CELEX: 62009CJ0296
Sotsiaalkindlustus
Määrus (EMÜ) nr 1408/71
Artikli 13 lõike 2 punkt d
Avalike teenistujatega "võrdsustatud isikute" mõiste
Ametiasutusega sõlmitud tööleping

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta
ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (muudetud nõukogu 12. mai
1981. aasta määrusega (EMÜ) nr 1390/81) (ELT L 143, lk 1; edaspidi „määrus nr 1408/71”) artikli 13 lõike 2 punktis d esitatud
mõiste „avalikud teenistujad ja nendega võrdsustatud isikud” tõlgendamist.
Eelotsusetaotlus esitati M. Baeseni ja Vlaamse Gemeenschapi (Belgia flaamikeelne kogukond, edaspidi „flaami kogukond”) vahelises
vaidluses, milles käsitletakse nõuet hüvitada Belgias alusetult makstud sotsiaalkindlustusmaksed.

Õiguslik raamistik

Liidu õigusnormid
Määruse nr 1408/71 artikli 2 „Isikud, kelle suhtes määrus on kohaldatav” lõige 3 sätestab:
„Käesolevat määrust kohaldatakse avalike teenistujate ja kohaldatavate õigusaktide alusel nendega võrdsustatud isikute suhtes,
kui nende suhtes kehtivad või on kehtinud sellise liikmesriigi õigusaktid, mille suhtes käesolev määrus on kohaldatav”.
Määruse nr 1408/71 artikkel 4 „Reguleerimisala” sätestab:
„1.      Käesolevat määrust kohaldatakse kõigi õigusaktide suhtes, mis reguleerivad järgmisi sotsiaalkindlustusliike:
a)      hüvitised haiguse ning raseduse ja sünnituse korral;
b)      invaliidsushüvitised, sealhulgas hüvitised, mis on mõeldud töövõime säilitamiseks või parandamiseks;
c)      vanadushüvitised;
d)      toitjakaotushüvitised;
e)      tööõnnetus- ja kutsehaigushüvitised;
f)      matusetoetused;
g)      töötushüvitised;
h)      perehüvitised.
[…]
4.      Käesolevat määrust ei kohaldata […] ega avalike teenistujate ja nendega võrdsustatud isikute eriskeemide suhtes.”
Määruse artikkel 13 „Üldreeglid” sätestab:
„1.      Isikud, kelle suhtes kohaldatakse käesolevat määrust, alluvad üksnes ühe liikmesriigi õigusaktidele, arvestades artiklis 14c
sätestatut. Kõnealused õigusaktid määratakse kindlaks vastavalt käesoleva jaotise sätetele.
2.      Arvestades artikleid 14–17:
a)      liikmesriigi territooriumil töötava isiku suhtes kehtivad selle riigi õigusaktid, seda ka juhul, kui ta elab teise liikmesriigi
territooriumil või kui tema tööandjaks oleva ettevõtja või isiku registrisse kantud asukoht või peamine tegevuskoht asub teise
liikmesriigi territooriumil;
[…]
d)      avalike teenistujate ja nendega võrdsustatud isikute suhtes kehtivad selle liikmesriigi õigusaktid, kellele allub neid teenistusse
võtnud valitsusasutus;
[…]”

Siseriiklikud õigusnormid
Belgia 27. juuni 1969. aasta seaduse – millega muudetakse 28. detsembri 1944. aasta dekreetseadust töötajate sotsiaalkindlustuse
kohta – artikli 1 lõike 1 kohaselt kohaldatakse seda seadust töötajate ja tööandjate suhtes, kes on omavahel seotud töölepingu
alusel.
Seaduse artikli 2 lõike 1 punkti 2 kohaselt võib kuningas ministrite nõukogus arutatud dekreediga pärast Nationale Arbeidsraadi
(riiklik töönõukogu) arvamuse saamist piirata tema poolt määratud töötajate kategooriate suhtes kõnealuse seaduse kohaldamisala
ühe või mitme kõnealuse seaduse artiklis 5 nimetatud sotsiaalkindlustusskeemiga.
Kuninga 28. novembri 1969. aasta dekreedi – millega rakendatakse 27. juuni 1969. aasta seadus – artikli 9 lõige 2 sätestab,
et seaduse kohaldamine isikutele, kes on riigi, kogukondade, piirkondade, provintside ning provintsidele alluvate institutsioonide
teenistuses töölepingu alusel, piirdub selle artikli lõike 1 esimeses lõigus nimetatud sotsiaalkindlustusskeemidega, nimelt
kohustusliku haigus- ja invaliidsuskindlustusskeemiga, vanadus- ja toitjakaotuspensioniskeemiga ning töö otsimise ja töötuskindlustusskeemiga.
