CELEX: 62006TJ0310
Kmetijstvo
Skupna ureditev trgov za žita
Prevzem žit s strani intervencijskih agencij
Okrepitev meril kakovosti za koruzo
Uvedba novega merila hektolitrske mase za koruzo
Kršitev načela zaupanja v pravo
Očitna napaka pri presoji

Pravni okvir
Skupno ureditev trgov za žita ureja Uredba Sveta (ES) št. 1784/2003 z dne 29. septembra 2003 (
UL L 270, str. 78
, v nadaljevanju: Uredba o SUT).
V členu 5 Uredbe o SUT je določeno, da intervencijske agencije, ki jih določijo države članice, odkupijo med drugim koruzo, ki se jim ponudi in je bila pridelana v Skupnosti, če ponudbe izpolnjujejo določene pogoje, zlasti glede kakovosti in količine. Odkupi lahko potekajo samo v intervencijskem obdobju oziroma v obravnavanem primeru v obdobju od 1. novembra 2006 do 31. marca 2007 za Madžarsko.
Podrobna pravila za izvajanje Uredbe o SUT izhajajo iz Uredbe Komisije (ES) št. 824/2000 z dne 19. aprila 2000 o uvedbi postopkov za prevzem žit s strani intervencijskih agencij in določitvi metode analiz za ugotavljanje kakovosti žit (
UL L 100, str. 31
). Ta uredba določa tudi minimalne zahteve glede kakovosti za intervencijski odkup.
Komisija je 18. oktobra 2006 sprejela Uredbo (ES) št. 1572/2006 o spremembi Uredbe št. 824/2000 (
UL L 290, str. 29
, v nadaljevanju: Uredba) zaradi upoštevanja novega položaja v intervencijskem sistemu, ki je vezan zlasti na dolgotrajno skladiščenje nekaterih žit in njegov vpliv na kakovost pridelkov. Uredba prilagaja merila kakovosti, določena v Uredbi št. 824/2000, in uvaja novo merilo hektolitrske mase za koruzo. Tako uvedene spremembe veljajo od 1. novembra 2006.
Člen 3 Uredbe št. 824/2000, kot je bil spremenjen z Uredbo, podrobneje določa metode, ki jih je treba uporabiti za ugotavljanje kakovosti žit, ponujenih v intervencijo. V tem členu je v točki 3.9 določena standardna metoda za določanje hektolitrske mase, in sicer metoda, ki mora ustrezati standardu ISO 7971/2:1995, za koruzo pa „veljavne tradicionalne metode“.
V skladu s členom 8(1) Uredbe št. 824/2000 je cena, ki se plača ponudniku, intervencijska cena iz člena 4(1) Uredbe o SUT oziroma 101,31 eura na tono. Ta cena se popravi v skladu s povečanjem in znižanjem, navedenim v členu 9 Uredbe št. 824/2000.
V členu 9 Uredbe št. 824/2000, kot je bil spremenjen z Uredbo, so podrobneje določeni zneski povečanj in znižanj, ki se uporabijo za intervencijsko ceno. V tem členu je med drugim določeno:
„Cenovna povišanja in znižanja, za katera se intervencijska cena poveča ali zniža, se izrazijo v evrih na tono in skupno uporabijo na način, določen spodaj:
[…]
(b)
Če se hektolitrska masa žit, ponujenih v intervencijo, razlikuje od razmerja med težo in volumnom za […] 73 kg/hl pri koruzi […], veljajo znižanja iz Tabele III Priloge VIII.
[…]“
V Prilogi I k Uredbi št. 824/2000, kot je bila spremenjena z Uredbo, je v točki E določeno, da je najnižja hektolitrska masa za koruzo 71 kg/hl.
V Tabeli III Priloge VII k Uredbi št. 824/2000, kot je bila spremenjena z Uredbo, so določena znižanja naslednjih cen glede na hektolitrsko maso za koruzo: 0,5 eura/t za hektolitrsko maso manj kot 73 kg/hl do 72 kg/hl in 1 euro/t za hektolitrsko maso manj kot 72 kg/hl do 71 kg/hl.
Dejansko stanje
Madžarski organi so z dopisom z dne 13. januarja 2006, ki so ga poslali generalnemu direktorju generalnega direktorata za kmetijstvo in razvoj podeželja pri Komisiji, opozorili na težave pri intervencijskem skladiščenju za shranjevanje dolgotrajno skladiščenih koruznih zrn, na povečanje odstotka lomljenih zrn in na nujnost, da Evropski kmetijski jamstveni sklad prevzame stroške, povezane z dolgotrajnim skladiščenjem.
Komisija je po več razpravah 27. julija 2006 skupini izvedencev Upravljalnega odbora za žita (v nadaljevanju: skupina izvedencev za žita) predstavila osnutek uredbe o okrepitvi pogojev glede največje vsebnosti vlage v lomljenih zrnih in zrnih, pregretih med sušenjem, in uvedbi novega merila najnižje hektolitrske mase za koruzo (73 kg/hl). Določeno je bilo, da se morajo te spremembe sprejeti pred 1. novembrom 2006, ko se v večini držav članic začne intervencijsko obdobje.
Potem ko je Komisija predstavila predlog, so potekale številne razprave in izmenjava korespondence med zastopniki madžarske vlade in Komisije. Madžarska vlada je na teh razpravah izrazila mnenje, da bi predlogi Komisije o lomljenih zrnih ali hektolitrski masi zelo resno in neupravičeno škodili Madžarski, ker bi bilo v običajnih vremenskih razmerah 90 % madžarske letne pridelave koruze izključeno iz intervencije. Madžarska vlada je dodala, da bi znižanje intervencijske cene pod 75 kg/hl škodilo celotni madžarski pridelavi.
Madžarski državni sekretar, pristojen za kmetijstvo in razvoj podeželja, je v dopisu z dne 8. avgusta 2006 ponovno potrdil stališče vlade in ga podprl s podatki inštitutov za analizo kakovosti ter zaprosil Komisijo, naj ponovno preuči osnutek uredbe.
Skupina izvedencev za žita je 31. avgusta 2006 ponovno razpravljala o osnutku uredbe. Na tem sestanku je več držav članic izrazilo nasprotovanje ali ugovore zlasti glede uvedbe merila najnižje hektolitrske mase.
Madžarski državni sekretar je v dopisu, ki ga je istega dne poslal Komisiji, ponovil stališče madžarske vlade in znova zaprosil Komisijo, naj ponovno preuči svoje stališče.
Osnutek uredbe je bil 6. septembra 2006 vnesen v elektronski informacijski sistem, namenjen nacionalnim upravam držav članic, da bi Upravljalni odbor za žita glasoval o njem pred koncem septembra 2006.
Skupina izvedencev za žita je 7. septembra 2006 ponovno razpravljala o osnutku uredbe.
Republika Madžarska, Slovaška republika in Republika Avstrija so na zasedanju Sveta ministrov za kmetijstvo 18. septembra 2006 nasprotovale osnutku uredbe, komisarka M. Fischer Boel, pristojna za kmetijstvo in razvoj podeželja, pa se je zavezala, da se bodo v osnutek vnesle nekatere spremembe, in pojasnila, da mora Komisija upoštevati finančne interese Skupnosti.
Komisija je 21. septembra 2006 zaradi upoštevanja stališč Republike Madžarske, Slovaške republike in Republike Avstrije ter zaveze, ki jo je sprejela Komisija, Upravljalnemu odboru za žita predstavila spremenjeni osnutek uredbe, v katerem je bil pogoj hektolitrske mase za koruzo določen na 71 kg/hl namesto 73 kg/hl, znižanje cene pa je bilo predvideno za katero koli vrednost med 71 in 73 kg/hl.
Na sestanku Upravljalnega odbora za žita 28. septembra 2006 se je največja vsebnost vlage v zrnih, določena v osnutku uredbe, povečala s 13 % na 13,5 %.
Komisija je 18. oktobra 2006 sprejela Uredbo, ki je začela veljati na dan objave v
Uradnem listu Evropske unije
20. oktobra 2006 in se uporablja od 1. novembra 2006.
V uvodnih izjavah 2 in 3 Uredbe je določeno:
„(2)
V intervencijo se ne sme sprejeti ponujenih žit, katerih kakovost ne omogoča ustrezne uporabe ali skladiščenja. Zato je treba upoštevati novi položaj na področju intervencije, ki je vezan na dolgotrajno skladiščenje nekaterih žit in njegov vpliv na kakovost pridelkov.
(3)
Da bi zmanjšali občutljivost intervencijskih pridelkov glede zmanjševanja kakovosti in omogočili njihovo nadaljnjo uporabo, je treba okrepiti kakovostna merila za koruzo iz Priloge I k Uredbi (ES) št. 824/2000. Zato je treba znižati najvišjo vsebnost vlage ter najvišji odstotek lomljenih zrn in zrn, pregretih med sušenjem. Zaradi agronomskih podobnosti med sirkom in koruzo je treba zaradi skladnosti določiti sorodne ukrepe tudi za sirek. Poleg tega je treba zaradi skladnosti z drugimi žiti, upravičenimi do intervencijskega režima, prav tako uvesti novo merilo hektolitrske mase za koruzo.“
Postopek in predlogi strank
Tožeča stranka je pri sodnem tajništvu Sodišča prve stopnje 17. novembra 2006 vložila tožbo, s katero predlaga razglasitev ničnosti nekaterih določb Uredbe (v nadaljevanju: izpodbijane določbe), in sicer:
—
v členu 1(1) besede „v primeru koruze se uporabi veljavne tradicionalne metode“;
—
v členu 1(3)(b) besede „73 kg/hl pri koruzi“;
—
v vrstici „E. Najnižja hektolitrska masa (kg/hl)“ v tabeli v točki 1 Priloge, vrednost „71“, ki se nanaša na koruzo;
—
v Tabeli III v točki 2 Priloge vrednosti znižanja intervencijske cene za koruzo.
Tožeča stranka je predlagala, naj Sodišče prve stopnje odstopi zadevo v odločanje velikemu senatu na podlagi člena 14(1) in člena 51(1) Poslovnika Sodišča prve stopnje.
Sodišče prve stopnje je z odločbo z dne 11. decembra 2006, v katerem je predlog tožeče stranke za odstop zadeve v odločanje velikemu senatu razlagalo, kot da podredno pomeni, da se predlaga odstop zadeve v odločanje senatu petih sodnikov, na predlog tretjega senata odstopilo zadevo tretjemu razširjenemu senatu na podlagi člena 51(1), drugi pododstavek, Poslovnika, v katerem je določeno, da na zahtevo države članice ali institucije Evropskih skupnosti, ki je stranka v postopku, o zadevi odloča senat najmanj petih sodnikov.
Tožeča stranka je isti dan vložila ločeni predlog, naj Sodišče prve stopnje odloči o tožbi po hitrem postopku v skladu s členom 76a Poslovnika.
Tožeča stranka je isti dan na podlagi člena 242 ES vložila ločeni predlog za izdajo začasne odredbe o odložitvi izvrševanja izpodbijanih določb.
