CELEX: 62003CJ0195
EF-toldkodeks
frembydelse af varer for toldvæsenet
begreb
cigaretter angivet under betegnelsen 'køkkengrej'
opståen af toldskyld ved indførsel
toldskyldens debitor

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 202-204 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.
oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1, herefter »toldkodeksen«).
Anmodningen er blevet fremsat i forbindelse med en tvist mellem Ministerie van Financiën på den ene side og M. Papismedov,
E. Geldof, A. Ben-Or, R. Peer, M. Peer, B. Tavdidischvili, J. Janssens, J. Hoste, F. Decock, J. Joris og G. Vanbelleghem samt
selskaberne Transocean System Transport BVBA og United Logistic Partners BVBA på den anden side angående indsmugling af varer
ved unddragelse fra toldtilsynet.
Retsforskrifter
Fællesskabsbestemmelser
Begreberne »toldmyndighedernes tilsyn« og »frembydelse for toldvæsenet« defineres i toldkodeksens artikel 4, nr. 13, henholdsvis
artikel 4, nr. 19. Ved det første begreb forstås »enhver handling, myndighederne generelt udfører for at sikre overholdelsen
af toldforskrifterne og, i givet fald, af de øvrige bestemmelser, der gælder for varer undergivet toldtilsynet«. Ved det andet
forstås »underretning af toldmyndighederne på den foreskrevne måde om varernes tilstedeværelse på toldstedet eller et andet
sted, som toldmyndighederne har anvist eller godkendt«.
Toldkodeksens afsnit III indeholder de bestemmelser, der gælder for varer, som føres ind i Fællesskabets toldområde, indtil
de er angivet til deres toldmæssige bestemmelse. Der er fastsat bestemmelser om selve indførslen af varerne og frembydelsen
heraf for toldvæsenet i toldkodeksens kapitel 1, artikel 37-39, henholdsvis kapitel 2, artikel 40-42. Den summariske angivelse
og losningen af de varer, der frembydes for toldvæsenet, er reguleret i toldkodeksens kapitel 3, artikel 43-47.
Toldkodeksens artikel 38 bestemmer:
»1.

Varer, der føres ind i Fællesskabets toldområde, skal omgående af den person, der foretager denne indførsel, og i givet fald,
ad den af toldmyndighederne anviste vej og på den af disse myndigheder anviste måde befordres:
a)
til det af toldmyndighederne anviste toldsted eller til et andet af disse myndigheder anvist eller godkendt sted
b)
til en frizone, hvis indførslen af varerne i denne frizone finder sted direkte:
–
ad sø- eller luftvejen, eller
–
over land og ikke over nogen anden del af Fællesskabets toldområde, når det drejer sig om en frizone, der støder op til landgrænsen
mellem en medlemsstat og et tredjeland.
2.

Enhver person, som overtager transporten af varerne, efter at de er blevet ført ind i Fællesskabets toldområde bl.a. efter
omladning, hæfter for opfyldelsen af den i stk. 1 omhandlede forpligtelse.
[…]«
Toldkodeksens artikel 40 bestemmer:
»Varer, som efter artikel 38, stk. 1, litra a), ankommer til toldstedet eller til ethvert andet af toldmyndighederne anvist
eller godkendt sted, frembydes for toldvæsenet af den person, der har ført varerne ind i Fællesskabets toldområde, eller i
givet fald af den person, som overtager transporten af varerne, efter at de er blevet indført.«
Toldkodeksens artikel 43 har følgende ordlyd:
»Varer, som frembydes for toldvæsenet efter artikel 40, skal gøres til genstand for en summarisk angivelse, jf. dog artikel
45.
Den summariske angivelse skal indgives, så snart varerne er frembudt. Toldmyndighederne kan dog sætte en frist for indgivelsen,
der udløber senest den første arbejdsdag efter den dag, hvor varerne er blevet frembudt for toldvæsenet.«
Toldkodeksens afsnit VII, kapitel 2, vedrører toldskyldens opståen. Heri bestemmes det bl.a., hvornår toldskylden opstår,
og hvem der er toldskyldens debitor. Når indførslen er foretaget i henhold til den procedure, hvor en importafgiftspligtig
vare overgår til fri omsætning, eller i henhold til proceduren for midlertidig indførsel med delvis fritagelse for importafgifter,
gælder toldkodeksens artikel 201. Når de indførte varer derimod er blevet indført ulovligt eller unddraget toldtilsynet, finder
toldkodeksens artikel 202 henholdsvis artikel 203 anvendelse.
