CELEX: 62004TJ0452
Verseny
Összefonódások
Francia nyelvű könyvek kiadása
Az összefonódást az eszközök továbbruházásának kikötésével a közös piaccal összeegyeztethetőnek nyilvánító határozat
A továbbruházott eszközök átvevőjének jóváhagyásáról szóló határozat
Az átvevőnek sikertelenül jelentkező személy megsemmisítés iránti keresete
A megbízott függetlensége
4064/89/EGK rendelet

Ginčo aplinkybės
2002 m. rugsėjo 25 d.
Vivendi Universal SA
(toliau – VU) nusprendė perleisti savo padalinio
Vivendi Universal Publishing SA
(toliau – VUP) Europoje turimą leidyklos turtą.

Lagardère SCA
išreiškė pageidavimą įsigyti šį turtą, kurį sudarė VUP akcijos bei valdymo teisė (toliau – tikslinis turtas).
Vis dėlto paaiškėjo, kad VU, kuri pageidavo kuo greičiau perleisti tikslinį turtą ir gauti už jį pirkimo kainą, sudarytas
perleidimo tvarkaraštis neatitiko formalumų, būtinų atlikti siekiant gauti kompetentingų konkurencijos institucijų išankstinį
pritarimą šiam įgijimo projektui, grafiko.
Taigi
Lagardère
paprašė
Natexis Banques Populaires SA
(toliau – NBP) perimti jos teises per vieną iš savo padalinių įsigyjant iš VUP tikslinį turtą, laikinai jį išlaikyti ir vėliau,
Lagardère
gavus pritarimą tikslinio turto įsigijimo projektui, jį jai perparduoti.
2002 m. spalio 8 d. NBP pritarė
Lagardère
prašymui.

Lagardère
ir NBP pristatė pagrindines NBP tikslinio turto įsigijimo sąlygas Europos Bendrijų Komisijai, kuri jas patvirtino.
Tuomet
Lagardère
pateikė VU savo pasiūlymą įsigyti tikslinį turtą, kuriame buvo numatyta, kad
Lagardère
teises perims NBP arba kuris nors šios grupės subjektas.
2002 m. spalio 29 d. VU pritarė tikslinio turto perleidimui
Lagardère
.
2002 m. gruodžio 3 d.
Investima 10 SAS
, 100 %
Ecrinvest 4 SA
, kurios 100 % akcijų priklauso
Segex Sarl
, savo ruožtu 100 % kontroliuojamai NBP, dukterinė bendrovė, VUP naudai pasirašė preliminarią sutartį dėl tikslinio turto
įsigijimo.
Tą pačią dieną
Segex
ir
Ecrinvest 4
sudarė su
Lagardère
perleidimo sutartį (toliau – perleidimo sutartis), kuria
Lagardère
(per
Ecrinvest 4
), gavus Komisijos leidimą numatytai koncentracijos operacijai, buvo suteikta galimybė įsigyti visą
Investima 10
, kuriai su sąlyga, kad VUP laikysis minėtos preliminarios įsigijimo sutarties priklausytų tikslinis turtas, kapitalą. Šio
turto įsigijimo kainą
Lagardère
iš anksto sumokėjo
Segex
, turinčiai visas
Ecrinvest 4
kapitalą sudarančias akcijas.
2002 m. gruodžio 20 d.
VUP
pritarė ketinimo protokole numatytam
Investima 10
įsigijimui ir tą pačią dieną pastaroji sudarė su VUP tikslinio turto įsigijimo sutartį.
Tą pačią dieną NBP paskelbė tokį pranešimą spaudai:
„NBP įsigyja visą perleidžiamą turtą, siekdama jį perparduoti [
Lagardère
], kai tik bus gautas konkurencijos institucijų pritarimas.
Nuo šios dienos VUP turtas priklausys bendrovei
Investima 10
, kuri netiesiogiai 100 % priklauso NBP.
Ši akcinė bendrovė tampa perleisto turto sričiai priklausančių bendrovių patronuojančia bendrove.
<...>“
Pagal perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalį:
„ii) [
Segex
] užtikrina, kad
Ecrinvest 4
įsipareigotų, ir
Ecrinvest 4
įsipareigoja, kad:
<...>
c)      [
Investima 10
] paskirtų į [savo] valdybą <...> vieną ar kelis nepriklausomus trečiuosius asmenis, išskyrus [
Segex
] arba [
Lagardère
] grupėms priklausančius asmenis;
<...>
e)      [
Investima 10
] įstatais vienam iš valdybos narių būtų suteikti išskirtiniai įgaliojimai, kurie pagal šią sutartį gali būti [suteikti] valdybai
Komisijos <...> arba bet kokios kitos kompetentingos konkurencijos institucijos atžvilgiu, bei užtikrina, kad tam būtų paskirtas
nepriklausomas trečiasis asmuo <...>“
2002 m. gruodžio 20 d. buvo sudaryta
Investima 10
valdyba, o B., S kontoros vadovas, buvo paskirtas valdybos nariu kaip „nepriklausomas trečiasis asmuo“ pagal perleidimo sutarties
4 straipsnio 1 dalies a punktą.
2002 m. gruodžio 19 d.
Ecrinvest 4
ir S kontoros pasirašytos sutarties 2 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, jog, vykdydamas savo pareigas, B. veiks
bendrovės
Investima 10
bei tikslinio turto interesais ir konkrečiai – siekdamas išlaikyti šio turto gyvybingumą, ekonominę vertę bei konkurencingumą.
Šiuo tikslu šios sutarties 2 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad B. turės paisyti bei užtikrinti, kad
Investima 10
valdyba taip pat paisytų:
„i)      perleidimo sutarties 4 straipsnio [nuostatų] <...> dėl <...> rūpestingo turto valdymo principų, kurių laikytis bus reikalaujama
valdybos bei akcininkų valdymo organų, siekiant išlaikyti turto ilgalaikiškumą ir vertę.
<...>“
2003 m. balandžio 14 d.
Lagardère
, laikydamasi 1989 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 4064/89 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (OL L 395,
p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 31), iš dalies pakeisto 1997 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentu
(EB) Nr. 1310/97 (OL L 180, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 164) 4 straipsnio 1 dalies, pranešė
Komisijai apie ketinimą įsigyti tikslinį VUP turtą.
2003 m. birželio 5 d. Komisija, konstatavusi, jog koncentracijos projektas, apie kurį buvo pranešta, kelia rimtų abejonių
dėl suderinamumo su bendrąja rinka, pradėjo išsamų šios operacijos tyrimą pagal Reglamento Nr. 4064/89 6 straipsnio 1 dalies
c punktą.
