CELEX: 62007TJ0300
Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések
Közösségi közbeszerzési eljárás
Internetes portál üzemeltetésével és karbantartásával kapcsolatos informatikai szolgáltatások
Valamely ajánlattevő ajánlatának elutasítása
Odaítélési szempontok
Indokolási kötelezettség
Nyilvánvaló mérlegelési hiba
Egyenlő bánásmód
Átláthatóság

Jogi háttér
1.
A költségvetési rendelet és a végrehajtási rendelet
Az Európai Bizottság szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződéseinek odaítélésére az Európai Közösségek általános
költségvetésére alkalmazandó költségvetési rendeletről szóló, 2002. június 25‑i 1605/2002/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 248.,
1. o., magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 74. o.; a továbbiakban: költségvetési rendelet) első részének V. címében
foglalt rendelkezések, valamint a költségvetési rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló,
2002. december 23‑i 2342/2002/EK, Euratom bizottsági rendelet (HL L 357., 1. o., magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet,
145. o.; a továbbiakban: végrehajtási rendelet) rendelkezései irányadók.
A költségvetési rendelet 89. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Minden, a költségvetés által egészében vagy részben finanszírozott közbeszerzési szerződés megfelel az átláthatóság, az arányosság,
az egyenlő elbánás és a megkülönböztetésmentesség elvének.”
A költségvetési rendelet 97. cikke a következőt mondja ki:
„(1) Az ajánlati felhívásban előre meg kell határozni és közzé kell tenni a kiválasztási kritériumokat a pályázók vagy ajánlattevők
képességeinek értékelésére és a döntési kritériumokat a pályázatok tartalmának értékelésére [helyesen: A részvételre jelentkezők
vagy ajánlattevők alkalmasságának értékelésére szolgáló kiválasztási szempontokat és az ajánlatok tartalmának értékelésére
szolgáló odaítélési szempontokat előre meg kell határozni, és ismertetni kell az eljárást megindító felhívásban].
(2) A szerződéseket a legalacsonyabb összegű ellenszolgáltatás vagy az összességében legelőnyösebb ajánlat szempontja alapján
kell odaítélni.”
A költségvetési rendelet 100. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1) Az engedélyezésre jogosult tisztviselő az ajánlati felhívással kapcsolatos dokumentációban és a szerződések odaítélésére
vonatkozó szabályokban előzetesen megállapított kiválasztási és döntési kritériumokkal [helyesen: a közbeszerzési eljárást
megindító dokumentumokban előzetesen megállapított kiválasztási és odaítélési szempontokkal és a szerződések odaítélésére
vonatkozó szabályokkal] összhangban eldönti, hogy kinek ítélik oda a szerződést.
(2) Az ajánlatkérő tájékoztatja a határozat indokairól azon pályázókat [helyesen: részvételre jelentkezőket] vagy ajánlattevőket,
akiknek az ajánlatát vagy pályázatát [helyesen: a részvételi jelentkezését vagy ajánlatát] elutasították, és a sikeres pályázat
[helyesen: sikeres ajánlat] jellemzőiről és viszonylagos előnyeiről, valamint a szerződést elnyerő ajánlattevő nevéről azon
ajánlattevőket, akiknek a pályázata [helyesen: az ajánlata] elfogadható, és akik ezt írásban kérik.
Egyes részleteket azonban nem szükséges közölni, amennyiben e közlés akadályozná a jog alkalmazását, közérdeket sértene, illetve
sértené köz- vagy magánvállalkozások jogos üzleti érdekeit, vagy torzítaná a vállalkozások közötti tisztességes versenyt.”
A végrehajtási rendelet 130. cikkének (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A dokumentációra vonatkozó minimális követelmények:
a)       a szerződésre vonatkozó kizárási és kiválasztási kritériumok [helyesen: szempontok], kivéve a meghívásos eljárásban, beleértve
a versenytárgyalást követően és a 127. cikkben említett hirdetmény előzetes közzétételével megvalósított tárgyalásos eljárásban;
ezekben az esetekben az említett kritériumok [helyesen: szempontok] csak az ajánlati felhívásban vagy a részvételi szándék
kifejezésére való felhívásban szerepelnek;
b)       a szerződés odaítélésére vonatkozó kritériumok [helyesen: szempontok] és relatív súlyozásuk, vagy adott esetben az említett
kritériumok [helyesen: szempontok] csökkenő fontossági sorrendben való feltüntetése, amennyiben ezek a kritériumok [helyesen:
szempontok] nem szerepelnek az ajánlati felhívásban [helyesen: a hirdetményben];
[…]”
A végrehajtási rendelet 135. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az ajánlatkérőnek egyértelmű és megkülönböztetéstől mentes kiválasztási szempontokat kell összeállítania.”
A végrehajtási rendelet 138. cikke értelmében:
„(1) A szerződés odaítélésére az alábbi két módszer egyike alapján kerül sor:
a)       a szerződés odaítélése a legalacsonyabb összegű ellenszolgáltatás alapján, amely esetén a szerződést azon szabályszerű ajánlat
nyeri el, amely eleget tesz a megállapított feltételeknek, és a legalacsonyabb árat kínálja;
b)       az összességében legelőnyösebb ajánlat szempontja szerinti eljárás.
(2) Az összességében legelőnyösebb ajánlat az, amely esetén a legelőnyösebb az ár és a cserébe kínált minőség aránya, figyelembe
véve a szerződés tárgya által indokolt szempontokat, azaz az árajánlatot, a műszaki értékeket, az esztétikai és funkcionális
jellemzőket, a környezeti jellemzőket, az üzemeltetési költségeket, a nyereségességet, a teljesítési, illetve a szállítási
határidőket, az értékesítést követő vevőszolgálatot és a technikai segítségnyújtást.
(3) Az ajánlatkérő az ajánlati felhívásban [helyesen: a hirdetményben] vagy a dokumentációban meghatározza az összességében
legelőnyösebb ajánlat megállapítására szolgáló egyes szempontok súlyozásának módját [...]”
A végrehajtási rendelet 149. cikkének (2) és (3) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(2) Az ajánlatkérő az írásos kérelem kézhezvételét követő legfeljebb tizenöt naptári napon belül rendelkezésre bocsátja a
költségvetési rendelet 100. cikkének (2) bekezdésében előírt információt.
(3) A költségvetési rendelet 105. cikk értelmében a közösségi intézmények által saját számlájuk terhére odaítélt szerződések
esetében az ajánlatkérők az odaítélési döntés után a lehető leghamarabb, de legkésőbb egy héttel azután, egyidejűleg és egyénileg,
levélben, faxon vagy elektronikus üzenet formájában, értesítenek valamennyi sikertelen ajánlattevőt vagy pályázót [helyesen:
részvételre jelentkezőt] arról, hogy ajánlatukat vagy pályázatukat [helyesen: részvételi jelentkezésüket] nem választották
ki, minden esetben az ajánlat vagy pályázat [helyesen: részvételi jelentkezés] elutasítása okának pontos megjelölésével.
A sikertelen ajánlattevők vagy pályázók [helyesen: részvételre jelentkezők] elutasításáról történő értesítéssel egyidejűleg,
értesítik a nyertes ajánlattevőt az odaítélési döntésről, annak pontosításával, hogy az értesítés tárgyát képező döntés nem
jelent kötelezettségvállalást az érintett ajánlatkérő részéről.
A sikertelen ajánlattevők vagy pályázók [helyesen: részvételre jelentkezők] írásbeli, levél, fax vagy elektronikus üzenet
formájában továbbított kérésre további tájékoztatást kaphatnak az elutasítás okairól, valamint valamennyi elfogadható ajánlatot
benyújtott ajánlattevő tájékoztatást kaphat a kiválasztott ajánlat jellemzőiről és előnyeiről, valamint a nyertes ajánlattevő
nevéről, a költségvetési rendelet 100. cikke (2) bekezdése második albekezdésének sérelme nélkül. Az ajánlatkérők a kérelem
kézhezvételétől számított maximum tizenöt naptári napos határidőn belül válaszolnak.
[…]”
2.
A hirdetmény és az ajánlattételhez szükséges dokumentáció
A hirdetményben és az ajánlattételhez szükséges dokumentációban szerepel, hogy a keretszerződéseket mindegyik rész esetében
egyetlen olyan gazdasági szereplő részére kell odaítélni, amelynek ajánlata a dokumentációban meghatározott szempontok alapján
az összességében legelőnyösebb. A hirdetmény tartalmazza, hogy a keretszerződés kezdeti időtartama két év, amely egyszer meghosszabbítható,
valamint hogy a keretszerződés teljes (legfeljebb négyéves) időtartamára vonatkozóan a beszerzések becsült összértéke 6 500 000
euró.
A dokumentáció négy szakaszból álló eljárást ír elő. Az első szakaszban a kizárási szempontok alkalmazására kerül sor (a dokumentáció
3.1. pontja). A második szakaszban a kiválasztási szempontokat alkalmazzák az ajánlattevő pénzügyi és gazdasági, valamint
műszaki és szakmai alkalmasságának vizsgálata keretében (a dokumentáció 3.2. pontja): egyrészt a pénzügyi és gazdasági alkalmasság
(amely az ajánlattevők legutóbbi három évre vonatkozó pénzügyi beszámolóin és a legalább 180 000 euró értékű szolgáltatások
tekintetében elért forgalmon alapul) valamennyi részre vonatkozó vizsgálata keretében, másrészt pedig a műszaki és szakmai
alkalmasság vizsgálata keretében, amelyet az ajánlati felhívást alkotó három rész esetében egyenként kell elvégezni (a feltételek
többek között a következők: megfelelő létszámú képzett szakembergárda, a fordítási, kiadási és internetes honlapkészítési
szolgáltatások terén legalább hároméves tapasztalat, az elmúlt öt évben a vizsgált területen legalább három alkalommal legalább
három különböző megrendelő részére, legalább egy nemzetközi projekt keretében történő szolgáltatásnyújtás). A harmadik szakaszban
kerül sor az odaítélési szempontok alkalmazására (az ajánlat tartalmának vizsgálata) (a dokumentáció 3.3. pontja).
A műszaki értékelés keretében a dokumentáció mindegyik rész tekintetében négy‑négy odaítélési szempontot jelöl meg. Az 1.