Toldkodeksens artikel 202 fastsætter følgende:
»1.

Toldskyld ved indførsel opstår,
a)
når en importafgiftspligtig vare føres ind i Fællesskabets toldområde på ikke forskriftsmæssig måde
eller
b)
hvis det drejer sig om en importafgiftspligtig vare, der er anbragt i frizone eller frilager, når varen føres ind i en anden
del af toldområdet på ikke forskriftsmæssig måde.
Ved anvendelse af denne artikel forstås ved »indførsel på ikke forskriftsmæssig måde« enhver indførsel i strid med artikel
38 til 41 og med artikel 177, andet led.
2.

Toldskylden opstår på det tidspunkt, hvor varen føres ind på ikke forskriftsmæssig måde.
3.
Debitorer er:
–
den person, der på ikke forskriftsmæssig måde har ført den pågældende vare ind i Fællesskabets toldområde
–
de personer, der har medvirket til denne indførsel, og som vidste eller med rimelighed burde have vidst, at det foregik på
ikke forskriftsmæssig måde
–
samt de personer, der har erhvervet eller opbevaret den pågældende vare, og som på det tidspunkt, hvor de erhvervede eller
modtog varen, vidste eller med rimelighed burde have vidst, at det drejede sig om en vare, der var ført ind på ikke forskriftmæssig
måde.«
Toldskyld ved indførsel opstår endvidere i henhold til toldkodeksens artikel 203, når en importafgiftspligtig vare unddrages
toldtilsyn, og i henhold til toldkodeksens artikel 204, når en af de forpligtelser, der opstår ved en importafgiftspligtig
vares midlertidige opbevaring eller ved anvendelse af den toldprocedure, som varen er undergivet, misligholdes, eller når
en af betingelserne for en vares henførelse under den pågældende toldprocedure eller for indrømmelse af nedsat eller nul-importafgift
på grund af dens anvendelse til særlige formål ikke er opfyldt, i andre end de i artikel 203 omhandlede tilfælde, medmindre
det godtgøres, at en sådan misligholdelse ikke har haft reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring
eller den pågældende toldprocedure.
Nationale bestemmelser
Artikel 257, stk. 3, i den almindelige lov om told- og forbrugsafgifter af 18. juli 1977 (
Belgisch Staatsblad
af 21.9.1977), bekræftet ved lov af 6. juli 1978 (
Belgisch Staatsblad
af 12.8.1978) bestemmer:
»Den, som uden toldmyndighedernes forudgående tilladelse giver varer, for hvilke der er udstedt de i stk. 1 nævnte tolddokumenter,
en anden bestemmelse end den, der udtrykkeligt er fastsat i disse tolddokumenter, straffes i henhold til artikel 157, artikel
220-225, 227 og 277 eller artikel 231 afhængig af det konkrete tilfælde.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
De tiltalte i hovedsagen er tiltalt for som gerningsmænd, medgerningsmænd, medvirkende eller meddelagtige at have gjort sig
skyldige i indsmugling ved unddragelse fra transit af 709 kasser med 10 000 cigaretter i hver gemt bag 29 kasser køkkengrej.
Den 10. juni 2001 ankom skibet MSC Rafaela til Antwerpen (Belgien), lastet med containere. Skibets last blev anmeldt til toldmyndighederne
af selskabet MSC Belgium NV. Fra skibet blev losset en container, som ifølge den summariske angivelse til toldmyndighederne
indeholdt 406 kasser køkkengrej hidrørende fra Kina og bestemt til firmaet United Logistic Partners i Merksem (Belgien).
Ved toldmyndighedernes eftersyn af containeren den 11. juni 2001 konstateredes det, at der bag to rækker kasser med køkkengrej
befandt sig identiske kasser, som indeholdt cigaretkartoner. Derefter blev containeren lukket, forseglet og sat under opsyn.
