CELEX: 61995TJ0195
Konkurrence
Erstatningssøgsmål
Afvisning

Dommens præmisser
Faktiske omstaendigheder
1 Det sagsoegende selskab, der drev virksomhed med koeb og salg af motorkoeretoejer, og hvis bo ved dom afsagt af Tribunal de commerce d'Alençon den 22. maj 1995 er taget under konkursbehandling, indgav den 27. maj 1994 til Kommissionen en klage, som blev registreret den 6. juni 1994, over Nissan France SA (jf. nedenfor, praemis 24), der er importoer af biler af maerket Nissan og datterselskab af den japanske fabrikant.
2 I klagen anfoerte sagsoegeren, at selskabet havde vaeret forhandler for Nissan France, som imidlertid opsagde forhandleraftalen i begyndelsen af 1991 til udloeb ved begyndelsen af 1992. Efter opsigelsen har Nissan France ifoelge sagsoegeren »fortsat henvist til sit eneforhandlersystem som begrundelse for ikke at ville yde Guérin erstatning, for at begunstige en anden forhandler paa en maade, som indebaerer forskelsbehandling, og for i flere tilfaelde at naegte at saelge til Guérin«. Sagsoegeren gjorde paa denne baggrund gaeldende, at Nissan France's standardforhandleraftale ikke er forenelig med Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer (EFT 1985 L 15, s. 16). Sagsoegeren anfoerte, at aftalen paa grund af sine virkninger ikke er omfattet af traktatens artikel 85, stk. 3, og at selskabet derfor »henvender sig til Kommissionen, som kan tage stilling til Nissan's fremgangsmaade, idet den i henhold til artikel 10 i forordning nr. 123/85 kan lade fordelen ved anvendelse af fritagelsen bortfalde«. Sagsoegeren henviste til flere bestemmelser i standardforhandleraftalen og den praksis, Nissan France paa baggrund heraf havde udviklet, og anfoerte, at selskabets klage stoettedes paa en overtraedelse af traktatens artikel 85, stk. 1.
3 Ved skrivelse af 30. juni 1994 fremsendte Kommissionen en kopi af klagen til Nissan France og bad selskabet om at fremkomme med sine bemaerkninger til de heri paaberaabte faktiske omstaendigheder. Kommissionen orienterede samtidig sagsoegeren herom. Nissan France svarede Kommissionen to maaneder senere, og Kommissionen fremsendte i september 1994 dette svar til sagsoegeren.
4 Ved skrivelse af 21. februar 1995 fremsendte sagsoegeren sine bemaerkninger til Nissan France's svar til Kommissionen. Sagsoegeren anfoerte bl.a., at »det paa grundlag af en sammenligning af de beviser, [selskabet har fremfoert] til stoette for sin klage, en gennemgang af de to udgaver af aftalen og Nissan's svar allerede paa nuvaerende tidspunkt skulle vaere muligt for Kommissionen at fremsende meddelelse af klagepunkter«. Sagsoegeren gennemgik detaljeret Nissan France's svar og anmodede »paa ny Kommissionen om at fremsende meddelelse af de klagepunkter, der klart fremgaar af sagen«. Afslutningsvis anfoerte sagsoegeren, at selskabet »er til raadighed for yderligere oplysninger«.
5 Kommissionen har ikke besvaret denne skrivelse.
Retsforhandlinger
6 Sagsoegeren har den 17. oktober 1995 anlagt naervaerende sag, hvorunder der i medfoer af EF-traktatens artikel 175 er nedlagt paastand om, at det fastslaas, at Kommissionen har udvist ulovlig passivitet, og i medfoer af traktatens artikel 215 om, at Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsoegeren det tab, selskabet herved mener at have lidt.
7 Ved saerskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 4. december 1995 har Kommissionen i henhold til procesreglementets artikel 114, stk. 1, nedlagt paastand om afvisning af sagen. Sagsoegeren har fremsat bemaerkninger til denne paastand den 8. januar 1996.
