CELEX: 62009CJ0296
Szociális biztonság
1408/71/EGK rendelet
A 13. cikk (2) bekezdésének d) pontja
A köztisztviselőnek »minősülő személyek« fogalma
Hatósággal kötött munkaszerződés

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1981. május 12‑i 1390/81/EGK tanácsi rendelettel (HL L 143., 1. o.; magyar nyelvű
különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 222. o.) módosított, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó munkavállalókra
és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet (HL L 149., 2. o.; magyar
nyelvű különkiadás 5. fejezet, 1. kötet, 35. o.) (a továbbiakban 1408/71 rendelet) 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti
„köztisztviselő és köztisztviselőnek minősülő [más] személy” fogalmának értelmezésére vonatkozik.
A kérelmet M. Baesen és a Vlaamse Gemeenschap (Flamand Közösség) közötti, Belgiumban jogtalanul fizetett társadalombiztosítási
járulékok miatti kártérítés követelése tárgyában indult peres eljárás keretében terjesztették elő.

Jogi háttér

Az uniós szabályozás
Az 1408/71 rendelet „A rendelet személyi hatálya” című 2. cikke (3) bekezdésében kimondja:
„E rendelet vonatkozik köztisztviselőkre, valamint azokra is, akik az alkalmazandó jogszabályoknak megfelelően köztisztviselőnek
minősülnek, ha azok egy tagállam olyan jogszabályainak hatálya alá tartoznak vagy tartoztak, amelyekre e rendelet vonatkozik.”
Az 1408/71 rendelet „A rendelet alkalmazási köre” című 4. cikke ekképp rendelkezik:
„(1)      E rendelet alkalmazandó a következő szociális biztonsági ágakat érintő valamennyi jogszabályra:
a)      betegségbiztosítási és anyasági ellátások;
b)      rokkantsági ellátások, beleértve a rokkantak keresőképességének fenntartását vagy javítását célzó ellátásokat is;
c)      öregségi ellátások;
d)      túlélő hozzátartozó számára nyújtott ellátások;
e)      munkahelyi balesetekkel és foglalkozási megbetegedéssel kapcsolatos ellátások;
f)      haláleseti juttatások;
g)      munkanélküli‑ellátások;
h)      családi ellátások.
[…]
(4)      E rendelet nem alkalmazható […] a köztisztviselőkre és köztisztviselőnek minősülő személyekre vonatkozó különleges rendszerekre.”
Ugyanezen rendelet „Általános szabályok” című 13. cikke előírja:
„(1)      A 14. cikk c) pontjára [helyesen: 14c. cikkre] is figyelemmel, a rendelet hatálya alá tartozó személyekre csak egy tagállam
jogszabályai alkalmazandóak. E jogszabályokat e cím rendelkezései szerint kell meghatározni.”
(2)      A 14–17. cikk rendelkezéseire is figyelemmel:
a)      egy tagállam területén alkalmazott személy e tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik, még abban az esetben is, ha egy
másik tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, vagy ha az őt alkalmazó vállalkozás vagy magánszemély székhelye vagy lakóhelye
egy másik tagállam területén található;
[…]
d)      a köztisztviselők és a köztisztviselőnek minősülő más személyek azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartoznak, amely
tagállam jogszabályainak hatálya alá az őket alkalmazó közigazgatási szerv tartozik;
[…]”

A nemzeti szabályozás
A munkavállalók szociális biztonságáról szóló 1944. december 28‑i törvényerejű rendelet módosításáról szóló, 1969. június
27‑i törvény 1. cikkének (1) bekezdése értelmében e törvényt az egymással munkaszerződés alapján kapcsolatban álló munkavállalókra
és munkáltatókra kell alkalmazni.
A fent említett törvény 2. cikke (1) bekezdésének 2. pontja szerint a király a Miniszterek Tanácsa által kibocsátott rendelettel,
a Nationale Arbeidsraad (nemzeti munkaügyi tanács) véleményének kikérését követően az e törvény 5. cikkben felsorolt egy vagy
több szabályozásra korlátozhatja e törvény alkalmazhatóságát a munkavállalók általa meghatározott csoportjai tekintetében.