Iš šalių rašytinių dokumentų matyti, kad 2003 m. spalio 14 d.
Investima 10
tapo
Editis SA
.
2003 m. spalio 27 d. Komisija išsiuntė
Lagardère
pranešimą apie prieštaravimus, paaiškindama jai koncentracijos, apie kurią buvo pranešta, keliamas konkurencijos problemas,
į kurį
Lagardère
atsakė tų pačių metų lapkričio 17 d.
Vėliau, 2002 m. gruodžio 2 d.,
Lagardère
pasiūlė Komisijai kelias korekcines priemones, prisiimdama įsipareigojimą perleisti tikslinį turtą.
Remiantis Reglamento Nr. 4064/89 8 straipsnio 2 dalimi priimtame 2004  m. sausio 7 d. Komisijos sprendime (byla COMP/M.2978
– Lagardère/Natexis/VUP) (OL L 125, p. 54) (toliau – 2004 m. sausio 7 d. sprendimas) nustatyta:
„1 straipsnis
2003 m. gruodžio 21 d. įsipareigojimų paketu pakeista koncentracija, apie kurią pranešta,
Lagardère
įsigyjant visišką VUP, toliau vadinamos –
Editis
, tikslinio turto kontrolę, pripažįstama suderinama su bendrąja rinka bei Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu.
2 straipsnis
Šio sprendimo 1 straipsnis taikomas su sąlyga, kad
Lagardère
įvykdys visus II priede nurodytus įsipareigojimus.
3 straipsnis
Šis sprendimas susijęs su privaloma sąlyga, kad
Lagardère
be išlygų laikysis kitų II priede aprašytų įsipareigojimų.“
Pagal II priede išvardytų įsipareigojimų 1 straipsnį
Lagardère
įsipareigojo perleisti visą
Editis
turtą (toliau – perleidžiamas arba perleistas turtas), išskyrus baigtiniame sąraše šiame straipsnyje išvardytą turtą (toliau
– neperleidžiamas turtas).
Perleidžiamas turtas užtikrino apie 60–70 % pasaulinės VUP apyvartos ir nuo 70 iki 80 % VUP apyvartos leidinių prancūzų kalba
rinkose, su kuriomis susijusi patvirtinta koncentracija (toliau – koncentracija).

Lagardère
įsipareigojimų 2 punkte numatyta, kad neperleidžiamas turtas detaliai aprašytas įsipareigojimų I priede.
Pagal įsipareigojimų 3 punktą
Lagardère
įsipareigoja sudaryti neatšaukiamus susitarimus dėl perleidimo per konfidencialiai saugomą laikotarpį, skaičiuojamą nuo sprendimo,
kuriuo koncentracija patvirtinama su išlygomis, gavimo dienos bei faktiškai perleisti turtą per konfidencialiai saugomą laikotarpį,
skaičiuojamą nuo tokio susitarimo sudarymo.

Lagardère
turėjo galimybę pasirinkti perleidžiamo turto įgijėją, vadovaudamasi kriterijais, kurie jos įsipareigojimų 10 punkte apibrėžti
taip:
„Siekiant išsaugoti veiksmingą konkurenciją atitinkamose rinkose, pranešanti šalis įsipareigoja perleisti perleistą turtą
vienam ar keliems nuo jos nepriklausomiems įgijėjams, atitinkantiems tokias sąlygas:
a)
Lagardère
negali turėti svarbių tiesioginių ar netiesioginių su įgijėju ar įgijėjais susijusių interesų;
b)      įgijėjas ar įgijėjai turi būti gyvybingi ir našūs ūkio subjektai, turintys ekonominių paskatų išlaikyti arba vystyti veiksmingą
konkurenciją, tačiau dėl šios sąlygos
a priori
neeliminuojama jokia pramonės ar finansų srityse veikiančių įgijėjų kategorija;
c)      be to, potencialaus įgijėjo perleidžiamo turto dalies ar dalių įgijimas neturi sukurti naujų konkurencijos problemų arba uždelsti
įsipareigojimų įvykdymą. Pranešančioji šalis privalo galėti įrodyti Komisijai, kad įgijėjas atitinka įsipareigojimų sąlygas
ir kad perleidžiamo turto dalis ar dalys perleidžiamos laikantis šių įsipareigojimų;
d)      įgijėjas ar įgijėjai gaus ar, vadovaujantis protingais lūkesčiais, galės gauti visus perleidžiamo turto įgijimui ir valdymui
reikalingus leidimus.“

Lagardère
įsipareigojimų 14 straipsnyje patikslinta, kad įgijėjo ar įgijėjų pasirinkimą turi patvirtinti Komisija ir paraiškoje dėl
suinteresuoto asmens patvirtinimo turi būti pateikta visa informacija, reikalinga Komisijai patikrinti, ar ši kandidatūra
atitinka šio sprendimo 27 punkte išvardytas įsipareigojimų 10 straipsnio sąlygas.

Lagardère
turėjo paskirti įgaliotinį, atitinkantį tokias jos įsipareigojimų 15 punkte apibrėžtas sąlygas:
„Toliau aprašytoms užduotims vykdyti pranešančioji šalis skiria įgaliotinį. Įgaliotinis turi būti nepriklausomas nuo
Lagardère
ir
Editis
, turėti savo užduotims vykdyti reikiamą kvalifikaciją, pavyzdžiui, veikdamas kaip konsultacinis bankas, konsultantas ar auditorius,
bei neturėti jokių interesų konflikto. Įgaliotiniui atlyginimą moka
Lagardère
, laikydamasi sąlygų, kurios nekeltų pavojaus geram jo užduočių vykdymui arba jo nepriklausomumui.“

Lagardère
įsipareigojimų 9 punkte numatyta, kad šiam tikslui skiriamas atskirų turto dalių valdytojas (
Hold Separate Manager
):
„Pranešančioji šalis paskiria [atskirų turto dalių valdytoją], atsakingą už perleidžiamo turto valdymą, įgaliotiniui prižiūrint.
