esitanud?
2.      Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas taotlust tollivõlast tuleneva maksusumma ümberarvutamiseks tolliseadustiku
artikli 122 punkti c maksustamiselementide alusel saab aktsepteerida, kui see on esitatud hiljem – pärast tollivõlast tuleneva
sellise maksusumma teatamist, mis on arvutatud tolliseadustiku artikli 121 lõike 1 maksustamiselementide alusel – tolliseadustiku
artikli 236 alusel esitatud tagasimaksmise taotluse raames?”

Eelotsuse küsimused

Esimene küsimus
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas tolliseadustiku artikli 122 punkti c tuleb tõlgendada
nii, et kompensatsioonitoodete vabasse ringlusse lubamisel tekkinud tollivõlast tuleneva maksusumma määramisel peab liikmesriigi
toll kohaldama tollikontrolli all töötlemise protseduuri maksustamisreegleid, kui importkauba oleks võinud sellele protseduurile
suunata, samas kui asjaomane äriühing ei olnud seda otseselt taotlenud.
Tolliseadustiku artiklid 121 ja 122 kehtestavad seestöötlemise protseduuri alusel imporditud kaupadele kaks erinevat tollivõla
arvutamise alust.
Tolliseadustiku artikkel 121 sisaldab kõikidele sellise protseduuri alusel imporditud kaupadele kohaldatavat üldreeglit, mille
kohaselt tekkinud tollivõlast tulenev maksusumma määratakse võttes aluseks maksustamiselemendid, mida kohaldatakse importkauba
suhtes selle kauba seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal.
Tolliseadustiku artikkel 122 sisaldab seevastu erandeid nimetatud reeglist, kehtestades nende erijuhtumite loetelu, mille
korral määratakse kompensatsioonitoodete puhul tollivõlast tulenev maksusumma teiste kriteeriumide kohaselt kui need, mis
on kindlaks määratud artiklis 121.
Tolliseadustiku artiklite 121 ja 122 sõnastusest tuleneb, et viimast artiklit kohaldatakse erandina esimesest; üldjuhul peab
toll seestöötlemise protseduurile suunatud importkaupade vabasse ringlusse lubamisel määrama tollivõlast tuleneva maksusumma
vastavalt artiklile 121. Nagu Madalmaade valitsus oma märkustes õigesti välja tõi, saab sellest erandit teha ainult tolliseadustiku
artiklis 122 ettenähtud juhtudel.
Kohtuistungi ajal väitis ASM Lithography, et tolliseadustiku artikli 122 kohaldamiseks ja täpsemalt selle artikli punktis c
toodud reegli kohaldamiseks ei ole vaja asjaomase isiku eelnevat taotlust. Artiklis 122 toodud sätteid kohaldatakse erinevalt
tolliseadustiku artiklis 121 toodust ainult erijuhtudel, kuna neist artiklitest esimesena mainitu on
lex specialis
teisena mainitud artikli suhtes.
Selle põhjendusega ei saa nõustuda.
Tolliseadustiku artikli 122 punktid a–c nimetavad mitmeid olukordi, milles kompensatsioonitooted võivad tasumisele kuuluva
imporditollimaksu summa määramise seisukohalt olla. Juba selle artikli punktide a ja b sõnastusest tuleneb, et kui kompensatsioonitoodete
puhul esineb üks nimetatud olukordadest, siis on mainitud sätetes toodud reeglite kohaldamine liikmesriigi tollile kohustuslik,
samas võivad asjaomased isikud teatud asjaoludel taotleda maksustamist kooskõlas tolliseadustiku artikliga 121.
See ei ole aga nii tolliseadustiku artikli 122 punktis c toodud reegli puhul. Sellisena, nagu see säte on sõnastatud, ei pane
see liikmesriigi tollile kohustust, vaid piirdub normiga, mille kohaldamine on valikuline, sätestades, et erandina artiklist 121
võib kompensatsioonitoodete suhtes kohaldada tollikontrolli all töötlemise protseduuri maksustamisreegleid, kui importkauba
oleks võinud sellele protseduurile suunata.
