CELEX: 62004TJ0435
közszolgálat
Megsemmisítés iránti kereset
Egyenlő bánásmód

1.
Tisztviselők – Előléptetés – Új előléptetési rendszer elfogadása
(Személyzeti szabályzat, 45. cikk)
2.
Tisztviselők – Előléptetés – Új előléptetési rendszer elfogadása
(Személyzeti szabályzat, 45. cikk)
3.
Tisztviselők – Elvek – A jogszerűség és a jogbiztonság elve
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
4.
Tisztviselők – Előléptetés – Új előléptetési rendszer elfogadása
(Személyzeti szabályzat, 45., 90. és 91. cikk)
1.
Nincs szó visszamenőleges hatályról, ha valamely szabályozás módosításait a korábbi szabályozás hatálya alatt keletkezett
helyzetek jövőbeli hatásaira alkalmazzák, mivel a jogos bizalom elve nem terjeszthető ki olyan mértékben, hogy az általánosságban
megakadályozza az ilyen alkalmazást. Ennélfogva nincs szó az új értékelési és előléptetési rendszer bevezetésére vonatkozóan
valamely intézmény által elfogadott belső szabályozás visszamenőleges alkalmazásáról, ha e szabályozás az előléptetési pontok
új számítási módja következményeként a hatálybalépését követő előléptetési időszaktól kezdődően azzal a hatással járt, hogy
valamely tisztviselő érdempontjainak az előző szabályozás alapján megállapított korábbi egyenlegét nem vették figyelembe.
Ugyanis az új rendszer hatálybalépését követően az adminisztráció köteles az érdempontok egyenlegének a korábbi előléptetési
időszakok keretében – az előző, időközben hatályon kívül helyezett szabályozás alapján – történő megállapítását eredményező
korábbi tényálláshoz az új rendelkezések által előírt jogkövetkezményeket rendelni.
Másrészt nem minősül az új szabályozás visszamenőleges alkalmazásának az a tény sem, hogy bizonyos előléptetési pontokat a
tisztviselő által a besorolási fokozatban eltöltött szolgálati időre való hivatkozással számítanak ki, amely besorolási fokozatot
a tisztviselő az új szabályozás hatálybalépésénél korábbi időpontban, vagy annál korábbi időponttól kezdődően szerzett meg,
mivel az ilyen időpont csak kapcsolódási pontot képez az új szabályozásnak az érintett tisztviselő jövőbeli helyzetére való
alkalmazása érdekében. Az ilyen szabályozás arra korlátozódik, hogy az érintett előmenetelének későbbi alakulását a korábban
teljesített szolgálati időszakok és a korábban történt események jogszerű figyelembevétele mellett szabályozza.
(lásd a 95., 100., 101., 103. és 104. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑60/98. sz., Butterfly Music Srl kontra Carosello Edizioni Musicali e Discografiche Srl (CEMED) ügyben
1999. június 29‑én hozott ítéletének (EBHT 1999., I‑3939. o.) 24. és 25. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat.
2.
Az intézmények nem kötelesek különleges értékelési és előléptetési rendszert elfogadni, tekintettel arra a széles mérlegelési
jogkörre, amely – a saját szervezeti szükségleteiknek és a személyzeti igazgatásuknak megfelelően – a személyzeti szabályzat
45. cikke céljainak megvalósítása érdekében a rendelkezésükre áll. Ugyanis a tisztviselők értékelésére és előléptetésére vonatkozó
bármely hatályos módszer megváltozásának feltett célja a régi szabályok alkalmazásából eredő bizonyos hátrányok kiküszöbölése.
Ezért az ilyen reformfolyamathoz, amelynek szükségességét az adminisztráció széles mozgástérrel ítélheti meg, mindenképpen
hozzátartozik, hogy valamely időpontban új alapokra helyezze a tisztviselők érdemeinek értékelését. A tisztviselők régi rendszer
szerint kapott érdempontjainak teljes és azonos módon történő figyelembevétele nem követelhető az új rendszerben, mert annak
szinte elkerülhetetlen következménye az lenne, hogy megfosztaná az előléptetési eljárás reformját bármilyen gyakorlati érvényesüléstől,
holott az alkalmazottaknak nincs alanyi joguk a hatályos szabályozás fenntartására.