[Atskirų turto dalių valdytojas] privalo nepriklausomai valdyti perleidžiamą turtą vykdydamas įprastą komercinę veiklą, siekdamas
apsaugoti jo ekonominio gyvybingumą, komercinį vertingumą, konkurencingumą bei nepriklausomumą nuo neperleidžiamo turto dalių
bei likusių
Lagardère
ūkinės veiklos sričių. Vienam iš
Editis
dukterinių bendrovių, kurioms galioja perleidimo įsipareigojimas, vadovų pasitraukus iš užimamų pareigų, [atskirų turto dalių
valdytojas], įgaliotiniui prižiūrint, turi teisę paskirti jį pakeičiantį asmenį.“
Įgaliotinio užduotys
Lagardère
įsipareigojimuose apibrėžtos taip:
„20.               Įgaliotinio veikla skirta šių įsipareigojimų įgyvendinimui užtikrinti. Savo iniciatyva, įgaliotinio arba pranešančiosios šalies
prašymu visus nurodymus dėl šių įsipareigojimų įgyvendinimo Komisija skirs įgaliotiniui.
21.       Įgaliotinis turi:
a)      užtikrinti, kad iki faktinio perleidimo datos perleidžiamas turtas kaip atskira struktūra bus išlaikytas ir valdomas atskirai
ir nepriklausomai nuo neperleidžiamo turto ir kitų
Lagardère
veiklos sričių;
b)      užtikrinti, kad iki faktinio perleidžiamo turto perleidimo datos [atskirų turto dalių valdytojas] išsaugos perleidžiamo turto
gyvybingumą ir komercinį vertingumą bei perleidžiamo turto valdymą ir naudojimą vykdant įprastą komercinę veiklą, laikantis
ankstesnės praktikos;
c)      užtikrinti, jog buvo imtasi veiksmingų priemonių, kad pranešančiai šaliai nebūtų suteikta jokios konkurencijai reikšmingos
informacijos apie perleidžiamą turtą, išskyrus informaciją, reikalingą siekiant perleisti turtą kuo geresnėmis sąlygomis,
laikantis šių įsipareigojimų;
d)      užtikrinti, kad restruktūrizacijos priemonių bus imtasi laikantis šių įsipareigojimų, būti informuotas apie
Lagardère
ir
Editis
pokalbius dėl įmonių dalių atskyrimo ir prireikus dalyvauti šiuose pokalbiuose;
<...>
f)      apskritai užtikrinti visišką perleidžiamo turto ekonominės bei konkurencijos požiūriu svarbios vertės išsaugojimą ir imtis
šiuo tikslu bet kokių reikiamų priemonių;
g)      apskritai rūpintis, kad pranešančioji šalis patenkinamai vykdytų šiuos įsipareigojimus.“
Be to, įsipareigojimų 24 punkte numatyta:
„Kilus
Lagardère
ir
Editis
nesutarimams dėl šių įsipareigojimų įvykdymui reikalingų restruktūrizacijos priemonių, viena iš šalių registruotu laišku,
kurio kopija persiunčiama kitai šaliai, gali informuoti apie tai įgaliotinį. Tuomet įgaliotinis, išklausęs šalis ir paisydamas
rungtyniškumo principo, kuo greičiau pateikia rekomendaciją dėl reikiamų restruktūrizacijos priemonių apimties. Įgaliotinis
išsiunčia Komisijai ataskaitą, informuodamas ją apie savo rekomendaciją.
Lagardère
ir
Editis
toliau nesutariant, viena iš šalių gali prašyti Komisijos, išklausius šalis ir paisant rungtyniškumo principo, apibrėžti reikiamų
restruktūrizacijos priemonių apimtį.“
Galiausiai,
Lagardère
įsipareigojimų skirsnyje „
Editis
įmonės formos keitimas“ nustatyta:
„30.      Komisijai patvirtinus naujus įstatus, pranešančioji šalis paverčia
Editis
supaprastinta akcine bendrove (
société par actions simplifiée
). Po šios restruktūrizacijos,
Editis
valdymo organus sudarys <...> valdybos pirmininkas, kuris vykdys [atskirų turto dalių valdytojo] funkcijas, ir <...> akcininkų
komitetas, kurį sudarys trys šių įsipareigojimų 15 punkte minėto įgaliotinio bei du <...>
Lagardère
atstovai.
31.      Supaprastinta akcinė bendrovė organizuojama vadovaujantis tokiais principais:
a)
Editis
vadovavimą, įgaliotiniui prižiūrint, užtikrina jos valdybos pirmininkas, vykdydamas pirmiau aprašytas užduotis;
b)      akcininkų komitetas prižiūri neperleidžiamo turto valdymą ir tuo tikslu turi prieigą prie visos su šiuo turtu susijusios informacijos;
c)      perleidžiamo turto atžvilgiu akcininkų komitetas, prižiūrint įgaliotiniui, turi teisę gauti informaciją dėl visų sprendimų
ar įvykių, kurie gali turėti įtakos
Lagardère
turtiniams interesams dėl perleidžiamo turto, ir, visų pirma, informaciją apie einamos veiklos rezultatus, sprendimus dėl
investicijų, dėl turto pardavimo arba dėl didesnės nei 200 000 eurų vertės įsigijimų, sprendimus, susijusius su bendrovės
įsiskolinimais arba bet kokiomis garantijomis, bei apie visus strateginio pobūdžio arba į einamos veiklos sritį nepatenkančius
sprendimus. Vis dėlto įgaliotinis užtikrina, kad
Lagardère
nebūtų pranešta komercinio pobūdžio ar su einamąja veikla susijusi konfidenciali informacija apie perleidžiamą turtą, prireikus
įskaitant pirmesniame sakinyje minėtą informaciją.
32.      Nuo Komisijos sprendimo leisti koncentraciją, apie kurią pranešta, priėmimo iki
Editis
restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę
Editis
toliau vadovauja šiuo metu egzistuojantys valdymo organai, bendradarbiaudami su įgaliotiniu. Per šį laikotarpį
Lagardère
kaip
Editis
akcininkė turi teisę į visą informaciją apie neperleidžiamą turtą. Perleidžiamo turto atveju įgaliotinis užtikrina, kad
Lagardère
būtų suteikta 31 punkto c papunktyje minėta informacija.“
2004 m. vasario 5 d. Komisija:
–        paskyrė A. K. atskirų turto dalių valdytoju ir patvirtino 2004 m. sausio 30 d. pateiktą jo pareigybinės instrukcijos projektą,
–        paskyrė įgaliotiniu S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., ir patvirtino 2004 m. sausio 30 d. pateiktą šios kontoros įgaliojimų
projektą.
2004 m. vasario 9 d.
Lagardère
paskyrė įgaliotiniu S. kontorą.
