CELEX: 62004CJ0125
Prejudiciálne otázky
Podanie návrhu na Súdny dvor
Vnútroštátny súd v zmysle článku 234 ES
Rozhodcovský súd

1       Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice Rady 90/314/EHS z 13. júna 1990, o balíku cestovných, dovolenkových
a výletných služieb (Ú. v. ES L 158, s. 59; Mim. vyd. 13/010, s. 132, ďalej len „smernica“).
2       Tento návrh bol podaný v súvislosti s konaním medzi pánom Denuit a pani Cordenier na jednej strane a Transorient – Mosaïque
Voyages et Culture SA, cestovnou kanceláriou, (ďalej len „cestovná kancelária“) na druhej strane, ktorého predmetom je zájazd
do Egypta.

Právny rámec
3       Článok 4 ods. 4 písm. a) smernice stanovuje:
„Ceny uvedené v zmluve nepodliehajú revízii, ak zmluva presne [výslovne
– neoficiálny preklad
] nestanovuje možnosť revízie smerom hore alebo dole a neurčuje precízne, ako sa revidovaná cena má kalkulovať a výhradne
pripúšťa možnosť variácií:
–       v prepravných nákladoch vrátane nákladu na pohonné hmoty,
–       v poplatkoch, daniach alebo zdaniteľných poplatkoch za určité služby, ako je pristavenie taxíka [pristávací poplatok
– neoficiálny preklad
] alebo nakládka či vykládka v prístavoch a na letiskách,
–       v poplatkoch za výmenu peňazí [vo výmenných kurzoch
– neoficiálny preklad
], ktoré sa môžu uplatňovať na určité balíky služieb.“
4       Smernicu do belgického práva prebral zákon zo 16. februára 1994 o zmluve o organizácii zájazdu a o zmluve o sprostredkovaní
zájazdu (Moniteur belge z 1. apríla 1994, s. 8928), pričom článok 11 ods. 1 tohto zákona zodpovedá článku 4 ods. 4 písm. a)
smernice a stanovuje:
„Cena dohodnutá v zmluve nepodlieha revízii, ak zmluva výslovne nestanovuje možnosť revízie a presný spôsob jej výpočtu a revízia
nevyplýva zo zmien:
a)      výmenného kurzu použitého na zájazd, a/alebo
b)      prepravných nákladov, vrátane nákladov na pohonné hmoty, a/alebo
c)      poplatkov a daní vyberaných za niektoré služby.
V týchto prípadoch je potrebné z dôvodu uvedených zmien rovnako pristúpiť aj k zníženiu ceny.“

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
5       Pán Denuit a jeho manželka, pani Cordellier, ktorí sú žalobcami vo veci samej, si v cestovnej kancelárii rezervovali zájazd
„all inclusive“ do Egypta pre seba a pre ich dieťa Thierryho, v celkovej cene 2 765 eur, ktorá okrem iného zahŕňala cestu
lietadlom z Bruselu a späť, ako aj plavbu po Níle od 2. do 9. marca 2003.
6       Obchodné podmienky cestovnej kancelárie uvádzajú, že „tieto služby sú kalkulované v závislosti od výmenného kurzu dolára platného
v čase tlače tejto brožúry (január 2001 – kurz 1 euro = 0,91 USD). Akákoľvek zmena smerom nahor alebo nadol v miere presahujúcej
10 % nás oprávňuje k prispôsobeniu našich cien.“
7       Po skončení zájazdu žalobcovia vo veci samej vyzvali cestovnú kanceláriu, aby im vrátila časť celkovej ceny, ktorú už zaplatili
– konkrétne 217,61 eur – tvrdiac, že túto cenu bolo potrebné zrevidovať smerom nadol v pomere, v ktorom sa týkala služieb
účtovaných v dolároch, a to v nadväznosti na zmenu výmenného kurzu tejto meny, ktorý v deň odletu predstavoval 1,08 USD za
jedno euro.
8       Cestovná kancelária, s odvolaním sa na článok 11 ods. 1 zákona zo 16. februára 1994, odmietla vrátiť túto čiastku žalobcom
vo veci samej.
9       Žalobcovia vo veci samej sa preto obrátili na collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyages, ktorý je neziskovým
združením podľa belgického práva.
10     Collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyages usúdil, že pre rozhodnutie prejednávaného sporu, je potrebný výklad
článku 4 ods. 4 smernice, a preto rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Ak ustanovenie zmluvy medzi spotrebiteľom a organizátorom a/alebo predajcom predvída iba možnosť revízie ceny smerom nahor
a stanovuje presný spôsob jej výpočtu a to výlučne pre zohľadnenie zmien taxatívne vymenovaných v článku 4 ods. 4 písm. a)
smernice, má sa tento článok vykladať v tom zmysle, že mlčky ukladá povinnosť revidovať ceny smerom nadol podľa rovnakého
spôsobu výpočtu?
2.      Ak ustanovenie zmluvy medzi spotrebiteľom a organizátorom a/alebo predajcom predvída možnosť revízie ceny smerom nahor aj
nadol, bez stanovenia presného spôsobu jej výpočtu, a to výlučne pre zohľadnenie zmien taxatívne vymenovaných v článku 4 ods. 4
písm. a) smernice, má sa tento článok vykladať v tom zmysle, že ukladá povinnosť vyhlásiť za neplatné celé ustanovenie alebo
iba revízie ceny smerom nahor?
3.      Ak ustanovenie zmluvy medzi spotrebiteľom a organizátorom a/alebo predajcom predvída možnosť revízie ceny smerom nahor aj
nadol a stanovuje presný spôsob jej výpočtu, a to výlučne pre zohľadnenie zmien taxatívne vymenovaných v článku 4 ods. 4 písm. a)
smernice a výlučne v prospech organizátora a/alebo predajcu, má sa tento článok vykladať v tom zmysle, že ukladá povinnosť
vyhlásiť za neplatné celé ustanovenie alebo iba revízie ceny smerom nahor?
4.      Ak ustanovenie zmluvy medzi spotrebiteľom a organizátorom a/alebo predajcom predvída možnosť revízie ceny smerom nahor aj
nadol a stanovuje presný spôsob jej výpočtu, a to výlučne pre zohľadnenie zmien taxatívne vymenovaných v článku 4 ods. 4 písm. a)
smernice a tak v prospech organizátora a/alebo predajcu, ako aj v prospech spotrebiteľa, má sa tento článok vykladať v tom
zmysle, že ukladá organizátorovi a/alebo predajcovi povinnosť zrevidovať cenu smerom nadol, aj keď o to spotrebiteľ nepožiadal?“

