CELEX: 62008CJ0140
Skupna carinska tarifa
Kombinirana nomenklatura
Tarifna razvrstitev
Zamrznjeni kosi ali klavnični odpadki petelinov in kokoši
Pristop Estonije
Prehodni ukrepi
Kmetijski proizvodi
Presežne zaloge
Uredba (ES) št. 1972/2003

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (
UL L 256, str. 1
), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne (
UL L 281, str. 1
), in na razlago Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške (
UL L 293, str. 3
), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 230/2004 z dne (
UL L 39, str. 13
, v nadaljevanju: Uredba št. 1972/2003).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Rakvere Lihakombinaat AS (v nadaljevanju: RLK) ter Põllumajandusministeerium (ministrstvo za kmetijstvo) in Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (davčni in carinski center Vzhod davčne in carinske uprave, v nadaljevanju: MTA) v zvezi z odmero dajatev na presežne zaloge zamrznjenega piščančjega mesa.
Pravni okvir
Pravo Skupnosti
Kombinirana nomenklatura
Kombinirana nomenklatura (v nadaljevanju: KN), ki je bila uvedena z Uredbo št. 2658/87, temelji na svetovnem harmoniziranem sistemu poimenovanj in šifrskih oznak blaga (v nadaljevanju: HS), ki ga je pripravil Svet za carinsko sodelovanje – ki je postal Svetovna carinska organizacija – in ki ga je vzpostavila mednarodna konvencija, sklenjena v Bruslju 14. junija 1983 in v imenu Evropske skupnosti potrjena s Sklepom Sveta 87/369/EGS z dne o sprejetju Mednarodne konvencije o harmoniziranem sistemu poimenovanj in šifrskih oznak blaga in Protokola o spremembah Konvencije (
UL L 198, str. 1
). Po HS povzema šestmestne številke in podštevilke, njej lastni sta le sedma in osma številka, ki označujeta pododdelke.
V različici HS iz leta 2002 tarifna številka 0207 iz poglavja 2, ki je poimenovana „Meso in užitni odpadki perutnine iz tarifne številke 0105, sveže, ohlajeno ali zamrznjeno“, zaradi razvrstitve petelinov in kokoši vsebuje tarifno podštevilko 020714 z naslovom „Kosi in odpadki, zamrznjeni“.
V splošnih pojasnilih pojasnjevalnih opomb k poglavju 2 HS v zvezi z mesom in užitnimi klavničnimi odpadki je navedeno:
„To poglavje zajema trupe (kar pomeni telesa živali, z glavo ali brez nje), polovice […], četrti, kose itd., klavnične odpadke ter moko in prah iz mesa in klavničnih odpadkov vseh živali […], ki so primerni za prehrano ljudi.
[…]
Na splošno se klavnični odpadki lahko razdelijo v štiri skupine:
1.
tiste, ki se uporabljajo predvsem za prehrano ljudi, kot so glava in kosi glave (skupaj z uhlji), stopala, rep, srce, jezik, mišični del trebušne prepone, rebrni del trebušne prepone, peča, goltanec, priželjc;
2.
tiste, ki jih je mogoče uporabiti le za pripravo farmacevtskih proizvodov, in sicer žolčnik, nadledvične ovojnice, placenta;
3.
tiste, ki jih je mogoče uporabiti za prehrano ljudi ali za pripravo farmacevtskih proizvodov, in sicer jetra, ledvice, pljuča, možgani, trebušna slinavka, vranica, hrbtenjača, jajčniki, maternica, moda, seski, žleza ščitnica, hipofiza;
4.
tiste, ki se tako kot koža lahko uporabijo za prehrano ljudi in drugo rabo (na primer za industrijo usnja).
[…]
V tem poglavju so zajeti le meso in klavnični odpadki – ki so ali niso bili toplotno obdelani tako, da so bili na hitro potisnjeni v vročo vodo ali paro (na primer oparjenje ali beljenje), vendar ti postopki ne učinkujejo kot dejansko kuhanje proizvodov – v naslednjih stanjih:
1.
sveže […]
2.
ohlajeno […]
3.
zamrznjeno […]
4.
soljeno ali v slanici ali tudi sušeno ali prekajeno.
[…]
Meso in klavnični odpadki, ki so v stanjih, navedenih v pododstavkih od 1 do 4 zgoraj, ostanejo po drugi strani v tem poglavju, tudi če so bili […] razsekani, razrezani na rezine ali zmleti.“
Različica KN, ki se uporabi za dejansko stanje v postopku v glavni stvari, izhaja iz Uredbe št. 1789/2003, ki je začela veljati 1. januarja 2004. Njen drugi del vsebuje seznam carin. Tarifna številka 0207 iz poglavja 2 z naslovom „Meso in užitni klavnični odpadki“ iz oddelka I tega dela z naslovom „Žive živali; proizvodi živalskega izvora“ določa:
„0207
Meso in užitni odpadki perutnine iz tarifne številke 0105, sveže, ohlajeno ali zamrznjeno:
–
Od kokoši in petelinov vrste
Gallus domesticus:
[…]
– –
kosi in odpadki, zamrznjeni:
– – –
kosi:
– – – –
brez kosti
[…]
– – –
odpadki:
– – – –
jetra
– – – –
drugo“.