Komisija je z dopisom z dne 4. decembra 2006 izrazila nasprotovanje predlogu za odločanje po hitrem postopku.
Sodišče prve stopnje je z odločbo z dne 13. decembra 2006 ugodilo predlogu za odločanje po hitrem postopku.
S sklepom z dne 16. februarja 2007 v zadevi Madžarska proti Komisiji (T-310/06 R, neobjavljen v ZOdl.) je predsednik Sodišča prve stopnje zavrnil predlog o odložitvi izvrševanja in pridržal odločitev o stroških.
Na podlagi poročila sodnika poročevalca je Sodišče prve stopnje (tretji razširjeni senat) odločilo začeti ustni postopek.
Stranke so na obravnavi dne 22. maja 2007 podale ustne navedbe in odgovorile na vprašanja, ki jih je postavilo Sodišče prve stopnje.
Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:
—
razglasi ničnost izpodbijanih določb;
—
Komisiji naloži plačilo stroškov.
Komisija Sodišču prve stopnje predlaga, naj:
—
zavrne tožbo;
—
odloči o stroških v skladu s predpisi.
Dopustnost
Trditve strank
Komisija poudarja, da je edini namen tožbe razglasitev ničnosti določb Uredbe, ki se nanašajo na pogoj najnižje hektolitrske mase za koruzo, in se sprašuje o dopustnosti te tožbe, ker naj bi bile izpodbijane določbe neločljive od preostalega dela Uredbe v smislu sodne prakse Sodišča. Meni, da naj bi bila hektolitrska masa bistveni pogoj, ki ga je zakonodajalec izbral za povečanje kakovosti zrn, odkupljenih v intervenciji, in posledično zagotavljanje prodaje kakovostnih zrn po dolgotrajnem skladiščenju.
Komisija trdi, da je merilo hektolitrske mase nujno povezano z drugimi parametri kakovosti, okrepljenimi z Uredbo, in da je ta uredba torej neločljiva celota. Zmanjšanje vsebnosti vlage naj bi namreč neizogibno povzročilo povečanje hektolitrske mase. Brez tega novega merila hektolitrske mase ne bi bila zagotovljena dejanska možnost ponovne prodaje zrn, obstoječa merila, čeprav okrepljena, pa ne bi bila učinkovita. To povezavo med različnimi parametri kakovosti naj bi sicer tožeča stranka priznala v točki 95 tožbe.
Tožeča stranka trdi, da je predlog za razglasitev delne ničnosti Uredbe dopusten. Pogoj hektolitrske mase, določen za koruzo, naj bi bil namreč element, ki ga je mogoče ločiti od drugih parametrov intervencije, in njegova razglasitev ničnosti naj ne bi objektivno spremenila bistva Uredbe (sodbi Sodišča z dne 10. decembra 2002 v zadevi Komisija proti Svetu,
C-29/99, Recueil, str. I-11221
, točki 45 in 46, in z dne 30. septembra 2003 v zadevi Nemčija proti Komisiji,
C-239/01, Recueil, str. I-10333
, točki 34 in 37). Po mnenju tožeče stranke razglasitev ničnosti tega pogoja ne bi v ničemer spremenila bistvene vsebine Uredbe, ker bi položaj ostal tak, kot je bil pred sprejetjem te uredbe.
Presoja Sodišča prve stopnje
Komisija izpodbija dopustnost tožbe, ker naj bi bile izpodbijane določbe neločljive od preostalega dela Uredbe.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je, kot izhaja iz ustaljene sodne prakse, razglasitev delne ničnosti akta Skupnosti mogoča samo, kadar je elemente, katerih ničnost se zahteva, mogoče ločiti od preostalega akta (zgoraj v točki 37 navedena sodba Sodišča Komisija proti Svetu, točki 45 in 46; sodba z dne 21. januarja 2003 v zadevi Komisija proti Parlamentu in Svetu,
C-378/00, Recueil, str. I-937
, točka 30, in zgoraj v točki 37 navedena sodba Nemčija proti Komisiji, točka 33). Sodišče je že večkrat presodilo, da tej zahtevi po ločljivosti ni zadoščeno, če bi bila posledica delne ničnosti akta sprememba njegovega bistva (sodbi Sodišča z dne 30. marca 2006 v zadevi Španija proti Svetu,
C-36/04, ZOdl., str. I-2981
, točki 13 in 14, in z dne 27. junija 2006 v zadevi Parlament proti Svetu,
C-540/03, ZOdl., str. I-5769
, točka 28).
V obravnavanem primeru izhaja iz Uredbe, da je njeno bistvo povečanje kakovosti koruze, sprejete v intervencijo. Zato sta v Uredbi določeni dve vrsti ločenih ukrepov, in sicer v prvi povedi uvodne izjave 3 Uredbe okrepitev kakovostnih meril za koruzo iz Priloge I k Uredbi št. 824/2000, za katero tožeča stranka ne predlaga razglasitve ničnosti, in v zadnji povedi uvodne izjave 3 Uredbe uvedba novega merila hektolitrske mase za koruzo, in to zaradi skladnosti z drugimi žiti, upravičenimi do intervencijskega režima.
Iz tega sledi, da ti vrsti ukrepov nista neločljivo povezani in da morebitna delna razglasitev ničnosti Uredbe v delu, v katerem je uvedeno novo merilo hektolitrske mase za koruzo, ne bi spremenila samega bistva določb, ki niso predmet te morebitne razglasitve ničnosti. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da v primerjavi z novim merilom hektolitrske mase za koruzo v prejšnjih predpisih že obstajajo merila kakovosti za koruzo, katerih okrepitev predvideva Uredba, in sicer največja vsebnost vlage v koruzi, najvišji odstotek lomljenih zrn in odstotek zrn, pregretih med sušenjem, razen merila hektolitrske mase.
Utemeljitev Komisije, da je hektolitrska masa bistveni pogoj, ki ga je zakonodajalec izbral za povečanje kakovosti zrn, odkupljenih v intervenciji, je treba zavrniti. Po eni strani v nasprotju s trditvijo Komisije iz Uredbe nikakor ne izhaja, da naj bi bila hektolitrska masa bistveno merilo za povečanje kakovosti koruze, sprejete v intervencijo. Po drugi strani je treba ugotoviti, da kljub domnevi, da je tako, Komisija ni mogla pojasniti, zakaj bi razglasitev ničnosti samo določb o uvedbi novega merila spremenila bistvo Uredbe.
Glede utemeljitve, da je merilo hektolitrske mase nujno povezano z drugimi parametri, okrepljenimi z Uredbo, ker zmanjšanje vsebnosti vlage povzroča povečanje hektolitrske mase, je treba ugotoviti, da Uredba ne vzpostavlja nobene povezave med tema meriloma in da je merilo vsebnosti vlage obstajalo že prej, ko še ni bilo merila hektolitrske mase.
Poleg tega je Komisija v pisanjih izrecno trdila, da je cilj okrepitve prej obstoječih meril kakovosti in zlasti merila največje vsebnosti vlage v koruzi omogočiti boljše shranjevanje koruze, sprejete v intervencijo, medtem ko je cilj uvedbe merila hektolitrske mase za koruzo uvesti standard kakovosti odkupljenih zrn, tako da bo pridelek tudi po dolgotrajnem skladiščenju, ki ga nujno spremlja določeno zmanjšanje kakovosti, še vedno dovolj kakovosten za prodajo na trgu.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da je izpodbijane določbe mogoče ločiti od preostalega dela Uredbe, tako da je predlog za razglasitev delne ničnosti dopusten.
Temelj
Tožeča stranka v podporo ničnostni tožbi navaja šest tožbenih razlogov. Prvi razlog se nanaša na kršitev načela zaupanja v pravo ter načel pravne varnosti in sorazmernosti. Drugi tožbeni razlog se nanaša na nepristojnost institucije, ki je sprejela Uredbo. Tretji razlog se nanaša na zlorabo pooblastil. Četrti tožbeni razlog se nanaša na očitno napako pri presoji. Peti razlog se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve. Nazadnje, šesti tožbeni razlog se nanaša na kršitev Poslovnika Upravljalnega odbora za žita.
Prvi tožbeni razlog: kršitev načela zaupanja v pravo ter načel pravne varnosti in sorazmernosti
Prvi del prvega tožbenega razloga: kršitev načela zaupanja v pravo
– Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila načelo zaupanja v pravo madžarskih pridelovalcev, ker je z uvedbo novega merila kakovosti o hektolitrski masi koruze dvanajst dni pred začetkom izvajanja Uredbe bistveno in nepredvidljivo, celo za resne in dobro obveščene pridelovalce, spremenila intervencijske pogoje za koruzo.
Tožeča stranka priznava, da na področju skupnih ureditev trgov, katerih predmet je stalno prilagajanje spremembam gospodarskih razmer, gospodarski subjekti ne morejo upravičeno zaupati v ohranitev obstoječega položaja, ki ga lahko institucije Skupnosti spremenijo v okviru pooblastila za odločanje po prostem preudarku (sodba Sodišča z dne 14. februarja 1990 v zadevi Delacre in drugi proti Komisiji,
C-350/88, Recueil, str. I-395
, točka 33). Vendar meni, da v obravnavanem primeru obstoj posebnih okoliščin omogoča sklicevanje na načelo varstva zaupanja v pravo.
Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da so merila, ki jih je Sodišče na področju varstva zaupanja v pravo določilo v sodbi z dne 11. julija 1991 v zadevi Crispoltoni (
C-368/89, Recueil, str. I-3695
, v nadaljevanju: sodba Crispoltoni I), izpolnjena v obravnavanem primeru. Prvič, spremembe v zvezi s kakovostjo pridelka, odkupljenega v intervenciji, naj bi nastale potem, ko so madžarski pridelovalci že sprejeli odločitve o velikih naložbah (nakup semen, opreme za sejanje in oranje itd.). Novo merilo najnižje hektolitrske mase naj bi bilo odvisno predvsem od uporabljene sorte semen in naj bi bilo uvedeno, ko naj kmeti ne bi mogli več spremeniti obdelovalnih površin in torej svojih naložb.
Drugič, uvedba merila najnižje hektolitrske mase za koruzo naj bi bila povsem nova in brez primere v pravu Skupnosti in v evropskih navadah. Tožeča stranka glede tega poudarja, da je bila sprememba parametrov kakovosti za koruzo, ponujeno v intervencijo, prvič omenjena 27. julija 2006 na sestanku skupine izvedencev za žita. Tako madžarski pridelovalci, čeprav previdni in preudarni, zaradi neobstoja predhodnih informacij ne bi mogli upravičeno pričakovati, da posejana sorta koruze in uporabljena tehnologija ne omogočata več pridelave koruze, ki bi izpolnjevala merila kakovosti za intervencijski odkup. Čeprav kmeti pridelujejo za prosti trg, naj bi pogoji za intervencijski odkup kljub vsemu vplivali na vse njihove gospodarske odločitve.
Tretjič, datum začetka veljavnosti izpodbijanih določb naj bi presenetil pridelovalce, ki so upravičeno pričakovali, da bodo imeli čas prilagoditi se uvedbi tako nove obveznosti.
