CELEX: 61981CJ0102
Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tuki kalastusalueen rakentamiselle
"Yhteenliittäminen"

Tuomion perustelut
1  Kolmen saksalaisen yhtiön, joiden kotipaikka on Bremerhaven, välisen riita-asian välimies on 22.4.1981 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 27.4.1981, esittänyt ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä perustamissopimuksen 177 artiklan tulkinnasta ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (jäljempänä EMOTR) tuesta 5.2.1964 annetun neuvoston asetuksen N:o 17/64/ETY (EYVL 1964, s. 586), 21.4.1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, s. 13) ja 19.12.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2722/72 (EYVL L 291, s. 30) tulkinnasta.
2  Pääasia koskee useiden saksalaisten laivanvarustamoiden välillä 27.6.1973 tehtyä sopimusta, jonka tarkoituksena on ollut jakaa 13 uivan kalanjalostamon rakentamista koskevassa yhteisohjelmassa sopimuspuolten kesken EMOTR:lta saatava tuki siten, että kunkin aluksen rakentamiseen saadaan 13. osa myönnetystä kokonaistuesta. Sopimuspuolet olivat aikaisemmin yhteisestä sopimuksesta toimittaneet EMOTR:lle rahoitustukihakemukset yhdeksän aluksen rakentamista varten.
3  Komissio hyväksyi loppujen lopuksi ainoastaan kuusi yhdeksästä hakemuksesta. Muut hakemukset joko vedettiin takaisin tai hylättiin. Yksi rakennusohjelmaan osallistuvista yrityksistä vaati kahta muuta yritystä maksamaan sille 27.6.1973 tehdyn sopimuksen perusteella kuuluvat summat.
4  Asiasta syntyi riita, joka jätettiin välimiesoikeuden ratkaistavaksi. Vuonna 1973 tehdyssä sopimuksessa oli nimittäin lauseke, jonka mukaan siinä tapauksessa, että sopimuspuolet ovat erimielisiä sopimuksesta johtuvista kysymyksistä, lopullisen ratkaisun tekee välimiesoikeus, eikä kannetta voida saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Bremenin kauppakamari nimesi edellä esitetyn lausekkeen mukaisesti välimiehen sen jälkeen, kun oli käynyt ilmi, että riita-asian asianosaiset eivät pääse yksimielisyyteen välimiehestä.
5  Vastaajana olevat yhtiöt ovat todenneet välimiesmenettelyssä, että vuonna 1973 tehty sopimus on pätemätön, koska siinä pyrittiin saamaan EMOTR:n tukea alusten rakentamiselle, jolle komissio ei ole tukea myöntänyt. Vastaajien mukaan EMOTR:n tuki on sidoksissa määrätyn hankkeen toteuttamiseen eikä sen saaja näin ollen voi siirtää sitä oikeudellisesti pätevällä tavalla toiseen hankkeeseen.
6  Välimies on katsonut, että Saksan lainsäädännön mukaan EMOTR:n rahoitustuen sopimuksenmukaisen jaon pätevyyden määrittämiseksi olisi tiedettävä, onko kyseinen jako ristiriidassa asiassa sovellettavien yhteisön asetusten kanssa. Hän on katsonut tarvitsevansa päätöksensä tekemisessä vastauksen edellä esitettyyn ongelmaan ja saattanut asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Perustamissopimuksen 177 artiklan sovellettavuudesta
7  Koska välimiesoikeus, joka on saattanut asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, on muodostettu yksityisten henkilöiden tekemällä sopimuksella, on tarkasteltava ensiksi, voidaanko kyseisen välimiesoikeuden katsoa olevan perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettu jäsenvaltion tuomioistuin.
8  Välimiehen esittämä ensimmäinen kysymys koskee edellä esitettyä ongelmaa. Sen sanamuoto on seuraava:
"Onko saksalainen välimiesoikeus, joka ei voi perustaa ratkaisuaan kohtuusperusteisiin vaan lakiin ja jonka ratkaisulla on asianosaisille tuomioistuimen lainvoimaiseen tuomioon verrattavissa oleva vaikutus (Saksan Zivilprozeßordnungin 1040 pykälä) toimivaltainen saattamaan asian ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan toisen kohdan nojalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen ennakkoratkaisun?"
9  Tältä osin on huomattava, että kuten kysymyksestäkin käy ilmi, yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta ratkaista esitetyt kysymykset on riippuvainen kyseisessä asiassa toimivan välimiesoikeuden luonteesta.