Az 1969. június 27‑i törvény végrehajtásáról szóló, 1969. november 28‑i királyi rendelet 9. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik,
hogy a Királyság és a tartományok által, valamint a tartományoknak alárendelt intézményeknél munkaszerződéssel foglalkoztatott
személyek tekintetében a törvény alkalmazhatósága az e cikk (1) bekezdésének első albekezdésében hivatkozott szabályozásokra
korlátozódik, azaz a kötelező betegség‑ és rokkantsági biztosításra, a munkavállalók öregségi és túlélő hozzátartozói nyugdíjára,
valamint a munkavállalók munkahelyteremtésére és munkanélküliségére vonatkozó szabályozásra.
A közigazgatás területén a munkahelyi balesetekből, a munkába járás során bekövetkezett balesetekből, valamint a foglalkozási
megbetegedésekből eredő károk megtérítéséről szóló, 1967. július 3‑i törvény 1. cikke (1) bekezdésének 3. pontja értelmében
az e törvényben meghatározott szabályozást a Közösségek és Régiók közigazgatása és egyéb végrehajtó szervei által határozatlan
időre foglalkoztatott, valamint próbaidős, ideiglenes vagy kisegítő alkalmazottakra, valamint a munkaszerződés alapján alkalmazott
személyzetre kell alkalmazni.

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
M. Baesen, belga állampolgár, 1988‑tól a Flamand Közösségnél dolgozik, a befektetéseket felügyelő munkatársként. Stockholmban
(Svédország) végezte munkáját előbb határozott, majd határozatlan idejű munkaszerződés alapján.
A Flamand Közösség 1996. október 7‑én megszüntette a fent említett munkaszerződést, és tizenkét havi munkabérnek megfelelő
végkielégítést fizetett neki. M. Baesen keresetet nyújtott be az Arbeidsrechtbank te Brusselhez (brüsszeli munkaügyi bíróság)
további végkielégítés, valamint a munkaviszony jogellenes megszüntetése miatti kártérítés megfizetése iránt. Az ezt követő
bírósági eljárás, nevezetesen az Arbeidshof te Brussel (brüsszeli másodfokú munkaügyi bíróság) előtti fellebbezés során továbbá
19 874,74 eurót követelt azon társadalombiztosítási járulékok miatti kártérítés címén, amelyeket véleménye szerint jogtalanul
fizetett Belgiumban.
Az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja értelmében a köztisztviselők és a köztisztviselőnek minősülő más
személyek azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartoznak, amely tagállam jogszabályainak hatálya alá az őket alkalmazó
közigazgatási szerv tartozik. Márpedig M. Baesen szerint, mivel a Flamand Közösség „munkavállalóként” és nem „köztisztviselőként”
alkalmazta, az 1408/71 rendelet általános rendelkezései alkalmazandók rá. Következésképpen a svéd szociális biztonsági rendszer
hatálya alá tartozik, amiből az következik, hogy nem kellett volna a belga szociális biztonsági rendszernek járulékokat fizetnie.
Az Arbeidshof te Brussel másodfokú ítéletében indokolatlannak minősítette a M. Baesen fizetéséből Belgiumban levont összegeket.
Úgy ítélte meg, hogy az utóbbi a svéd szociális biztonsági rendszer hatálya alá tartozott az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének
a) pontja alapján, amely úgy rendelkezik, hogy egy tagállam területén alkalmazott személy e tagállam jogszabályainak hatálya
alá tartozik, még abban az esetben is, ha egy másik tagállam területén rendelkezik lakóhellyel, vagy ha az őt alkalmazó vállalkozás
vagy magánszemély székhelye vagy lakóhelye egy másik tagállam területén található.