Ingen af de dokumenter, der var blevet indleveret til toldmyndighederne, angav tilstedeværelsen af en last på 7 090 000 cigaretter.
Samme dag blev der som toldangivelse for den omhandlede ladning registreret et dokument for ekstern fællesskabsforsendelse
på toldstedet i Antwerpen. I dette dokument var selskabet Transocean System Transport BVBA anført som den hovedforpligtede
for den eksterne fællesskabsforsendelse, og lageret Eurolog, beliggende i Merksem, var anført som bestemmelsestoldsted. Lageret
var godkendt som oplag af type »B«, der kan modtage varer, som stadig er under toldtilsyn.
Den 12. juni 2001 præsenterede J. Janssens sig som chaufføren af en lastvogn til afhentning af containeren. Da lastvognen
var lastet, kørte den ikke til lageret Eurolog, men begav sig til et lager i Schoten (Belgien), der ikke var godkendt som
toldoplag. Containeren blev læsset af lastbilen under tilstedeværelse af flere af de tiltalte i hovedsagen. En undersøgelse
foretaget af embedsmænd ved specialenheden under told- og afgiftsmyndigheden i Antwerpen bekræftede, at den omhandlede container
havde indeholdt 29 kasser køkkengrej og 709 kasser med 10 000 cigaretter i hver.
De beskrevne omstændigheder førte til en straffesag. Den 30. juli 2001 afsagde Vagthavende Afd. (ferie) ved Rechtbank van
eerste aanleg te Antwerpen dom i sagen. Dommen blev anket til den forelæggende ret. Toldmyndighederne har anført, at varerne
blev indført lovligt til Fællesskabets område, men at de blev unddraget toldtilsyn, for så vidt som den sending, for hvilken
der var blevet registreret et dokument for ekstern fællesskabsforsendelse, ikke blev fremvist på det sted, der i tolddokumentet
er nævnt som bestemmelsessted. Ifølge M. Papismedov skal omstændighederne i den foreliggende sag kvalificeres som indsmugling
af cigaretter og ikke som unddragelse fra toldtilsyn.
Hof van Beroep te Antwerpen har på denne baggrund besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende to præjudicielle
spørgsmål:
»1)
Skal varer, for hvilke der er afgivet en summarisk angivelse med anførelse af en urigtig betegnelse/handelsbetegnelse (i dette
tilfælde køkkengrej i stedet for cigaretter), eller varer, som under en urigtig betegnelse/handelsbetegnelse er blevet angivet
til en toldordning (som f.eks. ordningen for ekstern fællesskabsforsendelse), på trods af den, forsætligt eller ikke forsætligt,
angivne urigtige betegnelse/handelsbetegnelse anses for at være indført til Fællesskabets toldområde på forskriftsmæssig måde
og følgelig at befinde sig under toldtilsyn (midlertidigt oplag eller en toldprocedure)?
2)
Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal det da antages, såfremt varer, som forsætligt eller ikke-forsætligt
angives under en urigtig betegnelse/handelsbetegnelse, unddrages toldtilsyn, at toldskylden opstår i henhold til EF-toldkodeksens
artikel 203, og skal den person, der skal opfylde de forpligtelser, som følger af det midlertidige oplag af varerne eller
af brugen af den toldprocedure, som varerne (ganske vist under en urigtig betegnelse) er blevet placeret under, anses for
ligeledes at være debitor for toldskylden?
3)
Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, og såfremt toldmyndighederne konstaterer, at de varer, der er under toldtilsyn,
forsætligt eller ikke-forsætligt blev angivet under en urigtig betegnelse/handelsbetegnelse, og varerne (endnu) ikke var unddraget
toldtilsyn, og toldmyndighederne stadig havde adgang til varerne, skal det da antages, at der for de varer, der blev angivet
under en urigtig betegnelse/handelsbetegnelse, er opstået toldskyld i henhold til EF-toldkodeksens artikel 204, eller må det
antages, at der for disse varer endnu ikke er opstået toldskyld?