Vastavalt 3. juuli 1967. aasta seaduse tööõnnetuste, teel tööle ja töölt koju toimunud õnnetuste ning kutsehaiguste avalikus
teenistuses ärahoidmise ja hüvitamise kohta artikli 1 lõike 1 punktile 3 kohaldatakse kõnealuse seadusega kehtestatud sotsiaalkindlustusskeemi
kogukondade ja piirkondade valitsuste haldusasutuste ning muude ametite koosseisu kuuluvate isikute suhtes, kes on tööle võetud
alaliselt, katseajaks, tähtajaliselt, abitööjõuna või töölepingu alusel.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
M. Baesen, kes on Belgia kodanik, asus 1988. aastal flaami kogukonna teenistusse investeeringute kontrollijana. Temaga sõlmiti
esmalt tähtajaline tööleping ja seejärel tähtajatu tööleping ning ta töötas Stockholmis (Rootsi).
Flaami kogukond lõpetas 7. oktoobril 1996 asjaomase töölepingu ja maksis M. Baesenile vallandamishüvitist 12 kuu töötasu ulatuses.
M. Baesen esitas mõjuva põhjuseta vallandamise peale Arbeidsrechtbank te Brusselile (esimese astme töökohus) hagi täiendava
vallandamishüvitise maksmise ja kahju hüvitamise nõudes. Järgnenud kohtumenetluse käigus, nimelt Arbeidshof te Brusselile
(töövaidlusi läbivaatav apellatsioonikohus) esitatud apellatsioonkaebuses nõudis ta ka 19 874,74 euro suurust hüvitist nende
sotsiaalkindlustusmaksete eest, mis tema väitel oli Belgias alusetult makstud.
Määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d kohaselt kehtivad avalike teenistujate ja nendega võrdsustatud isikute suhtes
selle liikmesriigi õigusaktid, kellele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus. M. Baesen väidab, et kuna ta oli flaami
kogukonnaga seotud kui „töötaja”, mitte kui „teenistuja”, siis tuleb tema suhtes kohaldada määruse nr 1408/71 üldsätteid.
Sellest tulenevalt on ta hõlmatud Rootsi sotsiaalkindlustussüsteemiga, mille tõttu ei oleks ta pidanud maksma sotsiaalkindlustusmakseid
Belgias.
Arbeidshof te Brussel otsustas, et Belgias on M. Baeseni töötasult sotsiaalkindlustusmaksed alusetult kinni peetud. Kohus
otsustas, et ta oli hõlmatud Rootsi sotsiaalkindlustussüsteemiga vastavalt määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punktile a,
mis sätestab, et ühe liikmesriigi territooriumil töötava isiku suhtes kehtivad selle riigi õigusaktid, seda ka juhul, kui
ta elab teise liikmesriigi territooriumil või kui tema tööandjaks oleva ettevõtja või isiku registrisse kantud asukoht või
peamine tegevuskoht asub teise liikmesriigi territooriumil.
Nimetatud kohus tuvastas, et M. Baesen oli Flaami kogukonnaga sõlminud tähtajatu töölepingu, mistõttu tal oli töötaja staatus,
ning et tema puhul ei tulnud kõne alla avalikku teenistust iseloomustav määramata ajaks ametisse nimetamine ja et vastavalt
lepinguliste teenistujate personalieeskirjadele ei olnud tal mitte hierarhiline, vaid funktsionaalne pädevus.
Nendest kaalutlustest lähtudes järeldas apellatsioonikohus, et vastustajat tuleb käsitada „töötajana”, mitte „avaliku teenistujaga
võrdsustatud isikuna” määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d tähenduses, mistõttu on tema suhtes kohaldatav selle
liikmesriigi sotsiaalkindlustusskeem, kus on tema töökoht, st Rootsi Kuningriik, ja seega on sotsiaalkindlustusmaksed tema
töötasult Belgias alusetult kinni peetud.
Flaami kogukond esitas Arbeidshof te Brusseli otsuse peale kassatsioonkaebuse. Ta väitis peamiselt, et nimetatud kohus rikkus
õigusnormi sellega, et ei käsitanud M. Baeseni avaliku teenistujaga „võrdsustatud isikuna” määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2
punkti d tähenduses ja leidis sellest tulenevalt, et nimetatud määruse artikli 13 lõike 2 punkti a alusel tuleb kohaldada
Rootsi sotsiaalkindlustussüsteemi.
Apellatsioonkaebuse läbivaatamisel otsustas Hof van Cassatie, et asjakohastest Belgia sotsiaalkindlustusalastest õigusnormidest
tuleneb, et avalikus sektoris lepingu alusel flaami kogukonna heaks töötavate isikute suhtes kohaldatakse osaliselt töötajate
sotsiaalkindlustuse üldskeemi (kohustuslikku haigus- ja invaliidsuskindlustuse, vanadus- ja toitjakaotuspensionide ja töö
hankimist puudutava ning töötuskindlustusskeemi osas) ja osaliselt avalike teenistujate eriskeemi (tööõnnetusi, kutsehaigusi,
peretoetusi ja iga-aastast puhkust puudutava sotsiaalkindlustusskeemi osas).