A fent említett bíróság úgy ítélte meg, hogy M. Baesen és a Flamand Közösség között határozatlan idejű munkaszerződés állt
fenn, és így munkavállalói minőséggel rendelkezett, nem vonatkozott rá a köztisztviselői személyzeti rendszer jellemzője,
az állás állandósága, továbbá a szerződéses alkalmazottakra alkalmazandó személyzeti szabályzat értelmében nem – a köztisztviselőkéhez
hasonló –hierarchikus, hanem funkcionális feladatkörrel rendelkezett.
A másodfokon eljáró bíróság e megfontolások alapján úgy ítélte meg, hogy az alperes „munkavállalói” minőséggel rendelkezett,
és nem az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti „köztisztviselőhöz hasonló személy” minőségével,
ily módon a munkavégzés helye szerinti állam, vagyis a Svéd Királyság szociális biztonsági rendszere vonatkozott rá, és ezért
jogellenesen vonták le Belgiumban a társadalombiztosítási járulékokat.
A Flamand Közösség felülvizsgálati kérelmet terjesztett elő az Arbeidshof te Brussel ítélete ellen. Lényegében azt állította,
hogy e bíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor nem tekintette M. Baesent az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének
d) pontja szerinti „köztisztviselőhöz hasonló személynek”, és úgy ítélte meg, hogy e rendelet 13. cikke (2) bekezdésének a) pontja
alapján a svéd szociális biztonsági rendszer volt alkalmazandó.
A felülvizsgálati kérelem elbírálása során a Hof van Cassatie (Semmítőszék) megállapította, hogy a szociális biztonság területére
vonatkozó belga jogszabályok releváns rendelkezéseiből következik, hogy a Flamand Közösség szerződéses alkalmazottai részben
a munkavállalókra vonatkozó, általános szociális biztonsági rendszer (a kötelező betegség‑ és rokkantsági biztosítás, az öregségi
és túlélő hozzátartozói nyugdíj, valamint a munkahelyteremtésre és munkanélküliségre vonatkozó szabályozás tekintetében),
részben pedig a köztisztviselőkre vonatkozó különleges rendszer hatálya alá tartoznak (a munkahelyi balesetre és foglalkozási
betegségekre, valamint a gyermekek után járó különjuttatásokra és az éves szabadságra vonatkozó szabályozás tekintetében).
A Hof van Cassatie úgy ítéli meg, hogy meg kell határozni, hogy a „köztisztviselők és köztisztviselőnek minősülő [más] személyek”
1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontjában szereplő fogalma e kifejezés azon nemzeti szociális biztonsági rendszer
szerinti tartalmára utal‑e, amelyhez az érintett személy tartozik. E bíróság továbbá azt a kérdést teszi fel, hogy az 1408/71
rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti köztisztviselőnek minősülő más személynek kell‑e tekinteni a M. Baesen
helyzetében lévő olyan személyt, aki egyes szociális biztonsági ágak tekintetében a munkavállalókra vonatkozó általános szociális
biztonsági rendszer hatálya alatt áll, míg más szociális biztonsági ágak tekintetében a köztisztviselőkre vonatkozó különös
rendszer hatálya alá tartozik.
E körülmények alapján határozott úgy a Hof van Cassatie, hogy felfüggeszti az eljárását, és előzetes döntéshozatal céljából
a következő két kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„1)      Az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja alkalmazásában a »köztisztviselők és köztisztviselőnek minősülő [más]
személyek« kifejezést azon nemzeti szociális biztonsági rendszer alapján kell‑e értelmezni, amelyhez az érintett személy tartozik?
2)      Amennyiben az első kérdésre igenlő válasz adandó: az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti köztisztviselőnek
minősülő más személynek kell‑e tekinteni azt a közszolgálati munkáltatónál munkaszerződéssel alkalmazott személyt, aki az
[1408/71] rendelet 4. cikkének (1) bekezdése szerinti egyes szociális biztonsági ágakra vonatkozó nemzeti szabályozás alapján
a munkavállalókra vonatkozó általános szociális biztonsági rendszer hatálya alatt áll, míg az [e] rendelet 4. cikke (1) bekezdésének
e) pontjában szereplő más szociális biztonsági ágak tekintetében a köztisztviselőkre vonatkozó különös rendszer hatálya alá
tartozik?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Mivel mindkét előterjesztett kérdés annak meghatározására irányul, hogyan kell az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének
d) pontja szerinti „köztisztviselők” és „köztisztviselőnek minősülő más személyek” fogalmát érteni, e kérdéseket együtt kell
megvizsgálni.