Sellest tuleneb, et seoses tollivõlast tuleneva maksusumma määramisega ei pane tolliseadustiku artikli 122 punkt c kompensatsioonitoodete
vabasse ringlusse lubamisel liikmesriigi tollile kohustust omal algatusel kohaldada tollikontrolli all töötlemise protseduuri
maksustamisreegleid; isegi siis, kui need reeglid on asjaomasele isikule soodsamad, tuleb seda sätet kohaldada ainult juhul,
kui see isik seda otseselt taotleb. Tolliseadustiku sätetest ei tulene, et ühenduse õiguslooja kavatses panna siseriiklikele
asutustele võlgnike eest hoolitsemise kohustuse, mille kohaselt need asutused peavad hoolitsema võlgnike huvide eest, kohaldades
soodsamaid maksustamisreegleid.
Seda tõlgendust kinnitab tolliseadustiku artikli 62 lõige 1, mille kohaselt on kauba tolliladustamisprotseduurile suunamise
deklaratsiooni osas deklarandi ülesanne kanda deklaratsioonile „kõik[..] vajalik[ud] andme[d] seda tolliprotseduuri reguleerivate
sätete rakendamiseks, millele kaup on deklareeritud”. Samasugune tollile vajaliku teabe esitamise kohustus on kõikidel deklarantidel
tolliseadustiku artikli 4 punkti 18 mõttes.
Seega tuleb esimesele küsimusele vastata, et tolliseadustiku artikli 122 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kompensatsioonitoodete
vabasse ringlusse lubamisel tekkinud tollivõlast tuleneva maksusumma määramisel ei pea liikmesriigi toll, välja arvatud juhul,
kui asjaomane isik seda otseselt taotleb, kohaldama tollikontrolli all töötlemise protseduuri puudutavaid maksustamisreegleid,
kui importkauba oleks saanud suunata sellele protseduurile.

Teine küsimus
Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus tegelikult teada, kas tolliseadustiku artiklit 236 tuleb tõlgendada
nii, et liikmesriigi toll peab menetlema imporditollimaksu tagasimaksmise taotlust, mis võib kaasa tuua tolli poolt tollivõlast
tuleneva maksusumma ümberarvutamise tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel, samas kui sellest võlast tulenev maksusumma
on juba tolliseadustiku artikli 121 alusel arvutatud ja see on asjaomasele isikule teatatud.
Oma märkustes väidab Madalmaade valitsus, et kuna tollil oli õigus kohaldada tolliseadustiku artiklit 121, tulenes tollivõlast
tulenev maksusumma selle tasumise ajal seadusest ja kui selle võla arvutamise meetodi valik on jäetud asjaomasele isikule,
ei tohiks viimane igal juhul tugineda tolliseadustiku artiklile 236, et taotleda hiljem teise arvutamismeetodi kohaldamist,
mis viiks tema jaoks soodsama lahenduseni.
Selle põhjendusega ei saa nõustuda.
Tolliseadustiku artikli 236 sõnastusest tuleneb, et toll maksab tollimaksu tagasi, kui on kindlaks tehtud, et selle summa
tasumise ajal ei tulenenud see summa seadusest.
On õige, et esimesele küsimusele antud vastusest tuleneb, et liikmesriigi tollil on õigus tollivõlast tulenev maksusumma määrata
vastavalt tolliseadustiku artiklile 121, kui asjaomane isik ei taotle otseselt, et kompensatsioonitoodete suhtes kohaldataks
tollikontrolli all töötlemise protseduuri maksustamisreegleid, kui importkauba oleks saanud suunata sellele protseduurile.
