CELEX: 62002CJ0411
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Ebaõige ülevõtmine
Direktiiv 98/10/EÜ
Telekommunikatsioon
Mõisted "põhitasemel üksikasjalik arve" ja "veel üksikasjalikum arve"

Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagis Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Austria Vabariik sätestas arve, millel näidatakse
üksnes summade loetelu kulu liikide alusel ja mis ei ole piisavalt üksikasjalik, et tagada tõhus tarbijapoolne jälgimine ja
kontroll, siis on Austria Vabariik rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/10/EÜ avatud
võrgu pakkumise kohaldamise kohta kõneside suhtes ja telekommunikatsiooni universaalteenuse kohta konkurentsitingimustele
vastavas keskkonnas (EÜT L 101, lk 24; edaspidi „direktiiv”) artikli 14 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigusaktid
Vastavalt direktiivi artikli 1 lõike 1 teisele lõigule on direktiivi eesmärk tagada kvaliteetse üldkasutatava püsitelefonsideteeninduse
kättesaadavus kogu ühenduse piires ning määratleda teenuste kogum, millele peaksid universaalteeninduse kontekstis konkreetseid
siseriiklikke tingimusi arvesse võttes taskukohase hinnaga juurde pääsema kõik kasutajad, sealhulgas tarbijad.
Selleks sätestab direktiivi artikkel 14, mille pealkiri on „Üksikasjalike arvete esitamine, toonvalimine ja valikulised kõnepiirangud”:
„1. Tagamaks, et kasutajatel on niipea kui võimalik üldkasutatava püsitelefonsidevõrgu kaudu juurdepääs järgmistele võimalustele:
–      […]
–      taotluse korral üksikasjalike arvete saamine ja valikulised kõnepiirangud,
võivad liikmesriigid määrata ühe operaatori või mitu operaatorit, kes pakuvad neid võimalusi enamikule telefonikasutajatele
enne 31. detsembrit 1998, ning tagada, et need võimalused on üldkasutatavad 31. detsembriks 2001.
[…]
2. Vastavalt nõuetele asjakohastes õigusaktides, mis käsitlevad isikuandmete ja eraelu kaitset, nagu direktiivis 95/46/EÜ
ja direktiivis 97/66/EÜ, näidatakse üksikasjalikel arvetel piisavalt üksikasju võimaldamaks kontrollida üldkasutatava püsitelefonsidevõrgu
ja üldkasutatavate püsitelefonsideteenuste kasutamisel tekkinud kulusid.
Põhitasemel üksikasjalikud arved peavad olema kasutajale kättesaadavad ilma lisakuludeta. Asjakohastel puhkudel võidakse abonentidele
mõistlike tariifidega või tasuta pakkuda lisaüksikasju. Siseriiklikud reguleerivad asutused võivad ette näha üksikasjalike
arvete põhitaseme.
Lähteabonendile esitatavas üksikasjalikus arves ei eristata kõnesid, mis on lähteabonendile tasuta, sealhulgas kõnesid abiliinidele.”

Siseriiklikud õigusaktid
Telekommunikationsgesetz’i (telekommunikatsiooni föderaalseadus, BGB1. I, nr 10/1997; edaspidi „TKG”) ja nelja määruse eesmärk
on direktiivi ülevõtmine. TKG artikli 94 lõige 1, mille eesmärk on direktiivi artikli 14 lõike 2 ülevõtmine, sätestab:
„1. Abonendi kulud tuleb märkida arvele, mis koosneb summade loetelust kulu liikide alusel. Kui abonent seda nõuab, peab arve
olema üksikasjalik või sisaldama muid üksikasju vastavalt lepingus ettenähtud tingimustele. Arvetele, mis on üksikasjalikumad
kui põhitasemel arved, võib lepingu tingimustes ette näha tasu. Selle tasu suurus tuleb määrata üksikasjalikuma arve esitamise
kulude alusel.
[…]”.

Kohtueelne menetlus
Austria Vabariik teatas direktiivi ülevõtmisest Austria õigusesse 23. septembril 1998 ja saatis komisjonile TKG teksti koos
mitmete kohaldamissätetega.