Nazadnje, tožeča stranka trdi, da uvedbe novega merila hektolitrske mase, ki je odgovor na potrebo po usklajevanju z drugimi žiti, ki izpolnjujejo pogoje za intervencijo, ni bilo mogoče predvideti in da je ni bilo mogoče napovedati na podlagi sprememb na trgu. Čeprav tožeča stranka priznava, da morajo resni in dobro obveščeni pridelovalci pričakovati razumna tveganja zaradi gospodarskih sprememb in predvideti morebitne spremembe, ki bi jih Komisija sprejela za odpravo neravnotežja na trgu, vseeno meni, da ti pridelovalci niso mogli predvidevati uvedbe pogoja hektolitrske mase v svojih ocenah tveganj, povezanih s pridelkom. Zato po mnenju tožeče stranke ne bi smeli nositi finančnega bremena, povezanega z uvedbo tega novega merila, ki bi preseglo gospodarska tveganja, povezana z njihovo kmetijsko dejavnostjo.
Komisija najprej trdi, da cilj sprejetja Uredbe ni uvedba ukrepa standardizacije, ampak rešitev nove težave, ki se je pojavila na področju intervencij od tržnega leta 2004/2005 in je povezana z dolgotrajnim skladiščenjem koruze in njegovim vplivom na kakovost pridelka. Ker je koruza žito, ki naj bi se zaradi bioloških značilnosti zelo lahko pokvarilo, dobro upravljanje zalog po mnenju Komisije zahteva povečanje meril kakovosti. Tako trdi, da mora po eni strani okrepitev obstoječih meril, in sicer vsebnosti vlage in odstotka lomljenih zrn in zrn, pregretih med sušenjem, omogočiti preprečitev prehitrega zmanjševanja kakovosti koruznih zrn in tako zagotovitev dolgotrajnejšega shranjevanja, ter da mora po drugi strani uvedba novega merila najnižje hektolitrske mase omogočiti zagotavljanje določene kakovosti odkupljenega zrna, tako da ima po dolgotrajnem skladiščenju „prodajno“ kakovost.
Komisija poudarja, da za zagotovitev določene tržne cene pridelovalcem koruze ni treba, da Skupnost v intervencijskem sistemu odkupi vso pridelavo držav članic in zlasti žita slabše kakovosti. Tako ima intervencijska agencija kljub domnevi, da velik del madžarske letine ne izpolnjuje intervencijskih meril, vendarle vlogo pri varstvu trga, ker naj bi omogočala ohranjanje določene ravni cen, pri čemer je edina sprememba, da naj bi bila zrna, odkupljena v intervenciji, boljša.
Čeprav Komisija priznava, da sorta zrna lahko vpliva na končno hektolitrsko maso letine, nato kljub temu izpodbija trditev tožeče stranke, da naj bi bila hektolitrska masa odvisna od posejane sorte zrn.
Komisija v zvezi s tem pojasnjuje, da hektolitrska masa omogoča merjenje gostote zrna s tehtanjem znane količine zrnja in primerjavo te količine z enako količino vode. Merilo najnižje hektolitrske mase naj bi bilo dejavnik za razvrstitev zrna, po katerem naj bi višja kakovost tega zrnja ustrezala večji hektolitrski masi. Na splošno trdi, da je hektolitrska masa odvisna od vsebnosti vode in nečistoč, tako da se hektolitrska masa poveča, če se vsebnost vlage zmanjša in obratno. Zato naj bi bila hektolitrska masa, kadar je donos letine večji zaradi idealnih podnebnih razmer v zvezi s sončnim obsevanjem in predvsem količino vode, manjša in obratno v sušnem obdobju. Iz tega po mnenju Komisije sledi, da naj bi bila hektolitrska masa pridelane koruze odprt parameter, odvisen od številnih dejavnikov, med katerimi je glavni vreme v zadevnem letu. Drugi dejavniki, ki se upoštevajo, naj bi bili sorta semena, kakovost tal in način kmetovanja.
Komisija trdi, da sorta „konjski zob“, ki se prideluje predvsem na Madžarskem, daje koruzno zrno, ki lahko glede na podnebne razmere doseže zelo spremenljive hektolitrske mase in da se najnižja hektolitrska masa, določena za intervencijski odkup (71 kg/hl), večinoma doseže odvisno od posameznega tržnega leta. Tožeča stranka naj bi sicer sama pojasnila, da ta sorta daje koruzno zrno s hektolitrsko maso od 68 kg/hl do 74 kg/hl. Ker v katalogih koruznih zrn ni navedena hektolitrska masa vsakega prodajanega semena, naj bi to dokazovalo, da to merilo ni povezano predvsem z izbrano sorto in da se spreminja v podobnih deležih za vse sorte. Ugotovljene spremembe med tržnimi leti za koruzo, pridelano na Madžarskem med letoma 2001 in 2006, kot izhajajo iz tabele v Prilogi A.12 k tožbi, naj bi dokazovale, da je povprečna hektolitrska masa odvisna predvsem od podnebnih razmer.
Ker hektolitrska masa ni odvisna predvsem od sorte posejanega koruznega zrna, naj sprejetje izpodbijanih določb po mnenju Komisije ne bi bilo ukrep, ki ima posledice za naložbe pridelovalcev.
Komisija poleg tega izpodbija analizo madžarskih organov, ki so kot izhodišče vzeli domnevno običajnost tržnega leta 2005/2006 za določitev povprečne hektolitrske mase letine v tržnem letu 2006/2007. V zvezi s tem pojasnjuje, da je bila letina v tržnem letu 2006/2007 običajna, celo dobra glede na padavine in sončno obsevanje, vendar je ni mogoče primerjati s prejšnjim tržnim letom, ki je bilo izjemno in v katerem je bila povprečna hektolitrska masa letine nekoliko manjša od najnižje hektolitrske mase 71 kg/hl. Komisija dodaja, da so ob upoštevanju ugodnih podnebnih razmer do novembra 2006 madžarski pridelovalci, obveščeni o novih zahtevah glede kakovosti, lahko pustili pridelek nepožet, zato se je lahko zmanjšala vsebnost vlage. Komisija zato meni, da tožeča stranka ni predložila zadostnih dokazov v podporo trditvi, da naj polovica madžarske letine ne bi izpolnjevala meril za intervencijski odkup.
Nazadnje, Komisija poudarja, da krepitev meril kakovosti za koruzo zaradi zagotavljanja možnosti ponovne prodaje zalog, da se zaščitijo finančni interesi Skupnosti, ni preprečila, da se največji del madžarske pridelave lahko ponudi v intervencijo, ker je po razpravi v skupini izvedencev za žita in zaradi upoštevanja skrbi madžarskih organov spremenila parameter najnižje hektolitrske mase in ga zmanjšala s 73 na 71 kg/hl.
V zvezi s tem dodaja, da so sedanje gospodarske razmere na notranjem in mednarodnem trgu za žita bistveno drugačne od prejšnjih. Tako naj bi bila tržna cena zdaj zelo visoka in na splošno višja od intervencijske cene. Ponudbe, oddane novembra 2006 v okviru javnega razpisa za zalogo koruze pri madžarski intervencijski agenciji za ponovno prodajo na notranjem trgu, naj bi se gibale med 103 in 123 eurov/tono za odkup intervencijske koruze, koruza pa naj bi se na podlagi najnižje cene, ki je glede na teden znašala 112 ali 113 eurov/tono, prodajala po ceni od 112 do 123 eurov/tono. Komisija poleg tega opozarja, da ker so v vsej Skupnosti razmere na prostem trgu za pridelovalce ugodnejše od intervencijske cene, do zdaj prejete ponudbe koruze v intervencijo znašajo 8355 ton (vse na Madžarskem) in pomenijo zanemarljivo količino v primerjavi s količinami, ponujenimi v istem obdobju leta 2005 (1.755.825 ton, od tega 1.273.106 ton na Madžarskem). Komisija poleg tega trdi, da naj bi na svetovnem trgu prišlo do občutnega zmanjšanja zalog v državah „neto izvoznicah“ koruze in da naj bi bila svetovna pridelava manjša od porabe.
– Presoja Sodišča prve stopnje
Tožeča stranka trdi, da je Komisija z uvedbo novega merila hektolitrske mase za koruzo dvanajst dni pred začetkom izvajanja Uredbe kršila zaupanje v pravo madžarskih pridelovalcev.
V skladu z ustaljeno sodno prakso gospodarski subjekti niso upravičeni zaupati v ohranitev obstoječega položaja, ki ga institucije Skupnosti lahko spremenijo v okviru pooblastila za presojo po prostem preudarku (sodba Sodišča z dne 15. julija 1982 v zadevi Edeka,
245/81, Recueil, str. 2745
, točka 27, in zgoraj v točki 48 navedena sodba Delacre in drugi proti Komisiji, točka 33). To velja predvsem za področje, kot je skupna ureditev trgov, katere cilj je stalno prilagajanje spremembam gospodarskih razmer (sodbi Sodišča z dne 5. oktobra 1994 v združenih zadevah Crispoltoni in drugi,
C-133/93, C-300/93 in C-362/93, Recueil, str. I-4863
, v nadaljevanju: sodba Crispoltoni II, točka 57, in z dne 14. oktobra 1999 v zadevi Atlanta proti Evropski skupnosti,
C-104/97 P, Recueil, str. I-6983
, točka 52).
Poleg tega, kot je Sodišče razsodilo v zgoraj v točki 48 navedeni sodbi Crispoltoni I (točka 17), „je treba opozoriti, da na podlagi ustaljene sodne prakse (glej med drugim sodbi z dne 25. januarja 1979 v zadevi Racke,
98/78, Recueil, str. 69
, točka 20, in Decker,
99/78, Recueil, str. 101
, točka 8), čeprav načelo pravne varnosti praviloma ne dopušča začetka veljavnosti pravnega akta Skupnosti pred njegovo objavo, je to lahko izjemoma drugače takrat, kadar cilj, ki ga je treba doseči, to zahteva in kadar je ustrezno upoštevano načelo zaupanja v pravo zainteresiranih oseb“, in da se „ta sodna praksa uporablja tudi takrat, kadar retroaktivnost ni izrecno predvidena s samim aktom, ampak izhaja iz njegove vsebine“.
Sodišče je v tej sodbi razsodilo, da so zadevne uredbe s tem, ko je bil z njimi med letom po sprejetju odločitev o naložbah (območja za obdelovanje, nasadi itd.) uveden sistem največje zajamčene količine tobaka in je bilo določeno sorazmerno znižanje intervencijske cene in premije ob presežku, vplivale na zaupanje v pravo zadevnih gospodarskih subjektov. Sodišče namreč meni, da „čeprav bi morali ti subjekti sklepati, da je mogoče predvideti ukrepe za omejitev vsakršnega povečanja pridelave [tobaka] v Skupnosti in odvračanje od pridelave sort, ki jih je težko prodati, bi kljub temu lahko pričakovali, da bodo pravočasno obveščeni o morebitnih ukrepih, ki imajo posledice za njihove naložbe“ (zgoraj v točki 49 navedena sodba Crispoltoni I, točka 21).