4)
Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal det da antages med hensyn til varer, som forsætligt eller ikke-forsætligt
er blevet angivet under en urigtig betegnelse/handelsbetegnelse, at disse varer er indført til Fællesskabets toldområde på
ikke-forskriftsmæssig måde (med andre ord, indført i strid med EF-toldkodeksens artikel 38 til og med 41 og dens artikel 177,
stk. 1, andet led), hvorved toldskylden for disse varer opstår i henhold til EF-toldkodeksens artikel 202, og hvorved den
person, der har indgivet den summariske angivelse eller angivelsen om en toldprocedure, ganske vist med anførelse af en urigtig
betegnelse/handelsbetegnelse, kun kan anses for at være tolddebitor, såfremt han kan anses for at være debitor som omhandlet
i EF-toldkodeksens artikel 202, stk. 3?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Det første spørgsmål
Med det første spørgsmål ønsker Hof van Beroep te Antwerpen nærmere bestemt oplyst, om varer, der frembydes for toldvæsenet,
og for hvilke der er indleveret en summarisk angivelse og registreret et dokument for ekstern fællesskabsforsendelse, skal
anses for at være blevet indført forskriftsmæssigt til Fællesskabets toldområde, når varerne i de til toldmyndighederne indleverede
dokumenter er blevet angivet under en urigtig betegnelse, i den foreliggende sag »køkkengrej« i stedet for cigaretter.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at Hof van Beroep te Antwerpen er af den opfattelse, at der er en sammenhæng mellem
at undergive varer, der ankommer til Fællesskabets toldområde, et toldtilsyn, og spørgsmålet om, hvorvidt disse varer er indført
forskriftmæssigt til området. Derfor skal det indledningsvis undersøges, om der kan påvises en sådan sammenhæng.
Toldmyndighedernes tilsyn defineres i toldkodeksens artikel 4, nr. 13, som enhver handling, myndighederne generelt udfører
for at sikre overholdelsen af toldforskrifterne. Ifølge toldkodeksens artikel 37 er varer, der føres ind i Fællesskabets toldområde,
straks ved indførslen undergivet toldtilsyn. I forbindelse med dette tilsyn kan varerne underkastes kontrol fra toldmyndighedernes
side efter gældende bestemmelser, og de forbliver under tilsyn, så længe det er nødvendigt for at fastslå deres toldmæssige
status, og for ikke-fællesskabsvarers vedkommende indtil de enten skifter toldmæssig status eller indføres i frizone eller
frilager eller genudføres eller tilintetgøres.
Det følger af artikel 4, nr. 13, sammenholdt med artikel 37, at varer, der ankommer til Fællesskabets toldområde, er undergivet
toldtilsyn fra det tidspunkt, de indføres til området, hvad enten indførslen er sket forskriftsmæssigt eller under tilsidesættelse
af toldkodeksens artikel 38-41 og artikel 177, stk. 1, andet led, hvilket tilsynsmyndighederne netop skal fastslå under deres
kontrol. Det følger heraf, at den omstændighed, at varer undergives toldtilsyn, ikke har nogen betydning for spørgsmålet om,
hvorvidt de er indført forskriftmæssigt til området.
I lyset af toldkodeksens artikel 202, som definerer ikke-forskriftsmæssig indførsel af varer som indførsel, der foretages
i strid med toldkodeksens artikel 38-41 og artikel 177, stk. 1, andet led, har den belgiske regering anført, at der foreligger
en forskriftsmæssig indførsel til Fællesskabets toldområde, når disse bestemmelser er overholdt, dvs. når varen har overskredet
de ydre grænser og er blevet bragt til toldstedet. Da den forpligtelse til at indlevere en summarisk angivelse, som er omhandlet
i toldkodeksens artikel 43 ff., ikke er en af de forpligtelser, hvis tilsidesættelse bevirker, at der foreligger en ikke-forskriftsmæssig
indførsel til Fællesskabets toldområde, kan den omstændighed, at der anføres en urigtig handelsbetegnelse for varerne på et
sådant dokument, heller ikke på nogen måde føre til, at varernes indførsel til området ikke er forskriftsmæssig. Ifølge den
belgiske regering betyder ikke-forskriftsmæssig indførsel derfor, at de pågældende varer indføres illegalt via strækninger
eller grænseovergange, der ikke er anerkendt.
Hvis denne opfattelse accepteredes, ville rækkevidden af toldkodeksens artikel 202 blive umådeligt indskrænket.