V pojasnjevalnih opombah Kombinirane nomenklature Evropskih skupnosti, ki so bile objavljene 23. oktobra 2002 (
UL C 256, str. 1
), je v splošnih pojasnilih št. 2, 4 in 5 v zvezi z drugim delom, oddelek I, poglavje 2, KN navedeno:
„2.
V smislu tega poglavja se pomen izrazov „meso“ in „odpadki“ uporablja, kot je opisano v splošnem besedilu pojasnjevalnih opomb HS k poglavju 2.
[…]
4.
V pojasnjevalnih opombah HS k poglavju 2 so podana tudi navodila glede razlikovanja med mesom in odpadki iz poglavja 2 ter mesom in odpadki iz poglavja 16. To poglavje zajema surovo, zmleto ali drobno sesekljano, vendar ne nadalje pripravljeno meso in odpadke, zavito v plastične materiale (tudi v obliki klobas) izključno zaradi lažjega rokovanja in transporta.
5.
V smislu razlikovanja med kosi mesa s kostmi in kosi mesa brez njih se hrustanec in kite ne štejejo za kosti.“
V pojasnjevalni opombi v zvezi s tarifnimi podštevilkami od 02071410 do 02071499 je navedeno, da se pojasnjevalne opombe tarifnih podštevilk od 02071310 do 02071399 uporabljajo
mutatis mutandis
. V njih je navedeno:
„02071310
brez kosti
Ta tarifna podštevilka zajema meso petelinov, kokoši in piščancev brez kosti, ne glede na del telesa, iz katerega izhaja.
[…]
drugo
Ta tarifna podštevilka zajema užitne klavnične odpadke, predvsem srca, grebene in goltance, razen jeter.
Ta tarifna podštevilka zajema tudi stopala petelinov, kokoši in piščancev.“
Splošna pravila za razlago KN, ki so navedena v njenem prvem oddelku, naslov I, A, določajo zlasti:
„Blago se v [KN] uvršča po naslednjih načelih:
1.
Naslovi oddelkov, poglavij in podpoglavij so podani zato, da se je laže znajti pri uvrščanju; zaradi pravnih razlogov uvrščanje poteka po poimenovanjih tarifnih številk in opombah k ustreznim oddelkom ali poglavjem in po nadalje opisanih pravilih, če niso v nasprotju z vsebino teh tarifnih številk ali opomb.
2.
[…]
(b)
Za proizvod ali izdelek, ki je naveden ali zajet v poimenovanju posamezne tarifne številke, se šteje tudi mešanica ali kombinacija tega materiala ali snovi z drugimi materiali ali snovmi. […] Uvrščanje blaga, ki sestoji iz več materialov […], poteka po pravilu pod točko 3.
3.
Proizvodi, ki bi jih bilo mogoče po pravilu pod točko 2(b) ali iz drugih razlogov na prvi pogled uvrstiti pod dve ali več tarifnih številk, se uvrščajo takole:
(a)
tarifna številka, v kateri je najbolj konkretno ali najbolj natančno poimenovanje za proizvod, ima prednost pred tarifnimi številkami, v katerih je poimenovanje splošnejše. Kadar pa se poimenovanja dveh ali več tarifnih številk nanašajo samo na del materiala ali snovi, vsebovanih v mešanih […] proizvodih, […] poimenovanja teh tarifnih številk štejejo za enako konkretna, celo če ima katero izmed njih bolj kompleten in bolj natančen opis proizvoda;
(b)
mešanice, sestavljeni proizvodi, ki sestoje iz različnih materialov ali so izdelani iz različnih komponent oziroma sestavin, ter proizvodi, pripravljeni v kompletih za prodajo na drobno, ki se ne morejo uvrstiti po pravilu pod 3(a), se uvrstijo, kot da so iz materiala ali sestavine, ki jim daje bistven značaj, če je to merilo uporabno;
[…]“
Uredba št. 1972/2003
Člen 41, prvi odstavek, Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah Pogodb, na katerih temelji Evropska unija (
UL 2003, L 236, str. 33
) Komisiji Evropskih skupnosti omogoča, da sprejme ukrepe za olajšanje prehoda novih držav članic na ureditev skupne kmetijske politike. V njem je določeno, da se ti prehodni ukrepi „lahko sprejmejo v obdobju treh let od dne pristopa in njihova uporaba je omejena na to obdobje.“ Komisija se je pri sprejetju Uredbe št. 1972/2003 oprla zlasti na to določbo.
Namen Uredbe št. 1972/2003 je v skladu z njeno uvodno izjavo 1 „preprečevanje preusmeritve trgovinskih tokov, ki bi lahko prizadela skupno ureditev kmetijskih trgov zaradi pristopa 10 novih držav k Evropski uniji 1. maja 2004“. V uvodni izjavi 3 je ob upoštevanju teh tveganj poudarjeno, da je treba „predvideti odvračilne dajatve, ki se odmerijo za presežne zaloge v novih državah članicah.“
Člen 4(1) Uredbe št. 1972/2003 zato določa, da začnejo nove države članice s 1. majem 2004 imetnikom presežnih zalog proizvodov v prostem prometu odmerjati dajatve. Odstavek 5 tega člena določa, da se ta obveznost v primeru Estonije uporablja med drugim za proizvode pod tarifno številko 02071410 KN.