Položaj v obravnavnem primeru je vsekakor primerljiv s položajem v zadevi, v kateri je bila izrečena sodba Crispoltoni I, navedena v točki 49 zgoraj.
Uredba je bila namreč sprejeta 18. oktobra 2006, objavljena 20. oktobra 2006 in se uporablja od 1. novembra 2006 oziroma od prvega dne zadevnega intervencijskega obdobja, tako da nova merila kakovosti, ki jih določa, veljajo za koruzo, posajeno spomladi 2006 in požeto jeseni 2006.
Tako imajo izpodbijane določbe, ker je bilo z njimi uvedeno novo merilo hektolitrske mase za koruzo dvanajst dni pred začetkom izvajanja Uredbe, oziroma ko so pridelovalci že posejali semena in niso mogli več vplivati na hektolitrsko maso letine, posledice za naložbe zadevnih pridelovalcev, ker so bistveno spremenile intervencijske pogoje za koruzo.
Poleg tega je treba ugotoviti, da zadevni ukrepi niso bili pravočasno napovedani zadevnim kmetom. Poleg tega Komisija v trditvah o kršitvi načela zaupanja v pravo ni navedla nobenega dokaza, ki bi izpodbijal trditev tožeče stranke, da resni in dobro obveščeni pridelovalci niso mogli pričakovati sprejetja Uredbe. Komisija je v uvodnem delu odgovora na tožbo kvečjemu navedla dopis z dne 13. januarja 2006, ki so ga madžarski organi poslali Komisiji in v katerem so predstavili težave pri intervencijskem skladiščenju za shranjevanje zrn, razpravo z dne 9. marca 2006 v skupini izvedencev Upravljalnega odbora za žita o vprašanju dolgotrajnega skladiščenja koruze, dopis Komisije madžarskim organom in nove razprave, ki so potekale junija 2006. Vendar se zdi, da nobena od teh razprav ali dopisov nikakor ni načela vprašanja uvedbe, niti morebitne, novega merila hektolitrske mase.
Nasprotno, iz spisa izhaja, da je Komisija šele 27. julija 2006, torej potem ko so zadevni kmeti sprejeli odločitve o naložbah, Upravljalnemu odboru za žita predložila osnutek uredbe, katerega namen je bil uvesti sporno novo merilo hektolitrske mase.
Poleg tega je treba poudariti, da po eni strani sporni ukrepi niso samo okrepili obstoječih meril, ampak so uvedli novo merilo, in da je po drugi strani pogoj hektolitrske mase popolnoma nov v trgovini s koruzo v Skupnosti. Kot je bilo navedeno v sodbi Sodišča z dne 26. marca 1998 v zadevi Petridi (
C-324/96, Recueil, str. I-1333
, točke od 43 do 45), je Sodišče v sodbi Crispoltoni I, navedeni v točki 49 zgoraj, menilo, da so zadevne uredbe vplivale na zaupanje v pravo zadevnih gospodarskih subjektov, ker so uvedle sistem največjih zajamčenih količin, ki ga zainteresirani gospodarski subjekti niso poznali, glede narave novih ukrepov ureditve trga tobaka v Skupnosti in datum njihovega začetka veljavnosti.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da so izpodbijane določbe s tem, ko so, ne da bi bili zadevni pridelovalci pravočasno obveščeni, uvedle novo merilo najnižje hektolitrske mase, pod katero koruze ni mogoče ponuditi intervencijski agenciji, sicer se zniža njena cena, kršile zaupanje v pravo zadevnih pridelovalcev. Zato je prvi del prvega tožbenega razloga utemeljen.
Nobena trditev Komisije ne more ovreči te ugotovitve.
Prvič, trditev, da je dobro upravljanje zalog zahtevalo okrepitev meril kakovosti in naj bi bila hektolitrska masa dejavnik kakovosti, ni pomembno za preučitev tega tožbenega razloga, ki zadeva kršitev načela zaupanja v pravo. Vprašanje namreč ni, ali so sporni ukrepi primerni (vprašanje, ki je predmet tožbenih razlogov, ki se nanašajo na zlorabo pooblastil in očitno napako pri presoji), ampak ali retroaktivna uvedba teh ukrepov ob domnevi, da so primerni, ni povzročila kršitve zaupanja v pravo zadevnih pridelovalcev.
Drugič, zavrniti je treba tudi trditev, da sporni ukrepi niso ukrepi, ki imajo posledice za naložbe, ker hektolitrska masa ni odvisna predvsem od posejane sorte.
Odločitve o naložbah namreč ne bi smele biti omejene samo na izbiro sorte semen, ampak zajemajo vse faze od same odločitve o sejanju koruze in določitve obsega nasadov do žetve. Da bi tožeča stranka dokazala, da so sporni ukrepi vplivali na naložbe zadevnih pridelovalcev, je tudi trdila, da je Komisija spremenila intervencijske pogoje za koruzo, ko so pridelovalci že posejali semena. Čeprav je tožeča stranka trdila, da izbrana sorta semen zelo določa hektolitrsko maso požetega pridelka, je kljub temu širše opredelila naložbe in v zvezi s tem navedla drugo uporabljeno opremo in sredstva, pripravo zemljišča, stroje, uporabljene za setev, poseben nastavek za kombajn in predvsem uporabljeno tehnologijo.
Poleg tega, da trditev Komisije, da hektolitrska masa ni odvisna od sorte, ni pomembna, tudi ni prepričljiva. Najprej je treba ugotoviti, da Komisija navaja samo trditev, ki je ne podpira z dokazi, in da ta trditev torej ne more ovreči dejstev in študij, ki jih je navedla tožeča stranka. Tako ni utemeljena trditev Komisije, da naj bi tabela, ki jo je predstavila tožeča stranka (priloga A.12 k tožbi) in prikazuje povprečno hektolitrsko maso koruze, pridelane na Madžarskem v letih od 2001 do 2006, dokazovala, da je hektolitrska masa letine odvisna predvsem od podnebnih razmer, ker se te spreminjajo iz leta v leto, ne da bi se zelo spremenile posejane sorte koruze. Glede na to tabelo je bila namreč povprečna hektolitrska masa od 70,90 do 73,22 kg/hl, iz dokumentacije, ki jo je predložila tožeča stranka (priloga A.6 k tožbi), pa je razvidno, da sorta „konjev zob“, ki se prideluje predvsem na Madžarskem, daje koruzo s hektolitrsko maso od 68 do 74 kg/hl, medtem ko druge sorte dosegajo večjo hektolitrsko maso (od 74 do 82 kg/hl za sorto Keményszemű in od 72 do 79 kg/hl za sorto Puhaszemű). Komisija je nato v pisanjih in na obravnavi priznala, da sorta lahko v določeni meri vpliva na končno hektolitrsko maso letine. Nazadnje, Komisija trdi, da je hektolitrska masa koruze odprt parameter, ki je odvisen od številnih dejavnikov, med katerimi so glavne podnebne razmere v zadevnem letu, drugi dejavniki pa so kakovost tal in predvsem način kmetovanja (datum setve, kakovost sejanja, skrb za namakanje, datum žetve itd.). Zadevni pridelovalci bi lahko razen vremena upoštevali vse druge navedene dejavnike, da bi pridelali koruzo z večjo hektolitrsko maso, če bi bili pravočasno obveščeni o načrtovanih ukrepih.
Tretjič, glede trditve, da tožeča stranka ni pravno zadostno dokazala, da naj več kot polovica madžarske letine ne bi izpolnjevala merila hektolitrske mase, je treba ugotoviti, da Sodišče v sodbi Crispoltoni I, navedeni v točki 49 zgoraj, ni postavilo nobenega pogoja o obsegu posledic za naložbe, da bi bila ugotovljena kršitev načela zaupanja v pravo. Komisija tudi ni navedla, na čem temelji tak pogoj niti kolikšen odstotek letine bi moral biti prizadet, da bi se priznala kršitev načela zaupanja v pravo.
Poleg tega iz tabele (priloga A.12 k tožbi), ki jo je predložila tožeča stranka in je Komisija ni izpodbijala, izhaja, da naj tudi v letih, ko je bila povprečna hektolitrska masa letine večja, 10 % te letine ne bi izpolnjevalo merila za sprejem v intervencijo, določenega v izpodbijanih določbah, skoraj 40 % pridelave pa naj bi prizadelo znižanje cene.
Čeprav kmeti pridelovajo predvsem za prosti trg, ostaja dejstvo, da intervencijski pogoji vplivajo na njihove gospodarske odločitve in da bi pri naložbah (setev, pridelava itd.) lahko razumno pričakovali, da naj bi do tedaj uporabljena semena in tehnologija še naprej izpolnjevali zahtevane pogoje Skupnosti o kakovosti, da bi se koruza, ki jo pridelujejo, lahko ponudila v intervencijo. V preostalem je Sodišče v sodbi Crispoltoni I, navedeni v točki 49 zgoraj, razglasilo za neveljavno sporno uredbo, v kateri je bilo določeno samo enoodstotno znižanje intervencijskih cen in premij za različne sorte tobaka za vsako enoodstotno preseganje največje zajamčene količine, predložitveno sodišče pa je navedlo primer samo enega pridelovalca.
Iz zgornjega izhaja, da je treba izpodbijane določbe razglasiti za nične.
Poleg tega tožeča stranka v okviru tožbenega razloga, ki se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, trdi, da Komisija ni navedla posebnih razlogov, zakaj bi se morala nova zahtevnejša merila uporabljati od obdobja, ko se začnejo oddajati ponudbe v intervencijo, to je 1. novembra 2006, torej dvanajst dni po objavi Uredbe.
V skladu z ustaljeno sodno prakso je cilj obrazložitve, zahtevane v členu 253 ES, omogočiti zainteresiranim strankam, da se seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa, da lahko branijo svoje pravice, in sodišču Skupnosti, da izvede nadzor. Zato mora jasno in nedvoumno izražati sklepanje organa Skupnosti, ki je sprejel sporni akt. V zvezi s tem je treba opozoriti, da je Sodišče v sodbi z dne 1. aprila 1993 v združenih zadevah Diversinte in Iberlacta (
C-260/91 in C-261/91, Recueil, str. I-1885
, točka 10) razglasilo neveljavnost uredbe, izpodbijane v zadevi, v kateri je bila izrečena ta sodba, ko je ugotovilo, da njena obrazložitev Sodišču ne omogoča preveriti predvsem tega, ali je bilo upoštevano zaupanje v pravo zadevnih gospodarskih subjektov.
Ugotoviti je treba, da v Uredbi niso navedeni nobeni razlogi, zakaj se morajo sporni novi ukrepi uporabljati takoj za tekočo letino, saj je v uvodni izjavi 9 določeno samo, da se morajo „[s]premembe, ki jih določa […] uporabljati za žita, ki so v intervencijo ponujena od 1. novembra 2006“, in dodano, da je „[z]ato treba določiti, da začne ta uredba veljati na dan objave v
Uradnem listu Evropske unije
“.