Der er flere bestemmelser i toldkodeksen, som gør det muligt at afgrænse begrebet ikke-forskriftsmæssig indførsel nærmere.
Hertil hører bl.a. den af den belgiske regering nævnte artikel 202 i toldkodeksen, der definerer dette begreb som enhver indførsel
af en importafgiftspligtig vare til Fællesskabets toldområde eller, hvis varen er anbragt i frizone eller frilager, til en
anden del af toldområdet, i strid med artikel 38-41 og med artikel 177, stk. 1, andet led.
En ikke-forskriftsmæssig indførsel er således en indførsel af varer, der ikke overholder de efterfølgende etaper, der er fastsat
i toldkodeksen. For det første skal varer, der føres ind i Fællesskabets toldområde, ifølge toldkodeksens artikel 38, stk. 1,
omgående befordres til det anviste toldsted eller til en frizone. For det andet skal varerne, når de ankommer til toldstedet,
frembydes for toldvæsenet i overensstemmelse med toldkodeksens artikel 40. Frembydelse af varerne for toldvæsenet defineres
i toldkodeksens artikel 4, nr. 19, som underretning af toldmyndighederne på den foreskrevne måde om varernes tilstedeværelse
på dette toldsted eller et andet sted, som toldmyndighederne har anvist eller godkendt.
Det følger af selve ordlyden af samtlige de ovennævnte bestemmelser, at for at en vare kan anses for forskriftsmæssigt indført
til Fællesskabets toldområde, skal den, så snart den ankommer, befordres til et toldsted eller en frizone og frembydes for
toldvæsenet. Sidstnævnte forpligtelse, der påhviler den person, der er ansvarlig for indførslen, eller den person, som overtager
transporten, har til formål at sikre, at toldmyndighederne ikke alene er blevet meddelt, at varerne er ankommet, men også
har fået alle de relevante oplysninger om, hvilken type vare eller produkt der er indført, og i hvilken mængde. Det er nemlig
disse oplysninger, der gør det muligt at identificere varerne på korrekt vis med henblik på tariferingen heraf og i givet
fald beregning af importafgifter.
I en sag vedrørende indførsel til Fællesskabets toldområde af cigaretter skjult i et motorkøretøj, som en medlemsstats toldmyndigheder
fandt under en kontrol, fastslog Domstolen, at da det ikke fremgik af de indleverede dokumenter, hvilke varer der reelt var
blevet indført, og da de berørte parter ikke havde underrettet toldmyndighederne herom, kunne disse varer ikke anses for at
have været omfattet af underretningen i forbindelse med frembydelsen for toldvæsenet i henhold til toldkodeksens artikel 40
(jf. dom af 4.3.2004, forenede sager C-238/02 og C-246/02, Viluckas og Jonusas, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser,
præmis 28).
Som den belgiske regering har anført, omfatter begrebet ikke-forskriftsmæssig indførsel ganske vist specifikt blot indførsel
i strid med toldkodeksens artikel 38-41 og artikel 177, stk. 1, andet led, mens forpligtelsen til at indlevere en summarisk
angivelse til toldmyndighederne er fastsat i toldkodeksens artikel 43 ff. Den belgiske regering har derfor gjort gældende,
at en indførsel af varer til Fællesskabet skal anses for forskriftsmæssig, når varerne er blevet anbragt i en frizone eller
et sted, som toldmyndighederne har anvist eller godkendt, og når toldmyndighederne er blevet underrettet om deres ankomst,
uden at det herved er nødvendigt at angive varerne under en bestemt generel eller handelsmæssig betegnelse.
Denne opfattelse kan ikke tiltrædes. Frembydelsen af varerne for toldvæsenet i henhold til toldkodeksens artikel 40 medfører
således, på grund af toldkodeksens artikel 43 og 45, en tilsvarende forpligtelse til inden for en kort frist at indlevere
en summarisk angivelse eller til inden for samme frist at underkaste varerne formaliteter med henblik på angivelse til en
toldmæssig bestemmelse, dvs. at foretage toldangivelsen, hvis der stilles krav om henførelse af de pågældende varer under
en toldprocedure. Det fremgår af ordlyden af toldkodeksens artikel 43, stk. 2, at de to procedurer generelt følges sideløbende,
idet den frist, toldmyndighederne kan sætte for indgivelsen, udløber senest den første arbejdsdag efter den dag, hvor varerne
er blevet frembudt for toldvæsenet. Den summariske angivelse skal ifølge toldkodeksens artikel 44, stk. 1, desuden indeholde
de nødvendige oplysninger til identificering af varerne.
