CELEX: 62002TJ0144
Personalas, įdarbintas bendros įmonės JET
Vienodas požiūris
Laikinojo tarnautojo statuso nesuteikimas
EAEB sutarties 152 straipsnis
Protingas terminas
Patirta materialinė žala

:      Ieškinys, kuriuo prašoma atlyginti žalą, tariamai patirtą dėl neįdarbinimo Europos Bendrijų laikinaisiais tarnautojais bendroje
įmonėje
Joint European Torus
(
JET
).
Sprendimas
:      Priteisti iš Komisijos atlyginti finansinę žalą, kurią kiekvienas ieškovas patyrė dėl to, kad nebuvo įdarbintas Bendrijų laikinuoju
tarnautoju dirbti bendroje įmonėje
Joint European Torus
(
JET
). Per šešis mėnesius nuo šio sprendimo priėmimo šalys pateikia Pirmosios instancijos teismui bendru susitarimu nustatytą
sumą žalai atlyginti. Nepavykus susitarti šalys per nurodytą laikotarpį pateikia Pirmosios instancijos teismui reikalavimus
nurodydamos sumą. Atidėti bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimo klausimą.
Santrauka
1.
Pareigūnai – Ieškinys – Teisė pareikšti ieškinį – Asmenys, prašantys atlyginti žalą, patirtą dėl to, kad EAEB bendroje įmonėje
buvo įdarbinti netaikant Kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygų
(EAEB sutarties 152 straipsnis)
2.
Pareigūnai – Ieškinys – Terminai – Asmenys, prašantys atlyginti žalą, patirtą dėl to, kad EAEB bendroje įmonėje buvo įdarbinti
netaikant Kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygų – Protingo termino laikymasis – Termino pradžia ir trukmė
(Teisingumo Teismo statuto 46 straipsnis; Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnis)
3.
Pareigūnai – Laikinieji tarnautojai – Įdarbinimas – Personalas, įdarbintas EAEB bendroje įmonėje Joint European Torus (JET)
– Institucijų diskrecija – Ribos
(Tarybos sprendimas 78/471)
4.
Pareigūnai – Deliktinė institucijų atsakomybė – Sąlygos – Neteisėtumas – Žala – Priežastinis ryšys – Sąvoka – Taikymas ginčams
pagal Nuostatus – Kriterijai
1.      Ieškinį, kurį pareiškė asmenys, dirbę remiantis EAEB nuostatomis įsteigtoje bendroje įmonėje
Joint European Torus
(
JET
) pagal jos su trečiosiomis įmonėmis sudarytas sutartis dėl aprūpinimo personalu, prašydami atlyginti žalą, patirtą dėl to,
kad priešingai, nei reikalavo
JET
įstatai, jie nebuvo priimti į darbą laikinaisiais darbuotojais taikant Kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas,
reikia vertinti kaip ginčą tarp Bendrijos ir jos tarnautojų.
Pirma, dėl šio ieškinio kyla su Nuostatuose įtvirtintomis teisėmis susijusių teisinių problemų, kai ieškinį pareiškęs asmuo
reikalauja suteikti pareigūno arba tarnautojo statusą. Antra, ginčo tarp Bendrijos ir jos tarnautojų sąvoka plačiau išaiškinta
teismų praktikoje, o per siaura tokių ginčų koncepcija galėtų sukelti teisinį nesaugumą galimiems ieškovams dvejojant dėl
teisingo ginčų nagrinėjimo būdo pasirinkimo arba suteikiant jiems dirbtinį pasirinkimą. Galiausiai, trečia, ieškovų pasirinktos
procedūros, numatytos Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose, procedūroje dalyvaujančios institucijos neginčijo
ir pripažino, kad bylos ir nurodyto nusižengimo pagrindai numatyti šiuose nuostatuose.
(žr. 39, 42, 43 ir 47 punktus)
Nuoroda: 1965 m. kovo 31 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Vandevyvere prieš Parlamentą
, 23/64, Rink. p. 205, 214; 1975 m. kovo 11 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Porrini ir kt. prieš EAEB ir kt.