és a 2. részre vonatkozó szempontok – amelyek meglehetősen hasonlók – a következők:
–        az 1. résszel kapcsolatos, minőségre vonatkozó odaítélési szempontok, amelyek esetében az elérhető összpontszám 100:
–        1. sz. szempont: az elvégzendő munka kellő megértése és a feladatok végrehajtásához javasolt módszertan megfelelősége (30 pont);
–        2. sz. szempont: a PMQP‑tervezet (projektirányítás és minőségügyi terv, a továbbiakban: PMQP) minősége és teljeskörűsége (10 pont);
–        3. sz. szempont: az 1. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forráselosztás
minősége (30 pont);
–        4. sz. szempont: a 2. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forráselosztás
minősége (30 pont);
–        a 2. résszel kapcsolatos, minőségre vonatkozó odaítélési szempontok, amelyek esetében az elérhető összpontszám 100:
–        1. sz. szempont: az elvégzendő munka kellő megértése és a feladatok végrehajtásához javasolt módszertan megfelelősége (30 pont);
–        2. sz. szempont: a PMQP‑tervezet minősége és teljeskörűsége (10 pont);
–        3. sz. szempont: az 1. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forráselosztás
minősége (30 pont);
–        4. sz. szempont: a 2. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forráselosztás
minősége (30 pont).
A dokumentáció azt is meghatározza, hogy az odaítélési eljárás további szakaszaiból automatikusan ki kell zárni azon ajánlattevőket,
amelyek pontszáma a maximálisan adható összpontszám 70%‑át vagy az egy bizonyos szempont tekintetében adható pontszám 50%‑át
nem éri el.
A dokumentáció ezt követően az ajánlatokban feltüntetett árakon alapuló és a dokumentáció 5.5. pontjában szereplő formanyomtatványnak
megfelelően elvégzett pénzügyi értékelést ír elő.
A negyedik szakaszban az egyes részekre vonatkozóan a szerződést annak ítélik oda, aki az adott rész tekintetében szerzett
pontok és az ajánlott ár aránya alapján megállapított „minőség‑ár arány” szempontjából a legjobb ajánlatot tette.

A jogvita előzményei
A felperes Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a görög jog szerint alapított,
az információ‑ és kommunikációtechnológia területén működő társaság.
Az
Európai Unió Hivatalos Lapjának
Kiegészítésében (HL S 143.) 2006/S 143‑153057. számon közzétett, 2006. július 29‑i hirdetményben a Bizottság az IDABC‑program
(páneurópai e‑kormányzati szolgáltatásoknak közigazgatási szervek, üzleti vállalkozások és polgárok részére történő interoperábilis
nyújtása) keretében megindította „A Te Európád” portál üzemeltetésére és karbantartására irányuló közbeszerzési eljárást.
E közbeszerzési eljárás tárgya három különböző részre [szerkesztési és fordítási tevékenység (1. rész), az infrastruktúra
üzemeltetése (2. rész) és promóciós tevékenységek (3. rész)] vonatkozó keretszerződések megkötése volt „A Te Európád” portál
üzemeltetésének és karbantartásának további biztosítása céljából.
Az ajánlattevők egy vagy több részre nyújthattak be ajánlatot. A hirdetményben és a dokumentációban szerepel, hogy a keretszerződéseket
mindegyik rész esetében egyetlen olyan gazdasági szereplőnek fogják odaítélni, amelynek ajánlata a dokumentációban meghatározott
szempontok alapján az összességében legelőnyösebb. A 2006. július 29‑i hirdetmény meghatározza, hogy a keretszerződés kezdeti
időtartama két év, amely egyszer meghosszabbítható, valamint hogy a keretszerződés teljes (legfeljebb négyéves) időtartamára
vonatkozóan a beszerzések becsült összértéke 6 500 000 euró. A részenkénti becsült érték az 1. rész esetében 2 250 000 euró,
a 2. rész esetében 1 650 000 euró, a 3. rész esetében pedig 2 600 000 euró.
1.
Az 1. rész tekintetében
2006. augusztus 4‑én a felperes a Bizottság Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóságától azt kérte, hogy ajánlatának elkészítéséhez
bocsássa rendelkezésére „A Te Európád” portál akkori forráskódját. A Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóság először vitatta
e kérelem indokoltságát. 2006. augusztus 14‑én aztán végül megküldte a forráskódot a felperes részére.
2006. szeptember 14‑én a felperes az ajánlati felhívás gazdasági és pénzügyi részleteivel kapcsolatban további felvilágosítást
kért. A Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóság a kérdésekre adott válaszát 2006. szeptember 14‑én valamennyi ajánlattevő
részére megküldte. Ezenkívül a Bizottság 2006. szeptember 21‑én külön levelet is küldött a felperesnek.
2006. szeptember 19‑én a felperes benyújtotta ajánlatát az 1. részre vonatkozó, fent említett közbeszerzési eljárásban.
A Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóság két alkalommal kért további felvilágosítást a felperestől. A felperes e kérésekre
2006. november 23‑án és 28‑án válaszolt.
2007 januárjában a közbeszerzési eljárás során az Informatikai Főigazgatóság a Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóság
valamennyi közbeszerzési eljárását átvette, és folytatta a levelezést a felperessel.
2007. május 21‑i levelében az Informatikai Főigazgatóság arról tájékoztatta a felperest, hogy az 1. részre vonatkozó ajánlatát
azzal az indokolással utasította el, hogy az nem érte el a dokumentációnak a műszaki értékelési szempontokat tartalmazó 3.3. pontjában
megállapított alsó határt.
2007. május 22‑én a felperes magyarázatot kért a Bizottságtól az ajánlatának elutasítását tartalmazó levéllel kapcsolatban.
E felvilágosításkérés a nyertes ajánlattevő nevére, a felperes és a nyertes ajánlattevő által az egyes műszaki értékelési
szempontok tekintetében elért eredményre, valamint a pénzügyi ajánlatok összehasonlítására vonatkozott. A felperes a bírálóbizottság
jelentéséről is kért másolatot.
2007. május 29‑i levelében a Bizottság közölte a felperessel a nyertes ajánlattevő nevét (ASCII‑Sword Technologies), valamint
megküldte részére a bírálatról szóló jelentés két kivonatát, amelyek egyrészt a felperes ajánlatára adott pontszám indokolását,
másrészt pedig a két ajánlatra adott pontszámok összehasonlítását tartalmazták.
2007. május 29‑i levelében a felperes vitatta a bírálati eljárás lefolytatásának módját. Különösen azon tényt vitatta, hogy
„A Te Európád” című IDABC‑projekt a Vállalkozáspolitikai és Ipari Főigazgatóságtól az Informatikai Főigazgatósághoz került
át. Továbbá az Informatikai Főigazgatóságtól azt kérte, hogy ne írja alá a nyertes ajánlattevővel a szerződést addig, ameddig
részére meg nem küldik a részletes jelentést.
2007. május 30‑i levelében a Bizottság azt válaszolta a felperesnek, hogy a közbeszerzési eljárásnak a Vállalkozáspolitikai
és Ipari Főigazgatóságtól az Informatikai Főigazgatósághoz történő áttétele egyáltalán nem volt hatással a bírálati eljárásra,
és hogy az eddig rendelkezésére bocsátott információ elegendő ahhoz, hogy ajánlatának bírálatát megérthesse.
2007. május 31‑én a felperes megismételte információkérését, majd 2007. június 4‑én ezt még oly módon indokolta, hogy – érveit
sorra véve – észrevételeinek elemzését is rendelkezésre bocsátotta.
2007. június 13‑án a Bizottság a felperes észrevételeire azt válaszolta, hogy a felperes minden információt megkapott, és
hogy a bírálóbizottság semmilyen hibát nem követett el.
2.
A 2. rész tekintetében
2006. szeptember 19‑én a felperes a 2. részre vonatkozó ajánlatot nyújtott be.
2007. július 13‑án a felperes levélben azt a tájékoztatást kapta, hogy ajánlatát azzal az indokolással utasították el, hogy
nem az mutatta a legjobb minőség‑ár arányt.
2007. július 13‑án a felperes az Informatikai Főigazgatóságtól az ajánlata elutasításának indokaira vonatkozóan kért felvilágosítást,
ugyanazon észrevételeket fogalmazva meg, amelyeket az 1. résszel kapcsolatban tett.
2007. július 16‑i levelében a Bizottság erre azt a választ adta, hogy a szerződést az ASCII‑Sword Technologies konzorcium
nyerte el, valamint a bírálóbizottság jelentéséből kivonatokat küldött a felperes részére, amelyek egyrészt a felperes ajánlatára
adott pontszám indokolását, másrészt pedig a két ajánlatra adott pontszámok összehasonlítását tartalmazták.
2007. július 25‑én a felperes levélben azt kérte a Bizottságtól, hogy ne írja alá a nyertes ajánlattevővel a szerződést addig,
ameddig az ő információkérésének eleget nem tesz.

Az eljárás és a felek kérelmei
A Törvényszék Hivatalához 2007. július 31‑én benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jelen keresetet a Bizottság
2007. május 21‑i határozatával (a továbbiakban: 2007. május 21‑i határozat) és 2007. július 13‑i határozatával (a továbbiakban:
2007. július 13‑i határozat) szemben, amelyekben a Bizottság elutasította a felperesnek egyrészt az 1. részre, másrészt a
2. részre benyújtott ajánlatát, valamint a szerződést a nyertes ajánlattevő részére ítélte oda.
A felperes keresetében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        semmisítse meg a felperes által benyújtott ajánlatokat elutasító, és a szerződéseket a nyertes ajánlattevő részére odaítélő,
2007. május 21‑i és 2007. július 13‑i határozatot;
–        kötelezze a Bizottságot a szerződéseknek más ajánlattevők részére történő odaítélése miatt elszenvedett kár – vagyis az 1. rész
tekintetében 1 125 000 euró, a 2. rész tekintetében pedig 825 000 euró – megtérítésére;
–        a jelen kereset elutasítása esetén is a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
–        utasítsa el a megsemmisítés iránti keresetet;
–        a kártérítés iránti kérelmet nyilvánítsa elfogadhatatlannak, illetve másodlagosan megalapozatlannak;
–        a felperest kötelezze a költségek viselésére.
Válaszában a felperes a kártérítés iránti kérelmében megjelölt összeget az 1. rész tekintetében 750 000 euróra, a 2. rész
tekintetében 400 000 euróra csökkentette.
A tárgyaláson a felperes három új iratot mutatott be, nevezetesen egy pénzügyi beszámolóról készült könyvvizsgálói jelentést,
egy a Bizottság által neki címzett elektronikus üzenetet és egy másik ajánlati felhívást. A Bizottság észrevételeket tett
az első irat elfogadhatóságával, valamint az összes iratnak az alapügy megoldásával összefüggő relevanciájával kapcsolatban.

A jogkérdésről
1.
A megsemmisítés iránti kérelemről
A felperes a 2007. május 21‑i határozat és a 2007. július 13‑i határozat megsemmisítése iránti kérelem alátámasztása érdekében
lényegében három jogalapra hivatkozik. Az első jogalap az indokolási kötelezettség megsértésén alapul. A második jogalap a
Bizottság által a felperes ajánlatainak bírálata során elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hibákon alapul. A harmadik jogalap
az egyenlő bánásmód elvének és az átláthatósági kötelezettségnek a megsértésén alapul.