Når frembydelsen for toldvæsenet i henhold til toldkodeksens artikel 40 er ledsaget af indlevering af en summarisk angivelse
eller en toldangivelse, der indeholder en beskrivelse af den pågældende varetype, som ikke er i overensstemmelse med virkeligheden,
er der derfor ikke sket underretning af toldmyndighederne om varernes ankomst i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
toldkodeksens artikel 4, nr. 19. Under disse omstændigheder er det ikke tilstrækkeligt, at der er blevet indleveret visse
dokumenter, for at anse betingelsen om, at toldmyndighederne har fået de oplysninger, der er nødvendige for at identificere
varerne, for opfyldt. Det er således yderligere et krav, at angivelserne i de dokumenter, der forevises under frembydelsen
for toldvæsenet, er korrekte. Når angivelserne ikke nævner tilstedeværelsen af en væsentlig del af de varer, der frembydes
for toldvæsenet, kan de pågældende varer ikke anses for at være blevet indført forskriftsmæssigt.
Herefter skal det første spørgsmål besvares med, at varer, der frembydes for toldvæsenet, og for hvilke der er indleveret
en summarisk angivelse og registreret et dokument for ekstern fællesskabsforsendelse, ikke er blevet indført forskriftsmæssigt
til Fællesskabets toldområde, når varerne i de til toldmyndighederne indleverede dokumenter er blevet angivet under en urigtig
betegnelse.
Det er ufornødent at behandle det andet og tredje spørgsmål, da disse spørgsmål alene er blevet stillet for det tilfælde,
at Domstolen skulle besvare det første spørgsmål bekræftende.
Det fjerde spørgsmål
Det fjerde spørgsmål falder i to dele. Med den første del af spørgsmålet ønsker Hof van Beroep te Antwerpen nærmere bestemt
oplyst, om der opstår toldskyld i henhold til toldkodeksens artikel 202 for varer, der frembydes for toldvæsenet og angives
under en urigtig betegnelse, i det foreliggende tilfælde »køkkengrej« i stedet for »cigaretter«. Med den anden del af spørgsmålet
ønsker den forelæggende ret oplyst, om den person, der har indgivet den summariske angivelse eller toldangivelsen med anførelse
af en urigtig betegnelse, og som ikke nævnes som debitor på listen i toldkodeksens artikel 202, stk. 3, alligevel kan anses
for at være tolddebitor, såfremt han kan anses for omfattet af samme bestemmelses definition af dette begreb.
Den første del af det fjerde spørgsmål
Som det er kommet frem under analysen af det første spørgsmål, er varer, der frembydes for toldvæsenet og angives under en
urigtig betegnelse i de til toldmyndighederne indleverede dokumenter, i det foreliggende tilfælde »køkkengrej« i stedet for
»cigaretter«, ikke blevet forskriftsmæssigt indført til Fællesskabet. Såfremt varerne er indført på en ikke-forskriftsmæssig
måde, gælder toldkodeksens artikel 202, der fastsætter de måder, hvorpå toldskylden opstår. Det følger heraf, at toldskylden
for den nævnte transaktion nødvendigvis er opstået i henhold til artikel 202.
Den første del af det fjerde spørgsmål skal herefter besvares med, at der opstår toldskyld i henhold til toldkodeksens artikel
202 for varer, der frembydes for toldvæsenet og angives under en urigtig betegnelse.
Den anden del af det fjerde spørgsmål
I henhold til toldkodeksens artikel 202, stk. 3, hæfter tre personkategorier for toldskylden, når en vare føres ind i Fællesskabet
på ikke-forskriftsmæssig måde, nemlig den person, der har indført den pågældende vare, de personer, der har medvirket til
indførslen, og som vidste eller med rimelighed burde have vidst, at den foregik på ikke forskriftsmæssig måde, samt de personer,
der har erhvervet eller opbevaret den pågældende vare, og som vidste eller med rimelighed burde have vidst, at varen var indført
på ikke forskriftmæssig måde.