, 65/74, Rink. p. 319, 3–13 punktai; 1979 m. balandžio 5 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Bellintani ir kt. prieš Komisiją
, 116/78, Rink. p. 1585, 6 punktas; 1985 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Salerno ir kt. prieš Komisiją ir Tarybą
, 87/77, 130/77, 22/83, 9/84 ir 10/84, Rink. p. 2523, 24 ir 25 punktai; 1989 m. liepos 13 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Alexis ir kt. prieš Komisiją
, 286/83, Rink. p. 2445, 9 punktas; 1989 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Bossi prieš Komisiją
, 346/87, Rink. p. 303, 10 punktas; 1998 m. gegužės 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
O’Casey prieš Komisiją
, T‑184/94, Rink. VT p. I‑A‑183 ir II‑565, 56–62 punktai.
2.      Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 1 dalis nenustato termino pateikti prašymą. Visgi laikytis protingo termino reikalaujama
visais atvejais, kai nesant konkrečių nuostatų teisinio saugumo ar teisėtų lūkesčių principai sudaro kliūtis tam, kad Bendrijos
institucijos ir fiziniai ar juridiniai asmenys veiktų neatsižvelgdami į jokius terminus, galėdami sukelti pavojų esamos teisinės
padėties stabilumui. Ieškiniuose dėl atsakomybės, dėl kurių Bendrija atsakytų finansiškai, protingo termino laikymasis pateikiant
prašymus atlyginti žalą paremtas taip pat būtinybe apsaugoti viešuosius finansus, kuri ieškinių dėl deliktinės atsakomybės
atveju išreiškiama nustatant penkerių metų senaties terminą, įtvirtintą Teisingumo Teismo statuto 46 straipsnyje.
Protingo termino pobūdį reikia vertinti pagal kiekvienos bylos aplinkybes, ir ypač pagal bylos svarbą suinteresuotajam asmeniui,
bylos sudėtingumą ir byloje dalyvaujančių šalių elgesį.
Dėl asmenų, dirbusių bendroje įmonėje
Joint European Torus
(
JET
) pagal jos su trečiosiomis įmonėmis sudarytas sutartis dėl aprūpinimo personalu, pateikto prašymo atlyginti žalą dėl to,
kad jie turėjo būti įdarbinti laikinais darbuotojais taikant Kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas, konstatuotina,
lyginant su minėtu 46 straipsniu, kad suinteresuotieji asmenys, nuo tada, kai jie manė esą neteisėto diskriminacinio elgesio
objektas, privalėjo per protingą terminą, kuris neturėtų viršyti penkerių metų, skaičiuojant nuo to momento, kai jie sužinojo
apie skundžiamą padėtį, kreiptis su prašymu į Bendrijos instituciją, kad būtų imtasi priemonių šiai padėčiai pataisyti ir
panaikinti.
Siekiant nustatyti šį momentą, reikia, turint minty trumpalaikį suinteresuotųjų darbą, atsižvelgti į kiekvienos metinės sutarties,
pirminės arba atnaujintos, sudarymą.
(žr. 56, 57, 66, 68, 71, 80 ir 82 punktus)
Nuoroda: 1981 m. gegužės 21 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Reinarz prieš Komisiją
, 29/80, Rink. p. 1311, 12 punktas; 2002 m. spalio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Limburgse Vinyl Maatschaapij ir kt. prieš Komisiją
, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P ir C‑254/99 P, Rink. p. I‑8375, 187 punktas.
3.      Bendrijos institucijos turi didelę diskreciją pasirinkti priemones, tinkamiausias patenkinti jų personalo poreikį, ypač įdarbinant
laikinuosius tarnautojus. Tai ypač būdinga bendrų įmonių organizavimui ir veikimui.