A kérdést előterjesztő bíróság kérdései lényegében arra irányulnak, hogy egyfelől az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének
d) pontja szerinti „köztisztviselők” és a „köztisztviselőnek minősülő más személyek” fogalmát kizárólag azon tagállam nemzeti
jogának rendelkezései alapján kell‑e meghatározni, amelynek hatálya alá a munkáltató közigazgatási szerv tartozik, és másfelől
az alapügy alperesének helyzetében lévő olyan személy, aki valamely tagállamban részben a köztisztviselőkre, részben pedig
a munkavállalókra vonatkozó szociális biztonsági rendszer hatálya alá tartozik, az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének
d) pontjában szereplő előírásoknak megfelelően kizárólag azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozik‑e, amely tagállam
jogszabályainak hatálya alá az őt alkalmazó közigazgatási szerv tartozik.
Legelőször is meg kell jegyezni, hogy az 1408/71 rendelet az EK 42. cikket hajtja végre, amely a tagállamok jogszabályainak
koordinálását, nem pedig harmonizációját írja elő. E rendelkezés nem érinti az egyes tagállamok szociális biztonsági rendszerei
közötti anyagi és eljárási különbségeket, valamint az ott dolgozó személyek eltérő jogait (lásd különösen a 41/84. sz. Pinna‑ügyben
1986. január 15‑én hozott ítélet [EBHT 1986., 1. o.] 20. pontját, a C‑340/94. sz. de Jaeck‑ügyben 1997. január 30‑án hozott
ítélet [EBHT 1997., I‑461. o.] 18. pontját és a C‑208/07. sz. von Chamier‑Glisczinski‑ügyben 2009. július 16‑án hozott ítélet
[EBHT 2009., I‑6095. o.] 84. pontját).
Azon személyeket illetően, akik a rendeletben bevezetett, a nemzeti szociális biztonsági rendszereket koordináló rendelkezésekre
hivatkozhatnak, e rendelet azokra a személyekre utal, akik e rendszerekben biztosítottak (a fent hivatkozott de Jaeck‑ügyben
hozott ítélet 19. pontja).
Ezen túlmenően, az 1408/71 rendelet 1. cikkének a) pontjában, valamint 2. cikkének (1) bekezdésében szereplő „munkavállaló”
és „önálló vállalkozó” fogalmát illetően a Bíróság kimondta, hogy e fogalmak azon meghatározásokra utalnak, ahogyan a tagállamok
a szociális biztonság területére vonatkozó jogszabályaikban meghatározzák e fogalmakat, és függetlenek attól a jellegtől,
amellyel a folytatott tevékenység a nemzeti jog értelmében rendelkezik (a fent hivatkozott de Jaeck‑ügyben hozott ítélet 19. pontja).
Az 1408/71 rendelet személyi hatálya és a rendelettel bevezetett kollíziós rendszer logikus és koherens értelmezéséből következik,
hogy ugyanez az érvelés alkalmazandó az e rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti „köztisztviselők” és „köztisztviselőnek
minősülő más személyek” fogalmának értelmezése esetén is, és e fogalmakat úgy kell érteni, ahogyan a nemzeti jogban a szociális
biztonságra vonatkozó tagállami szabályok alkalmazása során értelmezik ezeket. Ezen értelmezés megfelel az 1408/71 rendelet
általános céljának is, amely a koordinációra és nem a harmonizációra irányul.
