CELEX: 62006FJ0042
Közszolgálat
Tisztviselők

1.
Tisztviselők – Értékelés – Szakmai előmeneteli jelentés
(Személyzeti szabályzat, 43. cikk)
2.
Tisztviselők – Kereset – Kártérítési kereset – A megtámadott jogellenes aktus megsemmisítése – Nem vagyoni kár megfelelő jóvátétele
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk)
1.
A személyzeti szabályzat 43. cikkének a Bizottság által elfogadott általános végrehajtási rendelkezései 8. cikke (5) bekezdésének
negyedik albekezdéséből kitűnik, hogy az adminisztráció köteles meghatározni az állás betöltője számára az értékelés céljait
és szempontjait. E rendelkezés szerint az értékelő és az állás betöltője közötti hivatalos megbeszélésnek az egyes értékelési
időszakok kezdetén nemcsak az állás betöltőjének a referencia‑időszak során nyújtott teljesítményére kell vonatkoznia – amely
időszak az értékelési eljárás lefolytatásának évét megelőző év január 1‑jétől december 31‑ig tart –, hanem a referencia‑időszakot
követő év célkitűzéseinek meghatározására is, mivel ezek a célok képezik a tisztviselő teljesítménye értékelésének viszonyítási
alapját. Erre a kötelezettségre felhívja a figyelmet az értékelési útmutató is, amely a Bizottság által saját maga számára
megállapított magatartási szabály.
Az érintett referencia‑időszakra vonatkozó értékelési célok és szempontok meghatározásának hiányában az adminisztráció nem
állíthatja azt, hogy mivel nem határozták meg, hogy az előző referencia‑időszakra kitűzött célok meddig érvényesek, e célok
továbbra is irányadók.
(lásd a 31., 32. és 37. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 190/82. sz., Blomefield kontra Bizottság ügyben 1983. december 1‑jén hozott ítéletének (EBHT 1983., 3981. o.) 20. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑63/89. sz., Latham kontra Bizottság ügyben 1991. január 24‑én hozott ítéletének (EBHT 1991., II‑19. o.)
25. pontja, valamint T‑296/01. sz., Tatti kontra Bizottság ügyben 2003. szeptember 30‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003.,
I‑A‑225. o. és II‑1093. o.) 43. pontja.
2.
A tisztviselő által megtámadott közigazgatási aktus megsemmisítése önmagában megfelelő és főszabályként – azaz az említett
aktusban szereplő, a felperes képességeire vonatkozó kifejezetten negatív, a felperesre nézve sértő bármiféle vélemény hiányában –
elégséges jóvátételét jelenti minden olyan nem vagyoni kárnak, amelyet a felperes a megtámadott aktus folytán elszenvedhetett.
(lásd a 44. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság T‑60/94. sz., Pierrat kontra Bíróság ügyben 1995. január 26‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1995., I‑A‑23. o.
és II‑77. o.) 62. pontja.