10  Pitää paikkansa, että kyseisen välimiesoikeuden toiminta, kuten välimies on kysymyksessään esittänyt, on tietyssä määrin rinnastettavissa tuomioistuimen toimintaan, koska välimiesmenettelystä säädetään laissa, välimies perustaa tuomionsa lakiin ja hänen ratkaisullaan on asianosaisten välillä lainvoimaisen tuomion vaikutus ja se on täytäntöönpanokelpoinen, jos siihen on liitetty täytäntöönpanomääräys. Edellä esitetyt ominaisuudet eivät kuitenkaan riitä antamaan välimiesoikeudelle perustamissopimuksen 177 artiklassa tarkoitettua "jäsenvaltion tuomioistuimen" asemaa.
11  Ensiksi on todettava, että vuoden 1973 sopimuksen tekohetkellä sopimuspuolet olivat vapaat saattamaan mahdolliset riitansa tuomioistuimen käsiteltäviksi tai valitsemaan välimiesmenettelyn liittämällä asiaa koskevan lausekkeen sopimukseensa. Asian olosuhteista johtuu, ettei sopimuspuolilla ole ollut minkäänlaista oikeudellista tai tosiasiallista velvoitetta saattaa riitojansa välimiesoikeuden ratkaistaviksi.
12  Toiseksi on todettava, että Saksan viranomaisten tehtävänä ei ole vaikuttaa välimiesmenettelyn käyttämisestä tehtävään päätökseen eikä osallistua viran puolesta asian käsittelyyn välimiesoikeudessa. Saksan liittotasavalta, joka yhteisön jäsenvaltiona on perustamissopimuksen 5 ja 169-171 artiklan nojalla vastuussa yhteisön oikeudesta johtuvien velvoitteiden täytäntöönpanemisesta alueellaan, ei ole uskonut tai jättänyt yksityisten henkilöiden huolehdittavaksi siitä, että kyseisiä velvoitteita noudatetaan tässä asiassa kyseessä olevalla alalla.
13  Edellä esitetystä seuraa, että yhteys käsiteltävänä olevan välimiesmenettelyn ja kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä järjestettyjen oikeussuojakeinojen välillä ei ole niin läheinen, että välimiehen voitaisiin katsoa olevan 177 artiklassa tarkoitettu jäsenvaltion tuomioistuin.
14  Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut 6.10.1981 asiassa 246/80, Broekmeulen, antamassaan tuomiossa, yhteisön oikeutta on noudatettava täysimääräisesti kaikkien jäsenvaltioiden alueella; sopimuspuolet eivät siis voi poiketa yhteisön oikeuden sovellettavuudesta. Näin ollen on kiinnitettävä huomiota siihen, että jos sopimusperusteissa välimiesmenettelyssä tulee esiin yhteisön oikeutta koskevia kysymyksiä, tuomioistuimet voivat joutua tarkastelemaan näitä kysymyksiä joko avustaessaan välimiesoikeuksia, erityisesti avustamalla tietyissä prosessitoimissa tai tulkitsemalla sovellettua oikeutta, taikka valvoessaan - tapauksesta riippuen eri laajuudessa - välitystuomion laillisuutta muutoksenhakuun, takaisinsaannin, täytäntöönpanomääräysmenettelyn tai muun sellaisen oikeussuojakeinon yhteydessä, josta säädetään sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä.
15  Näiden kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on tutkia, onko niiden pyydettävä yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla niiden yhteisön oikeuden oikeussääntöjen tulkinnasta tai pätevyydestä, jotka mahdollisesti tulevat näiden tuomioistuimien sovellettavaksi niiden hoitaessa avustus- tai valvontatehtäviään.
16  Edellä esitetystä seuraa, että tässä tapauksessa yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa ratkaista asiaa.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
17  Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Tanskan kuningaskunnan hallitukselle, Italian tasavallan hallitukselle, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe välimiesoikeudessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi välimiesoikeuden asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
on ratkaissut Nordsee Deutsche Hochseefischerei GmbH:n sekä Reederei Mond Hochseefischerei Nordstern AG & Co. KG:n ja Reederei Friedrich Busse Hochseefischerei Nordstern AG & Co. KG:n välisessä riita-asiassa toimivan välimiehen 22.4.1981 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa ratkaista välimiehen esittämiä kysymyksiä.