20. aprillil 2001 esitas komisjon reservatsiooni seoses direktiivi artikli 14 lõike 2 õige ülevõtmisega ja andis EÜ artikli
226 alusel Austriale võimaluse esitada kahe kuu jooksul oma seisukoht.
20. juunil 2001 teatasid Austria ametiasutused komisjonile, et nende hinnangul vastab TKG artikkel 94 direktiivi artikli 14
lõike 2 nõuetele. Nende arvates on TKG artiklis 94 ettenähtud põhitasemel arve piisavalt üksikasjalik, et võimaldada kasutajal
tõhusalt kontrollida ja jälgida oma telefonikulusid vastavalt direktiivi eesmärgile.
Kuna Austria põhitasemel üksikasjalik arve ei võimaldanud tarbijatel oma telefonikulusid kontrollida piisavalt tõhusalt, saatis
komisjon 20. detsembril 2001 põhjendatud arvamuse ja kutsus Austria Vabariiki võtma vastu direktiivi täitmiseks vajalikud
õigus- ja haldusnormid kahe kuu jooksul selle arvamuse kättesaamisest.
Kuna Austria valitsus kinnitas 27. veebruaril 2002 oma seisukohta, et direktiivi artikli 14 lõige 2 on siseriiklikusse õigusesse
õigesti üle võetud, otsustas komisjon esitada käesoleva hagi.

Hagi
Komisjon heidab Austria Vabariigile ette, et ta ei täitnud direktiivi artikli 14 lõike 2 sätteid, mille kohaselt tuleb üksikasjalikel
arvetel näidata piisavalt üksikasju võimaldamaks kontrollida ja jälgida üldkasutatava telefonsidevõrgu kasutamisel tekkinud
kulusid.
Komisjoni arvates ei ole Austria õigus selle nõudega kooskõlas. TKG artikkel 94 lõige 1, kus sätestatakse, et telefoniteenuste
osutajad koostaksid arve, mis üksnes „koosneb summade loetelust kulu liikide alusel”, lubab operaatoritel praktikas kulude
loetelu näitamist kõne liigi järgi, jättes iga kõne arvel eristamata.
Selliste arvete alusel võiks abonent üksnes järeldada, et ta on arvel esitatud ajavahemiku jooksul teinud teatava arvu erinevate
tariifidega kõnesid teatava kogusumma eest. Selline arve ei võimalda kontrollida tehtud kõne kuupäeva või seda, millisele
numbrile helistati ega taga abonendile võimalust oma kulusid tõhusalt jälgida ja kontrollida.
Austria valitsus vaidleb direktiivi sellisele tõlgendusele ja komisjoni hinnangule vastu. Austria valitsuse arvates on TKG
artikli 94 sätted, mis nõuavad põhitasemel üksikasjalikul arvel summade loetelu näitamist tariifi liikide alusel, direktiivi
artikli 14 lõike 2 nõuetega kooskõlas.
Viimati nimetatud säte ega direktiivi üldeesmärk ei eelda, et arvel oleksid näidatud helistamiste kuupäev ja numbrid, et abonendil
oleks võimalik oma kulusid tõhusalt jälgida ja kontrollida.
Austria valitsus väidab, et teave, mille TKG artikkel 94 ette näeb, võimaldab kohe märgata arusaamatusi ja vigu, kui võrrelda
arvel esitatud kõneliikide alusel loetletud summasid eelmistel arvetel esitatud summadega. Ta rõhutab, et selline võrdlus
võimaldab arvetel näidatud summasid jälgida, kontrollides suurenenud kuluga kõneliike või tehes kindlaks varasematest keskmiselt
arvukamaid või pikemaid kõnesid.
Kuigi direktiivi artikli 14 lõige 2 eriti täpselt ei sätesta, millist teavet peab põhitasemel üksikasjalikul arvel kindlasti
näitama, kehtestab direktiiv teabe miinimumtaseme, mis on tingitud vajadusest võimaldada abonentidel jälgida ja kontrollida
üldkasutatava püsitelefonsidevõrgu kasutamisel tekkinud kulusid.