Ifølge Domstolens praksis fremgår det af denne bestemmelses ordlyd, at fællesskabslovgiver har villet give en bred definition
af de personer, der kan anerkendes som debitorer for toldskylden i tilfælde af en ikke forskriftsmæssig indførsel af en importafgiftspligtig
vare (dom af 23.9.2004, sag C-414/02, Spedition Ulustrans, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 25). Ligeledes
har fællesskabslovgiver villet fastsætte udtømmende betingelser for fastlæggelse af, hvilke personer der er debitorer for
toldskylden (Spedition Ulustrans-dommen, præmis 39).
Desuden har Domstolen allerede udtalt, at toldkodeksens artikel 202, stk. 3, første led, omhandler den »person«, der har foretaget
den ikke-forskriftsmæssige indførsel, uden at det herved præciseres, om denne person er en fysisk person eller en juridisk
person. Enhver »person« kan derfor anses for debitor for toldskylden, hvis vedkommende er en »person« i denne bestemmelses
forstand, dvs. en »person«, som kan anses for ved sin adfærd at have givet anledning til den ikke forskriftsmæssige indførsel
af varen (Spedition Ulustrans-dommen, præmis 26). Domstolen har tillige fastslået med hensyn til denne bestemmelses fortolkning,
at selv om andre personer kan anses for debitorer for de samme varer i medfør af de andre led i toldkodeksens artikel 202,
stk. 3, forbliver den person, som faktisk har indført varerne uden at frembyde dem, debitor i medfør af dette stykkes første
led (Viluckas og Jonusas-dommen, præmis 29).
Kvalifikationen som debitor i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i toldkodeksens artikel 202, stk. 3, andet og tredje
led, forudsætter derimod, at visse betingelser hvilende på subjektive vurderingselementer er opfyldt, nemlig at den fysiske
eller juridiske person bevidst har deltaget i transaktioner til ikke-forskriftsmæssig indførsel af varerne eller til erhvervelse
eller opbevaring af de ikke-forskriftsmæssigt indførte varer. Sådanne vurderingselementer kan i visse tilfælde udelukke, at
en person anses for debitor (Spedition Ulustrans-dommen, præmis 27 og 28).
Henset til de ovenfor anførte bemærkninger, skal den anden del af det fjerde spørgsmål besvares med, at det tilkommer den
forelæggende ret i lyset af omstændighederne i hovedsagen at kontrollere, om den person, der har indleveret den summariske
angivelse eller toldangivelsen, har givet anledning til den ikke forskriftsmæssige indførsel af varen, fordi vedkommende har
anført en urigtig betegnelse. Såfremt dette ikke er tilfældet, tilkommer det nævnte ret at undersøge, om den pågældende ved
denne adfærd har deltaget i indførslen af varerne, selv om vedkommende vidste eller med rimelighed burde have vidst, at den
foregik på ikke forskriftsmæssig måde.
Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Sjette Afdeling) for ret:
1)
Varer, der frembydes for toldvæsenet, og for hvilke der er indleveret en summarisk angivelse og registreret et dokument for
ekstern fællesskabsforsendelse, er ikke blevet indført forskriftsmæssigt til Fællesskabets toldområde, når varerne i de til
toldmyndighederne indleverede dokumenter er blevet angivet under en urigtig betegnelse.
2)
Der opstår toldskyld i henhold til artikel 202 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af
en EF-toldkodeks, for varer, der frembydes for toldvæsenet og angives under en urigtig betegnelse.
3)
Det tilkommer den forelæggende ret i lyset af omstændighederne i hovedsagen at kontrollere, om den person, der har indleveret
den summariske angivelse eller toldangivelsen, har givet anledning til den ikke forskriftsmæssige indførsel af varen, fordi
vedkommende har anført en urigtig betegnelse. Såfremt dette ikke er tilfældet, tilkommer det nævnte ret at undersøge, om den
pågældende ved denne adfærd har deltaget i indførslen af varerne, selv om vedkommende vidste eller med rimelighed burde have
vidst, at den foregik på ikke forskriftsmæssig måde.
Underskrifter
–
Processprog: nederlandsk.