8 Ved kendelse af 11. marts 1996 (sag T-195/95, Guérin automobiles mod Kommissionen, Sml. II, s. 171) har Retten afvist sagen for saa vidt angaar paastanden om, at det fastslaas, at Kommissionen har udvist ulovlig passivitet. Hvad angaar erstatningspaastanden har Retten henskudt den af Kommissionen nedlagte afvisningspaastand til afgoerelse i forbindelse med sagens realitet. Afgoerelsen om sagens omkostninger blev udsat.
9 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Anden Udvidede Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling. Der blev afholdt retsmoede den 20. november 1996, hvorunder Retten blev sat af afdelingsformand C.W. Bellamy og dommerne H. Kirschner, C.P. Briët, A. Kalogeropoulos og A. Potocki. I retsmoedet fik parterne tilladelse til at fremlaegge en skrivelse fra Kommissionen til sagsoegeren af 25. juli 1996 i henhold til artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 99/63/EOEF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Raadets forordning nr. 17 (EFT 1963-1964, s. 42), sagsoegerens svar paa denne skrivelse af 29. august 1996 og en dom afsagt den 22. marts 1996 af Tribunal de commerce de Versailles i en sag anlagt den 22. oktober 1992 af sagsoegeren mod Nissan France.
10 Efter at dommer H. Kirschner den 6. februar 1997 afgik ved doeden, er raadslagningen og afstemningen om naervaerende dom foregaaet under medvirken af de tre dommere, der har underskrevet denne, jf. procesreglementets artikel 32, stk. 1.
Paastande
11 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
- Det fastslaas, at Kommissionen skal erstatte Guérin automobiles det tab, selskabet har lidt, hvilket tab kan opgoeres til 1 577 188,53 FF.
- Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
12 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
- Afvisning, subsidiaert frifindelse.
- Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Formaliteten
Parternes argumenter
13 Sagsoegeren har i staevningen anfoert, at Kommissionens passivitet har medfoert, at selskabet er gaaet konkurs med en samlet gaeld paa 1 289 128,10 FF. Dette skyldes den forsinkelse, der er indtraadt i behandlingen af det erstatningskrav, selskabet har indtalt i forbindelse med opsigelsen af forhandleraftalen, og Kommissionen og Nissan France er derfor solidarisk ansvarlige herfor. Kommissionen vil kunne goere regres over for Nissan France. Den verserende sag vedroerer et erstatningskrav paa 2 420 676 FF. Den forsinkelse, der er indtraadt i udbetalingen af erstatningen, har medfoert, at der indtil maj 1994, hvor naervaerende sag blev anlagt, er paaloebet renter svarende til et beloeb paa 288 060,43 FF, hvilket Kommissionen ligeledes er ansvarlig for.
14 Ifoelge sagsoegeren andrager den samlede erstatning, Kommissionen skal betale, saaledes 1 289 128,10 FF plus 288 060,43 FF eller i alt 1 577 188,53 FF.
15 Kommissionen har for det foerste anfoert, at saafremt sagen antages til realitetsbehandling, for saa vidt der er nedlagt paastand om, at Kommissionen har paadraget sig et erstatningsansvar paa grund af passivitet, selv om Retten har afvist sagen for saa vidt angaar paastanden om, at der foreligger ulovlig passivitet, vil det foere til, at en sagsoeger kan omgaa reglerne om, hvornaar sager kan antages til realitetsbehandling. Domstolen har ganske vist anerkendt, at et erstatningssoegsmaal vedroerende det tab, der er paafoert i forbindelse med passivitet, som ikke er fastslaaet, er et selvstaendigt soegsmaal, men dette gaelder alene i de tilfaelde, hvor sagsoegeren ikke er befoejet til i medfoer af traktatens artikel 175 at goere passiviteten gaeldende, og naar erstatningspaastanden ikke er snaevert forbundet med et soegsmaal.