Ebből következően a személyzeti szabályzat 45. cikke az intézmények számára a személyzeti politikájuk keretében széles mérlegelési
mozgásteret hagy az értékelési és előléptetési rendszer általános hatályú intézkedések elfogadása útján való végrehajtását
és módosítását illetően. Következésképpen a tisztviselő főszabály szerint nem hivatkozhat arra, hogy jogosan bízott abban,
hogy rá vonatkozóan olyan intézkedéseket fogadnak el, amelyek biztosítják a korábbi, hatályon kívül helyezett szabályozásból
eredő előnyök fenntartását, aminek következtében ez a diszkrecionális jogkör nem megfelelően csökkenne. A jogos bizalomra
való hivatkozás tehát az ilyen általános hatályú intézkedéssel szemben csak kivételes esetben és rendkívüli körülmények között
lehet eredményes. Ugyanis, a közösségi bíróság ugyan képes annak felülvizsgálatára, hogy a hatáskörrel rendelkező intézmény
a széles mérlegelési jogköre gyakorlása során teljességgel betartja‑e ezen jogkör korlátait, ez a felülvizsgálat azonban szűk
körű és arra a kérdésre korlátozódik, hogy nyilvánvalóan aránytalanok‑e a meghozott intézkedések, és hogy nyilvánvalóan téves‑e
az intézmény e jogkörben kialakított értékelése.
(lásd a 132. és 133. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑280/93. sz., Németország kontra Tanács ügyben 1994. október 5‑én hozott ítéletének (EBHT 1994., I‑4973. o.)
90. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑30/02. sz., Leonhardt kontra Parlament ügyben 2003. február 11‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003.,
I‑A‑41. o. és II‑265. o.) 55. pontja és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; T‑158/03. sz., Industrias Químicas del Vallés
kontra Bizottság ügyben 2005. június 28‑án hozott ítéletének (EBHT 2005., II‑2425. o.) 95. pontja.
3.
A jogszerűség és a jogbiztonság elvéből eredő követelményekkel összhangban a valamely tisztviselő számára sérelmet okozó intézkedésnek
kifejezett, pontos és egyértelmű jogi alappal kell rendelkeznie. A tisztviselők és az alkalmazottak ugyanis alá vannak vetve
az adminisztráció személyzeti ügyekben fennálló széles diszkrecionális jogkörének, amelyet csak korlátozottan ellensúlyoz
annak adminisztráció gondoskodási kötelezettsége. Ennélfogva még inkább fontosnak tűnik, hogy a diszkrecionális jogkör gyakorlása
során meghozott valamennyi olyan egyedi aktus, amely a tisztviselő számára sérelmet okoz, és hatással van személyes jogi helyzetére,
legalábbis kifejezett, kellően pontos és egyértelmű jogi alapon alapuljon. Továbbá, kizárólag a személyzeti igazgatás terén
valamennyi közösségi intézmény számára kötelező jogszerűség és jogbiztonság elvéből eredő kifejezett jogi alap követelménye
elvének feltétel nélküli betartása mellett biztosítható az előreláthatóság és átláthatóság minimuma, a tisztviselővel szemben
az említett széles mérlegelési jogkör gyakorlása során elfogadható egyedi aktusokat illetően.
(lásd a 143. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság C‑298/93. P. sz., Klinke kontra Bíróság ügyben 1994. június 29‑én hozott ítéletének (EBHT 1994., I‑3009. o.)
38. pontja; az Elsőfokú Bíróság T‑214/00. sz., X kontra Bizottság ügyben 2001. június 27‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2001.,
I‑A‑143. o. és II‑663. o.) 28–34. pontja.
4.
Az új értékelési és előléptetési rendszer bevezetésére vonatkozóan valamely intézmény által elfogadott belső szabályozás,
amelynek általános és átmeneti rendelkezései nem utalnak a korábbi, hatályon kívül helyezett rendszer alapján kapott érdempontokra,
nem minősül megfelelő jogi alapnak a tisztviselő által a korábbi szabályozás alapján megszerzett érdempontok egyenlegének
megszüntetésére. Az említett egyenleg megszüntetése ugyanis, még annak hallgatólagossága esetén is, az érdekelt számára sérelmet
okozó egyedi hatályú intézkedésnek minősül, amely a jogszerűség és a jogbiztonság elvéből eredő követelményeknek megfelelően
kifejezett, pontos és egyértelmű jogi alap fennállását teszi szükségessé. Az új szabályozás azon rendelkezése, amely általánosan
elrendeli a korábbi előléptetési és értékelési szabályozás hatályon kívül helyezését és annak az új szabályozással való felváltását,
szintén nem minősül ilyen kifejezett és pontos jogi alapnak.
(lásd a 144. pontot)