Člen 4(2) te uredbe določa:
„Za opredelitev presežnih zalog vsakega imetnika nove države članice upoštevajo zlasti:
(a)
povprečja razpoložljivih zalog v letih pred pristopom;
(b)
vzorec trgovanja v letih pred pristopom;
(c)
okoliščine, v katerih so bile zaloge oblikovane.
Pojem presežne zaloge se uporablja za proizvode, ki se uvozijo v nove države članice ali s poreklom iz novih držav članic. Pojem presežnih zalog se uporablja tudi za proizvode, namenjene za trg novih držav članic.
[…]“
Zaradi zagotavljanja, da bi se dajatev na presežne zaloge pravilno uporabljala, člen 4(4) navedene uredbe določa, da nove države članice brez odlašanja sestavijo popis zalog, ki so na voljo 1. maja 2004, in najpozneje do obvestijo Komisijo o količini proizvodov v presežnih zalogah.
Uredba št. 1972/2003 se je skladno z njenim členom 10 uporabljala od 1. maja 2004 do .
Uredba št. 853/2004
V točki 1.14 Priloge I k Uredbi (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora (
UL L 139, str. 55
, in popravek,
UL L 226, str. 22
) je opredeljeno mehansko izkoščeno meso (v nadaljevanju: MIM):
„proizvod, pridobljen z odstranjevanjem mesa s kosti, na katerih je pripeto meso, po izkoščevanju ali s trupov perutnine z mehanskimi sredstvi, ki porušijo ali spremenijo notranjo celično zgradbo mišičnih vlaken“.
Nacionalno pravo
Estonski parlament je 7. aprila 2004 sprejel zakon o dajatvi na presežne zaloge (Üleliigse laovaru tasu seadus, RT I 2004, 30, 203).
Riigikohus (vrhovno sodišče) je s sodbo z dne 5. oktobra 2006 razveljavilo člen 6(1) tega zakona, ker je v nasprotju z Uredbo št. 1972/2003. To sodišče je menilo, da obveznost, da se pri izračunavanju prenosa zalog, ki ga je uvedla ta določba, uporablja koeficient 1,2, ne omogoča dovolj različnega obravnavanja vsakega izvajalca.
Estonski parlament je za izvajanje te sodbe z zakonom, sprejetim 25. januarja 2007 (RT I 2007, 12, 65), v prvotni zakon vnesel več sprememb. Tako spremenjeni zakon (v nadaljevanju: ÜLTS) je začel veljati in retroaktivno ureja dejanska stanja, ki so nastala po .
V skladu s členom 7 ÜLTS so „presežne zaloge“ enake razliki med dejansko zalogo na dan 1. maja 2004 in količino za prenos zalog.
V členu 6(1) ÜLTS je „količina za prenos zalog“ opredeljena kot letno povprečje zalog, s katerimi se je razpolagalo v štirih letih pred pristopom Republike Estonije k Uniji (od 2000 do 2003), pomnoženo s koeficientom 1,2. Navedeni člen 6 za omilitev strogosti tega pravila za izvajalce, ki v teh štirih referenčnih letih niso opravljali upoštevne dejavnosti, določa dve posebni pravili za izračun količine za prenos zalog. Po eni strani mora izvajalec, ki je dejavnost na upoštevnem trgu začel po letu 2003, dokazati, da je njegova zaloga na dan 1. maja 2004 enaka „količini […], ki jo običajno lahko proizvede, proda ali prenese ali drugače odplačno ali neodplačno pridobi“. Po drugi strani je v skladu z odstavkom 3 tega člena za tiste od teh izvajalcev, ki delujejo najmanj eno leto, količina za prenos zalog „povprečna zaloga na dan 1. maja v zadnjih letih poslovanja“ ali zaloga na dan , pomnožena s koeficientom 1,2.
V skladu s členom 10 ÜLTS količino za prenos zalog in presežne zaloge izračuna ministrstvo za kmetijstvo na podlagi izvajalčevih izkazov. Na njegovo utemeljeno zahtevo lahko navedeno ministrstvo upošteva nekatere dejavnike – s katerimi je mogoče brez kakršne koli špekulacije pojasniti povečanje zalog – kot so povečanje obsega proizvodnje, predelave ali prodaje izvajalca v prejšnjem letu, čas zorenja kmetijskih proizvodov, dejstvo, da so bile zaloge oblikovane pred tretjim četrtletjem leta 2003, zmanjšanje obsega izvoza ali prodaje zaradi razlogov ali drugih dejavnikov, neodvisnih od izvajalca.
Te določbe so dopolnjene s členom 23 ÜLTS, ki opredeljuje številne okoliščine, v katerih se količina za prenos zalog lahko poveča, zato da se upošteva razvoj dejavnosti gospodarskega izvajalca v obdobju od 1. maja 2003 do .