Komisija v odgovoru na tožbo navaja samo, da je določitev, da se Uredba začne uporabljati 1. novembra 2006, upravičena s tem, kot so že od začetka trdile službe Komisije, da se tega dne začne intervencijsko obdobje v večini držav članic. Poleg tega naj bi pristop Romunije in Republike Bolgarije, ki pridelata skupaj od 12 do 13 milijonov ton koruze, k Evropski uniji 1. januarja 2007 upravičeval nujnost ukrepanja.
Poleg tega, da dejstva, da Uredba ne vsebuje nobene obrazložitve datuma začetka njene veljavnosti, ni mogoče omiliti s podatki, poslanimi med postopkom njene priprave, je dejstvo, da se intervencijsko obdobje začne 1. novembra 2006, samo splošna ugotovitev, ki je ni mogoče šteti za posebno obrazložitev, ki dokazuje želeni učinek in sodišču omogoča, da preveri, ali se je upoštevalo zaupanje v pravo zadevnih gospodarskih subjektov.
Glede količine pridelave koruze v Romuniji in Bolgariji, katerih pristop je bil določen za 1. januar 2007, je treba ugotoviti, da Komisija ne samo da ne trdi, da je bilo to dejstvo omenjeno v kateri koli fazi zakonodajnega procesa, ampak tudi da ni mogoče razumno trditi, da je bilo tako dejstvo nepredvidljivo in ga Komisija ni mogla pravočasno upoštevati, da bi preprečila vpliv na zaupanje v pravo zainteresiranih strank. V preostalem bi taka obrazložitev potrjevala trditev tožeče stranke, da namen uvedbe merila hektolitrske mase ni niti izboljšanje pogojev skladiščenja niti uskladitev intervencijskih sistemov, ampak omejitev količin koruze, ki izpolnjujejo pogoje za intervencijo.
Izpodbijane določbe se morajo torej razglasiti za nične tudi zato, ker Uredba krši obveznost obrazložitve.
Sodišče prve stopnje je na obravnavi zaslišalo stranke o časovnih učinkih morebitne razglasitve ničnosti zaradi kršitve načela zaupanja v pravo, ker se to vprašanje ni obravnavalo v vlogah.
Kot je upravičeno trdila Komisija, ker je v tem delu tožbenega razloga ugotovljena kršitev prava Skupnosti samo v delu, v katerem izpodbijane določbe določajo novo merilo najnižje hektolitrske mase, ki se uporablja takoj za letino jeseni 2006, ne da bi bili zadevni pridelovalci o tem pravočasno obveščeni, razglasitev ničnosti zaradi tega razloga lahko zadeva samo koruzo, posajeno in pridelano pred sprejetjem izpodbijanih določb.
Iz zgornjih ugotovitev izhaja, da je treba izpodbijane določbe na podlagi tega dela tožbenega razloga razglasiti za nične vsaj v delu, v katerem se uporabljajo za letino koruze iz leta 2006.
Zato je treba preučiti druge tožbene razloge in trditve tožeče stranke.
Drugi del tožbenega razloga: kršitev načel pravne varnosti in sorazmernosti
– Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da je Komisija kršila načeli pravne varnosti in sorazmernosti, ker naj pridelovalci zaradi objave Uredbe samo dvanajst dni pred začetkom intervencijskega obdobja na Madžarskem ne bi mogli predvideti novih predpisov Skupnosti. Ti predpisi naj bi bili toliko bolj nepredvidljivi, ker njihov cilj ni hitra prilagoditev novim gospodarskim razmeram na trgu, ampak standardizacija meril kakovosti za žita, upravičena do intervencijskega sistema, ki je
a priori
tehnični in dolgoročni cilj.
Tožeča stranka meni, da bi Komisija morala upoštevati posebni položaj madžarskih pridelovalcev in prilagoditi uporabo novih meril za intervencijski odkup v skladu z načeli, ki jih je Sodišče določilo v sodbah z dne 29. aprila 2004 v združenih zadevah Gemeente Leusden in Holin Groep (
C-487/01 in C-7/02, Recueil, str. I-5337
) in z dne 7. junija 2005 v zadevi Vereniging voor Energie in drugi (
C-17/03, ZOdl., str. I-4983
). Za položaj kmetov naj bi bila značilna prilagoditev kmetijske dejavnosti biološkim ciklusom in ciklusom pridelave koruze, ki se začnejo s sprejetjem odločitev, ki jim sledi njihovo izvajanje (nakup zrnja, setev itd.), in se po več mesecih končajo z žetvijo.
Tožeča stranka trdi, da Komisija s tem, da je uvedla izpodbijane določbe brez prehodnega obdobja ali njihovega postopnega izvajanja, ni upoštevala niti načela sorazmernosti niti načela iz člena 33(2)(b) ES, ki zahteva upoštevanje potrebe, da se ustrezne prilagoditve na kmetijskem področju izvedejo postopno. Tožeča stranka poudarja pomen madžarske pridelave v Skupnosti (od 17 do 18 %) in učinka novega zahtevnega merila kakovosti, ki bo povzročilo, da polovica madžarske pridelave ne bo izpolnjevala pogojev za intervencijo. Opozarja, da bo to novo merilo ob upoštevanju odlične kakovosti madžarske koruze povzročilo tudi to, da velik del evropske pridelave ne bo izpolnjeval pogojev za intervencijo. Poleg tega naj bi cilj standardizacije, za katerega si prizadevajo novi predpisi, toliko manj upravičeval takojšnjo uporabo novega merila najnižje hektolitrske mase.
Nazadnje, tožeča stranka meni, da se ta novi parameter, ki se ne uporablja v poslovnih praksah za koruzo v Evropi, ne bo mogel uporabljati kot tak. Kmeti naj ne bi mogli določiti sorte, ki daje zrno, ki izpolnjuje to novo kakovostno merilo, zlasti glede na kataloge semen, v katerih hektolitrska masa ni navedena, in glede na hektolitrsko maso sorte koruze „konjski zob“, ki se prideluje na Madžarskem in se giblje od 68 do 74 kg/hl. Tožeča stranka zato meni, da približno polovica sort semen, ne glede na željo kmetov, ne bo dala koruznih zrn, ki bi izpolnjevala pogoje za intervencijo. Poleg tega naj bi uvedba novih sort semen, ki bi lahko dale zrna, ki bi izpolnjevala merilo najnižje hektolitrske mase, zahtevala veliko časa, in sicer približno deset let, tako da je skoraj nemogoče, da bi se madžarski pridelovalci lahko pripravili na upoštevanje Uredbe.
Komisija najprej opozarja, da cilja, ki naj bi se dosegel z okrepitvijo meril kakovosti za koruzo, upravičeno do intervencijskega sistema, ni mogoče omejiti na vprašanje standardizacije. Dejanski cilj naj bi bil preprečiti zmanjševanje kakovosti zalog in omogočiti njihovo prihodnjo uporabo.
Komisija nato zanika, da je kršila načela pravne varnosti. Ker je bila Uredba objavljena dvanajst dni pred začetkom intervencijskega obdobja na Madžarskem, to je 1. novembra 2006, naj bi bilo mogoče predvideti njeno uporabo. Poleg tega meni, da glede na vsebino Uredbe ni bilo retroaktivnega učinka (sodba Crispoltoni I, navedena v točki 49 zgoraj). Ker merilo hektolitrske mase ni odvisno predvsem od sorte semena koruze, ampak od podnebnih razmer v tržnem letu, namreč ni dokazano, da bi upoštevanje tega merila vplivalo na naložbe pridelovalcev pred žetvijo. Zato naj bi se položaj v obravnavanem primeru, glede finančnih posledic za kmete, razlikoval od primerov v sodni praksi na davčnem ali kmetijskem področju, na katero se sklicuje tožeča stranka.
Komisija poudarja, da načelo pravne varnosti ne zahteva, da ni nobenih zakonodajnih sprememb. Odločitev Komisije, da okrepi merila kakovosti za intervencijski odkup, naj bi bila odgovor na jasno potrebo po preudarnem upravljanju zalog in upravičena s tehničnimi premisleki za zagotavljanje določene kakovosti odkupljenega zrna, da bi ga bilo mogoče prodati tudi po dolgotrajnem skladiščenju.
Komisija trdi, da so zainteresirane strani lahko predvidele vprašanje kakovosti skladiščene koruze in njen vpliv na novo težavo dolgotrajnega skladiščenja, ker se je to vprašanje obravnavalo že marca 2006, temu so sledile razprave v skupini izvedencev za žito 1. in 29. junija 2006, torej mesec oziroma mesec in pol po sejanju na obdelovalnih površinah. Nato naj bi se o osnutku v zvezi s krepitvijo meril kakovosti uradno večkrat razpravljalo na srečanjih skupine izvedencev za žito.
Sicer pa naj bi bila pozna uvedba izpodbijanih določb predvsem posledica tega, da zaradi izjem, odobrenih madžarskim organom za intervencijski odkup, ni bilo takoj očitno, da bo tržno leto 2005/2006 izjemno in bo povzročilo dodatno povečanje zalog, kar je upravičilo nujnost ukrepanja. Razprave naj bi se začele šele, ko so države članice Komisijo obvestile o hitrem zmanjševanju kakovosti svojih zalog.
Komisija poleg tega trdi, da je upoštevala poseben položaj pridelovalcev koruze v Srednji Evropi, saj je zahtevano najnižjo hektolitrsko maso zmanjšala s 73 na 71 kg/hl. Meni, da je to merilo pomembno za zasledovani legitimni cilj in ne škodi madžarskim kmetom. Uvedba zgolj merila najnižje hektolitrske mase naj ne bi učinkovala na letino, kot je opisala tožeča stranka, ker naj bi zmanjšanje največje vsebnosti vlage, določene v Uredbi, to je 13,5 % namesto 14,5 %, ki se v tožbi ne izpodbija, pomenilo povečanje hektolitrske mase koruze, ponujene v intervencijo, za od 0,5 do 1 kg/hl. Uvedbe tega novega merila kakovosti torej ni mogoče šteti za nesorazmerno glede na zasledovani cilj.
Nazadnje, Komisija o domnevni težavi kmetov pri ocenjevanju hektolitrske mase letine koruze opozarja, da v Skupnosti obstajajo tradicionalne metode in da odločitev Madžarske, da uporabi metodo, ki ustreza standardu ISO in ki se uporablja za rž, danes ni nobena težava pri merjenju hektolitrske mase. Vsekakor hektolitrske mase koruze ne bi bilo mogoče predvideti pred žetvijo.
– Presoja Sodišča prve stopnje
Čeprav tožeča stranka priznava, da se morajo pridelovalci prilagoditi določeni ravni gospodarskih neugodnosti, ki so posledica morebitnih zakonodajnih sprememb v poslovnem letu, trdi, da je Komisija v obravnavanem primeru s tem, da je določila, da se novo merilo hektolitrske mase začne uporabljati takoj, in za večino madžarske koruze izključila možnost intervencijskega odkupa, kršila načeli pravne varnosti in sorazmernosti.
Ker se s to utemeljitvijo izpodbija zakonitost izpodbijanih določb v delu, ki velja za tekočo letino, je ni treba preučiti, ker je bilo že ugotovljeno, da je treba Uredbo v tej točki razglasiti za nično.