Az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapról
A felek érvei
A felperes arra hivatkozik, hogy a Bizottság megsértette az indokolási kötelezettséget azzal, hogy semmilyen tájékoztatást
nem adott neki a nyertes ajánlattevő ajánlatának érdemeiről.
A Bizottság úgy véli, hogy az általa adott indokolás megfelel az ítélkezési gyakorlatnak és a költségvetési rendeletnek. Közli,
hogy mind az 1. részre, mind a 2. részre vonatkozóan rendelkezésre bocsátotta a bírálatról szóló jelentés kivonatát, amely
összehasonlítja a felperes ajánlatának viszonylagos előnyeit a nyertes ajánlattevő ajánlatáéval. A Bizottság ennek megfelelően
kijelenti, hogy indokolási kötelezettségének eleget tett, és úgy ítéli meg, hogy a Törvényszék elegendő információval rendelkezik
ahhoz, hogy az ügyben dönteni tudjon.
A Törvényszék álláspontja
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik a közbeszerzési eljárásban a
szerződés odaítéléséről hozott határozat meghozatala során figyelembe veendő szempontok tekintetében. E mérlegelési jogkör
gyakorlásának bírósági felülvizsgálata ezért az eljárási szabályok és az indokolási kötelezettség betartásának, valamint a
tények pontosságának, a nyilvánvaló mérlegelési hiba és a hatáskörrel való visszaélés hiányának vizsgálatára korlátozódik
(a Törvényszék T‑211/02. sz., Tideland Signal kontra Bizottság ügyben 2002. szeptember 27‑én hozott ítéletének [EBHT 2002.,
II‑3781. o.] 33. pontja és T‑465/04. sz., Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság ügyben 2008. szeptember 10‑én hozott ítéletének
[EBHT 2008., II‑0154. o.] 45. pontja).
Úgyszintén meg kell állapítani, hogy amennyiben a Bizottság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik, a közösségi jog által
a közigazgatási eljárásokban biztosított garanciák tiszteletben tartása még nagyobb jelentősséggel bír. E garanciák közé tartozik
különösen a hatáskörrel rendelkező intézmény azon kötelezettsége, hogy határozatait megfelelően indokolja. A közösségi bíróság
csak így vizsgálhatja a mérlegelési jogkör gyakorlásának alapjául szolgáló ténybeli és jogi elemek együttes fennállását (a
Bíróság C‑269/90. sz. Technische Universität München ügyben 1991. november 21‑én hozott ítéletének [EBHT 1991., I‑5469. o.]
14. pontja, a Törvényszék fenti 44. pontban hivatkozott Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság ügyben hozott ítéletének 54. pontja
és T‑89/07. sz., VIP Car Solutions kontra Parlament ügyben 2009. május 20‑án hozott ítéletének [EBHT 2009., II‑1403. o.] 61. pontja).
Emlékeztetni kell arra is, hogy az indokolás követelményét az ügy körülményeire, így különösen a jogi aktus tartalmára, az
előadott indokok jellegére, és a címzettek, illetve a jogi aktus által közvetlenül és személyükben érintett más személyek
magyarázathoz jutás iránti érdekére figyelemmel kell értékelni (lásd a Bíróság C‑367/95. P. sz., Bizottság kontra Sytraval
és Brink’s France ügyben 1998. április 2‑án hozott ítéletének [EBHT 1998., I‑1719. o.] 63. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési
gyakorlatot).
Egyébként az indokolási kötelezettség olyan lényeges eljárási szabály, amelyet meg kell különböztetni az indokolás megalapozottságának
kérdésétől, amely a vitatott aktus érdemi jogszerűségére vonatkozik (a Bíróság C‑17/99. sz., Franciaország kontra Bizottság
ügyben 2001. március 22‑én hozott ítéletének [EBHT 2001., I‑2481. o.] 35. pontja, a Törvényszék T‑406/06. sz., Evropaïki Dynamiki
kontra Bizottság ügyben 2008. november 12‑én hozott ítéletének [EBHT 2008., II‑0247. o.] 47. pontja és a fenti 45. pontban
hivatkozott VIP Car Solutions kontra Parlament ügyben hozott ítéletének 63. pontja).
Végül rá kell mutatni arra, hogy az ajánlattevők által közbeszerzési eljárásban benyújtott ajánlatok elutasításáról szóló
határozatok indokolására vonatkozó különös szabályokat – amelyek a jelen esetben alkalmazandók – a költségvetési rendelet
100. cikkének (2) bekezdése és a végrehajtási rendelet 149. cikkének (3) bekezdése tartalmazza.
E rendelkezésekből és a Törvényszék ítélkezési gyakorlatából kitűnik, hogy a Bizottság eleget tesz indokolási kötelezettségének,
ha először is minden sikertelen ajánlattevővel haladéktalanul közli ajánlata elutasításának okait, továbbá minden elfogadható
ajánlatot benyújtó ajánlattevővel, ez utóbbiak kifejezett kérésére az írásbeli kérelem kézhezvételétől számított tizenöt naptári
napon belül közli a kiválasztott ajánlat jellemzőit és viszonylagos előnyeit, valamint a nyertes ajánlattevő nevét (lásd ebben
az értelemben a fenti 44. pontban hivatkozott Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság ügyben 2008. szeptember 10‑én hozott ítélet
47. pontját).
Az ily módon történő eljárás megfelel az EK 253. cikkben foglalt indokolási kötelezettség céljának, amely szerint világosan
és egyértelműen kell előadni a jogi aktust kibocsátó intézmény érvelését úgy, hogy egyrészt az érdekeltek jogaik érvényesítése
érdekében a meghozott intézkedés indokait megismerhessék, másrészt hogy a bíróság számára lehetővé tegye a felülvizsgálati
jogkörének gyakorlását (a fenti 44. pontban hivatkozott Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság ügyben 2008. szeptember 10‑én
hozott ítélet 48. pontja).
A felperes érveit e megfontolásokra tekintettel kell megvizsgálni.
–       A 2007. május 21‑i határozatban és a 2007. május 29‑i levélben szereplő indokolásról (1. rész)
Annak megítéléséhez, hogy a költségvetési rendeletben és a végrehajtási rendeletben előírt indokolási kötelezettségnek a jelen
esetben eleget tettek‑e, nemcsak a 2007. május 21‑i határozatot kell megvizsgálni, hanem a 2007. május 29‑i levelet is, amelyet
a felperes 2007. május 22‑i, arra irányuló kifejezett kérésére válaszul küldtek, hogy az ajánlatának elutasításával kapcsolatban
további információkhoz jusson.
2007. május 21‑i levelében a Bizottság azt közölte, hogy a felperes ajánlata nem érte el a dokumentáció 3.3. pontjában megállapított
alsó határt. Tájékoztatta továbbá a felperest arról a lehetőségről is, hogy további felvilágosítást kaphat ajánlata elutasításának
indokairól.
A felperes 2007. május 22‑i írásbeli kérelmére a Bizottság a 2007. május 29‑i levélben válaszolt, amely a felperes által kért
felvilágosításra válaszul többféle információt is tartalmazott. A Bizottság közölte a nyertes ajánlattevő nevét, továbbá azt,
hogy a nyertes ajánlattevő az ajánlatának minőségére 100 pontból 72 pontot kapott, végeredménye pedig 1,170 volt.
A Bizottság ezenkívül a 2007. május 29‑i levélhez csatolta a bírálatról szóló jelentés két kivonatát, amelyek közül az egyik
a felperes ajánlatára a négy műszaki értékelési szempont tekintetében adott pontszámok indokolását megfogalmazó észrevételeket
tartalmaz, míg a másikban a következő táblázat szerepel:
Szempont
Leírás
European Dynamics
ASCII Sword Technologies
Maximális pontszám
Az elvégzendő munka kellő megértése és a feladatok végrehajtásához javasolt módszertan megfelelősége
26,667
A PMQP‑tervezet minősége és teljeskörűsége (lásd a 4.3.8.3. szakaszt)
8,333
A forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és a forráselosztás minősége (lásd
a 4.4.3.1. szakaszt)
21,667
A forgatókönyv szerinti feladatok végrehajtására vonatkozó konkrét megközelítés minősége és teljeskörűsége (lásd a 4.4.3.1. szakaszt)
Összesen

58,667
A Törvényszék először is megállapítja, hogy a 2007. május 29‑i levélhez csatolt táblázatban feltüntetett, 3. és 4. sz. minőségre
vonatkozó odaítélési szempont megfogalmazása nem egyezik meg tökéletesen a dokumentációban szereplő megfogalmazással. Ugyanakkor
a 2007. május 29‑i levél tartalma alapján egyértelmű, hogy a Bizottság valóban az 1. rész 3. és 4. sz. minőségre vonatkozó
odaítélési szempontjára utalt, amit egyébként a felperes egyszer sem vitatott, és hogy a táblázatban említett, szóban forgó
szempontok megfogalmazásában található hiba pusztán olyan nyilvánvaló elírásból adódik, amely a megtámadott határozatra nincs
hatással.
Rá kell mutatni továbbá, hogy a jelen esetben a 2007. május 21‑i határozat nem a felperes és a nyertes ajánlattevő szolgáltatásainak
összehasonlításán alapul, hanem azon, hogy a felperes ajánlata nem kapta meg a műszaki értékelési szempontok tekintetében
megkövetelt minimális pontszámot.
Márpedig az ajánlati felhívás értelmében csak a műszaki értékelési szempontokra adott összpontszám legalább 70%‑át megszerző
és az egyes műszaki értékelési szempontok tekintetében előírt pontszám 50%‑ában megállapított alsó határt elérő ajánlatokat
tekintették e szempontok vonatkozásában megfelelőnek, és csak az ilyen ajánlatokat vizsgálták a továbbiakban az összességében
legelőnyösebb ajánlat meghatározása céljából.
Ily módon a felperes ajánlatát nem a többi ajánlattal, és különösen nem a nyertes ajánlattevő ajánlatával való összehasonlítást
követően utasították el, hanem azért, mert nem érte el az egyik szempont tekintetében megkövetelt alsó határt, valamint a
szempontok összessége tekintetében megkövetelt minimális pontszámot.
A jelen esetben tehát a Bizottság által közölt információk az adott tárgyban támasztott követelményekre tekintettel elegendők
voltak (lásd ebben az értelemben a fenti 47. pontban hivatkozott Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság ügyben 2008. november
12‑én hozott ítélet 106–108. pontját).
Következésképpen a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy e körülményeket figyelembe véve a nyertes ajánlat jellemzőinek és viszonylagos
előnyeinek közlésére vonatkozó, a költségvetési rendelet 100. cikkének (2) bekezdésében és a végrehajtási rendelet 149. cikkében
előírt kötelezettséget a jelen esetben teljesítették.
Ezen okok miatt meg kell állapítani, hogy a 2007. május 21‑i határozatot illetően az indokolási kötelezettség megsértésére
alapított jogalapot el kell utasítani.