Hof van Cassatie leidis, et on vaja selgitada, kas määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punktis d sisalduva mõistega „avalikud
teenistujad ja nendega võrdsustatud isikud” viidatakse selle väljendi sisule, nagu see on määratletud selle riigi sotsiaalkindlustusskeemis,
millega asjaomane isik on liitunud. Lisaks tõstatas nimetatud kohus küsimuse, kas isikut, kelle staatus on selline nagu M. Baesenil
ja kelle suhtes kohaldatakse teatud sotsiaalkindlustusvaldkondades töötajate sotsiaalkindlustuse üldskeemi ja samas teistes
sotsiaalkindlustusvaldkondades avalike teenistujate eriskeemi, saab käsitada avaliku teenistujaga võrdsustatud isikuna määruse nr 1408/71
artikli 13 lõike 2 punkti d tähenduses.
Neil kaalutlustel otsustas Hof van Cassatie kohtuliku arutamise peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised kaks eelotsuse
küsimust:
„1.      Kas määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d kohaldamisel tuleb väljendit „avalikud teenistujad ja […] nendega võrdsustatud
isikud” tõlgendada selle liikmesriigi sotsiaalkindlustusskeemi alusel, millega asjaomane isik on liitunud?
2.      Juhul kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: kas isikut, kes töötab avalikku teenistusse kuuluva tööandja juures töölepingu
alusel ja kelle suhtes kohaldatakse, tuginedes siseriiklikule sotsiaalkindlustusskeemile, teatud määruse [nr 1408/71] artikli 4
lõikes 1 nimetatud sotsiaalkindlustusliikide osas töötajate sotsiaalkindlustuse üldskeemi, ent [nimetatud määruse] artikli 4
lõikes 1 nimetatud sotsiaalkindlustusliikide osas avalike teenistujate eriskeemi, saab käsitada avaliku teenistujaga võrdsustatud
isikuna määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d tähenduses?”

Eelotsuse küsimused
Kuna mõlema esitatud küsimusega soovitakse teada, kuidas sisustada mõisteid „avalikud teenistujad” ja „nendega võrdsustatud
isikud” määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d tähenduses, siis tuleb neid küsimusi käsitleda koos.
Nende küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada esiteks, kas see, kuidas sisustada mõisteid „avalikud
teenistujad” ja „nendega võrdsustatud isikud” määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d tähenduses, tuleb välja selgitada
ainult selle liikmesriigi siseriikliku õiguse alusel, millele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus, ja teiseks, kas isiku
suhtes, kelle staatus on selline nagu põhikohtuasja vastustajal – kes on ühes liikmesriigis osaliselt hõlmatud avalike teenistujate
sotsiaalkindlustusskeemiga ja osaliselt töötajate sotsiaalkindlustusskeemiga – kohaldatakse seetõttu nimetatud määruse artikli 13
lõike 2 punkti d alusel ainult selle liikmesriigi õigusnorme, millele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus.
Kõigepealt tuleb märkida, et määrusega nr 1408/71 rakendatakse EÜ artiklit 42, mis näeb ette siseriiklike sotsiaalkindlustuse
valdkonna õigusnormide kooskõlastamise, mitte nende ühtlustamise. See säte ei mõjuta seega üksikute liikmesriikide sotsiaalkindlustussüsteemide
vahelisi sisulisi ja menetluslikke erinevusi ega seega ka nendes liikmesriikides töötavate isikute õigusi (vt eelkõige 15. jaanuari
1986. aasta otsus kohtuasjas 41/84: Pinna, EKL 1986, lk 1, punkt 20; 30. jaanuari 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑340/94: de
Jaeck, EKL 1997, lk I‑461, punkt 18, ja 16. juuli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑208/07: von Chamier‑Glisczinski, EKL 2009,
lk I‑6095, punkt 84).
Isikute osas, kellel on õigus tugineda siseriiklike sotsiaalkindlustusskeemide kooskõlastamise sätetele, millega need skeemid
kehtestatakse, viitab kõnealune määrus isikutele, kes on liitunud nende sotsiaalkindlustusskeemidega (eespool viidatud kohtuotsus
de Jaeck, punkt 19).