O právomoci Súdneho dvora
11     Na úvod je potrebné preskúmať, či sa má collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyages považovať za súd v zmysle
článku 234 ES.
12     Pre posúdenie toho, či orgán, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania má povahu súdu členského štátu v zmysle
článku 234 ES, Súdny dvor prihliada na viacero skutočností, medzi ktoré patria právny základ vzniku orgánu, jeho trvalý charakter,
zákonom daná právomoc, kontradiktórnosť konania pred ním, uplatňovanie právnych predpisov týmto orgánom, ako aj jeho nezávislosť
(pozri najmä rozsudky zo 17. septembra 1997, Dorsch Consult, C‑54/96, Zb. s. I‑4961, bod 23 a tam citovaná judikatúra, ako
aj z 30. mája 2002, Schmid, C‑516/99, Zb. s. I‑4573, bod 34).
13     V zmysle judikatúry Súdneho dvora zmluvne dohodnutý rozhodcovský súd nepredstavuje súd členského štátu v zmysle článku 234
ES, keďže zmluvné strany nemajú na základe práva ani skutkových okolností povinnosť predložiť svoj spor na rozhodcovské konanie
a verejné orgány členského štátu nevystupujú pri voľbe rozhodcovského konania, ani nezasahujú z úradnej moci do priebehu konania
pred rozhodcom (pozri rozsudky z 23. marca 1982, „Nordsee“ Deutsche Hochseefischerei, 102/81, Zb. s. 1095, body 10 až 12,
a z 1. júna 1999, Eco Swiss, C‑126/97, Zb. s. I‑3055, bod 34).
14     Z rozhodnutia o návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vo veci samej bol spor predložený collège d’arbitrage
de la Commission de Litiges Voyages na základe rozhodcovskej zmluvy uzavretej medzi stranami.
15     Belgické zákonodarstvo nestanovuje predloženie sporu tomuto rozhodcovskému súdu ako jedinú možnosť riešenia sporu medzi jednotlivcom
a sprostredkovateľom zájazdu. Iste, ak sa spor, ktorý je predmetom rozhodcovskej zmluvy predloží všeobecnému súdu, tento musí
na základe článku 1679 ods. 1 belgického zákonníka o súdoch rozhodnúť, že nemá právomoc. Právomoc collège d’arbitrage de la
Commission de Litiges Voyages však nie je daná zákonom v tom zmysle, že pri absencii rozhodcovskej zmluvy uzavretej medzi
stranami sa jednotlivec môže obrátiť na všeobecné súdy, aby spor rozhodli.
16     Keďže v konaní vo veci samej zmluvné strany nemajú na základe práva ani skutkových okolností povinnosť predložiť svoj spor
na rozhodcovské konanie a belgické verejné orgány nevystupujú pri voľbe rozhodcovského konania, collège d’arbitrage de la
Commission de Litiges Voyages sa nemôže považovať za súd členského štátu v zmysle článku 234 ES.
17     Z toho vyplýva, že Súdny dvor nemá právomoc odpovedať na otázky položené collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyages.

O trovách
18     Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
Súdny dvor nemá právomoc odpovedať na otázky položené collège d’arbitrage de la Commission de Litiges Voyages.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.