CELEX: 62004CJ0009
Direktiiv 88/378/EMÜ
Mänguasjad
Direktiiv 91/338/EMÜ
Suurim lubatud kaadmiumisisaldus

Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 3. mai 1988. aasta direktiivi 88/378/EMÜ mänguasjade ohutust käsitlevate liikmesriikide
õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 187, lk 1; ELT eriväljaanne 13/09, lk 240) II lisa II jaotise punkti 3 ning nõukogu
18. juuni 1991. aasta direktiivi 91/338/EMÜ, millega kümnendat korda muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus-
ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega,
(EÜT L 186, lk 59; ELT eriväljaanne 13/10, lk 293) artikli 1 tõlgendamist.
Nimetatud eelotsusetaotlus esitati Hoge Raad der Nederlanden’is toimuvas kriminaalmenetluses, milles Geharo BV-d (edaspidi
„Geharo”) süüdistatakse selliste mänguasjade laoshoidmises, mille kaadmiumisisaldus ületas Madalmaade õigusaktidest tuleneva
lubatud suurima sisalduse.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigusnormid
Direktiivi 88/378 eesmärk on ühest küljest kõrvaldada liikmesriikidevahelised kaubandustõkked mänguasjade ohutusnõuete ühtlustatud
piirnormide kehtestamise kaudu ning teises küljest tagada tarbija, eelkõige lapse tõhus kaitse ohtude eest, mis kaasnevad
selliste mänguasjade kasutamisega.
Selle eesmärgi saavutamiseks on ülalnimetatud direktiivi artikli 2 lõikes 1 sätestatud, et „[m]änguasju võib turule viia ainult
siis, kui nad ei kahjusta kasutajate või kolmandate isikute ohutust ja/või tervist, kui neid kasutatakse ettenähtud või eeldataval
viisil, pidades silmas laste normaalset käitumist”.
Sama direktiivi artikkel 3 näeb ette, et „[l]iikmesriigid rakendavad kõiki vajalikke meetmeid, tagamaks, et mänguasju, mis
ei täida II lisas sätestatud olulisi ohutusnõudeid, ei oleks võimalik turule viia”.
Nimetatud II lisa, mille pealkiri on „Mänguasjade olulised ohutusnõuded”, II jaotise punkti 3 alapunkt 1 näeb ette:
„Mänguasjad tuleb kavandada ja konstrueerida nii, et […] ei põhjustaks nad ohtu tervisele ega füüsilise vigastuse ohtu allaneelamisel,
sissehingamisel või naha, limaskestade või silmadega kokkupuutumisel.
Nad peavad igal juhul olema vastavuses ühenduse asjakohaste õigusaktidega, mis käsitlevad teatavaid tootekategooriaid või
teatud ohtlike ainete ja valmististe keelamist, kasutamise piiramist või märgistamist”.
Sama lisa II jaotise punkti 3 alapunkt 2 sätestab:
„Eriti ei tohi mänguasjade kasutamisest tulenev biosaadavus laste tervise huvides ületada järgmisi päevaseid piirnorme:
[…]
kaadmium: 0,6 μg,
[…]
või muid väärtusi, mis teaduslike tõendite alusel ühenduse õigusaktidega nende või muude ainete jaoks võidakse kehtestada.
Nende ainete biosaadavuse all mõistetakse toksikoloogiliselt olulist lahustuvat ekstrakti.”
Nõukogu 27. juuli 1976. aasta direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate
ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega (EÜT L 262, lk 201; ELT eriväljaanne 13/03, lk 317) artikli 1
lõige 1 sätestab:
„Käesolev direktiiv käsitleb lisas loetletud ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piiramist ühenduse liikmesriikides,
ilma et see piiraks muude asjakohaste ühenduse sätete kohaldamist.”
Direktiivi 76/769 on muudetud eelkõige direktiiviga 91/338, mille eesmärk on ühest küljest ühtlustada liikmesriikide normid,
mis puudutavad kaadmiumisisaldusega toodete turustamist ja kasutamist, ning teisest küljest võidelda keskkonna kaadmiumiga
saastamise vastu ja kaitsta inimeste tervist.
Direktiivi 91/338 artikkel 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Direktiivi 76/769/EMÜ I lisa muudetakse nii, nagu on sätestatud käesoleva direktiivi lisas. Siiski ei kohaldata neid uusi
sätteid kaadmiumi sisaldavate toodete suhtes, mis on juba hõlmatud muude ühenduse õigusaktidega.”