2004 m. kovo 25 d., taikant
Lagardère
įsipareigojimų 30 punktą,
Editis
buvo restruktūrizuota į supaprastintą akcinę bendrovę, kurios valdymo organus nuo to laiko sudarė atskirų turto dalių valdytojo
užduotis vykdantis valdybos pirmininkas ir akcininkų komitetas, kurį sudarė trys įgaliotinio ir du
Lagardère
atstovai.

Lagardère
susisiekė su keliomis įmonėmis, tarp jų ir su ieškove, kurios galėtų įsigyti perleidžiamą turtą.
Ieškovė išreiškė susidomėjimą šiuo sandoriu. 2004 m. balandžio 28 d. faksu ji pateikė
Lagardère
savo pasiūlymą.
2004 m. gegužės 19 d. pranešime
Lagardère
paskelbė pasirinkusi penkių potencialių įgijėjų, tarp jų ieškovės, pasiūlymus, tačiau iki 2004 m. gegužės 25 d. vidurnakčio
suteikianti išimtinę įsigijimo teisę vienam iš jų, t. y. –
Wendel Investissement SA
(toliau –
Wendel
).
2004 m. gegužės 28 d.
Lagardère
ir
Wendel
sudarė perleidžiamo turto pirkimo pardavimo sutarties projektą.
2004 m. birželio 4 d. laišku
Lagardère
paprašė Komisijos patvirtinti
Wendel
šio turto įgijėju.
2004 m. liepos 5 d. S. kontora pateikė Komisijai sutrumpintą ataskaitą, kurioje padarė išvadą, kad
Wendel
kandidatūra atitinka
Lagardère
įsipareigojimų 10 punkte apibrėžtus patvirtinimo kriterijus.
2004 m. liepos 30 d. sprendimu (2004) D/203365 Komisija, konstatavusi, kad
Wendel
atitinka
Lagardère
įsipareigojimų 10 punkte apibrėžtus patvirtinimo kriterijus, patvirtino ją perleidžiamo turto įgijėju.
Šis sprendimas buvo priimtas pagal
Lagardère
įsipareigojimų 14 punktą ir remiantis minėta paraiška dėl patvirtinimo, prie jos pridėtu perleidimo sutarties projektu, S. kontoros
ataskaita,
Lagardère
ir
Wendel
atsakymais į Komisijos prašymus pateikti informacijos,
Wendel
suteikta informacija per susitikimą su Komisijos tarnybomis bei apsikeitus nuomonėmis dėl
Wendel
kandidatūros su
Editis
personalui ir tretiesiems suinteresuotiems asmenims atstovaujančiomis organizacijomis.
2004 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu raštu ieškovė pareiškė ieškinį dėl 2004 m. sausio
7 d. sprendimo panaikinimo (byla T‑279/04).
2004 m. rugpjūčio 27 d. faksu Komisija ieškovės prašymu pateikė jai sprendimą patvirtinti
Wendel
perleidžiamo turto įgijėju.
Šis turtas, vadinamas „Nouvel Editis“, buvo perleistas
Wendel
2004 m. rugsėjo 30 d.

Procesas
2004 m. lapkričio 8 d. pateiktu ieškiniu ieškovė paprašė panaikinti 2004 m. liepos 30 d. sprendimą dėl įgijėjo patvirtinimo
(toliau – 2004 m. liepos 30 d. sprendimas).
Šios dienos sprendimu Pirmosios instancijos teismas (šeštoji kolegija) atmetė ieškinį dėl panaikinimo, kurį byloje T‑279/04
ieškovė buvo pateikusi dėl 2004 m. sausio 7 d. sprendimo.
2001 m. sausio 25 d. ir kovo 24 d. pareiškimais
Wendel
ir
Lagardère
, remdamiesi Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 115 straipsniu, paprašė leisti įstoti į bylą palaikyti Komisijos
reikalavimus.
2005 m. kovo 3 d. ir balandžio 18 d. pareiškimais ieškovė paprašė, kad pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento
116 straipsnio 2 dalį tam tikri prie ieškinio pridėti dokumentai ir tam tikros ieškinio bei atsiliepimo į ieškinį dalys nebūtų
įtrauktos į
Wendel
ir
Lagardère
pranešamus procesinius dokumentus, ir tokio pranešimo tikslams pateikė nekonfidencialias atitinkamų dokumentų versijas.
2005 m. gegužės 11 d. ir spalio 25 d. ketvirtosios kolegijos pirmininko nutartimis
Lagardère
ir
Wendel
buvo leista įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimus, o teismo kanceliarijai buvo nurodyta pateikti joms nekonfidencialią
procesinių dokumentų versiją.
2005 m. birželio 10 d. teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu
Lagardère
užginčijo ieškovės prašymą dėl konfidencialumo.
2005 m. rugsėjo 16 d. ir 2006 m. balandžio 27 d.
Lagardère
ir
Wendel
pateikė įstojimo į bylą paaiškinimus.
Atsakymą į šiuos paaiškinimus ieškovė pateikė 2005 m. lapkričio 8 d. ir 2006 m. liepos 4 d. gautais pareiškimais.
2007 m. birželio 19 d. nutartimi ketvirtosios kolegijos pirmininkas atmetė ieškovės prašymą dėl konfidencialumo, kiek tai
susiję su
Lagardère,
ir nurodė teismo kanceliarijai pateikti
Lagardère
originalią atitinkamų dokumentų versiją.
Pakeitus Pirmosios instancijos teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į šeštąją kolegiją, kuriai dėl šios
priežasties 2008 m. spalio 24 d. buvo paskirta ši byla.
Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu Pirmosios instancijos teismas (šeštoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį
ir paprašė šalių raštu atsakyti į tam tikrus klausimus. Šį prašymą šalys įvykdė per nustatytą terminą.
2010 m. sausio 28 d. įvykusiame teismo posėdyje buvo išklausyti šalių pastabos ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.
2010 m. birželio 9 d. Sprendimu
Éditions Odile Jacob prieš Komisiją
(T‑237/05, Rink. p. II‑0000) Bendrasis Teismas panaikino 2005 m. balandžio 7 d. Komisijos sprendimą atmesti ieškovės prašymą
remiantis 2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti
su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk.,
3 t., p. 331) leisti susipažinti su tam tikrais dokumentais, siekiant juos panaudoti pagrindžiant šį ieškinį.
2010 m. birželio 21 d. laišku ieškovė paprašė protingam terminui nuo dienos, kai Komisija pateikė atitinkamus dokumentus,
sustabdyti šios bylos nagrinėjimą.

Šalių reikalavimai
Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
–        panaikinti 2004 m. birželio 30 d. sprendimą,
–        priteisti iš Komisijos ir
Lagardère
bylinėjimosi išlaidas.
