CELEX: 61996CJ0236
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivien 91/157/ETY ja 93/86/ETY täytäntöönpanon laiminlyönti

Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 9.7.1996 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa
- vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/157/ETY (EYVL L 78, s. 38) ja
- direktiivin 91/157/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen 4 päivänä lokakuuta 1993 annetun komission direktiivin 93/86/ETY (EYVL L 264, s. 51)
noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.
2 Jäsenvaltioiden on annettava direktiivien noudattamisen edellyttämät säännökset ja määräykset direktiivin 91/157/ETY 11 artiklan 1 kohdan mukaan ennen 18.9.1992 ja direktiivin 93/86/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaan viimeistään 31.12.1993 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
3 Todettuaan, että nämä määräajat olivat päättyneet ilman, että Saksan liittotasavalta oli ilmoittanut komissiolle direktiivien täytäntöönpanotoimenpiteet, komissio aloitti perustamissopimuksen 169 artiklan perusteella menettelyt jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamiseksi. Komissio kehotti 21.12.1992 ja 10.2.1994 päivätyillä virallisilla huomautuksilla Saksan liittotasavallan hallitusta esittämään huomautuksensa siitä, miksei direktiivien 91/157/ETY ja 93/86/ETY täytäntöönpanemiseksi tarvittavia säännöksiä ja määräyksiä ollut annettu.
4 Direktiivin 91/157/ETY osalta Saksan liittotasavallan hallitus vastasi 9.3.1993 päivätyssä kirjeessään, että Saksan viranomaiset valmistelivat parhaillaan täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä. Se viittasi myös siihen, että direktiivi voidaan sen mukaan panna täytäntöön vasta direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen merkintäjärjestelmää koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen yhteydessä, joita ei ollut vielä vahvistettu tuohon aikaan.
5 Direktiivin 93/86/ETY osalta Saksan liittotasavallan hallitus ilmoitti 28.4.1994 päivätyssä kirjeessään valittavansa sitä, että direktiivin täytäntöönpano on myöhässä, ja korosti, että direktiivit 91/157/ETY ja 93/86/ETY on järkevää panna täytäntöön samanaikaisesti.
6 Koska komissiolle ei ollut ilmoitettu mistään direktiivien virallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä, se lähetti Saksan liittotasavallan hallitukselle 15.3.1994 ja 3.8.1995 perustellut lausunnot, joissa se kehotti tätä ryhtymään perusteltujen lausuntojen noudattamisen edellyttämiin toimenpiteisiin kahden kuukauden kuluessa niiden tiedoksiantamisesta.
7 Saksan liittotasavallan hallitus vastasi perusteltuihin lausuntoihin 21.9.1995 päivätyssä kirjeessä, jossa se esitti useita seikkoja, jotka koskivat direktiivin 91/157/ETY 6 artiklassa tarkoitettujen ohjelmien tärkeyttä. Se selvitti kirjeessä myös Saksan paristojen hävittämistä koskevaa, valmistajien ja kauppiaiden välisiin sopimuksiin perustuvaa järjestelmää. Se myönsi kuitenkin toistamiseen, ettei direktiivejä ollut vielä virallisesti pantu täytäntöön.
8 Koska komissio ei saanut ilmoitusta mistään Saksan viranomaisten lopullisesta toimenpiteestä, se päätti 8.7.1996 nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
9 Saksan liittotasavallan hallitus ei vastineessaan kiistä sitä, että direktiivejä ei ollut pantu täytäntöön säädetyssä määräajassa. Se huomauttaa kuitenkin ilmoittaneensa komissiolle useaan otteeseen ne syyt, joiden takia direktiivien täytäntöönpano on myöhästynyt.
10 Koska direktiivejä ei ole pantu täytäntöön niissä säädetyissä määräajoissa, komission kannetta on pidettävä perusteltuna.
11 Tämän vuoksi on todettava, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut direktiivin 91/157/ETY 11 artiklan 1 kohdan ja direktiivin 93/86/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
12 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska Saksan liittotasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.$
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1)  Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
- vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/157/ETY 11 artiklan 1 kohdan ja
- direktiivin 91/157/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen 4 päivänä lokakuuta 1993 annetun komission direktiivin 93/86/ETY 7 artiklan 1 kohdan
mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.
2) Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.