Nagu komisjon on märkinud, TKG artikli 94 lõikes 1 ettenähtud arve, mis võimaldab abonendil üksnes järeldada, et ta on arvel
näidatud ajavahemiku jooksul teinud teatava arvu erinevate tariifidega kõnesid teatava kogusumma eest, ei võimalda arve abil
abonentidel oma kulusid jälgida ja kontrollida.
Ilma et oleks vaja teha kindlaks, kas põhitasemel üksikasjalik arve peab arvestama iga tegurit, mis määrab kindlaks iga kõne
maksumuse, peab tõdema, et Austria põhitaseme üksikasjaliku arve alusel ei ole võimalik teha kindlaks erinevate tariifidega
tehtud igat kõnet eraldi ja järelikult kontrollida, kas kõne tegelikult toimus.
Arve, millel näidatakse üksnes kõnede arv, kasutatud tariifide koguarv ja neile vastav koguhind, ei võimalda seega jälgida
ja kontrollida üldkasutatava püsitelefonsidevõrgu kasutamisel tekkinud kulusid, mida nõutakse direktiivi artikli 14 lõikes
2.
Selline järeldus ei ole vastuolus Austria valitsuse väitega, mille kohaselt peaks välistama põhitasemel üksikasjaliku arve
suhtes TKG artiklis 94 sätestatust üksikasjalikumate andmete kindlaksmääramise, kuna see muudaks üleliigseks ja mõttetuks
direktiivi artikli 14 lõikes 2 sätestatud võimaluse anda välja üksikasjalikumaid arveid, ega ka tema väitega, et arved, mis
sisaldavad komisjoni nõutavaid üksikasju, sisaldaks kindlasti eraelu ja isikuandmete kaitset käsitlevate õigusaktidega vastuolus
olevat teavet.
Esiteks tuleb märkida, et ehkki põhitasemel üksikasjalikul arvel esitataks TKG artikli 94 lõikes 1 nõutust täpsemad andmed,
et täita direktiivi artikli 14 lõiget 2, ei muutuks selle tagajärjel täiesti tühiseks viimati mainitud sättes selgelt lubatav
võimalus koostada arveid, mis sisaldaks täpsemaid andmeid.
Tegelikult on veel võimalik ette näha muul tasemel andmeid, mille alusel abonendid, nagu on kirjeldatud kohtujuristi ettepaneku
punktides 50 ja 51 esitatud näidetes, võiksid saada oma arvetele täiendavaid andmeid, mille abil on neil oma kulutusi lihtsam
kontrollida või saada muud teavet telefoniteenuste kasutamise kohta. Lisaks ei saa välistada, et direktiivi artikli 14 lõike
2 kolmandas lõigus ettenähtud tasuta kõnesid, mida ei näidata helistava abonendi üksikasjalikumas arves, võidaks näidata veel
täpsemal arvel.
Väite osas, mille kohaselt komisjoni nõutud üksikasju sisaldavad arved sisaldaksid teavet, mis oleks eraelu ja isikuandmete
kaitset käsitlevate õigusaktidega vastuolus, tuleb märkida, et Austria valitsus ei ole selle väite kinnituseks esitanud ühtegi
argumenti, mis võimaldaks kohtul hinnata, kas see väide on põhjendatud.
Neil asjaoludel tuleb sedastada, et kuna Austria Vabariik sätestas arve, millel näidatakse üksnes summade loetelu kulu liikide
alusel ja mis ei ole piisavalt üksikasjalik, et tagada tõhus tarbijapoolne jälgimine ja kontroll, siis on Austria Vabariik
rikkunud direktiivi artikli 14 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Austria Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtulud jätta
tema kanda.
Esitatud põhjendustest lähtudes
EUROOPA KOHUS (teine koda)
otsustab:
1.
Kuna Austria Vabariik sätestas arve, millel näidatakse üksnes summade loetelu kulu liikide alusel ja mis ei ole piisavalt
üksikasjalik, et tagada tõhus tarbijapoolne jälgimine ja kontroll, siis on Austria Vabariik rikkunud Euroopa Parlamendi ja
nõukogu 26. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/10/EÜ avatud võrgu pakkumise kohaldamise kohta kõneside suhtes ja telekommunikatsiooni
universaalteenuse kohta konkurentsitingimustele vastavas keskkonnas artikli 14 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.
2.
Mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.