Komisija, palaikoma
Lagardère
ir
Wendel
, Pirmosios instancijos teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
Pagrįsdama savo ieškinį, ieškovė pateikia keturis ieškinio pagrindus, atitinkamai susijusius su tuo, kad Komisija pirmiausia
neįvykdė pareigos patikrinti galimus perleidžiamo turto įgijėjus, antra, patvirtino
Wendel
, remdamasi ataskaita, kurią pateikė įgaliotinis, nesantis nepriklausomas nuo
Editis
,
Lagardère
ir
Wendel
, trečia, pažeidė jai tenkančią pareigą motyvuoti ir, ketvirta, padarė akivaizdžią klaidą, vertindama
Wendel
kandidatūros atitiktį su perleidžiamo turto įgijėjams keliamomis sąlygomis, apibrėžtomis
Lagardère
įsipareigojimų 10 punkto b papunktyje.
Pirmiausia reikia išnagrinėti antrąjį ieškinio pagrindą, kurį pateikdama ieškovė teigia, kad 2004 m. liepos 30 d. sprendimas
buvo priimtas atsižvelgiant į ataskaitą, kurią parengė įgaliotinis, nesantis nepriklausomas nuo
Editis
.
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad kai 2004 m. vasario 9 d.
Lagardère
, atsižvelgdama į savo įsipareigojimų 15 punktą, paskyrė įgaliotiniu S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., kuris jau nuo
2002 m. gruodžio 20 d. buvo
Investima 10
, kuri, kaip minėta šio sprendimo 19 punkte, 2003 m. spalio 14 d. tapo
Editis
, valdybos narys.
Anot ieškovės, B., kaip vienas iš
Editis
vadovų, kuriam trečiųjų asmenų atžvilgiu buvo patikėta nemažai valdybos nariams suteikiamų įgaliojimų, nebuvo nepriklausomas
nuo
Editis
, priešingai nei reikalaujama minėtame 15 punkte.
Nepriklausomas įgaliotinis, kuriam Komisijos vardu ir atsakomybe buvo patikėta prižiūrėti atskiriamo turto perleidimą, vykdydamas
funkcijas privalo neturėti jokių ryšių su subjektu, kurio turto perleidimą jis turi prižiūrėti, ir juo labiau finansinių ryšių.
Tačiau B. vykdytos valdybos nario pareigos buvo atlyginamos.
Be to, B. buvo
Editis
valdybos narys iki 2004 m. kovo 25 d. ir todėl nuo 2004 m. vasario 9 d. iki šios datos vienu metu vykdė dvejopą funkciją,
t. y. prižiūrėjo
Editis
perleidimą
Lagardère
, o po to – perleidžiamo turto perpardavimą trečiajam asmeniui.
Galiausiai, net ir nutraukęs savo veiklą kaip
Editis
valdybos narys, B. neišvengiamai liko susijęs su šia įmone, nes dar daugelį metų išliko jo civilinė bei baudžiamoji atsakomybė
akcininkų bei trečiųjų asmenų atžvilgiu.
Ieškovės nuomone, vien tik abejonė dėl įgaliotinio nepriklausomumo gali lemti su perleidžiamu turtu susijusios procedūros
ir kartu 2004 m. liepos 30 d. sprendimo negaliojimą. Įgaliotinio parengta įgijėjo kandidatūros vertinimo ataskaita yra pamatinis
ir lemiamas Komisijos sprendimo pritarti ar nepritarti kandidatui elementas.
Ieškovė pabrėžia, jog nenorint apskritai suabejoti įgaliotinio vaidmeniu turto perleidimo procedūroje, jo ataskaitoje padarytos
išvados neišvengiamai privalėjo turėti lemiamos įtakos 2004 m. liepos 30 d. sprendimui. Ji teigia, kad įgaliotinio ataskaitos
ir 2004 m. liepos 30 d. sprendimo palyginimo pakanka konstatuoti, jog sprendimas tiesiogiai paremtas ataskaitos tekstu, kuris
yra daugelio sprendimo punktų pagrindas.
Komisija ginčija ieškovės argumentus. Ji primena, jog kai VUP kontrolę perėmė NBP, S. kontoros vadovas B., remiantis perleidimo
sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto e papunkčiu, buvo paskirtas tikslinį turtą valdančios NBP dukterinės bendrovės
Investima 10
valdybos nariu.
Kadangi šiam asmeniui, kaip nepriklausomam trečiajam asmeniui, buvo pavesta įgyvendinti
Investima 10
, tapusios
Editis
, valdybos įgaliojimus santykiuose su kompetentingomis konkurencijos institucijomis, jo veikla gali būti prilyginta
Lagardère
įsipareigojimų 15 punkte nurodytai įgaliotinio veiklai.
S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., paskyrus įgaliotiniu, atsakingu už
Lagardère
įsipareigojimo perleisti, pastarajai įgijus
Editis
kontrolę, priežiūrą, B. toliau laikinai atliko NBP apmokamo nepriklausomo trečiojo asmens
Editis
valdyboje funkcijas dėl su
Editis
susijusių žinių, kurias jis buvo įgijęs eidamas šias pareigas.
Komisija mano, jog tikrai nesukuriant jokio priklausomybės santykio tarp B. ir
Editis
tolesnė B. veikla valdyboje visiškai atitiko 2004 m. sausio 7 d. sprendimą bei
Lagardère
įsipareigojimus. Taip buvo siekiama užkirsti kelią
Lagardère
įtakai
Editis
valdymui pereinamuoju laikotarpiu, per kurį NBP perėmus VUP kontrolę sukurti valdymo organai turėjo, remiantis
Lagardère
įsipareigojimų 30 punktu, veikti toliau iki
Editis
restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę, kuris įvyko 2004 m. kovo 25 d.
Anot Komisijos, B. narystė
Editis
akcininkų komitete nuo 2004 m. kovo 25 d. iki perleidžiamo turto nuosavybės perleidimo
Wendel
taip pat atitinka
Lagardère
įsipareigojimus. Jų 30 punkte numatyta, kad įgaliotinio atstovai turi turėti daugumą akcininkų komitete, siekiant užtikrinti,
jog nepriklausomas tretysis asmuo, įgaliotinis, galėtų pasirūpinti, kad
Lagardère
negalės daryti įtakos
Editis
valdymui.