16 For det andet har Kommissionen anfoert, at det ikke er angivet saa praecist, hvori tabet bestaar, og hvorledes det er opgjort, at Kommissionen paa hensigtsmaessig maade kan tage genmaele heroverfor. Sagsoegeren har i staevningen erkendt, at »det er vanskeligt for den klager, der udsaettes for en forsinkelse i sagsbehandlingen, at opgoere, hvilke omkostninger det medfoerer«. Med hensyn til det tab, der paastaas at vaere lidt, er staevningen ikke i overensstemmelse med de betingelser, der er opstillet i artikel 19 i EF-statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement, hvorefter staevningen bl.a. skal indeholde en »kort fremstilling af soegsmaalsgrundene«. Sagsoegeren skal i denne forbindelse give oplysninger, som er tilstraekkelige til, at sagsoegte paa hensigtsmaessig maade kan tage stilling til sagens realitet, og at Faellesskabets retsinstanser kan udoeve deres proevelsesret (jf. Domstolens dom af 15.12.1961, forenede sager 19/60, 21/60, 2/61 og 3/61, Sml. 1954-1964, s. 269, org. ref.: Rec. s. 559, paa s. 588, og af 12.4.1984, sag 281/82, Unifrex mod Kommissionen og Raadet, Sml. s. 1969, praemis 15).
17 Ifoelge Kommissionen er det ikke tilstraekkeligt til, at den i naervaerende sag nedlagte erstatningspaastand opfylder disse krav, at sagsoegeren stoetter sig paa formodninger og i denne forbindelse henviser til en konkurs og uden naermere begrundelse overfoerer hele selskabets gaeld paa Kommissionen, hvortil laegges et efter den medgaaede tid beregnet beloeb, som angiveligt skal svare til den forsinkelse, der er indtraadt i behandlingen af det erstatningskrav, som sagsoegeren mener at have, og som selskabet har gjort gaeldende under en sag ved de nationale domstole vedroerende opsigelsen af forhandleraftalen.
18 Sagsoegeren har i replikken anfoert, at erstatningssoegsmaalet er et selvstaendigt soegsmaal i forhold til passivitetssoegsmaalet og de nationale retsmidler. Saafremt der kan gennemfoeres et erstatningskrav over for Kommissionen, kan Retten i forbindelse med den retlige kvalifikation af de faktiske omstaendigheder direkte tage stilling til, om de udgoer en fejl, der er tilstraekkelig kvalificeret til, at Kommissionen har paadraget sig et ansvar uden for kontraktforhold.
19 I retsmoedet har sagsoegerens advokat uddybende forklaret, at Nissan France under den sag, sagsoegeren har anlagt ved Tribunal de commerce de Versailles (jf. ovenfor, praemis 9), har anmodet om, at sagen udsaettes, indtil Kommissionen har truffet afgoerelse vedroerende sagsoegerens klage. Den omstaendighed, at Kommissionen ikke har handlet med den fornoedne omhu og paapasselighed, har saaledes hindret sagsoegeren i at gennemfoere sit krav ved de nationale domstole og medvirket til, at selskabet er gaaet konkurs.
Rettens bemaerkninger
20 I henhold til artikel 19 i statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal staevninger indeholde en angivelse af soegsmaalets genstand og en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. Disse angivelser skal vaere tilstraekkelig klare og praecise til, at sagsoegte kan tilrettelaegge sit forsvar, og Retten i givet fald paa det saaledes foreliggende grundlag kan tage stilling til sagen. Af retssikkerheds- og retsplejehensyn er det en forudsaetning for, at en sag kan antages til realitetsbehandling, at de vaesentlige faktiske og retlige omstaendigheder, som soegsmaalet stoettes paa, eventuelt kortfattet, men dog paa en sammenhaengende og forstaaelig maade, fremgaar af selve staevningen (jf. f.eks. Rettens kendelse af 29.11.1993, sag T-56/92, Koelman mod Kommissionen, Sml. II, s. 1267, praemis 21).
21 For at opfylde disse krav skal en staevning, hvori der nedlaegges paastand om erstatning for skader forvoldt af en faellesskabsinstitution, indeholde en saadan angivelse af omstaendighederne, at det kan fastslaas, hvilken adfaerd fra institutionens side, der sigtes til, grundene til, at sagsoegeren mener, at der bestaar en aarsagsforbindelse mellem adfaerden og den skade, der paastaas at vaere lidt, samt skadens karakter og omfang (jf. Rettens dom af 18.9.1996, sag T-387/94, Asia Motor France m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 961, praemis 107).