–       A 2007. július 13‑i határozatban és a 2007. július 16‑i levélben szereplő indokolásról (2. rész)
Annak megítéléséhez, hogy a költségvetési rendeletben és a végrehajtási rendeletben előírt indokolási kötelezettségnek a jelen
esetben eleget tettek‑e, meg kell vizsgálni a 2007. július 13‑i határozatot, valamint a 2007. július 16‑i levelet is, amelyet
a felperes 2007. július 13‑i, arra irányuló kifejezett kérésére válaszul küldtek, hogy az ajánlatának elutasításával kapcsolatban
további információkhoz jusson.
2007. július 13‑i határozatában a Bizottság azt közölte, hogy a felperes ajánlatára azért nem esett a választás, mert nem
az mutatta a legjobb minőség‑ár arányt.
A felperes 2007. július 13‑i írásbeli kérelmére a Bizottság a 2007. július 16‑i levélben válaszolt, amely a felperes által
kért felvilágosításra válaszul többféle információt is tartalmazott. A Bizottság közölte a nyertes ajánlattevő nevét, továbbá
azt, hogy a nyertes ajánlattevő az ajánlatának minőségére 100 pontból 83,33 pontot kapott, végeredménye pedig 0,5911 volt,
míg a felperes az ajánlatának minőségére 100‑ból csak 70,33 pontot kapott, végeredménye pedig 0,5725 volt.
A Bizottság ezenkívül a 2007. július 16‑i levélhez csatolta a bírálatról szóló jelentés két kivonatát, amelyek közül az egyik
a felperes ajánlatára a négy műszaki értékelési szempont tekintetében adott pontszámok indokolását megfogalmazó észrevételeket
tartalmaz, míg a másikban a következő táblázat szerepel:
Szempont
Leírás
European Dynamics
ASCII Sword Technologies
Maximális pontszám
Az elvégzendő munka kellő megértése és a feladatok végrehajtásához javasolt módszertan megfelelősége
24,67
25,67
A PMQP‑tervezet minősége és teljeskörűsége
6,67
7,67
Az 1. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és a forráselosztás minősége
A 2. forgatókönyv szerinti feladatok végrehajtására vonatkozó konkrét megközelítés minősége és teljeskörűsége
ÖSSZESEN

70,33
83,33
A jelen esetben mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy a felperes ajánlatára adott pontszám meghaladta mind az odaítélési
szempontok összességére vonatkozóan, mind pedig az egyes odaítélési szempontokra vonatkozóan megkövetelt minimális pontszámot.
Végül az összességében legelőnyösebb ajánlat meghatározása céljából a Bizottság megvizsgálta azon ajánlattevők pénzügyi ajánlatait,
amelyek a megkövetelt alsó ponthatárt elérő ajánlatot nyújtottak be, köztük a felperesét. Így tehát a Bizottság a többi ajánlattal,
és különösen a nyertes ajánlattevő ajánlatával való összehasonlítást követően döntött úgy, hogy nem a felperes ajánlatát nyilvánítja
nyertesnek.
E körülményeket figyelembe véve és – amint arra a Törvényszék a fenti 45. pontban emlékeztetett – a Bizottságnak a tárgyban
meglévő széles mérlegelési jogkörét, valamint a döntései kellő mértékű indokolásának ennélfogva még nagyobb szükségességét
figyelembe véve kell megvizsgálni azt, hogy a 2007. július 13‑i határozatban és a 2007. július 16‑i levélben szereplő indokolás
elegendő‑e.
A 2007. július 16‑i levélben megtalálhatók a bírálatról szóló jelentés azon kivonatai, amelyek a felperes ajánlatára a négy
műszaki értékelési szempont tekintetében adott pontszámok indokolását megfogalmazó észrevételeket tartalmazzák. A felperes
és a nyertes ajánlattevő szolgáltatásainak összehasonlítását illetően e levél csak egy olyan táblázatot tartalmaz, amely feltünteti
egyrészt a felperes és a nyertes ajánlattevő szóban forgó odaítélési szempontok tekintetében szerzett pontszámait, másrészt
pedig a dokumentáció 3.3. pontjában szereplő képlet – nevezetesen a legjobb minőség‑ár arány meghatározásához a négy műszaki
értékelési szempontra adott pontok összessége és az érintett részre vonatkozó árajánlat aránya – alkalmazásával kapott végeredményt.
A 2007. július 16‑i levél tehát a nyertes ajánlattevő ajánlatára vonatkozóan még szűkszavú észrevételt sem tartalmaz.
E körülmények között meg kell állapítani, hogy a 2007. július 13‑i határozatban és a 2007. július 16‑i levélben szereplő információk
elégtelennek tűnnek. Ezek ugyanis nem alkalmasak arra, hogy lehetővé tegyék egyrészt a felperes számára jogainak érvényesítése
érdekében a nyertes ajánlat jellemzőinek és előnyeinek megismerését, másrészt a bíróság számára azt, hogy az ajánlatoknak
a Bizottság által történő összehasonlításával kapcsolatban gyakorolja felülvizsgálati jogkörét.
Ezenkívül meg kell jegyezni, hogy a felperes által tett pénzügyi ajánlat alacsonyabb a nyertes ajánlattevő ajánlatánál. E
tekintetben meg kell állapítani, hogy a Bizottság nem közölte konkrétan a nyertes ajánlattevő teljes árra vonatkozó ajánlatát,
csupán az ajánlata által elért végeredményt említette, és a szóban forgó árat első alkalommal csupán az ellenkérelemben szereplő
táblázatban tüntette fel.
Annak ellenére, hogy a nyertes ajánlattevő magasabb árat ajánlott, mint a felperes, a Bizottság úgy ítélte meg, hogy az előbbi
ajánlata mutatta a legjobb minőség‑ár arányt, és ezáltal az volt az összességében legelőnyösebb. Úgy tűnik tehát, hogy az
ajánlat minőségének a minőségre vonatkozó odaítélési szempontok alapján történő megítélése volt meghatározó. Ezért a jelen
ügy körülményei között az ezen odaítélési szempontokra vonatkozó információk annál is inkább szükségesek voltak, mivel a felperes
által ajánlott ár alacsonyabb volt, mint amelyet a nyertes ajánlattevő ajánlott (lásd ebben az értelemben a fenti 45. pontban
hivatkozott VIP Car Solutions kontra Parlament ügyben hozott ítélet 71. pontját).
Meg kell állapítani, hogy a Bizottság nem tett eleget szabályszerűen az indokolási kötelezettségének, mivel a 2007. július
13‑i határozat és a 2007. július 16‑i levél tartalma a jelen esetben nem felel meg a költségvetési rendelet 100. cikkének
(2) bekezdésében és a végrehajtási rendelet 149. cikkében előírt követelményeknek.
A fentiekből következően a felperes ajánlatát elutasító és a szerződést a nyertes ajánlattevő részére odaítélő 2007. július
13‑i határozat sérti az indokolási kötelezettséget.
A 2007. július 13‑i határozatot tehát meg kell semmisíteni, anélkül hogy határozni kellene a felperes által a 2. részre vonatkozóan
előterjesztett többi jogalapról, illetve annak szükségességéről, hogy a Bizottságot felhívják a bírálóbizottsági jelentés
bemutatására.

A nyilvánvaló mérlegelési hibákra alapított jogalapról (1. rész)
Mivel a kereset a 2007. július 13‑i határozat vonatkozásában megalapozott, a nyilvánvaló mérlegelési hibákra alapított jogalap
vizsgálatát csak a 2007. május 21‑i határozat tekintetében kell elvégezni.
Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a Bizottság széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik azzal kapcsolatban, hogy milyen
szempontokat kell figyelembe venni a szerződés odaítélésekor a közbeszerzési eljárás során. A Törvényszék mindössze az eljárási
és az indokolási szabályok betartását, a tényállás tartalmi pontosságát, valamint a nyilvánvaló mérlegelési hiba és a hatáskörrel
való visszaélés hiányát vizsgálhatja (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑145/98. sz., ADT Projekt kontra Bizottság ügyben
2000. február 24‑én hozott ítéletének [EBHT 2000., II‑387. o.] 147. pontját, T‑148/04. sz., TQ3 Travel Solutions Belgium kontra
Bizottság ügyben 2005. július 6‑án hozott ítéletének [EBHT 2005., II‑2627. o.] 47. pontját és T‑437/05. sz., Brink’s Security
Luxembourg kontra Bizottság ügyben 2009. szeptember 9‑én hozott ítéletének [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 193. pontját).
A jelen esetben a dokumentációból kitűnik, hogy a szerződést a költségvetési rendelet 97. cikkének (2) bekezdésével összhangban
az összességében legelőnyösebb ajánlat benyújtójának ítélték oda.
Ily módon a fent hivatkozott ítélkezési gyakorlat által meghatározott keretek között azt kell vizsgálni, hogy a Bizottság
követett‑e el nyilvánvaló mérlegelési hibákat az ajánlatnak a különböző odaítélési szempontok szerint történő értékelése során.
„Az elvégzendő munka kellő megértése és a feladatok végrehajtásához javasolt módszertan megfelelősége” címet viselő, 1. sz.
minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy az 1. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében a felperes ajánlata
a maximálisan elérhető 30 pontból 16 pontot kapott. A 2007. május 29‑i levélben a Bizottság ezt a pontszámot azzal indokolja,
hogy a szerkesztési szolgáltatások nyújtását illetően a módszertani megközelítés túl általános, és hogy a felperes „A Te Európád”
portálnak sem a megvalósítandó tartalmával, sem a célközönségével nem volt teljesen tisztában, amikor a projekt témakörével
össze nem egyeztethető „hírirodára” tett javaslatot, és olyan potenciális befektetőkből álló közönségre utalt, akik érdeklődést
mutatnak az innovációnak „A Te Európád” portál által előnyben részesített és ösztönzött formája iránt. A Bizottság hangsúlyozza
továbbá, hogy a „minőségellenőrzéssel” és „minőségbiztosítással” kapcsolatos megközelítés az „XPR‑módszeren” alapult, amely
egyáltalán nem felelt meg a dokumentációban az 1. résszel összefüggésben szereplő munkák leírásának. Végül a Bizottság rámutatott
arra, hogy az sem vált egyértelművé, hogy a fordítások „tengelynyelvnek” nevezett közvetítő nyelveken keresztül, vagy pedig
közvetlenül történnének.
Először is a felperes rámutat arra, hogy a bírálatról szóló jelentésben szereplő pozitív észrevételek ellentmondanak annak,
hogy ő ezen odaítélési szempont tekintetében a 30 pontból 16 pontot ért el. A felperes megállapítja, hogy az említett jelentésben
egyetlen bírálatként az olvasható, hogy az ajánlat azt tartalmazta, hogy az Európai Unióban tizenegy hivatalos nyelv van,
miközben itt csak nyilvánvaló elírásról van szó.