Direktiiviga 91/338 direktiivi 76/769 I lisasse tehtud muudatus seisnes uue punkti 24 lisamises, milles on seoses teatava
hulga toodetega loetletud kaadmiumi ja selle ühendite kolm kasutusviisi – värvimine, stabiliseerimine ja pindade kadmeerimine
– ning mis reguleerib eelnimetatu kasutamist.
Vastavalt punkti 24 alapunktile 1.1. ei tohi turustada kaadmiumiga värvitud valmistooteid ega tootekomponente, mis on valmistatud
samas punktis loetletud ainetest ja valmististest, kui nende kaadmiumisisaldus ületab 0,01% plastikmaterjali massist.

Siseriiklikud õigusnormid
29. mai 1991. aasta kaubaseaduse (Warenwetbesluit Speelgoed) (Stb. 1991, nr 269) alusel vastuvõetud mänguasju käsitleva määrusega
võeti siseriiklikku õigusesse üle direktiiv 88/378. Selle määruse II lisa lõige 11 kehtestab ohtlikke aineid ja valmistisi
sisaldavate mänguasjade ohutusnõuded ning kaadmiumi biosaadavuse päevase piirnormi kuni 0,6 mikrogrammi.
Süükspandava tegevuse toimumise ajal keelas 12. oktoobri 1990. aasta kaadmiumi käsitleva määruse, mis võeti vastu keskkonnaohtlikke
aineid käsitleva seaduse (Cadmiumbesluit Wet Milieugevaarlijke Stoffen) (Stb. 1990, nr 538) alusel direktiivide 76/769 ja
91/338 siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks, artikli 2 lõige 1 kaadmiumisisaldusega toodete valmistamise, Madalmaadesse importimise,
kolmandatele isikutele üleandmise ning kaubaladudes hoidmise.
Kaadmiumi käsitleva määruse artikli 1 kohaselt loetakse kaadmiumisisaldusega toodeteks eelkõige „sellised tooted, mille puhul
on kaadmiumi kasutatud stabilisaatorina, pigmendina või kattekihina, ning tooted, mille kunstmaterjalide või värvainete kaadmiumisisaldus
on suurem kui 50 mg/kg”.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Veebruaris 1999 Inspectie Gezondheidsbescherming Waren en Veterinaire zaken’i (tervisekaitseinspektsioon, mis tegeleb kaupade
ja veterinaartoodetega) poolt läbiviidud kontrolli käigus selgus, et Geharo hoidis laos mänguasju, mille kaadmiumisisaldus
oli suurem kui 100 mg/kg.
Kõnealune äriühing mõisteti esimese astme kohtus õigeks tema vastu esitatud süüdistuste osas, kuid mõisteti apellatsioonimenetluses
süüdi kaadmiumi käsitleva määruse rikkumise eest.
Geharo esitas kassatsioonkaebuse, milles ta väitis, et kõnealuse määruse kohaldamine on vastuolus ühenduse direktiividega.
Sellega seoses tõdeb ta, et direktiiv 88/378 sisaldab kaadmiumi spetsiifilisi piirnorme, mis on mänguasju käsitlevasse määrusesse
üle võetud ning millele asjaomased mänguasjad vastavad. Kuna direktiivi 91/338 artikli 1 teise lause kohaselt ei kohaldata
seda direktiivi kaadmiumi sisaldavate toodete suhtes, mis on juba muude ühenduse õigusaktidega hõlmatud, siis ei saa nimetatud
direktiivi, milles sisalduvad piirnormid võeti üle kaadmiumi käsitleva määrusega, asjaomaste mänguasjade suhtes kohaldada.
Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad der Nederlanden menetluse peatada ning esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi [91/338] artikli 1 teine lause välistab selle direktiiviga kehtestatud piirnormide, mis puudutavad kõnealuse
direktiivi lisas äratoodud (valmis)toodete ja tootekomponentide kaadmiumisisaldust, kohaldamist mänguasjade suhtes direktiivi
[88/378] tähenduses?”

Eelotsuse küsimus
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib sisuliselt seda, kas direktiivi 91/338 artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et see säte
välistab direktiiviga kehtestatud lubatud ülemmäärast suurema kaadmiumisisaldusega toodete turustamise keelu kohaldamise direktiivi
88/378 kohaldamisalasse kuuluvate mänguasjade suhtes.
Sellega seoses tuleb mainida, et nii direktiiv 88/378 kui ka direktiiv 91/338 kehtestavad kaadmiumisisalduse piirnormid. Ometi
on need piirnormid erinevad ning vastavad erinevatele eesmärkidele.