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
RLK je estonsko podjetje, ki deluje na področju kmetijstva in živil. Pri pripravi proizvodov uporablja zamrznjene kose mesa perutnine, ki je bilo mehansko izkoščeno in se imenuje MIM.
Minister za kmetijstvo je z odločbo z dne 30. marca 2007 ocenil, da ima podjetje RLK 83.462 kilogramov presežne zaloge zamrznjenih piščančjih kosov. MTA je zato izdal odločbo o odmeri dajatev na presežne zaloge, ki jo mora plačati podjetje, in sicer v znesku 1.337.237 EEK (približno 90.000 EUR po trenutno veljavnem menjalnem tečaju).
Podjetje RLK v tožbi, ki jo je pri predložitvenem sodišču vložilo zoper to odločbo o odmeri, navaja, da zadevni proizvodi ne spadajo pod tarifno podštevilko 02071410, ampak pod tarifno podštevilko 02071499, tako da zanje ne velja obveznost plačila navedene dajatve. Ti proizvodi naj namreč ne bi bili zamrznjeni piščančji kosi, ampak naj bi bili kaša iz kosov mesa in mehkih tkiv, ki so bili z mehansko obdelavo odstranjeni s piščančjih kosti. Poleg tega podjetje RLK trdi, da nekatere določbe ÜLTS v zvezi z izračunom presežnih zalog niso v skladu z Uredbo št. 1972/2003.
Ker je Tallinna Halduskohus (upravno sodišče v Talinu) dvomilo o pravilnosti tarifne razvrstitve proizvodov, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, in o razlagi Uredbe št. 1972/2003, je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba [MIM], zamrznjeno, pridobljeno z mehanskim izkoščenjem petelinov in kokoši ([…] prvič opredeljeno v točki 1.14 Priloge I k Uredbi [št. 853/2004]) na dan 1. maja 2004 razvrstiti pod oznako KN 02071410 ali KN 02071499 […]?
2.
Če je treba proizvode, navedene v vprašanju [1], razvrstiti pod oznako KN 02071410 […]:
(a)
Ali člen 4(1) in (2) Uredbe [št. 1972/2003] nasprotuje temu, da se presežne zaloge izvajalca določijo tako, da se od presežnih zalog (iz naslova prenosa zalog) avtomatično odbijejo povprečne zaloge na dan 1. maja v zadnjih štirih letih delovanja pred 1. majem 2004, pomnožene s koeficientom 1,2?
(b)
Če je odgovor pritrdilen, ali bi bil odgovor drugačen, če bi bilo pri določitvi zalog za prenos in presežnih zalog mogoče upoštevati tudi povečanje obsega proizvodnje, predelavo ali prodajo izvajalca, čas zorenja kmetijskih pridelkov, obdobje nastanka zalog in druge dejavnike, neodvisne od izvajalca?
3.
Ali je obračunavanje dajatev na presežne zaloge tudi v skladu s ciljem Uredbe [št. 1972/2003], če se ugotovi obstoj presežnih zalog pri izvajalcu na dan 1. maja 2004, izvajalec pa dokaže, da mu trženje presežnih zalog po ni prineslo resničnega dobička, ki bi se izrazil v razliki v cenah?“
Uvodno vprašanje
Podjetje RLK trdi, da se uredbi št. 1789/2003 in 1972/2003 zoper njega ne smeta uveljavljati, ker na dan pristopa Republike Estonije k Uniji nista bili v estonskem jeziku objavljeni v
Uradnem listu Evropske unije
. V zvezi s tem se sklicuje na sodbo z dne 11. decembra 2007 v zadevi Skoma-Lux (
C-161/06, ZOdl., str. I-10841
).
Podjetje RLK meni, da je nezmožnost uveljavljanja Uredbe št. 1972/2003 tudi ovira za uporabo ÜLTS, saj se ta zakon, ki je bil v svoji izvirni različici uradno objavljen 27. aprila 2004, med drugim velikokrat sklicuje na to uredbo. Poudarja, da gospodarski izvajalci zaradi zapoznele objave ÜLTS niso mogli biti dovolj zgodaj obveščeni o ureditvi odmere dajatev na presežne zaloge po .
Čeprav se predložitveni sklep ne nanaša na to vprašanje, je treba za pojasnitev stališča predložitvenega sodišča opozoriti, da akta institucije Skupnosti, kot sta Uredba št. 1789/2003 ali Uredba št. 1972/2003, ni mogoče uveljavljati zoper fizične in pravne osebe v državi članici, dokler te nimajo možnosti, da se z njim seznanijo prek uradne objave v Uradnem listu (zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točka 37 in navedena sodna praksa).