22 Det fremgaar ligeledes af retspraksis, at saafremt en staevning savner den noedvendige praecision, skal sagen afvises, og at en manglende overholdelse af artikel 19 i statutten for Domstolen og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement hoerer til de afvisningsgrunde, som Retten til enhver tid af egen drift kan efterproeve, jf. procesreglementets artikel 113 (dommen i sagen Asia Motor France m.fl. mod Kommissionen, praemis 108).
23 I dette tilfaelde anfoeres foelgende i den del af staevningen, som vedroerer erstatningspaastanden: »Kommissionens passivitet har medfoert, at Guérin automobiles er gaaet konkurs med en samlet gaeld paa 1 289 128,10 FF. Dette skyldes den forsinkelse, der er indtraadt i behandlingen af selskabets erstatningskrav, og Kommissionen og Nissan France er derfor solidarisk ansvarlige herfor. Kommissionen vil kunne goere regres over for Nissan France. Sagen vedroerende opsigelsen af forhandleraftalen vedroerer et erstatningskrav paa 2 420 676 FF. Der er fra maj 1994 og til dato (datoen for sagsanlaeg) i renter paaloebet foelgende beloeb, beregnet efter den i fransk lovgivning gaeldende rentesats:
2 420 676 x 8,4% x 17 --------------- = 288 060,43 FF 12
idet bemaerkes, at Kommissionen skal betale rente i overensstemmelse hermed, indtil passiviteten er afhjulpet. Det samlede tab, som Kommissionen skal erstatte paa grund af den ansvarspaadragende passivitet, andrager 1 577 188,53 FF.«
24 Retten finder det ikke muligt hverken af denne argumentation eller af staevningen set under ét med den fornoedne klarhed og praecision at udlede, at der foreligger en aarsagsforbindelse mellem Kommissionens paastaaede passivitet og det af sagsoegeren paaberaabte tab. Ifoelge sagsoegeren bestaar tabet i det vaesentlige i, at selskabet er erklaeret konkurs den 22. maj 1995 med en samlet gaeld paa 1 289 128,10 FF. Selv om det antages, at der foreligger passivitet fra Kommissionens side i perioden fra den 27. maj 1994 (hvor klagen blev indgivet) eller den 21. februar 1995 (hvor sagsoegeren fremsendte sin seneste skrivelse til Kommissionen) til den 22. maj 1995 (hvor selskabets bo blev taget under konkursbehandling), har sagsoegeren ikke i staevningen paapeget nogen omstaendighed, som kan forklare, i hvilket omfang Kommissionen skulle have vaeret ansvarlig for det saaledes opgjorte tab. Hverken sagsoegte eller Faellesskabets retsinstanser kan saaledes efterproeve, hvorledes en eventuel passivitet har kunnet medvirke til en foroegelse af gaeldsbyrden i Guérin og dermed til selskabets konkurs.
25 Det samme gaelder for saa vidt angaar det tab paa 288 060,43 FF, som sagsoegeren haevder at have lidt paa grund af den forsinkelse, der fra maj 1994 indtraadte i udbetalingen af den erstatning, sagsoegeren mener at have krav paa fra Nissan France paa grund af opsigelsen af forhandleraftalen. Heller ikke paa dette punkt indeholder staevningen oplysninger, hvoraf det kan udledes, at der er en aarsagsforbindelse med det kraevede beloeb paa 288 060,43 FF og en paastaaet passivitet fra Kommissionens side.
26 De oplysninger, der for foerste gang er givet i retsmoedet (jf. ovenfor, praemis 19) efter afslutningen af den skriftlige forhandling, kan ikke afhjaelpe manglerne i staevningen. Fremkommer oplysninger i strid med procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c), foerst paa dette tidspunkt, er det ikke muligt for sagsoegte at varetage sine interesser eller for Retten at efterproeve betydningen og rigtigheden af de paagaeldende forhold.
27 Sagen maa herefter afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
28 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Sagsoegeren har tabt sagen for saa vidt angaar passivitetspaastanden (jf. kendelsen i sagen Guérin automobiles mod Kommissionen) og erstatningspaastanden, og i overensstemmelse med Kommissionens paastand doemmes selskabet derfor til at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN
(Anden Udvidede Afdeling)
29 Erstatningspaastanden afvises.
30 Sagsoegeren betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med behandlingen af passivitetspaastanden.