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 39–42 tõdes, puudutab direktiivi 91/338 I lisaga direktiivi 76/769 lisatud 0,01-protsendiline
suurim sisaldus plastikmaterjali massist kaadmiumipõhiste värvidega värvitud toodete puhul suurimat kaadmiumikogust, mida
toode võib sisaldada, samas kui biosaadavuse piirnorm 0,6 mikrogrammi, mis on kehtestatud direktiivi 88/378 II lisa II jaotise
punkti 3 alapunktiga 2, näitab aine, antud asjas kaadmiumi levimise ja organismi imendumise võimet.
Asjaolu, et direktiivis 88/378 ja direktiivis 91/338 kehtestatud piirnormid on erinevate väärtustega, tuleneb nende direktiivide
erinevatest eesmärkidest. Kaadmiumi biosaadavuse päevast piirnormi kehtestava direktiivi 88/378 eesmärk on kaitsta mänguasja
kasutajat ohtude eest, mis tulenevad toote keemilistest omadustest selle kasutamisel, samas kui tootes kaadmiumi sisaldust
piirav direktiiv 91/338 on osa poliitikast, mille eesmärk on üldiselt kaitsta elanikkonda kaadmiumi keskkonda levimise eest.
Kui arvestada nimetatud piirnormide erinevat sisu ja eesmärki, siis direktiiviga 91/338 ette nähtud kaadmiumi koguselise piirnormi
kohaldamine direktiivi 88/378 kohaldamisalasse kuuluvate mänguasjade suhtes ei ole vastuolus samade mänguasjade suhtes direktiivis
88/378 kehtestatud biosaadavuse piirnormi kohaldamisega.
Seda järeldust ei mõjuta direktiivi 91/338 artikkel 1, mille kohaselt ei kohaldata selle direktiiviga lisatud sätteid kaadmiumi
sisaldavate toodete suhtes, mis on juba hõlmatud muude ühenduse õigusaktidega.
Direktiiviga 91/338 lisatud sätteid ei tule tõlgendada nii, et need välistavad kaadmiumisisalduse piirnormide igasuguse kumulatiivse
kohaldamise. Sellega seoses tuleb meeles pidada, et selle direktiivi eesmärk on lisada teatavad kaadmiumi puudutavad piirnormid
direktiivi 76/769 I lisasse. Direktiiv 91/338 ei muutnud direktiivi 76/769 artikli 1 lõiget 1, vastavalt millele kohaldatakse
I lisas loetletud ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piiranguid, ilma et see piiraks muude asjakohaste
ühenduse sätete kohaldamist.
Arvestades nende teineteist täiendavat olemust, ei välista direktiiviga 88/378 kehtestatud kaadmiumi biosaadavuse piirnormi
kohaldamine mänguasjade suhtes direktiivis 91/338 sätestatud kaadmiumi koguselise piirnormi kohaldamist samade mänguasjade
suhtes.
Direktiiv 88/378 ise eeldab selles sätestatud piirnormide ja muude asjakohaste ühenduse piirnormide kumulatiivset kohaldamist.
Tegelikult on selle direktiivi II lisa II jaotise punkti 3 alapunktis 1 sätestatud, et mänguasjad peavad igal juhul olema
vastavuses ühenduse asjakohaste õigusaktidega, mis käsitlevad teatavaid tootekategooriaid või teatud ohtlike ainete ja valmististe
keelamist, kasutamise piiramist või märgistamist.
Järelikult tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 91/338 artikli 1 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et see säte
ei välista direktiiviga kehtestatud lubatud ülemmäärast suurema kaadmiumisisaldusega toodete turustamise keelu kohaldamist
direktiivi 88/378 kohaldamisalasse kuuluvate mänguasjade suhtes.

Kohtukulud
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
Nõukogu 18. juuni 1991. aasta direktiivi 91/338/EMÜ, millega kümnendat korda muudetakse direktiivi 76/769/EMÜ liikmesriikide
õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta seoses teatavate ohtlike ainete ja valmististe turustamise ja kasutamise piirangutega,
artikli 1 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et see säte ei välista direktiiviga kehtestatud lubatud ülemmäärast suurema kaadmiumisisaldusega
toodete turustamise keelu kohaldamist nõukogu 3. mai 1988. aasta direktiivi 88/378/EMÜ mänguasjade ohutust käsitlevate liikmesriikide
õigusaktide ühtlustamise kohta kohaldamisalasse kuuluvate mänguasjade suhtes.
Allkirjad
Kohtumenetluse keel: hollandi.