Člen 58 pristopnega akta, navedenega v točki 10 te sodbe, določa, da „besedila aktov institucij in Evropske centralne banke, ki so sprejeta pred pristopom in ki so jih Svet, Komisija ali Evropska centralna banka sestavili v češkem, estonskem, madžarskem, latvijskem, litovskem, malteškem, poljskem, slovaškem in slovenskem jeziku, so od dne pristopa enako verodostojna kot besedila, sestavljena v sedanjih enajstih uradnih jezikih. Besedila se objavijo v
Uradnem listu Evropske unije
, če so bila v njem objavljena v sedanjih jezikih.“
Sodišče je že presodilo, da ta določba nasprotuje temu, da bi se obveznosti, vsebovane v skupnostni ureditvi, ki v
Uradnem listu Evropske unije
ni bila objavljena v jeziku nove države članice, čeprav je ta jezik uradni jezik Unije, uveljavljale zoper posameznike v tej državi članici, čeprav bi se te osebe s to ureditvijo lahko seznanile drugače. Vendar okoliščina, da uredbe Skupnosti ni mogoče uveljavljati zoper posameznike iz države članice, v jeziku katere ni bila objavljena, nikakor ne vpliva na dejstvo, da so glede na to, da je del pravnega reda Skupnosti, od pristopa njene določbe za zadevno državo članico zavezujoče (zgoraj navedena sodba Skoma-Lux, točki 51 in 59).
Republika Estonija je s sprejetjem ÜLTS 7. aprila 2004 v njegovi izvirni različici izvedla obveznosti iz Uredbe št. 1972/2003, in sicer je uvedla dajatev na presežne zaloge kmetijskih proizvodov in opredelila načine njenega izračunavanja. ÜLTS tako v Estoniji ustvarja obveznosti za posameznike, ne glede na to, da navedenih uredb ni mogoče uveljavljati zoper njih, preden so imeli priložnost, da se z njimi seznanijo prek redne objave v
Uradnem listu Evropske unije
v jeziku te države članice.
Sodišče je v takih okoliščinah že presodilo, da pravilo iz zgoraj navedene sodbe Skoma-Lux ni ovira za možnost, da bi se določbe Uredbe št. 1972/2003, ki so bile vključene v ÜLTS, uporabljale zoper posameznike. To pravilo pa bi lahko še naprej urejalo preostala področja uporabe, če bi estonski organi pred uradno objavo navedene uredbe v estonskem jeziku zoper posameznike uveljavljali nekatere določbe te uredbe, ki niso bile izvedene z ÜLTS. Zato mora nacionalno sodišče po potrebi razlagati ÜLTS, da bi preverilo, ali take okoliščine obstajajo (sodba z dne 4. junija 2009 v zadevi Balbiino, C-560/07, ZOdl., str. I-4447, točka 32).
Uredba št. 1972/2003 določa proizvode, za katere velja dajatev na presežne zaloge, pri čemer se sklicuje na tarifne podštevilke KN, pod katere spadajo ti proizvodi. Zato mora predložitveno sodišče preveriti, ali in koliko je nacionalno pravo povzelo KN, ki velja za dejstva, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, in ki izhaja iz Uredbe št. 1789/2003, pred uradno objavo zadnjenavedene uredbe v estonskem jeziku, kar je torej omogočalo posameznikom, da se seznanijo z vsebino in sestavo tarifne podštevilke 020714, ki je upoštevna v postopku v glavni stvari.
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče sprašuje, ali zamrznjeno MIM perutnine spada pod tarifno podštevilko 02071410 ali 02071499.
Stališča, predložena Sodišču
Podjetje RLK trdi, da zamrznjeno MIM perutnine ni mogoče izenačiti z izkoščenimi kosi mesa perutnine, ki spadajo pod tarifno podštevilko 02071410. Glede na značilnosti zamrznjenega MIM perutnine in opredelitev iz točke 1.14 Priloge I k Uredbi št. 853/2004 bi ta proizvod moral biti razvrščen pod tarifno podštevilko 02071499.
Podjetje RLK navaja, da je bilo MIM v obdobju od 16. februarja do z nacionalno uredbo razvrščeno pod tarifno podštevilko 0207149911. Zato ni moglo pričakovati, da bi se ta tarifna razvrstitev izpodbijala naknadno.
Po mnenju estonske vlade je treba to prvo vprašanje preizkusiti zgolj z vidika KN, ki je veljala 1. maja 2004. Dejstvo, da je nacionalna uredba, ki se nanaša na razvrstitev zamrznjenega MIM perutnine pod tarifno podštevilko 0207149911, veljala od do , naj bi bilo neupoštevno. Vendar ta vlada poudarja, da so se carinski organi leta 2002 kot odgovor na zahtevek za izdajo zavezujoče informacije o tarifni razvrstitvi, ki ga je vložilo podjetje RLK, izrekli za razvrstitev zamrznjenega MIM perutnine v podštevilko 02071410. Na podlagi te določbe naj bi tožeča stranka iz postopka v glavni stvari nadaljevala uvoz tovrstnega proizvoda do , in sicer kljub začetku veljavnosti estonske uredbe , ki določa razvrstitev tega proizvoda pod tarifno podštevilko 0207149911.
Estonska vlada opozarja, da v skladu s pojasnjevalnimi opombami KN tarifna podštevilka 02071499 med drugim zajema „užitne klavnične odpadke, predvsem srca, grebene in goltance, razen jeter“. Vendar naj v postopku v glavni stvari ne bi bilo sporno, da zadevni proizvodi ne vsebujejo nobenih klavničnih odpadkov te vrste. Tarifna razvrstitev bi morala biti določena po bistveni lastnosti teh proizvodov, v obravnavanem primeru mesa perutnine. Zato naj bi zamrznjeno MIM perutnine spadalo pod tarifno podštevilko 02071410.
