CELEX: 62006FJ0074
Offentlig tjänst
Omplacering
Uppsägning
Motivering

1.
Tjänstemän – Tillfälligt anställda – Uppsägning av ett avtal om tillsvidareanställning – Motiveringsskyldighet – Räckvidd
(tjänsteföreskrifterna, artikel 25 andra stycket; anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 11 och 47 c)
2.
Tjänstemän – Tillfälligt anställda – Uppsägning av ett avtal om tillsvidareanställning – Administrationens utrymme för skönsmässig
bedömning
(anställningsvillkoren för övriga anställda, artiklarna 47 c och 49. 1)
3.
Tjänstemän – Organisation av tjänstegrenarna – Placering av personal
(tjänsteföreskrifterna, artikel 7)
1.
Det saknas tvingande skäl till att tillfälligt anställda inte ska omfattas av skydd mot ogrundade uppsägningar. Detta gäller
i synnerhet när tillfälligt anställda har ett tillsvidareavtal eller har en tidsbegränsad anställning och sägs upp innan denna
löper ut. För att säkerställa ett tillräckligt skydd i denna mening är det väsentligt att dels ge de berörda möjlighet att
förvissa sig om huruvida deras berättigade intressen har iakttagits eller åsidosatts och att bedöma möjligheten att väcka
talan vid domstol, dels ge domstolen möjlighet att utöva sin prövningsrätt, vilket innebär att den behöriga myndigheten har
en motiveringsskyldighet.
Beträffande uppsägning av en anställd som har ett avtal om tillsvidareanställning ska vikt särskilt fästas vid att skälen
för en sådan åtgärd i allmänhet ska vara tydliga och anges skriftligen, helst i samma text som det ifrågavarande beslutet.
Detta är nämligen den enda rättshandling, vars lagenlighet ska bedömas med avseende på den dag då den antas, som ger uttryck
för institutionens beslut. Skyldigheten att motivera uppsägningen kan emellertid anses ha iakttagits även om den berörde vid
samtal med sina överordnade i vederbörlig ordning har upplysts om dessa skäl och om tillsättningsmyndigheten har fattat sitt
beslut kort tid efter dessa samtal. Denna myndighet kan också, i förekommande fall, komplettera motiveringen i det skede då
den berördes klagomål besvaras.
Myndigheten som är behörig att sluta anställningsavtal förfogar över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vad avser
uppsägningar. Följaktligen ska gemenskapsdomstolens kontroll begränsas till en granskning av om en uppenbart oriktig bedömning
eller maktmissbruk föreligger.
(se punkterna 49, 51 och 84)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: Dom av den 12 december 2000 i mål T‑223/99, Dejaiffe mot harmoniseringsbyrån, REG 2000, s. I‑A‑277 och
II‑1267, punkt 53, och av den 6 februari 2003 i mål T 7/01, Pyres mot kommissionen, REG 2003, s. I‑A‑37 och II‑239, punkt 50
Personaldomstolen: Dom av den 26 oktober 2006 i mål F-1/05, Landgren mot ETF, REG 2006, s. I‑A‑1‑123 och II‑A‑1‑459, vilken
har överklagats till förstainstansrätten, mål T‑404/06 P, punkterna 73-75 och 79
2.
Med beaktande av det stora utrymme för skönsmässig bedömning som den myndighet som är behörig att sluta anställningsavtal
förfogar över, när ett fel som kan motivera uppsägning av en tillfälligt anställd föreligger, är nämnda myndighet inte skyldig
att inleda ett disciplinärt förfarande mot vederbörande i stället för att använda sig av den rätt att ensidigt upphäva avtalet
som föreskrivs i artikel 47 c i anställningsvillkoren för övriga anställda. Det är bara när myndigheten har för avsikt att
säga upp en tillfälligt anställd utan förvarning, med anledning av att vederbörande gravt har åsidosatt sina skyldigheter,
som det disciplinära förfarande som föreskrivs i bilaga IX i tjänsteföreskrifterna, och som är analogt tillämplig på tillfälligt
anställda, ska inledas. Detta framgår av artikel 49.1 i anställningsvillkoren för övriga anställda. Det finns inte heller
något som hindrar administrationen från att inleda ett disciplinärt förfarande ens efter det att den tillfälligt anställdas
avtal har avslutats, efter förvarning, om det därefter framkommer att de gärningar som lagts den berörda till last är tillräckligt
allvarliga för att ett sådant förfarande ska kunna inledas.
(se punkterna 115 och 116)
3.
För det fall de arbetsuppgifter som en tjänsteman har tilldelats ändras medför regeln om överensstämmelse mellan lönegrad
och tjänst inte en jämförelse mellan tjänstemannens nuvarande och hans tidigare arbetsuppgifter, utan mellan hans nuvarande
arbetsuppgifter och hans lönegrad i hierarkin.
För att en omorganisation av myndigheten ska kränka regeln om överensstämmelse mellan lönegrad och tjänst, är det inte heller
inte tillräckligt att förändringen medför en ändring eller rentav någon form av minskning av tjänstemannens befogenheter.
Det är däremot nödvändigt att de nya arbetsuppgifterna som helhet betraktat även fortsättningsvis klart motsvarar de arbetsuppgifter
som hör till den berördes lönegrad och tjänst i fråga om art, betydelse och omfattning.
(se punkterna 142 och 143)
Hänvisning till
Domstolen: Dom av den 23 mars 1988 i mål 19/87, Hecq mot kommissionen, REG 1988, s. 1681, punkt 7
Förstainstansrätten: Dom av den 10 juli 1992 i de förenade målen T‑59/91 och T‑79/91, Eppe mot kommissionen, REG 1992, s. II‑2061,
punkt 49, av den 28 maj 1998 i de förenade målen T‑78/96 och T‑170/96, W mot kommissionen, REG 1998, s. I‑A‑239 och II‑745,
punkt 104, av den 16 april 2002 i mål T‑51/01, Fronia mot kommissionen, REG 2002, s. I‑A‑43 och II‑187, punkt 53, och av den
21 september 2004 i mål T‑325/02, Soubies mot kommissionen, REG 2004, s. I‑A‑241 och II‑1067, punkt 55