Kadangi S. kontora, atstovaujama jos vadovo, buvo paskirta įgaliotiniu tik NBP perleidžiant
Editis
bendrovei
Lagardère
, bet kokie ankstesni ar vėlesni S. kontoros ryšiai su NBP neturi reikšmės vertinant jo nepriklausomumą nuo
Editis
, nes įsipareigojimų įgyvendinimo stadijoje NBP jau nebekontroliavo
Editis
. Galimi ryšiai tarp įgaliotinio ir NBP, ankstesnės turto, dėl kurio buvo priimtas sprendimas leisti koncentraciją su išlygomis,
savininkės, negali turėti neigiamos įtakos tolesniam perleidimui, siekiant išspręsti konkurencijos problemas, kylančias dėl
tikslinio turto sujungimo su
Lagardère
turtu.
Komisijos nuomone, įrodymą, jog įgaliotinis nebuvo nepriklausomas nuo
Editis
, ieškovė kildina iš vienintelio konstatavimo, jog jis nebuvo visiškai nutraukęs bet kokių ryšių ar kontaktų su
Editis
. Tačiau nepriklausomumo nuo
Editis
sąlyga, kurią Komisija kėlė įgaliotiniui, buvo skirta užtikrinti, jog perleidžiamo turto įgijėjo kandidatūros vertinimas bus
grindžiamas vien šio turto gyvybingumu ir konkurencingumu, nekreipiant dėmesio į asmeninius motyvus. Taigi įgaliotinio negalima
kaltinti buvus suinteresuotam veikti
Editis
naudai, nes tai yra būtina sąlyga, kad būtų visiškai įvykdyti įsipareigojimai ir išlaikyta veiksminga konkurencija.
Komisija mano, kad dėl įgaliotinio nepriklausomumo stokos, jeigu ji būtų įrodyta, 2004 m. liepos 30 d. sprendimas būtų naikintinas
tik papildomai įrodžius, jog šis pažeidimas lėmė, jog suinteresuotas asmuo parengė objektyvumo stokojančią ataskaitą ir jog
šis dokumentas turėjo lemiamos reikšmės šio sprendimo turiniui.
Tačiau ieškovė ne tik nepateikė jokių duomenų, galinčių įrodyti, kad įgaliotinis parengė klaidingą ir tendencingą ataskaitą,
bet ir visiškai neįrodė, jog šis dokumentas turėjo lemiamos reikšmės 2004 m. liepos 30 d. sprendimui.
Pasak Komisijos, priimant galutinį sprendimą dėl perleidžiamo turto įgijėjo patvirtinimo įgaliotinis tik paprasčiausiai turėjo
pateikti įgijėjo įvertinimą ir nurodyti, ar, jo nuomone, jis atitinka įsipareigojimuose įtvirtintas sąlygas. Iš tikrųjų Komisija
priėmė 2004 m. liepos 30 d. sprendimą ne vien arba iš esmės remdamasi įgaliotinio ataskaita, bet ir atsižvelgdama į visus
duomenis, tarp jų ir pateiktus įgaliotinio.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pagal
Lagardère
įsipareigojimų 15 punktą jos paskirtas įgaliotinis tinkamam šių įsipareigojimų įgyvendinimui prižiūrėti jos ir
Editis
atžvilgiu turėjo būti „nepriklausomas <...> bei neturėti jokių interesų konflikto“. Ten taip pat buvo numatyta, jog „įgaliotiniui
atlygį moka
Lagardère
, laikydamasi sąlygų, kurios nekeltų pavojaus geram jo užduočių vykdymui arba jo nepriklausomumui“.
Reikia priminti, kad NBP sutikus perimti
Lagardère
teises laikinai įsigijant tikslinį turtą tarpininkaujant
Segex
ir
Ecrinvest 4
, 100 % NBP priklausančioms dukterinėms bendrovėms, 2002 m. gruodžio 3 d. jos sudarė su
Lagardère
perleidimo sutartį, kuria, su sąlyga, kad bus gautas išankstinis Komisijos leidimas koncentracijai, visas
Investima 10
, 100 %
Ecrinvest 4
, kuri savo ruožtu 100 % priklausė
Segex
ir 2002 m. gruodžio 20 d. buvo įsigijusi tikslinį turtą iš VUP, dukterinės bendrovės, kapitalas buvo perleistas
Lagardère
.
2002 m. gruodžio 20 d. tikslinį turtą laikanti
Investima 10
, remdamasi perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto c papunkčiu, paskyrė S. kontoros vadovą B.  savo valdybos
nariu pagal šią nuostatą, kaip nepriklausomą trečiąjį asmenį, kaip numatyta perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto
e papunktyje.
NBP apmokamam B. einant šias pareigas, vadovaujantis perleidimo sutarties 4 straipsnio 1 dalies ii punkto e papunkčiu buvo
suteikti „išskirtiniai įgaliojimai, kurie pagal <...> [perleidimo] sutartį gali būti [suteikti] valdybai Komisijos <...> atžvilgiu“.
Be to, laikydamasi savo įsipareigojimų 15 punkto, išdėstyto 2004 m. sausio 7 d. sprendimo II priede, 2004 m. vasario 9 d.
Lagardère
paskyrė S. kontorą įgaliotiniu, kuris pagal šių įsipareigojimų 21 punkto g papunktį turėjo „rūpintis“, kad
Lagardère
„patenkinamai vykdytų“ perleidžiamo turto perleidimą, ir kuriam šiuo tikslu atlyginimą mokėjo
Lagardère
. Tuo metu B. buvo S. kontoros vadovas ir Komisija sutiko, kad B. atliktų įgaliotinio funkcijas, kurios buvo numatytos 2004 m.
sausio 7 d. sprendime.
Taip S. kontora buvo paskirta įgaliotiniu, kaip numatyta
Lagardère
įsipareigojimų 15 punkte, ir jos vadovas atliko su šiomis pareigomis susijusias funkcijas, nors jis buvo ir
Investima 10
, vėliau tapusios
Editis
, valdybos narys.
Be to, nuo 2004 m. vasario 9 d., t. y. S. kontoros paskyrimo, iki 2004 m. kovo 25 d., t. y.
Editis
restruktūrizavimo į supaprastintą akcinę bendrovę, B. vienu metu ėjo
Editis
valdybos nario ir įgaliotinio pareigas.
Remiantis
Lagardère
įsipareigojimų 32 punktu, nuo 2004 m. sausio 7 d. sprendimo priėmimo iki kovo 25 d., kai
Editis
buvo restruktūrizuota į supaprastintą akcinę bendrovę,
Editis
toliau vadovavo egzistuojantys valdymo organai.
Atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą, Komisija pažymėjo, kad B. ėjo
Investima 10/Editis
valdybos nario pareigas pagal šiuo atveju taikytiną Prancūzijos Komercinį kodeksą ir kad todėl jam, kaip nepriklausomam trečiajam
asmeniui, šioje valdyboje patikėtų užduočių vykdymas netrukdė atlikti savo įgaliojimų pagal įstatymą, kuriuos pagal Komercinį
kodeksą turi bendrovės valdybos nariai.
Pagal Komercinio kodekso L 225‑64 straipsnio pirmos pastraipos pirmąjį sakinį „valdyba turi didžiausius įgaliojimus, kad galėtų
bendrovės vardu veikti bet kokiomis aplinkybėmis“.
Taigi iki paskiriant S. kontorą, atstovaujamą jos vadovo B., įgaliotiniu B. buvo
Editis
valdymo organo narys ir liko juo daugiau kaip vieną mėnesį po šio paskyrimo.
Kadangi B., skiriant jo vadovaujamą S. kontorą įgaliotiniu, buvo
Investima 10
, per tą laiką tapusios
Editis
, valdybos narys ir vėliau tuo pačiu metu vykdė valdybos nario funkcijas ir įgaliotinio užduotį, kurią jam buvo pavedusi S. kontora,
jį siejo priklausomybės santykiai su
Editis
, kurie galėjo sukelti abejonių dėl jo neutralumo, kurį turėjo užtikrinti vykdydamas šią užduotį.
Reikia pridurti, kad S. kontora, atstovaujama savo vadovo B., būdama įgaliotiniu, kuris pagal
Lagardère
įsipareigojimų 21 punkto g papunktį turėjo pasirūpinti, kad ši tinkamai perleistų perleidžiamą turtą, ir kuriam šiuo tikslu
atlygį mokėjo
Lagardère
, privalėjo prižiūrėti, kad, laikydamasi įsipareigojimų 1 punkte numatytos perleidimo pareigos,
Lagardère
perleistų perleidžiamą turtą.
Anot pačios Komisijos, šią operaciją sudarė „ypač delikatus turto atskyrimas, prieš
Lagardère
jį perleidžiant trečiajam asmeniui“.
Konkrečiai, remiantis
Lagardère
įsipareigojimų 21 punkto d papunkčiu, įgaliotinis turėjo „užtikrinti, kad restruktūrizacijos priemonių bus imtasi laikantis
[
Lagardère
] įsipareigojimų“ ir jis privalėjo „būti informuotas apie
Lagardère
ir
Editis
pokalbius dėl įmonių dalių atskyrimo ir prireikus dalyvauti šiuose pokalbiuose“.
Pagal šių įsipareigojimų 24 punktą, „kilus
Lagardère
ir
Editis
nesutarimams dėl <...> reikalingų restruktūrizacijos priemonių“, įgaliotinis, „išklausęs šalis ir paisydamas rungtyniškumo
principo“, turėjo pateikti rekomendaciją „dėl reikiamų restruktūrizacijos priemonių apimties“ ir išsiųsti Komisijai ataskaitą,
pranešdamas apie savo rekomendaciją.
Iš bylos medžiagos matyti, kad tokių nesutarimų tarp
Lagardère
ir
Editis
iš tiesų buvo. Triplike Komisija teigė buvusi reguliariai informuojama apie įtampą, kurią kartais sukeldavo
Lagardère
, buvusi suinteresuota pasiekti, jog
Editis
turtas, kurį jai buvo leista pasilikti 2004 m. sausio 7 d. sprendimu, būtų kuo didesnis. Komisija taip pat pažymėjo, jog,
iš anksto pasikonsultavęs su Komisija, įgaliotinis kelis kartus pasipriešino
Lagardère
, siekdamas apsaugoti su perleidžiamu turtu susijusius interesus.
Vis dėlto tai, kad B. ėjo valdybos nario pareigas bendrovėje, kuriai priklausė visas
Editis
turtas, galėjo paveikti nepriklausomumą, kurį suinteresuotas asmuo privalėjo užtikrinti teikdamas rekomendacijas dėl reikiamų
restruktūrizacijos priemonių bei rengdamas ataskaitą, informuojančią Komisiją apie šias rekomendacijas.
Pagal 2002 m. gruodžio 19 d.
Ecrinvest 4
ir S. kontoros sudarytos sutarties 2 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą nuo 2002 m. gruodžio 20 d. B., „vykdydamas savo pareigas,
<...> [veikė] bendrovės
Investima 10
bei tikslinio turto interesais ir konkrečiai – siekdamas išlaikyti šio turto gyvybingumą, ekonominę vertę bei konkurencingumą“.
Be to, remiantis tos pačios sutarties 2 straipsnio 2 dalies antra pastraipa, B. turėjo paisyti bei užtikrinti, kad
Investima 10
valdyba taip pat paisytų perleidimo sutarties 4 straipsnio nuostatų dėl „rūpestingo [tikslinio] turto valdymo principų“, kurių
laikytis reikalaujama valdybos, siekiant „išlaikyti turto ilgalaikiškumą ir vertę“.
Iš šio sprendimo 92 punkto išplaukia, kad be konkrečios jam valdyboje pavestos užduoties vykdyti įgaliojimus, kurie pagal
perleidimo sutartį gali būti suteikti valdybai Komisijos ar bet kurios kitos konkurencijos institucijos atžvilgiu, B., kaip
Investima 10
, o vėliau
Editis
valdybos narys, viso šių bendrovių turėto tikslinio turto atžvilgiu taip pat neišvengiamai dalyvavo vykdant visus įgaliojimus,
kuriuos pagal įstatymą turi bendrovės valdybos narys.
Tai reiškia, jog dėl aplinkybės, kad nuo 2002 m. gruodžio 20 d. iki 2004 m. kovo 25 d. B. vykdė vadovaujančio organo nario
funkcijas bendrovėje
Investima 10
, tapusioje
Editis
, kurių interesais jis įsipareigojo, eidamas savo pareigas, veikti vadovaudamasis „rūpestingo [tikslinio] turto valdymo principais“,
jis nebegalėjo visiškai nepriklausomai atlikti nepriklausomo įgaliotinio užduočių, numatytų
Lagardère
įsipareigojimų 15 punkte.
Taigi Komisija negali pagrįstai teigti, kad atlikdamas nepriklausomo trečiojo asmens,
Editis
valdybos nario, o vėliau – nepriklausomo įgaliotinio funkcijas, B. siekė neleisti
Lagardère
daryti įtaką aptariamo turto valdymui, o įgaliotinio negalima kaltinti suinteresuotumu veikti
Editis
naudai, nes toks suinteresuotumas sudarytų būtiną sąlygą visiškai įvykdyti
Lagardère
įsipareigojimus ir išlaikyti veiksmingą konkurenciją.