Lisaks on Euroopa Kohus otsustanud, et määruse nr 1408/71 artikli 1 punktis a ja artikli 2 lõikes 1 kasutatud mõistetega „töötaja”
ja „füüsilisest isikust ettevõtja” viidatakse liikmesriikide sotsiaalkindlustusalastes õigusnormides esitatud määratlustele
ning nende mõistete sisu ei sõltu sellest, kuidas seda tegevust liigitatakse tööõiguse kohaselt (eespool viidatud kohtuotsus
de Jaeck, punkt 19).
Määruse nr 1408/71 isikulise kohaldamisala ja määrusega loodud kollisiooninormide süsteemi loogiline ja ühetaoline tõlgendamine
eeldab, et nimetatud määruse artikli 13 lõike 2 punktis d kasutatud mõistete „avalikud teenistujad” ja „nendega võrdsustatud
isikud” tõlgendamisel kasutatakse ühtesid ja samu põhjendusi ning et lähtutakse nende mõistete tähendusest, mis neile on antud
liikmesriigi sotsiaalkindlustussüsteemi reguleeriva siseriikliku õigusega. Selline tõlgendus on kooskõlas määruse nr 1408/71
üldise mõttega, mis näeb ette õigusnormide kooskõlastamise, aga mitte ühtlustamise.
Mis täpsemalt puudutab M. Baeseni staatust, mille kohta eelotsusetaotluse esitanud kohus järeldas, et tema suhtes kohaldatakse
teatud sotsiaalkindlustuse valdkondades töötajate suhtes kehtivat sotsiaalkindlustuse üldskeemi ja samal ajal teatud valdkondades
osaliselt avalike teenistujate eriskeemi, siis soovib nimetatud kohus teada, kas kirjeldatud isikut tuleb käsitleda avalike
teenistujatega võrdsustatud isikuna määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d tähenduses.
Selles osas tuleb meenutada, et vastavalt määruse nr 1408/71 artikli 2 lõikele 3 kohaldatakse määrust avalike teenistujate
ja kohaldatavate õigusaktide alusel nendega võrdsustatud isikute suhtes, kui nende suhtes kehtivad või on kehtinud sellise
liikmesriigi õigusaktid, mille suhtes käesolev määrus on kohaldatav.
Järelikult toimub isiku liigitamine „avalikuks teenistujaks” või „nendega võrdsustatud isikuks” ainult selle liikmesriigi
õiguse alusel, kellele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus ja iga liikmesriigi ülesanne on määratleda, millises ulatuses
laieneb kõnealustele isikutele sotsiaalkindlustuskaitse.
Määruse nr 1408/71 kohaldamisel ja täpsemalt selle artikli 2 lõike 3 ja artikli 13 lõike 2 punkti d kohaldamisel tuleb seega
käsitada „avalike teenistujatena” ja „nendega võrdsustatud isikutena” isikuid, keda käsitatakse samamoodi selle liikmesriigi
õiguses, kus asub kõnealuse isiku teenistusse võtnud ametiasutus.
Seega ei jää isik, kelle staatus on selline nagu M. Baesenil, väljapoole määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2 punkti d kohaldamisala
ainuüksi põhjusel, et talle kohaldatakse vaid osaliselt selle liikmesriigi avalike teenistujate suhtes kohaldatavat sotsiaalkindlustussüsteemi,
mille territooriumil asub ta teenistusse võtnud ametiasutus.
Eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb vastata kahele esitatud eelotsuse küsimusele, et määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 2
punktis d kasutatud mõisteid „avalikud teenistujad” ja „nendega võrdsustatud isikud” tuleb sisustada ainult selle liikmesriigi
siseriikliku õiguse alusel, millele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus, ja isiku suhtes, kelle staatus on selline nagu
põhikohtuasja vastustajal – kes on selles liikmesriigis osaliselt hõlmatud avalike teenistujate sotsiaalkindlustusskeemiga
ja osaliselt töötajate sotsiaalkindlustusskeemiga – kohaldatakse seetõttu nimetatud määruse artikli 13 lõike 2 punkti d alusel
ainult selle liikmesriigi õigusnorme, millele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:
Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate
töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (muudetud nõukogu 12. mai 1981. aasta määrusega (EMÜ)
nr 1390/81) artikli 13 lõike 2 punktis d kasutatud mõisteid „avalikud teenistujad” ja „nendega võrdsustatud isikud” tuleb
sisustada ainult selle liikmesriigi siseriikliku õiguse alusel, millele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus, ja isiku
suhtes, kelle staatus on selline nagu põhikohtuasja vastustajal – kes on selles liikmesriigis osaliselt hõlmatud avalike teenistujate
sotsiaalkindlustusskeemiga ja osaliselt töötajate sotsiaalkindlustusskeemiga – kohaldatakse seetõttu nimetatud määruse artikli 13
lõike 2 punkti d alusel ainult selle liikmesriigi õigusnorme, millele allub neid teenistusse võtnud ametiasutus.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hollandi.