CELEX: 62008TJ0377
Recurs
Funcție publică
Funcționari
Securitate socială

1.
Funcționari – Asigurări sociale – Asigurare în caz de boală – Cheltuieli ocazionate de boală – Rambursare – Refuz – Reclamație
– Decizie de respingere – Obligația de motivare
[Statutul funcționarilor, art. 90 alin. (2)]
2.
Funcționari – Asigurări sociale – Asigurare în caz de boală – Cheltuieli ocazionate de boală – Rambursare – Refuz – Control
jurisdicțional – Limite
(Statutul funcționarilor, art. 72)
3.
Funcționari – Obligația de solicitudine care incumbă administrației – Luarea în considerare a intereselor funcționarului
[Reglementarea privind asigurarea riscurilor de boală, art. 35 alin. (2)]
1.
Motivarea deciziei de respingere a unei reclamații trebuie să corespundă cu decizia împotriva căreia a fost îndreptată reclamația.
Astfel, atunci când biroul lichidatorului, pe baza avizului favorabil al medicului consultant, refuză rambursarea anumitor
cheltuieli medicale în temeiul articolului 20 din reglementarea comună, iar persoana interesată introduce o reclamație invocând
caracterul prea general sau succint al motivului pe care se întemeiază acest refuz, este permis administrației, pentru a răspunde
la această reclamație, să furnizeze motive mai explicite în cursul procedurii precontencioase. Astfel de motive specifice
referitoare la cazul individual, comunicate înainte de introducerea acțiunii în justiție, trebuie să coincidă cu decizia de
refuz și trebuie considerate ca fiind elemente de informație relevante pentru aprecierea legalității acestei decizii.
(a se vedea punctele 55 și 56)
Trimitere la: Curte 9 decembrie 1993, Parlamentul European/Volger, C‑115/92 P, Rec., p. I‑6549, punctul 22; Curte 23 septembrie
2004, Hectors/Parlamentul European, C‑150/03 P, Rec., p. I‑8691, punctele 47-49; Tribunal 22 martie 1995, Kotzonis/CES, T‑586/93,
Rec., p. II‑665, punctul 105; Tribunal 11 martie 1999, Gaspari/Parlamentul European T‑66/98, RecFP, p. I‑A‑55 și II‑287, punctele
30-33; Tribunal 11 mai 2000, Pipeaux/Parlamentul European, T‑34/99, RecFP, p. I‑A‑79 și II‑337, punctele 18 și 19; Tribunal
6 iulie 2004, Huygens/Comisia, T‑281/01, RecFP, p. I‑A‑203 și II‑903, punctul 107
2.
Controlul instanței nu se extinde la aprecierile medicale propriu‑zise, care trebuie considerate definitive atunci când intervin
în condiții legale.
Luările de poziție ale medicului consultant și ale unui consilier medical, confruntate cu problema pur tehnică dacă un fotoliu
rulant defect, având în vedere materialul utilizat la fabricarea sa și cauza ruperii spătarului, putea în mod rezonabil să
facă obiectul unei reparații sau dacă era justificat, din motive de securitate, să se finanțeze achiziționarea unui nou fotoliu
rulant, nu exprimă nicio apreciere medicală propriu‑zisă. Prin urmare, jurisprudența în materia controlului jurisdicțional
limitat al avizelor medicale nu este aplicabilă într‑o astfel de situație.
(a se vedea punctele 68-70)
Trimitere la: Curte 19 ianuarie 1988, Biedermann/Curtea de Conturi, 2/87, Rec., p. 143, punctul 8; Tribunal 16 martie 1993,
Blackman/Parlamentul European, T‑33/89 și T‑74/89, Rec., p. II‑249, punctul 44; Tribunal 12 mai 2004, Hecq/Comisia, T‑191/01,
RecFP, p. I‑A‑147 și II‑659, punctul 62
3.
Obligația de solicitudine ce revine administrației, care reflectă echilibrul drepturilor și obligațiilor reciproce pe care
le‑a creat statutul în relațiile dintre autoritatea publică și agenții serviciului public, implică în special faptul că, atunci
când se pronunță cu privire la situația unui funcționar, autoritatea ține cont nu numai de interesul serviciului, ci și de
cel al funcționarului vizat.
Autoritatea împuternicită să facă numiri își încalcă obligația de solicitudine atunci când nu ține cont de situația unui reclamant,
funcționar pensionar, care solicită rambursarea cheltuielilor de înlocuire a fotoliului rulant defect al fiicei sale, cu toate
că autoritatea menționată are cunoștință de faptul că reclamantul trăiește într‑un alt stat membru decât fiica sa și că fotoliul
a fost cumpărat în primul stat membru și a fost reparat în cel de al doilea. Această situație face extrem de dificilă sarcina
reclamantului de a demonstra cauza defecțiunii fotoliului și de a dovedi că fiica sa paraplegică are nevoie de un nou fotoliu
pentru a putea duce o viață privată și profesională decentă.
În aceste împrejurări, autoritatea împuternicită să facă numiri trebuie să adopte un rol mai activ în cercetarea cauzei, având
în vedere printre altele o aplicare prin analogie a articolului 35 alineatul (2) din reglementarea comună privind asigurarea
riscurilor de boală pentru funcționarii Comunităților Europene, potrivit căruia administrația, înainte de a se pronunța cu
privire la o reclamație, poate solicita, atunci când conflictul este de ordin medical, avizul unui medic expert, „cheltuielile
aferente expertizei [fiind] în sarcina sistemului comun”. Un astfel de conflict fiind de ordin tehnic, autoritatea menționată
trebuie să se întrebe, prin urmare, dacă este preferabil din punct de vedere financiar să se alăture reclamantului în căutarea
unui expert tehnic, pe cheltuiala sistemului comun de asigurare de boală, sau să aibă în vedere rambursarea cheltuielilor
de achiziționare a unui nou fotoliu rulant, eventual cu o limitare la un anumit plafon.
(a se vedea punctele 87-89)
Trimitere la: Curte 28 mai 1980, Kuhner/Comisia, 33/79 și 75/79, Rec., p. 1677, punctul 22; Curte 29 iunie 1994, Klinke/Curtea
de Justiție, C‑298/93 P, Rec., p. I‑3009, punctul 38; Tribunal 27 septembrie 2006, Lantzoni/Curtea de Justiție, T‑156/05,
RecFP, p. I‑A‑2‑189 și II‑A‑2‑969, punctul 88