Če bi tožeča stranka, čeprav v tem tožbenem razlogu v bistvu navaja trditve o letini 2006, vendarle izpodbijala zakonitost izpodbijanih določb za intervencijska obdobja prejšnjih let, je treba opozoriti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso načelo pravne varnosti temeljno načelo prava Skupnosti, ki predvsem zahteva, da so predpisi jasni in natančni, da se posamezniki lahko nedvoumno seznanijo s svojimi pravicami in obveznostmi in v skladu s tem ukrepajo (sodbi Sodišča z dne 13. februarja 1996 v zadevi Van Es Douane Agenten,
C-143/93, Recueil, str. I-431
, točka 27, in z dne 14. aprila 2005 v zadevi Belgija proti Komisiji,
C-110/03, ZOdl., str. I-2801
, točka 30), in da gospodarski subjekti ne morejo upravičeno zaupati v ohranitev obstoječega položaja, ki ga lahko institucije Skupnosti spremenijo v okviru pooblastila za odločanje po prostem preudarku, zlasti na področju, kot je skupna ureditev trgov, katere cilj je stalno prilagajanje spremembam različnih gospodarskih razmer (zgoraj v točki 63 navedena sodba Crispoltoni II, točka 57).
Ugotoviti je treba, da tožeča stranka ne pojasnjuje, zakaj naj izpodbijane določbe ne bi bile dovolj jasne, da bi zadevni pridelovalci lahko nedvoumno ugotovili, kateri so zahtevani pogoji, da lahko ponudijo koruzo v intervencijo, pa tudi ne pojasnjuje, zakaj ti ne bi mogli sprejeti potrebnih ukrepov, da bi koruza, ki jo bodo pridelali, izpolnjevala zahtevano merilo hektolitrske mase od naslednje letine. Poleg tega, da se utemeljitev tožeče stranke očitno nanaša zgolj na tekočo letino, je treba ugotoviti, da tožeča stranka poleg tega trdi, da je hektolitrska masa odvisna predvsem od uporabljene sorte semen in da glede na študijo v prilogi A.6 k tožbi dve sorti semen dajeta koruzo s hektolitrsko maso, ki je precej večja od najnižje hektolitrske mase, zahtevane v izpodbijanih določbah.
Poleg tega je glede trditve, da Uredba krši načelo sorazmernosti, ker izključuje večino madžarske pridelave iz intervencije, dovolj ugotoviti, da Komisija uradno izpodbija to trditev in da tožeča stranka zanjo ni podala nobenega dokaza. Iz podatkov, ki jih je predložila tožeča stranka, tudi izhaja, da je celo za prejšnja leta velik del madžarske pridelave že dosegal najnižjo hektolitrsko maso, zahtevano v novih določbah. Nazadnje, kot je navedeno zgoraj, glede na študijo, ki jo je predložila tožeča stranka, obstajajo sorte semen, ki omogočajo pridelavo koruze z večjo hektolitrsko maso od zahtevane najnižje.
Iz zgoraj navedenih ugotovitev izhaja, da je treba zavrniti drugi del prvega tožbenega razloga.
Drugi tožbeni razlog: nepristojnost institucije, ki je sprejela Uredbo
Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da Komisija glede na člen 5 Uredbe o SUT ni pristojna za sprejetje novega merila o najnižji hektolitrski masi za koruzo, ker to ni ustrezno merilo kakovosti.
Prvič, tožeča stranka namreč poudarja, da je med pripravo Uredbe večkrat trdila, da merilo najnižje hektolitrske mase ni pomembno z vidika cilja dolgotrajnega shranjevanja zalog, za katerega si prizadeva ta uredba.
Drugič, tožeča stranka zanika, da hektolitrska masa pomeni vprašanje kakovosti. Iz enega izmed dokumentov, ki jih je Komisija predložila v podporo svojemu predlogu za sprejetje novega merila (priloga A.3c k tožbi, str. 5), naj bi izhajalo, da hektolitrska masa koruze nikakor ne vpliva na hranilno vrednost žita, ne glede na to, ali je namenjeno za prehrano ljudi ali živali. Ta analiza naj bi bila potrjena s publikacijo iz priloge A.10 k tožbi, v skladu s katero naj hektolitrska masa in vsebnost vlage ne bi vplivali na kakovost koruze za prehrano živali zaradi kakovosti suhe snovi v žitu.
Tretjič, tožeča stranka trdi, da se merilo hektolitrske mase ne uporablja v trgovini s koruzo v Evropi in da ne obstajajo predpisi o tem. Ta dejavnik naj torej ne bi posegal v določitev cene žita in se ne sme obravnavati kot upoštevna zahteva kakovosti v smislu člena 5 Uredbe o SUT.
Četrtič, ta parameter naj bi se uporabljal v Združenih državah in Kanadi, vendar samo zato, ker je koruza namenjena predvsem za prehrano ljudi. V Evropi naj bi bila koruza namenjena predvsem za prehrano živali, kot je navedeno v uvodni izjavi 2 Uredbe Komisije (ES) št. 1068/2005 z dne 6. julija 2005 o spremembi Uredbe št. 824/2000 (
UL L 174, str. 65
).
Komisija trdi, da sprejetje merila najnižje hektolitrske mase za koruzo, kot se je sprejelo za druga žita, zaradi zagotavljanja določene kakovosti tega žita sodi v pristojnost, ki ji jo je Svet podelil v skladu z Uredbo o SUT.
Prvič, Komisija meni, da je ta novi dejavnik najnižje hektolitrske mase pomemben z vidika cilja, da bi se izboljšala kakovost koruze za dolgotrajno shranjevanje in nadaljnjo uporabo. Meni namreč, da če vsebnost vode v zrnu vpliva na hektolitrsko maso tega zrna in tudi na njegovo shranjevanje, bo merilo hektolitrske mase omogočilo izboljšanje kakovosti koruze.
Drugič, Komisija trdi, da je hektolitrska masa merilo, ki se običajno uporablja za razvrstitev vrst koruznih zrn po kakovosti. V nasprotju s trditvami tožeče stranke naj bi bil preizkus hektolitrske mase dejavnik, ki v Združenih državah omogoča razlikovanje petih ameriških kakovosti zrna. Komisija poleg tega poudarja, da je merilo najnižje hektolitrske mase, ki je v Uredbi določeno na 71 kg/hl, nekoliko pod merilom, določenim za prvorazredna zrna v Združenih državah (71,4 kg/hl), vendar se to v nasprotju z obstoječim položajem v Skupnosti skladišči samo za zelo kratko obdobje. Nasprotno naj bi bilo novo merilo hektolitrske mase pod standardom, ki ga v Franciji priporoča Institut technique des céréales et des fourrages (tehnični inštitut za žita in krmo), ki naj bi bil najmanj 75 kg/hl za koruzo dobre kakovosti.
Komisija poudarja, da ni nikjer našla potrditve za trditev tožeče stranke, da naj bi bila ameriška prvorazredna koruza namenjena samo za prehrano ljudi. A tudi če bi bila ta trditev točna, Komisija meni, da je dejstvo, da uporabljeno merilo hektolitrske mase ustreza referenčnemu merilu za prehrano ljudi v Združenih državah, dokaz kakovosti koruznih zrn.
Tretjič, Komisija meni, da je hranilna vrednost koruznega zrna odvisna od hektolitrske mase. Analiza različnih serij koruze z različnimi hektolitrskimi masami naj bi namreč pokazala razliko v kemični sestavi in hranilni vrednosti (energija in aminokisline) različnih vrst zrn. Komisija v zvezi s tem pojasnjuje, da se analiza, na katero se sklicuje tožeča stranka in je navedena v prilogi A.10 k tožbi, nanaša na hranilno vrednost „suhe snovi“ in ima samo relativno vrednost, ker se za prehrano živali uporablja samo celo zrno, sestavljeno iz suhe snovi in vode.
Dejstvo, da se merilo hektolitrske mase ne uporablja v poslovnih praksah v Evropski uniji, naj ne bi bilo pomembno, ker naj bi šlo za določitev intervencijskih pogojev za zagotavljanje dolgotrajnega skladiščenja zrna dobre kakovosti in ne za urejanje trgovine s koruzo v Skupnosti. Komisija dodaja, da ko žita odkupi intervencijska agencija, njihova poznejša uporaba ni znana, tako da je upravičeno zagotoviti, da je na voljo zrno dobre kakovosti, ne glede na to, ali je namenjeno za prehrano ljudi ali živali.
Presoja Sodišča prve stopnje
Tožeča stranka trdi, da Komisija glede na člen 5 Uredbe o SUT ni pristojna za sprejetje novega merila o najnižji hektolitrski masi za koruzo, ker to ni ustrezno merilo kakovosti.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da lahko Svet v okviru skupne kmetijske politike Komisiji podeli široka izvedbena pooblastila, ker je ta edina, ki lahko stalno in pozorno spremlja razvoj kmetijskih trgov in ustrezno hitro ukrepa (sodba Sodišča z dne 30. oktobra 1975 v zadevi Rey Soda,
23/75, Recueil, str. 1279
, točka 11). Sodišče je tako v zadevi, v kateri je bila izrečena sodba z dne 29. februarja 1996 v združenih zadevah Francija in Irska proti Komisiji (
C-296/93 in C-307/93, Recueil, str. I-795
), razsodilo, da je omejitev teže trupov, ki izpolnjujejo pogoje za intervencijo, del izvedbenih ukrepov, za sprejetje katerih je Komisija pooblaščena, čeprav lahko taka omejitev preusmeri pridelavo govejega mesa in sta tožeči stranki trdili, da določba, na podlagi katere se je ta omejitev sprejela, daje Komisiji pristojnost samo za določitev kategorij, kar naj bi zadevalo spol in starost živali, in lastnosti mesa, ki naj bi jih določali telesna zgradba in stopnja zamaščenosti trupa, medtem ko je Komisija spremenila seznam pridelkov, ki izpolnjujejo pogoje za intervencijo.
V skladu s členom 6(b) Uredbe o SUT je Komisija pristojna, da v skladu s postopkom Upravljalnega odbora določi „minimaln[e] pogoj[e], zlasti v zvezi s kakovostjo in količino, ki se zahtevata za posamezno žito, da izpolnjuje pogoje za intervencijo“.
Tožeča stranka ne zanika, da je bilo v skladu z uvodnima izjavama 2 in 3 Uredbe merilo hektolitrske mase uvedeno za povečanje kakovosti koruze ali vsaj zaradi skladnosti z zahtevami kakovosti, določenimi za druga žita, vendar trdi, da Komisija ni bila pristojna, ker naj hektolitrska masa ne bi bila ustrezno merilo kakovosti in naj bi bil njen namen samo omejitev količin, ki izpolnjujejo pogoje za intervencijo. To dejstvo, če se šteje za dokazano, naj bi peljalo do ugotovitve, da je Komisija storila očitno napako pri presoji ali zlorabila pooblastila, vendar ne more povzročiti razglasitve ničnosti zaradi nepristojnosti. Po definiciji zloraba pooblastil pomeni, da je institucija, ki je zlorabila pooblastila, imela pooblastilo za sprejetje akta, vendar ga je uporabila za uresničitev drugih in ne navedenih ciljev. Trditve tožeče stranke so torej tožbeni razlogi, ki se nanašajo na zlorabo pooblastil in očitno napako pri presoji ter bodo preučeni v tem okviru.