Tai, kad bendros įmonės
Joint European Torus
(
JET
) įstatai numatė „kito personalo“ įdarbinimą pagal laikinųjų tarnautojų sutartis, neįpareigojo Komisijos jų įdarbinti šiuo
būdu, jei tai neatitiko projekto grupės poreikių. Bendros įmonės vadovybė turėjo visišką veikimo laisvę nustatyti, kokią projekto
grupės dalį turėtų sudaryti kiekvienos iš įstatų 8.1 straipsnyje paminėtų dviejų kategorijų personalas (personalas, kuriuo
aprūpino bendros įmonės nariai ir kitas personalas), ir turėjo įrašyti savo pasirinkimą į etatų sąrašą, pateikiamą metiniame
biudžete. Ji taip pat galėjo kreiptis į įdarbinimo ir paslaugų teikimo įmones, kad būtų atliktos įvairios užduotys, būtinos
bendros įmonės veikimui, kurios nebuvo numatytos pagal sutartis ir kurias projekto grupė turėjo atlikti vadovaujant projekto
direktoriui.
Priešingai,
JET
vadovybė negalėjo sudaryti tokių sutarčių su įdarbinimo ar paslaugų teikimo įmonėmis, siekdama išvengti įstatų nuostatų taikymo.
Iš tikrųjų sutartimis Bendrijos institucijoms suteiktos funkcijos negali būti patikėtos išorės įmonėms, bet jas privalo atlikti
personalas, kuriam taikomi nuostatai.
(žr. 113–115 punktus)
Nuoroda: 1985 m. birželio 20 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Klein prieš Komisiją
, 123/84, Rink. p. 1907, 24 punktas; 1989 m. vasario 28 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Van der Stijl ir kt. prieš Komisiją
, 341/85, 251/86, 258/86, 259/86, 262/86 ir 266/86, 222/87 ir 232/87, Rink. p. 511, 11 punktas; 1989 m. gruodžio 6 d. Teisingumo
Teismo sprendimas
Mulfinger ir kt. prieš Komisiją
, C‑249/87, Rink. p. 4127, 13 ir 14 punktai; 1996 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
Altmann ir kt. prieš Komisiją
, T‑177/94 ir T‑377/94, Rink. p. II‑2041, 154 punktas; 1998 m. lapkričio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
Fabert‑Goossens prieš Komisiją
, T‑217/96, Rink. VT p. I‑A 607 ir II‑1841, 29 punktas.
4.      Dėl Bendrijos deliktinės atsakomybės, ypač bylose dėl Bendrijos ir jos tarnautojų santykių, teisę į žalos atlyginimą Bendrijos
teisė pripažįsta tik esant trims sąlygoms, t. y. Bendrijos institucijų neteisėtam elgesiui, realiai žalai ir priežastiniam
ryšiui tarp elgesio ir nurodytos žalos.
Tam, kad būtų patvirtintas priežastinis ryšys, iš esmės būtina įrodyti tiesioginį ir tikrąjį atitinkamos Bendrijos institucijos
neteisėto elgesio ir nurodytos žalos priežastinį ryšį.
Tačiau ginčuose pagal Nuostatus priežastinio ryšio tikrumo laipsnis pasiekiamas, kai Bendrijos institucijos neteisėtas elgesys
nebūtinai aiškiai atėmė iš asmens darbą, nes suinteresuotasis asmuo niekada negalėtų įrodyti, kad turėjo tokią teisę, o tik
realią galimybę būti įdarbintu pareigūnu ar tarnautoju, ir dėl to jis patyrė materialinę žalą, prarasdamas pajamas. Kadangi
konkrečiu atveju atrodytų labai tikėtina, kad jeigu būtų laikomasi teisės aktų, Bendrijos institucija būtų įdarbinusi tarnautoją,
teorinis netikrumas dėl teisingai vykdomos procedūros rezultato nedaro kliūčių realios materialios žalos, kurią patyrė suinteresuotasis
asmuo dėl to, kad iš jo buvo atimta teisė dalyvauti atrankoje į darbo vietą, patenkančią į Nuostatų taikymo sritį, kurią gauti
jis turėjo visas galimybes, atlyginimui.
(žr. 99, 148 ir 149 punktus)
Nuoroda: 1998 m. gegužės 14 d. Teisingumo Teismo sprendimas
Taryba prieš de Nil ir Impens
, C‑259/96 P, Rink. p. I‑2915, 23 punktas; 1999 m. rugsėjo 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
Hautem prieš EIB
, T‑140/97, Rink. VT p. I‑A‑171 ir II‑897, 85 punktas.