Ezután a felperes kifejti, hogy szerinte ő az akkori portál minden tartalomtípusát és a szerkesztés valamennyi aspektusát
teljes mértékben figyelembe vette, és az elvégzendő feladatok alapos megértéséről tett tanúbizonyságot. Hozzáteszi ehhez,
hogy szándékosan tett utalást a portál akkori verziójából hiányzó tartalomtípusokra, így különösen a „flash” tartalomra, azért,
hogy ezzel juttassa kifejezésre a modern portálok tartalomtípusai összességének kezelésére, és ezáltal a szerződés teljesítése
folyamán új tartalmakhoz történő alkalmazkodásra való általános alkalmasságát.
A felperes kifogásolja, hogy a Bizottság a szerkesztéssel kapcsolatos módszertani megközelítést túl általánosnak tartotta,
és e tekintetben egy dokumentumra hivatkozik. A felperes azt állítja, hogy a „minőségbiztosítást” és a „minőségellenőrzést”
illetően ajánlatát „pozitívnak” és „jól kidolgozottnak” tartották, ezért nem érti, hogy a Bizottságtól miért kapott nagyon
alacsony műszaki pontszámot. A felperes vitatja a Bizottság azon megállapítását, amely szerint nem felelt meg az 1. rész dokumentációban
szereplő leírása módjának az, hogy ő a hivatkozással ellátott „XPR‑módszert” javasolta. Ezzel kapcsolatban a felperes azt
állítja, a szándéka ezzel az volt, hogy átfogó képet adjon az ajánlattevő minőségre vonatkozó „általános filozófiájáról”.
A felperes vitatja a Bizottság azon megállapítását, amely szerint a fordításra vonatkozó megközelítése nem egyértelmű abban
a kérdésben, hogy a tengelynyelveket használja‑e a fordításra. Úgy véli, ezt a kérdést nem az ajánlat készítésekor, hanem
a projekt megvalósítása folyamán, annak időbeli paraméterei függvényében kell eldönteni. Hozzáteszi ehhez, hogy a fordítóknak
minden esetben anyanyelve a célnyelv, és hogy ő ajánlatában kijelentette, hogy az ajánlattevő a közvetlen fordítást „részesíti
előnyben”. A felperes megállapítja, hogy a tengelynyelvekre tett utalásai tehát egyértelműek.
Először is a Törvényszék úgy ítéli meg, hogy a felperes megalapozatlanul állítja azt, hogy az ajánlatára az 1. sz. minőségre
vonatkozó odaítélési szempont vonatkozásában a lehetséges 30‑ból adott 16 pont nyilvánvaló mérlegelési hiba következménye
volt. Egyrészt a felperes azon állítása, miszerint a Bizottság nyilvánvaló elírás – nevezetesen az Unió tizenegy hivatalos
nyelvére történő utalás – miatt szankcionálta, nem felel meg a valóságnak. A 2007. május 21‑i határozatból ugyanis kiderül,
hogy a Bizottság csupán jelezte ennek a nyilvánvaló elírásnak a meglétét, de nem fűzött hozzá semmilyen, a felperes számára
hátrányos következményt. Másrészt, a felperes állításaival ellentétben, a Bizottság az ajánlatát több ponton is bírálta, így
a módszertani megközelítés túlzott általánosságát, a megvalósítandó tartalom és célközönség téves meghatározását, amely a
„A Te Európád” projekt témakörével össze nem egyeztethető „hírirodára” vonatkozó javaslatból következik. E tények azt látszanak
igazolni, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát azzal, hogy a felperes ajánlatára az 1. sz. minőségre
vonatkozó odaítélési szempontot illetően az elérhető 30 pontból 16 pontot adott.
Másodszor a felperes úgy véli, tévesen rótták fel neki az előterjesztett módszertani megközelítése túlzott általánosságát,
és azt, hogy sem a portálon megvalósítandó tartalmat, sem a portál célközönségét nem helyesen határozta meg. A felperes ugyanis
azt állítja, hogy az akkori portál minden tartalomtípusát és a szerkesztés valamennyi aspektusát teljes mértékben figyelembe
vette, továbbá e tekintetben ajánlatának 2–5. pontjára (634–644. o.) és 1–8. pontjára (818–865. o.) hivatkozik.
A Törvényszék szerint azonban ennek az érvelésnek nem lehet helyt adni. Először is a felperes – az ajánlat fent hivatkozott
pontjaira történő hivatkozásra szorítkozva – nem bizonyítja, hogy nyilvánvalóan hibás a Bizottság mérlegelése az ajánlatában
előterjesztett módszertani megközelítés túl általános jellegét illetően. Közelebbről, először is az ajánlat szóban forgó pontjai
közül egyes pontok a portál tematikus zónáira utalnak (az ajánlat 634–636. oldala). Másodszor az ajánlat más pontjai (az ajánlat
637–638. oldala) a portál használatának megkönnyítését szolgáló megközelítésre vonatkoznak – amelyet a Bizottság egyébként
figyelemreméltónak talált –, illetve az akkori portálról tesznek említést, megismételve csupán a dokumentációban foglaltakat.
Harmadszor az ajánlat legutolsó pontjai (az ajánlat 822–855. oldala), amelyekre a felperes hivatkozik, a „Work Package 1.1.”
szolgáltatásai teljesítésének módszertani megközelítését ismertetik.
A Törvényszék továbbá úgy ítéli meg, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor azt hangsúlyozta,
hogy a portál tartalmát nem megfelelően határozták meg annyiban, amennyiben az ajánlat új szolgáltatásokat említett. Meg kell
ugyanis állapítani, hogy az a „flash” tartalom, amelyet a felperes ajánlatában említett, nem igazodott a portál céljaihoz.
Amint a dokumentációból kitűnik, a portál célja olyan állandó adatbázis rendelkezésre bocsátása, amelynek tartalma évente
legfeljebb két alkalommal, kis mértékben módosítható. Következésképpen az a „flash” tartalom, amely a tartalom állandó változtatását
teszi lehetővé, nyilvánvalóan szükségtelen, és ráadásul azt a dokumentáció sem írta elő.
Úgyszintén jogosan mutatott rá a Bizottság arra, hogy figyelembe véve a felperes ajánlatában szereplő, „A Te Európád” projekt
témakörével össze nem egyeztethető „hírirodára” tett utalást, valamint azon utalást, amely „olyan potenciális befektetőkből
álló közönségre [vonatkozott], akik érdeklődést mutatnak az innovációnak »A Te Európád« portál által előnyben részesített
és ösztönzött formája iránt”, a felperes a szóban forgó portálnak sem a megvalósítandó tartalmával, sem a célközönségével
nem volt teljesen tisztában. E tekintetben nem lehet helyt adni a felperes azon érvének, amely szerint ajánlatának pozitív
eleme az, hogy a portálhoz új tartalmakat ad hozzá. Amint ugyanis azt a Bizottság jogosan állítja – és a felperes sem cáfolja –,
a felperes az ajánlatában nem tette egyértelművé, hogy olyan tartalmat kíván a portál részévé tenni, amely a dokumentációban
előírtak között nem szerepel.
Végül azon kijelentés, amely szerint „az ajánlat kereteinek megértése összességében helyes”, és azon kijelentés, amely szerint
„a módszertani megközelítés […] túl általános”, nem áll ellentmondásban egymással, mivel e két megállapítás pusztán annyit
jelent, hogy a felperes általánosságban véve megértette az ajánlati felhívás célját, azonban az általa javasolt megközelítés
nem volt kellően pontos, illetve kellően részletes.
Harmadszor, ami a „minőségbiztosítást”, a „minőség‑ellenőrzést” és az alkalmazott módszertant illeti, a felperes vitatja a
Bizottság azon megállapítását, amely szerint nem felel meg az 1. rész dokumentációban szereplő leírása módjának az, hogy ő
a hivatkozással ellátott „XPR‑módszert” – amely egy internetes szolgáltatás fejlesztésének keretén alapuló módszer – javasolta.
A felperes e tekintetben ajánlatának több olyan pontjára (3.4.2–3.4.6. pont, 837–842. o., 2–4. pont, 1–33. o. [495–526. o.]
és V. pont, V‑1–V‑77. pont [534–610. o.]) is utal, amelyekben meghatározta a szerkesztési munkával kapcsolatban alkalmazott
„minőségbiztosítási” és „minőség‑ellenőrzési” módszertant. Hangsúlyozza továbbá, hogy az „XPR‑módszerről” csak ajánlatának
bevezető szakasza tesz említést, amely az ajánlattevő minőségre vonatkozó „általános filozófiájának” átfogó képét mutatja
be (az ajánlat 836. oldala).
Márpedig a Törvényszék előtt a Bizottság jogosan állítja azt, hogy a „minőség‑ellenőrzési” elvek ismertetése túl általános
volt, és hogy a felperes által hivatkozott pontok a „WP 1.1., 4. feladat” dokumentációjának „A minőségbiztosítás és a minőségellenőrzés
elvégzése a létrehozott, frissített és beérkező tartalmakon a portálon való közzétételük előtt” címet viselő részében foglalt
követelményeknek nem feleltek meg kellő mértékben. Meg kell ugyanis állapítani, hogy ha egyszerűen csak elolvassuk a felperes
ajánlatának általa hivatkozott oldalait, az alapján kijelenthető, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési
hibát, amikor arra a következtetésre jutott, hogy az ezen oldalakon szereplő információk túl általánosak. E tekintetben meg
kell jegyezni, hogy a felperes csak általánosságban hivatkozott ajánlatának fent említett különböző pontjaira, de nem adott
elő olyan konkrét érveket, amelyek a Bizottság e kérdésre vonatkozó mérlegelését esetlegesen megkérdőjelező nyilvánvaló hibát
tárnának fel.
Ezenkívül a felperes azon állítása, miszerint a Bizottság nem értette meg, hogy az „XPR‑módszer” az ajánlattevő „minőség‑ellenőrzésre”
vonatkozó „általános filozófiájának” átfogó képét bemutató bevezető szakaszban szerepel, és hogy az nem függ össze közvetlenül
az 1. részre vonatkozó munkák szerkesztést érintő aspektusaival, nem változtathat azon a tényen, hogy az ajánlat a „minőség‑ellenőrzés”
terén túl általános jellegű. A felperes azt sem bizonyította, hogy a Bizottság e tekintetben megsértette a dokumentációban
szereplő, 1. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempontot. Éppen ellenkezőleg, azt kell megállapítani, hogy a Bizottság jogosan
alapozhatott a felperesi ajánlat pontosságának mértékére, amely a szóban forgó ajánlat minőségének megítélése szempontjából
alapvető fontosságú információ.