Közelebbről, M. Baesen helyzetét illetően, aki a kérdést előterjesztő bíróság megállapításai szerint egyes szociális biztonsági
ágak tekintetében a munkavállalókra vonatkozó általános szociális biztonsági rendszer hatálya alatt áll, míg más ágak tekintetében
a köztisztviselőkre vonatkozó különös rendszer hatálya alá tartozik, e bíróság azt a kérdést teszi fel, hogy az ilyen személy
tekinthető‑e az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontja szerinti köztisztviselőnek minősülő más személynek.
Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy az 1408/71 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésével összhangban e rendelet a
köztisztviselőkre, valamint azokra is vonatkozik, akik az alkalmazandó jogszabályoknak megfelelően köztisztviselőnek minősülnek,
ha azok egy tagállam olyan jogszabályainak hatálya alá tartoznak vagy tartoztak, amelyekre e rendelet vonatkozik.
Ebből következik, hogy valamely személy „köztisztviselőnek” és „köztisztviselőnek minősülő más személynek” való minősítése
kizárólag azon tagállam jogának a hatálya alá tartozik, amely tagállam jogszabályainak hatálya alá az őt alkalmazó közigazgatási
szerv tartozik, és az egyes tagállamok hatáskörébe tartozik azon szociális védelem terjedelmének meghatározása, amelyet a
személyek ezen csoportjainak nyújtani kíván.
Az 1408/71 rendelet, és különösen annak 2. cikke (3) bekezdésének, valamint 13. cikke (2) bekezdése d) pontjának alkalmazhatóságát
tekintve a „köztisztviselők” és a „köztisztviselőnek minősülő más személyek” alatt azokat a személyeket kell érteni, akiket
azon tagállam joga e személyeknek tekint, amelynek területén az a közigazgatási szerv található, amely az érintett személyt
foglalkoztatja.
Ebből következik, hogy a M. Baesen helyzetében lévő személy nincs kizárva az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdése d) pontjának
hatálya alól pusztán azon indok alapján, hogy csak részben terjed ki rá a köztisztviselőkre vonatkozó szociális biztonsági
rendszer annak a tagállamnak a területén, amely tagállam jogszabályainak hatálya alá az őt alkalmazó közigazgatási szerv tartozik.
Az előzőekre tekintettel az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy az 1408/71 rendelet 13. cikke (2) bekezdésének
d) pontja szerinti „köztisztviselők” és a „köztisztviselőnek minősülő más személyek” fogalmát kizárólag azon tagállam nemzeti
jogának rendelkezései határozzák meg, amelynek hatálya alá a munkáltató közigazgatási szerv tartozik, és az alapügy alperesének
helyzetében lévő olyan személy, aki valamely tagállamban részben a köztisztviselőkre, részben pedig a munkavállalókra vonatkozó
szociális biztonsági rendszer hatálya alá tartozik, ezen rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontjában szereplő előírásoknak
megfelelően kizárólag azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozhat, amely tagállam jogszabályainak hatálya alá az őt
alkalmazó közigazgatási szerv tartozik.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
Az 1981. május 12‑i 1390/81/EGK tanácsi rendelettel módosított, a szociális biztonsági rendszereknek a Közösségen belül mozgó
munkavállalókra és családtagjaikra történő alkalmazásáról szóló, 1971. június 14‑i 1408/71/EGK tanácsi rendelet 13. cikke
(2) bekezdésének d) pontja szerinti „köztisztviselők” és a „köztisztviselőnek minősülő más személyek” fogalmát kizárólag azon
tagállam nemzeti jogának rendelkezései határozzák meg, amelynek hatálya alá a munkáltató közigazgatási szerv tartozik, és
az alapügy alperesének helyzetében lévő olyan személy, aki valamely tagállamban részben a köztisztviselőkre, részben pedig
a munkavállalókra vonatkozó szociális biztonsági rendszer hatálya alá tartozik, ezen rendelet 13. cikke (2) bekezdésének d) pontjában
szereplő előírásoknak megfelelően kizárólag azon tagállam jogszabályainak hatálya alá tartozhat, amely tagállam jogszabályainak
hatálya alá az őt alkalmazó közigazgatási szerv tartozik.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: holland.