Iz tega sledi, da je treba zavrniti tožbeni razlog, ki se nanaša na nepristojnost.
Ker sta tretji in četrti tožbeni razlog, ki se nanašata na zlorabo pooblastil oziroma očitno napako pri presoji, tesno povezana, Sodišče prve stopnje meni, da ju je treba preučiti skupaj.
Tretji in četrti tožbeni razlog: zloraba pooblastil in očitna napaka pri presoji
Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da je Komisija zlorabila izvedbeno pooblastilo, ki ji ga je Svet podelil v skladu z Uredbo o SUT, ker naj bi pod pretvezo krepitve meril kakovosti za intervencijski odkup koruze v resnici spremenila samo bistvo intervencijskega sistema za to žito.
Tožeča stranka dvomi o verodostojnosti prizadevanja za uresničitev cilja standardizacije s sprejetjem merila najnižje hektolitrske mase. Sprejetje tega novega parametra kakovosti za koruzo naj bi bilo očitno neustrezno za uresničitev cilja standardizacije, ker še vedno ni merilo za izpolnjevanje pogojev za intervencijo za sirek.
Kljub domnevi, da je uvedba pogoja hektolitrske mase potrebna za uskladitev, in če ta cilj podeljuje široko diskrecijsko pravico, bi morala Komisija zaradi položaja na Madžarskem in tudi v drugih državah članicah določiti pogoj hektolitrske mase na nižji ravni in uporabiti večje znižanje od nazadnje uporabljenega znižanja za dve točki.
Tožeča stranka trdi, da namen izpodbijanih določb ni standardizacija, ampak izključitev velikega dela madžarske in srednjeevropske pridelave koruze iz intervencije zaradi težav pri upravljanju zalog. To naj bi potrjevalo dejstvo, da naj približno polovica sort, imenovanih „konjski zob“, ki jih pridelujejo madžarski pridelovalci, ne bi izpolnjevala merila hektolitrske mase, ki ga je določila Komisija.
Tožeča stranka se v zvezi s tem sklicuje na govor komisarke M. Fischer Boel 11. maja 2006 v Budimpešti, v katerem je poudarila, da se sektor žita srečuje s hudo težavo povečanja zalog, ki naj bi bila samo deloma posledica bogatih letin zadnjih dveh let, saj naj bi jo dejansko povzročilo slabo delovanje notranjega trga, in sicer težave pri izvozu presežnih zalog iz regij, kjer je cena nižja od intervencijske cene, v regije, kjer so cene višje. Komisija naj bi na tej konferenci izrazila željo najti dolgoročno rešitev za to novo težavo.
Tožeča stranka poleg tega trdi, da čeprav bi bil dejansko iskani cilj preoblikovanje intervencijskega sistema, bi Komisija z okrepitvijo meril kakovosti iz Uredbe št. 824/2000 presegla svoja izvedbena pooblastila in ne bi upoštevala pristojnosti Sveta, ki je moral spremeniti Uredbo o SUT.
Tožeča stranka trdi, da je Komisija storila očitno napako pri presoji, ko je določila tako veliko hektolitrsko maso za koruzo in pri tem ni upoštevala niti glavne uporabe koruze kot prehrane za živali niti povprečne kakovosti žit, pridelanih v Skupnosti, kot je navedeno v uvodni izjavi 1 Uredbe št. 824/2000.
Tožeča stranka meni, da uporaba koruze za prehrano ljudi ali živali zelo vpliva na raven meril, ki opredeljujejo povprečno kakovost žita, tako da so visoka merila kakovosti upravičena, če je koruza namenjena za prehrano ljudi.
Tožeča stranka trdi, da je koruza v Skupnosti namenjena predvsem za prehrano živali in da se merilo hektolitrske mase do začetka veljavnosti Uredbe ni uporabljalo za to žito. Standardne vrednosti, določene v Združenih državah in Kanadi, naj bi bile upravičene, ker naj bi bila severnoameriška koruza v nasprotju s koruzo, ki se goji v Evropi, namenjena za prehrano ljudi. Merilo hektolitrske mase 71 kg/hl, ki ga je uporabila Komisija, naj bi po teh standardih ustrezalo koruzi višje kakovosti, namenjeni za prehrano ljudi, medtem ko naj bi v teh državah koruza, uporabljena kot krma za živali, ustrezala koruzi nižje kakovosti od koruze, namenjene za prehrano ljudi, in imela hektolitrsko maso 64,8 kg/hl za Kanado in 67,2 kg/hl za Združene države.
Tožeča stranka zato meni, da raven hektolitrske mase, kot jo je določila Komisija na 71 kg/hl, ni upravičena za koruzo, namenjeno predvsem za prehrano živali, in bi morala biti prilagojena povprečni kakovosti koruze, ki se uporablja za tako prehrano, in znašati od 64,8 kg/hl do 67,2 kg/hl.
Nazadnje, tožeča stranka opozarja, da so hektolitrske mase, ki jih je Komisija uporabila za druge vrste žit, enake ameriškim vrednostim.
Komisija zanika, da je pod pretvezo okrepitve meril kakovosti za koruzo temeljno spremenila intervencijski sistem. Meni, da tožeča stranka ni navedla nobenih dokazov v podporo tej trditvi, ki naj bi temeljila samo na govoru komisarke M. Fischer Boel maja 2006. Komisija trdi, da je komisarka v tem govoru sicer dejansko govorila o nujnosti vzpostavitve dolgoročnih rešitev za novo težavo, s katero se srečuje intervencijski sistem, vendar je mislila na predlog uredbe o spremembi skupne ureditve trga za žita iz Uredbe o SUT, da se koruza odpravi iz intervencijskega sistema. Komisija glede tega navaja, da je 15. decembra 2006 sprejela predlog uredbe v tem smislu.
Čeprav Komisija priznava, da je uvedba izpodbijanih določb povezana z vprašanjem povečanja intervencijskih zalog predvsem zaradi izjemnih tržnih let 2004/2005 in 2005/2006, trdi, da iz obrazložitvenega memoranduma Uredbe izhaja, da je zasledovani cilj zagotoviti, da zdajšnje intervencijske zaloge sestavljajo žita visoke kakovosti, kar omogoča njihovo shranjevanje in zagotavlja njihovo nadaljnjo uporabo. Zanika, da je Uredba samo odgovor na željo po standardizaciji, ker ni bilo določeno nobeno merilo hektolitrske mase za sirek, ker se intervencijske agencije ne srečujejo s težavami pri dolgotrajnem skladiščenju tega žita.
Komisija tudi zanika, da je storila očitno napako pri presoji, ko je okrepila merila kakovosti za koruzo.
Komisija trdi, da je neobstoj merila hektolitrske mase za koruzo do zdaj upravičeval vsebino uvodne izjave 1 Uredbe št. 824/2000, ki se sklicuje na zahteve glede kakovosti, „ki kar najbolj ustreza[jo] povprečni kakovosti“ žit, pridelanih v Skupnosti. Vendar je menila, da je treba kot pri drugih žitih, ki izpolnjujejo pogoje za intervencijo, povečati kakovost koruze, ponujene v intervencijo, da se prepreči prehitro zmanjševanje kakovosti zalog in zagotovi nadaljnja „prodajna“ kakovost koruze. Komisija zato meni, da zdajšnje spremembe narekuje cilj Uredbe in da je ne zavezuje uvodna izjava 1 Uredbe št. 824/2000.
Komisija trdi, da izbira najnižje hektolitrske mase, določene na 71 kg/hl, ustreza ameriškemu standardu in omogoča, da čim več evropske pridelave izpolnjuje to merilo ob upoštevanju podnebnih razmer v tržnem letu 2006/2007.
Komisija poudarja, da tožeča stranka ni dokazala, da je ameriška koruza višje kakovosti namenjena samo za prehrano ljudi. Opozarja, da se za koruzo za prehrano ljudi uporabljajo posebne sorte, ki niso predmet izpodbijanih določb (koruza „flint“, sladka koruza). Poleg tega ameriški in evropski položaj nista primerljiva, ker je skladiščenje v Združenih državah kratkotrajno in se koruza običajno proda takoj.
Presoja Sodišča prve stopnje
Tožeča stranka primarno v bistvu trdi, da hektolitrska masa ni dejavnik kakovosti, vsaj ne, kadar je koruza kot v Skupnosti namenjena predvsem za prehrano živali. Podredno trdi, da je bila v izpodbijanih določbah vsekakor določena previsoka najnižja hektolitrska masa.
V skladu s prvim pojasnilom Komisije v zvezi s prvo trditvijo naj bi bila hektolitrska masa upoštevno merilo za koruzo, ker naj bi obstajala povezava med vsebnostjo vode in hektolitrsko maso koruze.
To utemeljitev je treba takoj zavrniti. Ne samo da ta utemeljitev nima nobene opore v besedilu Uredbe, ampak je Komisija poleg tega izrecno trdila, da je namen okrepitve meril glede vsebnosti vlage in odstotka lomljenih zrn in zrn, pregretih med sušenjem, preprečiti prehitro zmanjševanje kakovosti koruznih zrn, medtem ko se merilo hektolitrske mase nanaša na kakovost same koruze. Po drugi strani Komisija ne more utemeljiti upoštevnosti merila hektolitrske mase z morebitnim posrednim vplivom hektolitrske mase na vsebnost vlage, ker je v Uredbi že predvideno merilo, ki neposredno in izrecno določa največjo vsebnost vlage za upravičenost koruze do intervencijskega sistema.
Pomembneje, Komisija trdi, da hektolitrska masa vpliva na kakovost zrna in da je uporabljena raven ustrezna. Pojasnjuje, da medtem ko trije prej obstoječi dejavniki, kot so vlaga, odstotek lomljenih zrn in odstotek zrn, pregretih med sušenjem, preprečujejo prehitro zmanjševanje kakovosti, merilo hektolitrske mase omogoča zagotavljanje kakovosti same koruze.
Poudariti je treba, da je v uvodni izjavi 2 Uredbe navedeno, da se v intervencijo ne sme sprejeti žito, katerega kakovost ne omogoča ustrezne uporabe ali skladiščenja, in da je treba zato upoštevati novi položaj, povezan predvsem z dolgotrajnim skladiščenjem in njegovim vplivom na kakovost pridelkov. V uvodni izjavi 3 je določeno:
„Da bi zmanjšali občutljivost intervencijskih pridelkov glede zmanjševanja kakovosti in omogočili njihovo nadaljnjo uporabo, je treba okrepiti kakovostna merila za koruzo iz Priloge I k Uredbi […] št. 824/2000. Zato je treba znižati najvišjo vsebnost vlage ter najvišji odstotek lomljenih zrn in zrn, pregretih med sušenjem. […] Poleg tega je treba zaradi skladnosti z drugimi žiti, upravičenimi do intervencijskega režima, prav tako uvesti novo merilo hektolitrske mase za koruzo.“
Čeprav je treba ugotoviti, da je formalno uvedba novega merila hektolitrske mase za koruzo v isti uredbi navedena med ukrepi, uvedenimi za uresničitev splošnega cilja skladiščenja žit, navedenega v uvodni izjavi 2, ostaja dejstvo, da iz besedila uvodne izjave 3 izhaja, da uvedba navedenega merila ni izrecno utemeljena z nujnostjo zmanjševanja občutljivosti intervencijskih pridelkov glede zmanjševanja kakovosti in omogočanja njihove nadaljnje uporabe – samo okrepitev meril kakovosti, kot sta največja vsebnost vlage in najvišji odstotek lomljenih zrn in zrn, pregretih med sušenjem, navedena v zvezi s tem –, ampak je predmet posebnega razloga, in sicer nujnosti zagotavljanja skladnosti s sistemi, ki se uporabljajo za druga žita, upravičena do intervencijskega sistema.