Kadangi 2004 m. sausio 7 d. sprendimu
Lagardère
buvo leista išsaugoti jos įsipareigojimų 1 punkte esančiame baigtiniame sąraše išvardytą tikslinį turtą, įgaliotinis veikiau
turėjo visiškai nepriklausomai prižiūrėti, kad
Lagardère
pagal šią nuostatą įvykdytų tik tuos turto perleidimo įsipareigojimus, kuriuos pati Komisija, paisydama koncentracijos šalių
sutarties laisvės, laikė pakankamais garantuoti veiksmingos konkurencijos išlaikymą ir taip užtikrinti, kad koncentracija
bus suderinama su bendrąja rinka.
Taigi
Wendel
kandidatūros įsigyti perleidžiamą turtą įvertinimo ataskaitą, kuria remiantis priimtas 2004 m. liepos 30 d. sprendimas, parengė
įgaliotinis, kuris neatitiko nepriklausomumo nuo
Editis
sąlygos, reikalaujamos pagal 2004 m. sausio 7 d. sprendimo II priede suformuluotų
Lagardère
įsipareigojimų 15 punktą.
Dėl šios ataskaitos poveikio 2004 m. liepos 30 d. sprendimo turiniui reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 5 punkto,
S. kontora, kaip įgaliotinis, buvo paprašyta pateikti Komisijai ataskaitą, kurioje
Wendel
būtų įvertinta kaip perleidžiamo turto įgijėjas, atsižvelgiant į patvirtinimo kriterijus, nustatytus prie 2004 m. sausio 7 d.
pridėtų
Lagardère
įsipareigojimų 10 punkte.
Be to, iš 2004 m. liepos 30 d. sprendimo 6 punkto matyti, kad jis, be kita ko, grindžiamas įgaliotinio ataskaita.
Nors iš tiesų 2004 m. liepos 30 d. sprendimas pagrįstas ne vien šia ataskaita, vis dėlto akivaizdu, kad šis dokumentas turėjo
lemiamos įtakos aptariamam sprendimui.
Įgaliotinio ataskaitos ir 2004 m. liepos 30 d. sprendimo palyginimas parodo, jog sprendimas iš esmės paremtas šia ataskaita.
Siekdamos parodyti
Wendel
sugebėjimą išlaikyti ir plėtoti
Nouvel Editis
, įgaliota kontora ataskaitoje, o Komisija 2004 m. liepos 30 d. sprendime pabrėžia „ribotą“
Nouvel Editis
dydį bei tai, kad
Wendel
išsaugos
Nouvel Editis
reikalingus „vadybos, leidyklos bei pagalbinius išteklius“.
Abiejuose dokumentuose tais pačiais žodžiais pažymima, jog
Wendel
investicijos vertės padidėjimas suponuoja „
Interforum
platinimo centro užduočių atstatymą bei plėtrą“.
Tiek įgaliota kontora, tiek Komisija daro nuorodą į svarbiausią ar esminį
Wendel
kapitalo paskirstymą bei į „turtu grindžiamą“ šios įmonės koncepciją, kuri skiriasi nuo tradicinių investicinių fondų koncepcijos,
o tai leidžia tikėtis, kad
Wendel
ilgiau dalyvaus
Editis
kapitale nei trumpalaikiai šių fondų interesai.
Įgaliota kontora mano, jog
Wendel
– tai kandidatas, galintis nedelsiant įvykdyti
Lagardère
įsipareigojimus, o Komisija laikosi pozicijos, jog tai, kad
Wendel
įsigytų
Lagardère
perleidžiamą turtą, negali sukelti naujų konkurencijos problemų, dėl kurių šių įsipareigojimų įvykdymas galėtų užtrukti.
Galiausiai, kaip ir įgaliotinis, kuris vertina
Wendel
investicijų trukmę penkeriais–septyneriais metais, kuri laikoma reikalinga siekiant „konsoliduoti“ įmonę, Komisija savo ruožtu
mano, kad greitas
Wendel
„pasitraukimas“ iš
Nouvel Editis
nėra tikėtinas ir kad tai atrodo esant pakankama siekiant sudaryti galimybę „stabilizuoti įmonę“.
Be to, pati Komisija kelis kartus darė nuorodą į įgaliotos kontoros ataskaitoje padarytas išvadas ginčydama ketvirtajame ieškovės
pateiktame panaikinimo pagrinde suformuluotą kaltinimą dėl akivaizdžios klaidos vertinant
Wendel
kandidatūros atitiktį su
Lagardère
įsipareigojimų 10 punkto b papunktyje apibrėžtomis patvirtinimo sąlygomis.
Taigi dėl konstatuoto pažeidimo 2004 m. liepos 30 d. sprendimas yra neteisėtas.
Todėl šis sprendimas naikintinas nesant reikalo nagrinėti kitų ieškovės pateiktų ieškinio pagrindų reikalavimams dėl panaikinimo
pagrįsti.

Dėl prašymo sustabdyti nagrinėjimą
Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus argumentus matyti, kad Bendrasis Teismas, remdamasis prašymais, ieškinio pagrindais ir
argumentais, kuriuos šalys pateikė per rašytinę ir žodinę procedūrą, galėjo priimti sprendimą dėl šio ieškinio.
Todėl ieškovės prašymas sustabdyti bylos nagrinėjimą atmestinas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo.
Kadangi Komisija ir
Lagardère
pralaimėjo bylą, remiantis ieškovės prašymu jos turi padengti savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Kadangi ieškovė neprašė priteisti išlaidų iš
Wendel
, ši padengia tik savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2004 m. liepos 30 d. Komisijos sprendimą (2004) D/203365 patvirtinti
Wendel Investissement
turto, perleidžiamo pagal 2004 m. sausio 7 d. Komisijos sprendimą 2004/422/EB pripažinti koncentraciją suderinama su Bendrąja
rinka ir Europos ekonominės erdvės susitarimo veikimu (byla COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) (OL L 125, p. 54), įgijėju.
2.
Nurodyti Europos Komisijai ir
Lagardère SCA
padengti savo ir
Éditions Odile Jacob SAS
patirtas bylinėjimosi išlaidas.
3.
Wendel Investissement
padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Meij
Vadapalas
Truchot
Paskelbta 2010 m. rugsėjo 13 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
* Proceso kalba: prancūzų.