Komisija se strinja s tem mnenjem. Ne opisi ne opombe glede tarifnih podštevilk 02071410 in 02071499 naj ne bi natančno opredeljevali razlik med mesom in klavničnimi odpadki. Opis zadevnih proizvodov, ki ga je navedlo predložitveno sodišče, naj ne bi ustrezal pojmu klavničnih odpadkov, ampak naj bi bil značilen za skupino zamrznjenih izkoščenih kosov petelinov ali kokoši, za katere je ustrezna tarifna podštevilka 02071410.
Odgovor Sodišča
Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da so zaradi zagotavljanja pravne varnosti in lažjega nadzora odločilno merilo za tarifno uvrščanje blaga na splošno njegove objektivne značilnosti in lastnosti, kot so opredeljene v opisu v tarifni številki KN ter pojasnilih oddelkov ali poglavij (glej zlasti sodbi z dne 15. februarja 2007 v zadevi RUMA, C-183/06, ZOdl., str. I-1559, točka 27, in z dne v združenih zadevah Medion in Canon Deutschland,
C-208/06 in C-209/06, ZOdl., str. I-7963
, točka 34).
Sodišče je že presodilo, da pojasnjevalne opombe KN in HS pomembno pomagajo pri razlagi pomena različnih tarifnih številk, ne da bi imele zavezujoč pravni učinek. Vsebina navedenih pojasnil mora biti v skladu z določbami KN in ne sme spreminjati njenega obsega (sodbe z dne 15. septembra 2005 v zadevi Intermodal Transports, C-495/03, ZOdl., str. I-8151, točka 48; z dne v zadevi Possehl Erzkontor, C-445/04, ZOdl., str. I-10721, točka 20, in z dne v zadevi Proxxon, C-500/04, ZOdl., str. I-1545, točka 22).
Ker besedilo tarifne podštevilke 02071499 vsebuje le izraz „drugo“, se je treba sklicevati na tarifno številko 0207 v celoti. Iz besedila navedene tarifne številke – „Meso in užitni klavnični odpadki, sveži, ohlajeni ali zamrznjeni, perutnine iz št. 0105“ – izhaja, da se ta nanaša na meso in klavnične odpadke perutnine, ki jih je mogoče uporabiti za prehrano ljudi.
Glede zamrznjenih kosov mesa in klavničnih odpadkov, ki spadajo pod tarifno podštevilko 020714, ki je edina upoštevna v obravnavanem primeru, KN razlikuje med „kosi“ mesa in „klavničnimi odpadki“, s tem da so zadnjenavedeni razvrščeni v dve podskupini, od katerih ena zajema le jetra (02071491), druga pa zajema vse druge vrste klavničnih odpadkov (02071499).
Ker tarifna podštevilka 020714 ne določa drugih kategorij, razen kategorije kosov mesa in kategorije odpadkov, se lahko vsak proizvod, ki je zajet v tej tarifni podštevilki in ki ne spada v eno od teh kategorij, razvrsti le v drugo. Treba je poudariti, da je ta sestava tarifne podštevilke 020714 skladna s splošnim pomenom besedne „klavnični odpadki“, ki označuje užitne dele živali, ki niso meso, namenjene prehrani ljudi.
Zato je treba preizkusiti, ali proizvodi, kakršni so ti, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, spadajo, kot zatrjuje podjetje RLK, v skupino klavničnih odpadkov, ki niso jetra, zajetih v tarifni podštevilki 02071499.
Pojasnjevalne opombe KN določajo, da ta tarifna podštevilka zajema užitne klavnične odpadke, kot so srca, grebeni in goltanci, ter stopala petelinov, kokoši ali piščancev.
V obravnavanem primeru je tako iz predložitvene odločbe kot iz stališč, predloženih Sodišču, razvidno, da so proizvodi, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, pred zamrznitvijo kaša iz koščkov mesa in tkiv, pridobljenih z mehansko obdelavo kosti, na katerih se ti držijo, skladno z opredelitvijo MIM iz točke 1.14 Priloge I k Uredbi št. 853/2004.
Iz tega sledi, da proizvodi, kakršni so ti, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, ne morejo biti razvrščeni pod tarifno podštevilko 02071499, ker njihove značilnosti in objektivne lastnosti niso take kot značilnosti in lastnosti odpadkov, navedenih v tej tarifni podštevilki.
Zato ti proizvodi spadajo pod tarifno podštevilko 02071410.
Nazadnje okoliščina, da so estonski carinski organi pred pristopom Republike Estonije to vrsto proizvodov na podlagi nacionalne ureditve razvrstili v drugo posebno tarifno podštevilko, ne vpliva na razlago predpisov Skupnosti, ki se uporabljajo v tej državi članici od 1. maja 2004.
Ob upoštevanju teh ugotovitev je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba Uredbo št. 2658/87, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 1789/2003, razlagati tako, da je treba proizvode, kakršni so ti, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, ki so iz zamrznjenega MIM, pridobljenega z mehanskim izkoščenjem petelinov in kokoši, in namenjeni prehrani ljudi, razvrstiti pod tarifno podštevilko 02071410 KN.