Zato je treba ugotoviti, da v Uredbi ni jasno in izrecno pojasnjeno, da je namen uvedbe merila hektolitrske mase za koruzo poleg nujnosti zagotavljanja skladnosti s sistemi, ki veljajo za druga žita, okrepitev meril kakovosti za koruzo.
Tako v Uredbi ni navedeno, da je hektolitrska masa merilo kakovosti za koruzo, in
a fortiori
ni pojasnjeno, zakaj se to merilo lahko šteje za pomembno za oceno kakovosti koruze.
Iz tega sledi, da pojasnila Komisije med postopkom, da je hektolitrska masa upoštevno merilo kakovosti, ne odraža razloga za uvedbo tega merila, kot izhaja iz temeljitega branja Uredbe. Kljub domnevi, da se navedena pojasnila, čeprav so bistveno drugačna od razlogov, navedenih v Uredbi, lahko štejejo za dopolnilna in ne protislovna navedenim razlogom, bo Sodišče prve stopnje preučilo, ali je Komisija brez očitne napake pri presoji sklepala, da je hektolitrska masa dejansko upoštevno merilo kakovosti za koruzo, kar izpodbija tožeča stranka.
V zvezi s tem je tožeča stranka v podporo svojemu očitku predložila dve študiji (prilogi A.3c in A.10 k tožbi), v skladu s katerima hektolitrska masa koruze ne vpliva na hranilno vrednost pridelka za prehrano živali in ljudi.
Komisija je na te pravilno podprte trditve samo večkrat odgovorila, da hektolitrska masa vpliva na kakovost koruznih zrn. Razen v enem odlomku v odgovoru na tožbo ni navedla, zakaj je to merilo pomembno za oceno kakovosti same koruze, predložila pa ni tudi nobene študije ali dokumenta v podporo tej trditvi. Komisija prav tako na obravnavi kljub ponovljenim vprašanjem Sodišča prve stopnje ni mogla podati natančnih pojasnil glede tega.
Glede pojasnila v odgovoru na tožbo (točka 90), zakaj naj bi bila hektolitrska masa ustrezna za oceno kakovosti koruze, je treba poudariti, da ima v skladu s to navedbo hektolitrska masa vpliv na hranilno vrednost koruze.
Kot trdi tožeča stranka, je treba ugotoviti, da to trditev izrecno izpodbija edina študija, ki jo je Komisija predložila v zvezi s tem. V nedvoumnem besedilu dokumenta v prilogi B.20 k odgovoru na tožbo, naslovljenem „Praktični vodič – Skladiščenje in shranjevanje zrn na kmetiji – Splošna načela“, piše, da „kljub temu ne obstaja nobena povezava med hranilno vrednostjo za prehrano živali in ljudi ter hektolitrsko maso zrna“. V tem dokumentu je tudi pojasnjeno, da je bilo nekoč poznavanje hektolitrske mase serije koruze nujno, ker se je sredi 20. stoletja koruza še vedno pogosto tržila po količini, zato je bilo treba izmeriti njeno hektolitrsko maso zaradi natančne določitve dobavljenih količin. Hektolitrska masa naj danes ne bi bila več uporabna zaradi splošne uporabe mostnih tehtnic.
Komisija, ki jo je Sodišče prve stopnje na obravnavi vprašalo o tem očitnem protislovju med njenimi trditvami in dokumenti, ki jih je predložila v podporo tem trditvam, je samo opozorila, da je v tem dokumentu navedeno, da hektolitrska masa odraža določeno fizično kakovost. Poleg tega, da taka navedba ni povezana z vprašanjem povezave med hektolitrsko maso in hranilno vrednostjo koruze, pozorno branje navedenega dokumenta pokaže, da čeprav se je hektolitrska masa seveda ohranila, se je ohranila samo „v trgovini z drobnozrnatimi žiti“, in samo če to „odraža vsaj določeno fizično kakovost zrn“.
Komisija torej ni mogla ovreči ugotovljenega protislovja, tako da ne samo, da njene trditve, da hektolitrska masa odraža hranilno vrednost koruze, ne podpira noben dokaz, ampak poleg tega pomeni očitno napako pri presoji z vidika edinih dokazov, ki jih je Sodišče prve stopnje imelo na voljo v tej tožbi.
V teh okoliščinah in ob upoštevanju, da se Sodišču prve stopnje ni treba postaviti v vlogo strank pri izvajanju dokazov, lahko Sodišče prve stopnje ugotovi samo, da Uredba vsebuje očitno napako pri presoji.
Trditve Komisije na obravnavi, ki zadevajo tri izvlečke iz publikacij, priloženih v prilogah A.3b, A.3d in A.11 k tožbi, ne morejo izpodbiti te ugotovitve.
O dokumentu Organizacije Združenih narodov za prehrano in kmetijstvo, naslovljenem „Po žetvi zrn – Organizacija in tehnike“ (v Prilogi A.3b k tožbi), je dovolj ugotoviti, da nikakor ne obravnava vprašanja hektolitrske mase koruze.
Tudi v študiji Univerze v Minnesoti, naslovljeni „Drying, Handling, and Storing Wet, Immature, and Frost-Damaged Corn“ („Sušenje, ravnanje in skladiščenje vlažne in nezrele koruze ter koruze, poškodovane zaradi mraza“) (v prilogi A.3d k tožbi), čeprav je v njej – kot poudarja Komisija – navedeno, da se zrno slabše kakovosti shranjuje slabše od zrna boljše kakovosti, kljub temu ni dokazana nobena povezava med kakovostjo in hektolitrsko maso zrna, sicer pa ta masa ni niti omenjena.
Glede dokumenta kanadske komisije za zrna v Prilogi A.11 k tožbi je treba poudariti, da gre za natisnjeno spletno stran, naslovljeno „Tabela za pretvorbo hektolitrske mase“, na kateri so zbrane vse povezave na spletne strani za pretvorbo anglosaških in evropskih merskih enot hektolitrskih mas različnih žit, in da je popolnoma nepomemben v obravnavanem primeru.
Nazadnje, Komisija se je v odgovoru na vprašanja Sodišča prve stopnje sklicevala na študijo, za katero je priznala, da je ni v spisu, ampak naj bi bila priložena k njenim drugim stališčem, ki jih je predložila v postopku za izdajo začasne odredbe. Ker tega dokumenta ni v spisu tega tožbenega postopka, Sodišče prve stopnje ne more presoditi njegove upoštevnosti. Poleg tega je treba ugotoviti, da Komisija ni izrecno predlagala, naj se ta dokument vloži v spis postopka. Tudi če bi se domnevalo, da je treba odgovor Komisije razlagati kot tak predlog, je treba opozoriti, da morajo biti v skladu s členom 46 Poslovnika podane dejanske in pravne trditve in dokazni predlogi praviloma navedeni v odgovoru na tožbo. V skladu s členom 48(1) navedenega poslovnika stranke lahko predlagajo nove dokazne predloge v repliki in dupliki, če navedejo razloge za zamudo pri njihovi predložitvi, sicer se ti predlogi zavrnejo (sodbe Sodišča prve stopnje z dne 28. septembra 1993 v zadevi Nielsen in Møller proti ESO,
T-84/92, Recueil, str. II-949
, točka 39, z dne 14. julija 1994 v zadevi Herlitz proti Komisiji,
T-66/92, Recueil, str. II-531
, točka 41, in z dne 6. marca 2001 v zadevi Campoli proti Komisiji,
T-100/00, Recueil FP, str. I-A-71 in II-347
, točka 19). Poleg tega je treba poudariti, da je bila upoštevnost hektolitrske mase kot merilo kakovosti za koruzo glavno vprašanje, ki ga je tožeča stranka postavila v fazi tožbe in ki so ga tožeča stranka in druge države članice postavile že med pripravo osnutka uredbe. Zato je ta predlog zaradi neobstoja vsakršne obrazložitve zamude pri predložitvi dokaznih predlogov vsekakor nedopusten.
Iz vsega zgoraj navedenega izhaja, da je treba določbe Uredbe o merilu hektolitrske mase za koruzo razglasiti za nične v skladu s predlogi tožeče stranke.
V preostalem je treba ugotoviti, da sta v predlogu uredbe z dne 15. decembra 2006 o odstranitvi koruze iz intervencijskega sistema od tržnega leta 2007/2008 med merili kakovosti, okrepljenimi z Uredbo, omenjena samo vsebnost vlage in odstotek lomljenih zrn in zrn, pregretih med sušenjem, ne da bi bilo omenjeno merilo hektolitrske mase.
V teh okoliščinah ni treba preučiti, ali je z dokazi, ki jih je navedla tožeča stranka, mogoče dokazati, da je Komisija zlorabila pooblastila, prav tako ni treba preučiti drugih tožbenih razlogov, ki se nanašajo na kršitev obveznosti obrazložitve in kršitev Poslovnika Upravljalnega odbora za žita.
Stroški
V skladu s členom 87(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Komisija ni uspela, zato se ji v skladu s predlogi tožeče stranke naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

Iz teh razlogov je
SODIŠČE PRVE STOPNJE (tretji razširjeni senat)
razsodilo:

1.
Za nične se razglasijo določbe Uredbe Komisije (ES) št. 1572/2006 z dne 18. oktobra 2006 o spremembi Uredbe (ES) št. 824/2000 o uvedbi postopkov za prevzem žit s strani intervencijskih agencij in določitvi metode analiz za ugotavljanje kakovosti žit, ki se nanašajo na merilo hektolitrske mase za koruzo, in sicer:
—
v členu 1(1) besede „v primeru koruze se uporabi veljavne tradicionalne metode“;
—
v členu 1(3)(b) besede „73 kg/hl pri koruzi“;
—
v vrstici „E. Najnižja hektolitrska masa (kg/hl)“ v tabeli v točki 1 Priloge, vrednost „71“, ki se nanaša na koruzo;
—
v Tabeli III v točki 2 Priloge vrednosti znižanja intervencijske cene za koruzo.

2.
Komisija nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila tožeča stranka, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.

Jaeger
Tiili
Azizi
Cremona
Czúcz
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 15. novembra 2007.
Sodni tajnik
E. Coulon
Predsednik
M. Jaeger
(
*1
)	Jezik postopka: madžarščina.