Negyedszer a felperes cáfolja, hogy nem tette egyértelművé, hogy a fordítások „tengelynyelvnek” nevezett közvetítő nyelveken
keresztül, vagy pedig közvetlenül történnének. A felperes azt állítja, hogy ajánlatának elkészítésekor nem kellett kitérnie
a „tengelynyelv” használatának kérdésére, hanem ezt a projekt megvalósítása során kellett volna megvizsgálni. Hangsúlyozza,
hogy mindenesetre a fordítóknak anyanyelvük a célnyelv, és hogy az ajánlatban szerepelt a közvetlen fordítások „előnyben [részesítése]”.
Ugyanakkor a Törvényszék rámutat arra, hogy a Bizottság a 2007. május 29‑i levélben azt állapította meg, hogy kétértelműség,
sőt ellentmondás található a felperes ajánlatában, hiszen annak 873. oldalán az szerepel, hogy a fordítók anyanyelvükön fognak
dolgozni, miközben ugyanezen ajánlat 644. oldalán az olvasható, hogy „előnyben részesülnek a közvetlen fordítások, ugyanakkor
a közvetett fordítások elkerülhetetlenek lesznek”. A felperes által a Törvényszék előtt kifejtett érvelés a Bizottság e megállapítását
egyáltalán nem cáfolja. A felperes ajánlatából ugyanis nem derült ki egyértelműen, mi értendő a felperesnek az anyanyelvükön
dolgozó fordítókra történő utalása alatt. A felperes csak a Törvényszék előtt pontosította, hogy ez az utalás úgy értendő,
hogy az érintett fordítók anyanyelvükre fognak fordítani, vagy az eredeti szövegből, vagy pedig adott esetben e szöveg „tengelynyelvre”
lefordított változatából. Figyelembe véve a felperesi ajánlatban e kérdést illetően használt kifejezések kétértelmű, sőt ellentmondásos
jellegét, a Bizottság semmilyen nyilvánvaló mérlegelési hibát nem követett el, amikor rámutatott arra, hogy nem volt egyértelműen
meghatározva, „hogy a fordítás során a [tengelynyelveket] fogják‑e használni, vagy pedig közvetlenül történik a fordítás,
mivel az ajánlatban nincs kidolgozva erre vonatkozó elképzelés”.
A fentiek alapján a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor az ajánlatot az 1. sz. minőségre vonatkozó
odaítélési szempont tekintetében értékelte.
„A PMQP‑tervezet minősége és teljeskörűsége, és különösen a »minőségbiztosítás« és »minőség‑ellenőrzés« terén javasolt eljárások”
címet viselő, 2. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a felperes ajánlata a 2. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
az adható 10 pontból 7 pontot kapott. Ezt a pontszámot az indokolta, hogy bár az ajánlatban szereplő PMQP‑tervezet a szerkezetét
tekintve teljes volt, az ajánlat nem volt eléggé személyre szabott, és a felperes által a szolgáltatási ajánlatban említett
hardverek és szoftverek a szerkesztési munkákra (1. rész) nem voltak megfelelőek.
Először is a felperes álláspontja szerint a hardverek és szoftverek PMQP‑ben való feltüntetése megfelel a dokumentációnak.
Szerinte e dokumentációban arra hívták fel az ajánlattevőket, hogy olyan PMQP‑t nyújtsanak be, amelyben szerepelnek többek
között a „leszállítandó termékek és szolgáltatások, valamint a dokumentáció (legyen szó termékekről, hardverekről, berendezésekről,
szoftverekről, jelentésekről vagy biztonsági eszközökről […])”.
Ugyanakkor, amint arra a Bizottság is hivatkozott, a dokumentációban a PMQP leírása mindhárom részt illetően közös. Ésszerűen
belátható, hogy a dokumentáció ugyan különböző lehetséges leszállítandó árukat, illetve szolgáltatásokat sorol fel, e leszállítandó
áruk, illetve szolgáltatások megfelelő jellege mindig az ajánlat tárgyát képező adott résztől függ.
A Bizottság tehát a 2007. május 29‑i levélben jogosan jegyezte meg, hogy „a PMQP további kiigazítására [lesz szükség], mivel
még mindig a leszállítandó berendezésekről és szoftverekről tesz említést (lásd például a »Handover file« 933. oldalát), amelyek
irrelevánsak az 1. rész esetében”.
Másodszor a felperes úgy véli, tévesen rótták fel neki azt, hogy a feladatok leírását nem dolgozta ki, hanem csupán kimásolta
a feladatokat a dokumentációból. A felperes ugyanis azzal érvel, hogy bevált módszertant és egy, a Bizottsággal folytatott
együttműködése keretében alkalmazott modellt alkalmazott a PMQP‑tervezetet illetően, tekintettel arra, hogy a megfelelő szerződések
konkrét feltételei az ajánlat összeállításakor nem voltak ismertek.
Meg kell azonban állapítani, hogy a dokumentáció 4.3.8.3. pontja a PMQP‑t úgy határozza meg, mint a projekt első leszállítandó
termékét, és mint amely minden egyes projekt esetében egyedi. Nem úgy tűnik tehát, hogy a Bizottság nyilvánvaló mérlegelési
hibát követett el, amikor azt állapította meg, hogy a felperes nem dolgozta ki a feladatok leírását.
Ezért meg kell állapítani, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor a felperes ajánlatát az
1. résszel összefüggésben a 2. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében értékelte.
„Az 1. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forrásfelhasználás minősége”
címet viselő, 3. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
Előljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 3. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében a felperes ajánlata
a maximálisan adható 30 pontból 21,667 pontot kapott. 2007. május 29‑i levelében a Bizottság kifejtette, hogy az 1. forgatókönyvvel
összefüggő feladatok végrehajtására vonatkozó megközelítés kevéssé volt részletes, és hogy ami a Litvániából érkező tartalom
„minőség‑ellenőrzését” illeti, az ajánlatban nem szerepelt világosan az, hogy milyen típusú ellenőrzést végeznek majd, és
milyen szerkesztési iránymutatások alapján. A 2007. május 29‑i levél ezenkívül arra is kitér, hogy a végső jelentés megküldésére
vonatkozóan megállapított 6 hónapos határidő helyes volt, és hogy következésképpen az 52 nap ugyanezen határidővel kapcsolatban
történő említése valószínűleg csak elírás.
Először is a felperes vitatja, hogy az 1. forgatókönyvvel összefüggő feladatok végrehajtására vonatkozó megközelítés kevéssé
volt részletes. Nem tartja indokoltnak azt az észrevételt sem, amely szerint a Litvániából érkező tartalom tekintetében megkövetelt
minőség‑ellenőrzéseket illetően nem volt egyértelmű a szerkesztési iránymutatásokra történő hivatkozás, és nem volt feltüntetve
a végrehajtandó „minőség‑ellenőrzés” típusa. Úgy véli, ő minden tekintetben megfelelt a dokumentációban foglaltaknak. E tekintetben
azt állítja, hogy e dokumentáció értelmében az ajánlattevőknek az „1. forgatókönyvre” vonatkozó elképzelést ismertető általános
ajánlatot kellett benyújtaniuk, amelyhez legfeljebb négyoldalas, a különböző tervbe vett feladatokat, az egyes feladatok tekintetében
választott megközelítést, valamint az e megközelítés rövid leírását felvázoló dokumentumot kellett csatolniuk. Konkrét utalás
szerepelt arra vonatkozóan, hogy a végtermékekre külön figyelmet fognak fordítani. Ebből a felperes arra a következtetésre
jut, hogy a dokumentációban nem vártak el „nagyon részletes fejtegetéseket”. Ezenkívül a felperes úgy véli, hogy ajánlatának
különböző pontjaiban – többek között az ajánlat 830. és 831. oldalán – ismertette a „minőségirányításra” és az ellenőrzési
eljárásokra vonatkozó megközelítését.
A felperes által előadottakból ugyanakkor semmilyen, a Bizottság által elkövetett nyilvánvaló mérlegelési hiba nem tűnik ki.
A felperes ugyanis az ajánlat egyéb részleteire hivatkozott, különösen annak 830. és 831. oldalára, azt bizonyítandó, hogy
ő megfelelt a dokumentációban foglaltaknak. Nem hozott fel azonban a Bizottság mérlegelését megkérdőjelező nyilvánvaló hiba
bizonyítására alkalmas egyetlen konkrét elemet sem.
Amint azt a Bizottság hangsúlyozza, a felperes ajánlatának az 1. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
történő értékeléséből kiderül, hogy a szerkesztési munkákkal összefüggő szolgáltatások teljesítésére vonatkozóan javasolt
módszertani megközelítést túl általánosnak tartották. E körülmények között a Bizottság okkal vélhette úgy, hogy a szerkesztési
munkákkal összefüggő szolgáltatások teljesítésére vonatkozóan javasolt, szóban forgó módszertani megközelítés túl általános
jellege tükröződött az 1. forgatókönyvvel kapcsolatos feladatok végrehajtására vonatkozó megközelítésben. A Bizottság tehát
nyilvánvaló mérlegelési hiba elkövetése nélkül állapíthatta meg, hogy a 3. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
az 1. forgatókönyv kevéssé volt részletes.
Másodszor a felperes azt állítja, hogy az ajánlatában említett azon információ, amely szerint a feltüntetett teljesítési határidő
52 nap, olyan elírás, amelynek nem kellett volna befolyásolnia a minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében adott
pontszámot.
A 2007. május 21‑i határozatból azonban kitűnik, hogy a Bizottság tudomásul vette, hogy az 52 napos teljesítési határidő említése
valószínűleg elírás következménye. Semmi nem enged arra következtetni, hogy a felperes emiatt hátrányban részesült volna.
Következésképpen e tárgyban semmilyen nyilvánvaló mérlegelési hiba nem nyert bizonyítást.
Mindezen okok miatt el kell utasítani a felperes azon kifogását, amely szerint a Bizottság az ajánlatának a 3. sz. minőségre
vonatkozó odaítélési szempont tekintetében történő értékelése során állítólag nyilvánvaló mérlegelési hibákat követett el.
„A 2. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forrásfelhasználás minősége”
címet viselő, 4. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 4. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében a felperes ajánlata
a maximálisan elérhető 30 pontból 14 pontot kapott. A megtámadott határozatból kitűnik, hogy a felperesnek a „Work Package
1.2.” forgatókönyvével (a továbbiakban: 2. forgatókönyv) kapcsolatos feladatok végrehajtására vonatkozó megközelítését alapszintűnek
tartották. A megtámadott határozatban az is szerepel, hogy a dokumentáció meghatározza a „Work Package 1.1.” forgatókönyve
(a továbbiakban: 1. forgatókönyv) és a 2. forgatókönyv közötti „kölcsönös kapcsolatot”, de ez az információ az ajánlatban
nem tükröződik. A megtámadott határozat hangsúlyozza, hogy a felperes abból a téves előfeltevésből indul ki, hogy valamennyi
dokumentum egy adott időpontban érkezik be, amely előfeltevés nincs összhangban az 1. forgatókönyvvel, és nem veszi figyelembe
a fordításokhoz szükséges időt.