Sellest tuleneb, et sellises olukorras on alust järeldada, et imporditud kaubale kohaldati õigesti imporditollimaksu ja seega
on imporditollimaks kogutud seadusest tulenevalt. See on nii käesolevas asjas, kuna vabasse ringlusse lubatud kompensatsioonitoodete
igakuist kokkuvõtet esitades arvestas ASM Lithography tasumisele kuuluva tollimaksu summa tolliseadustiku artikli 121 alusel
ja Madalmaade toll koostas nimetatud ettevõtja poolt arvutatud summale vastava maksuotsuse sama sätet kohaldades.
Siiski ei saa asjaolu, et käesoleval juhul tulenes tollimaks tasumise ajal seadusest, kuna puudus ASM Lithography taotlus
tolliseadustiku artikli 122 punkti c kohaldamiseks, tuua kaasa selle, et kõnealuse tollimaksu peab hiljem, vaatamata sellekohasele
hilisemale taotlusele, samastama seadusest tulenevate tollimaksudega tolliseadustiku artikli 236 lõike 1 tähenduses, kuna
ühelt poolt tuleneb tollimaksu tasumise ajal taotluse puudumine tahtmatu tegemata jätmise tõttu tekkinud eksimusest, mida
ei saa pidada valikuks, mis oma tähendusest tulenevalt eeldab vaba tahet, ja teiselt poolt on selge, et selle taotluse tõttu
oleksid seadusest tulenevad tollimaksud tasutud summast madalamad, st maksusumma oleks null (vt selle kohta 20. oktoobri 2005. aasta
otsus kohtuasjas C‑468/03: Overland Footwear, EKL 2005, lk I‑8937, punktid 68 ja 69).
Sellest tuleneb, et kui tolliseadustiku artiklis 236 ette nähtud tingimused on täidetud, eelkõige kui deklarandi eksimus ei
olnud tahtlik, ja taotluse esitamise tähtajast, mis on tollimaksu tagasimaksmise taotluse puhul kolm aastat, on kinni peetud,
siis kuulub see säte kohaldamisele olukorras, kui imporditollimaksu tagasimaksmise taotlus esitatakse pärast seda, kui deklarant
on esitanud vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni, milles ta ekslikult arvutas tollivõlast tuleneva maksusumma tolliseadustiku
artikli 121 alusel, selle asemel et taotleda sama seadustiku artikli 122 punkti c alusel, et see summa määrataks kindlaks
tollikontrolli all töötlemise protseduuri maksustamisreegleid kohaldades. Nende tingimuste täitmist peab kontrollima siseriiklik
kohus.
Eeltoodust tuleneb, et tolliseadustiku artiklit 236 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi toll peab menetlema imporditollimaksu
tagasimaksmise taotlust, kui tehakse kindlaks, et asjaomase isiku vea, mitte valiku tõttu määrati tollivõlast tulenev maksusumma
tolliseadustiku artikli 121 alusel ja see teatati asjaomasele isikule, isegi kui see taotlus toob kaasa selle, et toll arvutab
tollivõlast tuleneva maksusumma ümber tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
1.
Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 122 punkti c
tuleb tõlgendada nii, et kompensatsioonitoodete vabasse ringlusse lubamisel tekkinud tollivõlast tuleneva maksusumma määramisel
ei pea liikmesriigi toll, välja arvatud juhul, kui asjaomane isik seda otseselt taotleb, kohaldama tollikontrolli all töötlemise
protseduuri puudutavaid maksustamisreegleid, kui importkauba oleks saanud suunata sellele protseduurile.
2.
Määruse nr 2913/92 artiklit 236 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi toll peab menetlema imporditollimaksu tagasimaksmise
taotlust, kui tehakse kindlaks, et asjaomase isiku vea, mitte valiku tõttu määrati tollivõlast tulenev maksusumma selle määruse
artikli 121 alusel ja see teatati asjaomasele isikule, isegi kui see taotlus toob kaasa selle, et toll arvutab tollivõlast
tuleneva maksusumma ümber tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hollandi.