Prvi del drugega vprašanja
Predložitveno sodišče sprašuje, ali člen 4(1) in (2) Uredbe št. 1972/2003 nasprotuje metodi, ki je z ÜLTS določena za izračunavanje presežne zaloge izvajalca in v skladu s katero se za količino za prenos zalog uporabi množilni koeficient 1,2.
Stališča, predložena Sodišču
Podjetje RLK trdi, da člen 4 Uredbe št. 1972/2003 nasprotuje metodi izračunavanja količine za prenos zalog, določeni v členu 6 ÜLTS, v delu, v katerem ta določa uporabo množilnega koeficienta 1,2, ker ta metoda ne omogoča natančne ugotovitve zaloge in zagotovitve sorazmernosti dajatve na presežne zaloge.
Estonska vlada nasprotno meni, da je uporaba tega množilnega koeficienta v skladu s ciljem Uredbe št. 1972/2003. Trdi, da ta uredba ne omejuje niti ne izključuje uporabe tega koeficienta in dovoljuje, da države članice prosto določijo metodo izračunavanja, prilagojeno lokalnim razmeram. Navedeni koeficient naj bi omogočal povečanje zalog za prenos vseh izvajalcev, da bi se upoštevala gospodarska rast v zadnjih letih pred pristopom Republike Estonije k Uniji.
Komisija se je na obravnavi, potem ko je v pisnih vlogah podprla stališče podjetja RLK, strinjala s stališčem estonske vlade.
Odgovor Sodišča
Sodišče je že presodilo, da člen 4(2) Uredbe št. 1972/2003 ne vsebuje nobene določbe, ki bi državam članicam predpisovala ali jim prepovedovala, da bi pri količini za prenos zalog izvajalcev enotno uporabljale množilni koeficient za izračunavanje presežnih zalog (zgoraj navedena sodba Balbiino, točka 47).
Ta določba namreč določa, da nove države članice pri določanju presežnih zalog vsakega imetnika upoštevajo predvsem „povprečja razpoložljivih zalog v letih pred pristopom“. Državam članicam je s tako formulacijo brez natančnejših določb o upoštevnem obdobju ali metodi izračunavanja povprečja razpoložljivih zalog priznana diskrecijska pravica za opredelitev meril, na podlagi katerih se ta navodila izvajajo ob upoštevanju ciljev navedene uredbe in splošnih načel prava Skupnosti (zgoraj navedena sodba Balbiino, točka 37).
V členu 4(2) Uredbe št. 1972/2003 so tako netaksativno našteta nekatera merila za izračunavanje presežnih zalog izvajalcev, hkrati pa imajo države članice možnost, da jih dopolnijo, kakor menijo, da je smotrno (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Balbiino, točka 47).
Uporaba množilnega koeficienta 1,2 za količino za prenos zalog je na prvi pogled ugodna za izvajalce, saj omogoča zmanjšanje presežnih zalog. Iz pojasnil estonske vlade je razvidno, da je bil ta koeficient določen na podlagi stopnje rasti estonske kmetijske proizvodnje, ugotovljene v obdobju od 2000 do 2004. Ta koeficient tako ob upoštevanju te stopnje omogoča posodabljanje povprečja zalog na dan 1. maja v letih od 2000 do 2003 in določanje količine za prenos zalog – in zato presežnih zalog – saj sorazmerno odraža razmere rasti v celotnem estonskem kmetijskem sektorju med 1. majem 2000 in . Z njim se tako lahko vzpostavi podlaga za objektivno primerjavo med zalogami in povprečjem zalog na dan 1. maja v štirih predhodnih letih (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Balbiino, točka 48).
Ob upoštevanju teh značilnosti z izbiro takega koeficienta niso ogroženi cilji Uredbe št. 1972/2003 niti načelo sorazmernosti in načelo enakega obravnavanja (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Balbiino, točka 49).
Člen 4(2) Uredbe št. 1972/2003 torej ne nasprotuje uporabi množilnega koeficienta, kakršen je v členu 6(1) ÜLTS določen za izračunavanje količine za prenos zalog (zgoraj navedena sodba Balbiino, točka 50).
V teh okoliščinah je treba na prvi del drugega vprašanja odgovoriti, da člen 4(2) Uredbe št. 1972/2003 ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 6 ÜLTS, v skladu s katero se presežne zaloge izvajalcev določijo tako, da se od dejanske zaloge na dan 1. maja 2004 odbije količina za prenos zalog, ki je opredeljena kot povprečje zalog na dan 1. maja v predhodnih štirih letih, pomnoženo s koeficientom 1,2, ki ustreza rasti kmetijske proizvodnje v zadevni državi članici v tem obdobju štirih let.
Drugi del drugega vprašanja
Ob upoštevanju odgovora na prvi del drugega vprašanja drugega dela tega vprašanja ni treba preučiti.
Tretje vprašanje
Predložitveno sodišče sprašuje, ali Uredba št. 1972/2003 nasprotuje pobiranju dajatve na presežne zaloge izvajalca, čeprav bi ta lahko dokazal, da po 1. maju 2004 ni imel koristi od trženja teh zalog.