Meg kell jegyezni, hogy a dokumentáció szerint az 1. forgatókönyv a szerkesztési munkát tartalmazza. Az 1. forgatókönyv keretében
előírt feladatok elsősorban az európai szintű ügyekre vonatkozó tartalmat érintő különböző ismertetők és linkcsoportok (1. feladat),
valamint a tagállamok által megküldött különböző ismertetők és linkcsoportok (2. feladat) összeállítására, naprakésszé tételére
és tökéletesítésére irányulnak. Ami a 2. forgatókönyvet illeti, az az 1. forgatókönyvben ismertetett tartalmak fordítására
irányuló munkát tartalmazza. A 2. forgatókönyvben konkrétan a következő két feladat szerepel: egyrészt az európai szintű ügyekre
vonatkozó tartalmat érintő, másrészt pedig a tagállamok által megküldötteket érintő különböző ismertetők és ismertetett linkek
fordítása.
Először is a felperes vitatja azt a minősítést, amely szerint a tevékenységek strukturált lebontása (naptár) túl általános
volt. Azt állítja, hogy a munkák strukturált lebontása az elvégzendő feladatoknak csak a vázlata volt, és hogy a feladatok
részletes bemutatása már az ajánlatának 2. (1047. és 1048.) és 3. pontjában (1049. és 1050.) megtörtént. Arra hivatkozik továbbá,
hogy a szóban forgó feladatok teljes körű bemutatása megtalálható az 1. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont keretében
a módszertani megközelítésről szóló dokumentum megfelelő pontjában (az ajánlat, 886–890.).
Nem úgy tűnik, hogy az ajánlatnak a 4. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében történő értékelése során bármiféle
nyilvánvaló mérlegelési hiba elkövetésére került volna sor. Amint ugyanis azt a Bizottság kiemeli, a 4. sz. minőségre vonatkozó
odaítélési szempont tekintetében történt az ajánlat értékelése. A mérlegelés tárgyát tehát nem az elvégzendő feladatok tartalma,
hanem azok tervezése képezte. A felperes nem közölt olyan információt, amely annak a ténynek a megkérdőjelezését célozta volna,
hogy az ajánlatban az elvégzendő feladatok tervezésére vonatkozóan szereplő adatok túl általánosak voltak.
Másodszor a felperes hangsúlyozza, hogy ajánlatában nem szerepelt kifejezetten az a feltételezés, hogy minden dokumentumot
egy időben küldenek majd meg. Továbbá azzal érvel, hogy a dokumentációban nem volt feltüntetve a dokumentumok benyújtásának
határideje.
A Törvényszék ugyanakkor úgy véli, hogy tekintettel a dokumentációban foglaltakra (lásd a fenti 112. pontot), a felperes nem
kérdőjelezheti meg alappal azt a tényt, hogy az 1. forgatókönyv a létrehozandó és frissítendő tartalmat írja le, a 2. forgatókönyv
pedig e tartalom fordításával foglalkozik. A két forgatókönyv közötti kapcsolat nyilvánvaló, és logikusan a 2. forgatókönyvben
szereplő követelményeken alapul. Meg kell tehát állapítani, hogy a tartalmak beérkezésére és a fordításukhoz szükséges időre
vonatkozó megfontolásokat az 1. és a 2. forgatókönyv közötti kapcsolattal összefüggésben kell megítélni.
Meg kell állapítani, hogy a dokumentumok beérkezésének időpontját illetően a felperes ajánlata a két lefordítandó tartalomtípus
(vagyis az egyrészt az 1. feladatban, másrészt a 2. feladatban meghatározott tartalomtípus) között semmilyen különbséget nem
tesz.
E tekintetben a Bizottság – a felperes állításával ellentétben – jogosan hangsúlyozza, hogy a két tartalomtípus közötti különbségtétel
nem ismeretlen bírálati szempontból következik, hanem az ténylegesen a dokumentáció 4.4.1.2. pontjában foglalt előírás.
Ami a tartalmak lefordításához szükséges időt illeti, meg kell állapítani, hogy – amint azt a Bizottság hangsúlyozza – a felperes
által ajánlatának 2.3. pontjában (1040. o.) feltüntetett „T0 + 51 munkanap” teljesítési határidő nem volt összhangban az 1. forgatókönyvvel,
amelyben a felperes által fordításra szánt napok száma összesen 55 volt, nevezetesen 30 nap az európai szintű tartalmak („WU
4.1.”) és 25 nap a tagállamokból származó tartalmak („WU 4.2.”) fordítására (1032. o.).
Ezért meg kell állapítani, hogy a Bizottság nem követett el nyilvánvaló mérlegelési hibát, amikor a felperes ajánlatát a 4. sz.
minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében értékelte.
A fenti megállapítások összességéből következik, hogy az ajánlatnak a négy odaítélési szempont tekintetében történő értékelése
során nem történt nyilvánvaló mérlegelési hiba. Ezért a jelen jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.

Az egyenlő bánásmód elvének és az átláthatósági kötelezettségnek a megsértésére alapított jogalapról
Mivel a kereset a 2007. július 13‑i határozatot érintő részében megalapozott, az egyenlő bánásmód elvének és az átláthatósági
követelezettségnek a megsértésére alapított jogalapot csak a 2007. május 21‑i határozat tekintetében kell megvizsgálni.
A felek érvei
A felperes előadja, hogy az egyenlő bánásmód elvét és az átláthatósági kötelezettséget megsértették.
Mindenekelőtt a felperes azt állítja, hogy ahhoz, hogy ő a 2007. május 21‑i határozatot megérthesse, meg kellett volna küldeni
részére a bírálatról szóló jelentés teljes szövegének másolatát és a nyertes ajánlattevő ajánlatának másolatát. E tekintetben
rámutat arra, hogy ő kifejezetten kérte a Bizottságtól, hogy e dokumentumokat küldje meg a részére, de a Bizottság ezt megtagadta.
Ezután a felperes előadja, hogy a Bizottság nem megfelelően vizsgálta meg az ajánlatot, mivel azt téves értelmezés alapján
utasította el. Ezenkívül a felperes úgy véli, hogy nem volt módja megismerni a Bizottság által alkalmazott bírálati szempontok
teljes körét. Végül azt állítja, hogy a Bizottság a dokumentációban meg nem határozott szempontokat használt.
A Bizottság vitatja a felperes által előterjesztett érveket, és a jogalap elutasítását kéri.
A Törvényszék álláspontja
Ami az átláthatósági kötelezettség megsértésére és az egyenlő bánásmód elvének megsértésére alapított kifogásokat illeti,
azokat el kell utasítani.
Mindenekelőtt a felperes megalapozatlanul hivatkozik arra a tényre, hogy a bírálóbizottság jelentését és a nyertes ajánlattevő
ajánlatának másolatát nem küldték meg részére. A Bizottságra háruló indokolási kötelezettség ugyanis nem foglalta magában
e dokumentumok rendelkezésre bocsátását. A költségvetési rendelet 100. cikkének (2) bekezdése kizárólag arról rendelkezik,
hogy az ajánlatkérő írásbeli kérelemre, az írásbeli kérelem kézhezvételétől számított tizenöt napon belül közli a sikeres
ajánlat jellemzőit és viszonylagos előnyeit, valamint a szerződést elnyerő ajánlattevő nevét (lásd ebben az értelemben a Törvényszék
T‑250/05. sz., Evropaïki Dynamiki kontra Bizottság ügyben 2007. július 12‑én hozott ítéletének [EBHT 2007., II‑0085. o.] 113. pontját;
lásd analógia útján a Törvényszék T‑19/95. sz., Adia interim kontra Bizottság ügyben 1996. május 8‑án hozott ítéletének [EBHT 1996.,
II‑321. o.] 31. pontját).
Továbbá a felperes megalapozatlanul hivatkozik arra, hogy az egyenlő bánásmód elvét és az átláthatósági kötelezettséget állítólagosan
megsértették azzal, hogy a Bizottság nem megfelelően vizsgálta meg az ajánlatot, mivel azt téves értelmezés alapján utasította
el. Ez az érvelés lényegében azonos azzal, amelyet a felperes a Bizottság állítólagos nyilvánvaló mérlegelési hibáira alapított
jogalapja keretében fejtett ki, és e jogalap keretében nem releváns. A felperes egyáltalán nem utal olyan konkrét hátrányos
megkülönböztetésre, amelyet vele szemben az eljárás bármely szakaszában alkalmaztak volna. A Bizottság viszont számos objektív
okot hozott fel annak igazolására, hogy miért döntött úgy, hogy nem a felperes részére ítéli oda a szerződést.
Ezenkívül a felperes azon érve, miszerint nem volt módja megismerni a bírálati szempontok teljes körét, csak általánosságban
megfogalmazott, pontatlan érv. Ráadásul a bírálatról szóló jelentésnek a Bizottság 2007. május 29‑i leveléhez csatolt kivonatából
kitűnik, hogy a felperes ajánlatát kizárólag a dokumentációban említett, minőségre vonatkozó odaítélési szempontok alapján
ítélték meg. Következésképpen ezt az érvet el kell utasítani.
Végül ugyanezen okból el kell utasítani a felperes azon érvét, miszerint a Bizottság a dokumentációban meg nem határozott
szempontokat használt.
Mivel a felperes egyetlen jogalapja sem megalapozott, a jelen keresetet el kell utasítani abban a részében, amely azon, 2007.
május 21‑i határozat megsemmisítésére irányul, amely alapján az 1. sz. részre vonatkozóan nem a felperes ajánlata lett a nyertes,
és amelyben a szerződést egy másik ajánlattevő részére ítélték oda.
2.
A kártérítés iránti kérelemről

A felek érvei
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék kötelezze a Bizottságot, hogy fizessen a részére a 2007. május 21‑i határozattal okozott
kárért 750 000 euró összegű, a 2007. július 13‑i határozattal okozott kárért pedig 400 000 euró összegű kártérítést. A felperes
ezt a kérelmét az EK 235. cikkre és az EK 288. cikkre alapítja.
A felperes egyrészt azt állítja, hogy a követelt összegek azon nyereségnek felelnek meg, amelyhez a két szerződés elnyerése
esetén e szerződése keretében jutott volna. Másrészt azt állítja, hogy a megsemmisítés iránti kérelemben bizonyította, hogy
a Bizottság valamely, a magánszemélyeket védő magasabbrendű jogszabályt súlyosan és kellően határozottan megsértett.
A Bizottság elsődlegesen azt kéri, hogy a szerződésen kívüli felelősség megállapítása iránti keresetet nyilvánítsák elfogadhatatlannak,
másodlagosan pedig azt, hogy mint nyilvánvalóan megalapozatlant utasítsák el.

A Törvényszék álláspontja
Elöljáróban azt szükséges pontosítani, hogy mit foglal magában a felperes által beadványaiban megjelölt kár. A felperes mindenekelőtt
a keretszerződések elvesztését jelöli meg kárként. Ezt követően keresetlevelének 99. pontjában hivatkozik a Törvényszék T‑160/03. sz.,
AFCon Management Consultants és társai kontra Bizottság ügyben 2005. március 17‑én hozott ítéletének (EBHT 2005., II‑981. o.)
102. pontjában szereplő, a közbeszerzési eljárásban való részvétellel összefüggő költségek miatt elszenvedett kár megtérítésével
kapcsolatos megfontolásokra. Ugyanakkor a felperes válaszának 52. pontjában egyértelműen hangsúlyozta, hogy a közbeszerzési
eljárásban való részvétellel összefüggő költségei címén nem követel semmilyen kártérítést.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a felperes által megjelölt egyetlen kár, amellyel kapcsolatban kártérítési igényt
fogalmaz meg, a keretszerződések elvesztése.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a Közösségnek az EK 288. cikk második bekezdése értelmében a szervei jogellenes magatartása
esetén fennálló szerződésen kívüli felelősségéhez több feltétel együttes teljesülése szükséges, nevezetesen az intézményekkel
szemben kifogásolt magatartás jogellenessége, a kár valós jellege, valamint az állítólagos magatartás és a hivatkozott kár
közötti okozati összefüggés fennállása (a Törvényszék T‑175/94. sz., International Procurement Services kontra Bizottság ügyben
1996. július 11‑én hozott ítéletének [EBHT 1996., II‑729. o.] 44. pontja, T‑336/94. sz., Efisol kontra Bizottság ügyben 1996.
október 16‑án hozott ítéletének [EBHT 1996., II‑1343. o.] 30. pontja és T‑267/94. sz., Oleifici Italiani kontra Bizottság
ügyben 1997. július 11‑én hozott ítéletének [EBHT 1997., II‑1239. o.] 20. pontja). Amennyiben e feltételek egyike nem teljesül,
a keresetet – az egyéb feltételek vizsgálata nélkül – teljes egészében el kell utasítani (lásd ebben az értelemben a Bíróság
C‑146/91. sz., KYDEP kontra Tanács és Bizottság ügyben 1994. szeptember 15‑én hozott ítéletének [EBHT 1994., I‑4199. o.] 81 pontját).
E megfontolások fényében kell megvizsgálni, hogy fennállnak‑e a Bizottság szerződésen kívüli felelősségének feltételei.
Először is, ami a 2007. május 21‑i határozat nyomán állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránti kérelmet illeti, a megsemmisítés
iránti kérelemre vonatkozó megfontolásokból kitűnik, hogy a felperes nem bizonyította a Bizottság jogellenes magatartását.
Ugyanis a Törvényszék a felperes által a 2007. május 21‑i határozat jogellenességének bizonyítására felhozott valamennyi érvet
megvizsgálta és elutasította.
Márpedig a fent hivatkozott ítélkezési gyakorlatból következik (lásd a fenti 137. pontot), hogy a Bizottság szerződésen kívüli
felelősségének megállapítását lehetővé tevő egyetlen feltétel hiánya is elegendő ahhoz, hogy e felelősség fennállását ne lehessen
megállapítani.
Ebből következik, hogy a 2007. május 21‑i határozat nyomán állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránti kérelmet mint
megalapozatlant el kell utasítani, anélkül hogy szükséges lenne annak elfogadhatóságáról dönteni.
Másodszor a Bizottságnak a 2007. július 13‑i határozat elfogadása miatt fennálló szerződésen kívüli felelősségére alapított
kártérítés iránti kérelmet kell megvizsgálni.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a kártérítés iránti kérelem ugyanazon jogalapokon alapul, mint amelyeket a 2007. július
13‑i határozat megsemmisítése iránti kérelem alátámasztása végett terjesztettek elő. E kérelem vizsgálata során már megállapítást
nyert, hogy a 2007. július 13‑i határozatban megsértették az indokolási kötelezettséget, és emiatt azt meg kell semmisíteni.
Meg kell azonban állapítani, hogy még ha a Bizottság nem is indokolta kellőképpen a 2007. július 13‑i határozatot, ez még
nem jelenti azt, hogy a szerződés nyertes ajánlattevő részére történő odaítélése hibának minősül, sem pedig azt, hogy okozati
összefüggés áll fenn e tény és a felperes által felhozott veszteség között (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑4/01. sz.,
Renco kontra Tanács ügyben 2003. február 25‑én hozott ítéletének [EBHT 2003., II‑171. o.] 89. pontját). Semmi sem enged ugyanis
arra következtetni, hogy ha a 2007. július 13‑i határozat kellő mértékű indokolást tartalmazott volna, akkor a Bizottság a
felperes részére ítélte volna oda a szóban forgó szerződést.
Ebből következik, hogy a 2007. július 13‑i határozat nyomán állítólagosan elszenvedett kár megtérítése iránti kérelmet – annyiban,
amennyiben az ugyanezen határozat indokolásának hiányán alapul – mint megalapozatlant el kell utasítani, anélkül hogy szükséges
lenne annak elfogadhatóságáról dönteni.
Ugyanez a kérelem annyiban, amennyiben a megsemmisítés iránti kérelem keretében nem vizsgált többi jogalapon alapul, idő előtti,
és azt emiatt el kell utasítani (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑478/93. sz., Wafer Zoo kontra Bizottság ügyben 1995.
május 18‑án hozott ítéletének [EBHT 1995., II‑1479. o.] 49. és 50. pontját, valamint T‑300/97. sz., Latino kontra Bizottság
ügyben 1999. december 15‑én hozott ítéletének [EBHT–KSZ 1999., I‑A‑259. o. és II‑1263. o.] 95. és 101. pontját). A 2007. július
13‑i határozat indokolásának hiányában ugyanis a Törvényszék nem tudja megvizsgálni, hogy e határozat nyilvánvaló mérlegelési
hibának, vagy az egyenlő bánásmód elve és az átláthatósági kötelezettség megsértésének az eredménye‑e, amint azt a felperes
előadja. Az e jogalapokra alapított megsemmisítés iránti kérelmet adott esetben majd azon határozat indokolása fényében lehet
megvizsgálni, amely a 2007. július 13‑i határozatnak – a Törvényszék általi megsemmisítését követően – a helyébe lép.
Ebből következik, hogy a kártérítés iránti kérelmet teljes egészében el kell utasítani.
Anélkül hogy dönteni kellene a felperes által a tárgyalás alkalmával benyújtott pénzügyi beszámolóról szóló könyvvizsgálói
jelentéssel szemben a Bizottság részéről felhozott megengedhetetlenségi kifogás tárgyában, valamint ezen irat, továbbá a Bizottság
által a felperesnek címzett elektronikus üzenet és a felperes által szintén a tárgyalás alkalmával benyújtott, másik ajánlati
felhívást tartalmazó irat relevanciája tárgyában, meg kell állapítani, hogy a fentiek alapján ezek az iratok a jogvita megoldása
szempontjából semmilyen jelentőséggel nem bírnak. Ezért a Törvényszék az említett iratokat nem vette figyelembe a jelen ítélet
meghozatala céljából (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T‑13/96. sz., TEAM kontra Bizottság ügyben 1998. október 19‑én
hozott ítéletének [EBHT 1998., II‑4073. o.] 79. pontját).

A költségekről
A Törvényszék eljárási szabályzata 87. cikkének 3. §‑a alapján részleges pernyertesség esetén a Törvényszék elrendelheti a
költségeknek a felek közötti megosztását, vagy azt, hogy mindegyik fél maga viselje saját költségeit.
Mivel a kereset részleges pernyertességet eredményezett, az adott ügy körülményeinek helyes mérlegelése annak megállapítása
felé mutat, hogy a felperes viselje a saját költségeinek 50%‑át és a Bizottság költségeinek 50%‑át, valamint hogy a Bizottság
viselje a saját költségeinek 50%‑át és a felperes költségeinek 50%‑át.
A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (ötödik tanács)
a következőképpen határozott:
1)
A Törvényszék a Bizottság 2007. július 13‑i határozatát, amellyel „A Te Európád” portál üzemeltetésére és karbantartására
irányuló ENTR/05/78. sz. közbeszerzési eljárás 2. része (Az infrastruktúra üzemeltetése) keretében az Evropaïki Dynamiki –
Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE által benyújtott ajánlatot elutasította, és e szerződést
más ajánlattevőnek ítélte oda, megsemmisíti.
2)
A Törvényszék a megsemmisítés iránti keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.
3)
A Törvényszék a kártérítési kérelmet elutasítja.
4)
Az Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis viseli a saját költségeinek 50%‑át
és az Európai Bizottság költségeinek 50%‑át, valamint az Európai Bizottság viseli a saját költségeinek 50%‑át és az Evropaïki
Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis költségeinek 50%‑át.
Vilaras
Prek
Ciucă
Kihirdetve Luxembourgban, a 2010. szeptember 9‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
Tartalomjegyzék
Jogi háttér
1.  A költségvetési rendelet és a végrehajtási rendelet
2.  A hirdetmény és az ajánlattételhez szükséges dokumentáció
A jogvita előzményei
1.  Az 1. rész tekintetében
2.  A 2. rész tekintetében
Az eljárás és a felek kérelmei
A jogkérdésről
1.  A megsemmisítés iránti kérelemről
Az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapról
A felek érvei
A Törvényszék álláspontja
–  A 2007. május 21‑i határozatban és a 2007. május 29‑i levélben szereplő indokolásról (1. rész)
–  A 2007. július 13‑i határozatban és a 2007. július 16‑i levélben szereplő indokolásról (2. rész)
A nyilvánvaló mérlegelési hibákra alapított jogalapról (1. rész)
„Az elvégzendő munka kellő megértése és a feladatok végrehajtásához javasolt módszertan megfelelősége” címet viselő, 1. sz.
minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
„A PMQP‑tervezet minősége és teljeskörűsége, és különösen a »minőségbiztosítás« és »minőség‑ellenőrzés« terén javasolt eljárások”
címet viselő, 2. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
„Az 1. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forrásfelhasználás minősége”
címet viselő, 3. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
„A 2. forgatókönyvben szereplő valamennyi feladat végrehajtása végett javasolt projekttervezés és forrásfelhasználás minősége”
címet viselő, 4. sz. minőségre vonatkozó odaítélési szempont tekintetében
Az egyenlő bánásmód elvének és az átláthatósági kötelezettségnek a megsértésére alapított jogalapról
A felek érvei
A Törvényszék álláspontja
2.  A kártérítés iránti kérelemről
A felek érvei
A Törvényszék álláspontja
A költségekről
* Az eljárás nyelve: angol.