Stališča, predložena Sodišču
Podjetje RLK poudarja, da je cilj Uredbe št. 1972/2003 preprečevanje špekulacij. Vendar naj bi bila v postopku v glavni stvari vsaka špekulacija izključena. Po eni strani naj bi narava proizvodov, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, nasprotovala vsakemu špekuliranju glede cen. Pristop Republike Estonije naj ne bi vplival na ceno zamrznjenega MIM perutnine. V Skupnosti naj za te proizvode ne bi bila določena nobena oblika izvoznega nadomestila niti noben drug mehanizem podpore, ki bi upošteval razliko v tečajih med trgom Skupnosti in svetovnim trgom. Po drugi strani naj bi bile vse količine, ki jih je kupilo podjetje RLK, namenjene njegovim lastnim potrebam in naj bi ustrezale običajnim zalogam za proizvodnjo.
Podjetje RLK trdi, da mora biti določitev dajatve na presežne zaloge skladna z načelom sorazmernosti in splošnimi načeli prava Skupnosti, pri čemer se v zvezi s tem sklicuje na sklep z dne 11. oktobra 2001 v zadevi William Hinton & Sons (
C-30/00, Recueil, str. I-7511
). Vendar, ker ni nobene ugodnosti, ki bi izhajala iz presežne zaloge, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, podjetje RLK meni, da je dajatev, katere plačilo se od njega zahteva, nesorazmerna. Če bi Uredba št. 1972/2003 vodila k določitvi dajatve v okoliščinah, kakršne so te, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, bi bilo treba to uredbo razveljaviti zaradi načela sorazmernosti. Tu naj ne bi šlo več za sistem odvračilnih dajatev, ampak za ureditev sankcije, namenjene omejitvi posesti nekaterih proizvodov.
Estonska vlada in Komisija menita, da je naložitev dajatve izvajalcu, ki ni imel koristi od prodaje svoje presežne zaloge, skladna s ciljem Uredbe št. 1972/2003.
Po mnenju Komisije cilj te uredbe namreč ni kaznovati ravnanje izvajalcev, temveč ohraniti pravilno delovanje skupne ureditve trgov v splošnem interesu Skupnosti.
Odgovor Sodišča
Iz uvodnih izjav 1 in 3 Uredbe št. 1972/2003 je razvidno, da je njen cilj ohranitev skupnih ureditev trgov, tako da se s sistemom odmere odvračilnih dajatev izogiba umetnemu pretoku nekaterih kmetijskih proizvodov na ozemlje novih držav članic zaradi širitve. Gre torej za izogibanje temu, da bi neobičajni trgovinski vzorci povzročili motnje skupnih ureditev trgov (zgoraj navedena sodba Balbiino, točka 57).
Cilj te uredbe ni kaznovati špekulacije izvajalcev, temveč, prvič, z mehanizmom odvračilnih dajatev preprečiti ustvarjanje zalog s špekulacijskim namenom in, drugič, izravnati gospodarske prednosti, ki jih pričakujejo njihovi imetniki (zgoraj navedena sodba Balbiino, točka 69).
Zato dajatev na presežne zaloge, ki je določena z Uredbo št. 1972/2003 in namenjena zaščiti skupnih ureditev kmetijskih trgov, velja za vse presežne zaloge v smislu navedene uredbe, ne glede na to, ali so imeli njihovi imetniki dejansko korist od njihovega trženja (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Balbiino, točka 71).
Na tretje vprašanje je torej treba odgovoriti, da Uredba št. 1972/2003 ne nasprotuje pobiranju dajatve na presežne zaloge izvajalca, čeprav bi ta lahko dokazal, da po 1. maju 2004 ni imel koristi od trženja teh zalog.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:

1.
Uredbo Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1789/2003 z dne , je treba razlagati tako, da je treba proizvode, kakršni so ti, ki se obravnavajo v postopku v glavni stvari, ki so iz zamrznjenega mehansko izkoščenega mesa, pridobljenega z mehanskim izkoščenjem petelinov in kokoši, in namenjeni prehrani ljudi, razvrstiti pod tarifno podštevilko 02071410 kombinirane nomenklature.

2.
Člen 4(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1972/2003 z dne 10. novembra 2003 o prehodnih ukrepih, ki jih je treba sprejeti v zvezi s trgovino s kmetijskimi proizvodi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 230/2004 z dne , ne nasprotuje nacionalni določbi, kot je člen 6(1) zakona o dajatvi na presežne zaloge (Üleliigse laovaru tasu seadus), kakor je bil spremenjen z zakonom, sprejetim , v skladu s katero se presežne zaloge izvajalcev določijo tako, da se od dejanske zaloge na dan odbije količina za prenos zalog, ki je opredeljena kot povprečje zalog na dan 1. maja v predhodnih štirih letih, pomnoženo s koeficientom 1,2, ki ustreza rasti kmetijske proizvodnje v zadevni državi članici v tem obdobju štirih let.

3.
Uredba št. 1972/2003 ne nasprotuje pobiranju dajatve na presežne zaloge izvajalca, čeprav bi ta lahko dokazal, da po 1. maju 2004 ni imel koristi od trženja teh zalog.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: estonščina.