CELEX: 62003CJ0148
Brüsszeli egyezmény
20. cikk és 57. cikk (2) bekezdése
Alperes távolmaradása
Egy másik szerződő állam területén lakóhellyel rendelkező alperes
Nemzetközi Közúti Árufuvarozási Szerződésről szóló genfi egyezmény
Megállapodások ütközése

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról és a határozatok végrehajtásáról
szóló, 1968. szeptember 27-i, a Dánia, Írország, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága csatlakozásáról
szóló, 1978. október 9-i egyezménnyel (HL L 304., 1. o., és – módosított szöveg – 77. o.), a Görög Köztársaság csatlakozásáról
szóló, 1982. október 25-i egyezménnyel (HL L 388., 1. o.), a Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság csatlakozásáról szóló,
1989. május 26-i egyezménnyel (HL L 285., 1. o.), valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság, és a Svéd Királyság
csatlakozásáról szóló, 1996. november 29-i egyezménnyel (HL 1997. C 15., 1. o.) módosított egyezmény (HL 1972. L 299., 32. o.,
a továbbiakban: Brüsszeli Egyezmény) 20. cikkének és 57. cikke (2) bekezdése a) pontjának értelmezésére vonatkozik.
A kérdést a Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG társaság (a továbbiakban: Nürnberger) és a Portbridge Transport International
BV társaság (a továbbiakban: Portbridge) között folyamatban lévő azon eljárás keretében terjesztették elő, amelyben a Nürnberger
kártérítést követel olyan áruk elvesztése miatt, amelyeket a Portbridge-nek kellett volna az Egyesült Királyságba szállítania.

Jogi háttér
A Brüsszeli Egyezmény 57. cikkének (1) bekezdése és (2) bekezdésének a) pontja értelmében:
„(1)      Jelen egyezmény nem érinti azokat az egyezményeket, amelyeknek a szerződő államok részesei és amelyek egyes különös jogterületeken
a joghatóságot, valamint a határozatok elismerését és végrehajtását szabályozzák.
(2)      Az egységes értelmezés érdekében az (1) bekezdést a következő módon kell alkalmazni:
a)      jelen egyezmény nem akadályozza annak a szerződő államnak a bíróságát, amely egyes különös jogterületekről szóló egyezményben
részes, hogy az említett egyezménynek megfelelően még akkor is megállapítsa joghatóságát, ha az alperes olyan más szerződő
államban rendelkezik lakóhellyel, amely az említett egyezménynek nem részese. Az eljáró bíróság minden esetben jelen egyezmény
20. cikkét alkalmazza.”
A Brüsszeli Egyezmény 20. cikkének első albekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben a valamely szerződő államban lakóhellyel rendelkező alperes ellen másik tagállam bíróságán indítanak peres eljárást,
és az alperes a bíróság előtt nem jelenik meg, a bíróság hivatalból megállapítja joghatóságának hiányát, kivéve, ha jelen
egyezmény rendelkezései alapján joghatósággal rendelkezik.”
A Nemzetközi Közúti Árufuvarozási Szerződésről szóló, Genfben, 1956. május 19-én kelt egyezmény (a továbbiakban: CMR) 1. cikkének
megfelelően az „minden olyan szerződésre érvényes, amely áruknak közúton, járművel, díj ellenében végzett szállításáról szól,
ha az áru átvételének helye és a kiszolgáltatásra kijelölt hely – amint ezeket a fuvarozási szerződésben megjelölték – két
különböző állam területén van, amelyek közül legalább az egyik szerződő állam, (…) a felek székhelyére és állampolgárságára
tekintet nélkül”.
A CMR 31. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A jelen Egyezmény hatálya alá eső fuvarozásból eredő minden jogvita esetében kereset indítható a szerződő államoknak a felek
által közös egyetértéssel kijelölt bíróságain kívül annak az országnak a bírósága előtt is, amelynek területén:
a)
az alperes rendes lakóhelye, cégének központi telephelye, vagy olyan fióktelepe, illetve képviselete van, amelynek közvetítésével
a fuvarozási szerződést megkötötték, vagy
b)
az áru átvételének helye vagy a kiszolgáltatásra kijelölt helye van.
Más bíróság előtt kereset nem indítható.”
A CMR-nek mind a Németországi Szövetségi Köztársaság, mind a Holland Királyság részese.

Az eredeti jogvita és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
A Nürnberger egy német jog szerinti szállítmányozási társaság. E társaság kártérítést követel a Portbridge-től, amely a holland
jog szerinti fuvarozással foglalkozó társaság, a 2000. júniusában az utóbbi társaság által Vöhringen-ben (Németország) átvett
olyan áruk elvesztése miatt, amelyeket a Portbridge-nek kellett volna az Egyesült Királyságba szállítania.
Mindenekelőtt, a per tárgyát képező fuvarozás a CMR hatálya alá tartozik. Az egyezmény 31. cikke (1) bekezdésének b) pontja
értelmében az ügyben a Landgericht Memmingen (Németország) rendelkezik joghatósággal, mivel a szállítandó áru átvételének
helye az ő illetékességi területén található. A Portbridge ezzel szemben vitatta e bíróság nemzetközi joghatóságát, és az
ügy érdemében nem nyilatkozott.
A Landgericht Memmingen közbenső ítéletében visszautasította nemzetközi joghatóságát, és a Nürnberger keresetét mint elfogadhatatlant
elutasította. Úgy ítélte meg, hogy a CMR 31. cikkében meghatározott joghatósági szabályok ellenére a Brüsszeli Egyezmény 57. cikke
(2) bekezdésének a) pontja alapján az egyezmény 20. cikkét kell alkalmazni, mivel az alperes nem jelent meg, és érdemben nem
nyilatkozott. Ez a cikk a fenti körülmények esetére úgy rendelkezik, hogy a bíróság hivatalból megállapítja joghatóságának
hiányát, kivéve, ha a Brüsszeli Egyezmény alapján joghatósággal rendelkezik.
A Nürnberger fellebbezéssel élt a közbenső ítélet ellen az Oberlandesgericht München előtt, arra hivatkozva, hogy a CMR 31. cikkének
(1) bekezdése elsődleges a Brüsszeli Egyezmény joghatóságra vonatkozó általános rendelkezéseihez képest, még akkor is, ha
az alperes nem nyilatkozott az ügy érdemében, kizárólag az eljáró bíróság nemzetközi joghatóságát vitatta.
A fenti körülmények között a kérdést elterjesztő bíróság úgy határozott, hogy felfüggeszti az eljárást, és a következő kérdést
terjeszti a Bíróság elé:
„A joghatóság tekintetében lehetséges-e a Brüsszeli Egyezmény általános joghatósági szabályaihoz képest más egyezménynek elsődlegességet
adni, amikor a Brüsszeli Egyezmény valamely szerződő állama területén lakóhellyel rendelkező alperest valamely másik szerződő
állam bírósága elé idéznek, és ezen bíróság előtti eljárásban az alperes az ügy érdemében nem nyilatkozik?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
A fenti kérdéssel a másodfokú bíróság lényegében arra keres választ, hogy a Brüsszeli Egyezmény 57. cikke (2) bekezdésének
a) pontja úgy értelmezendő-e, hogy amennyiben valamely szerződő államban lakóhellyel rendelkező alperest valamely másik szerződő
állam bírósága elé idéznek, ez a bíróság joghatóságát alapíthatja olyan speciális egyezményre – kizárva ezzel a Brüsszeli
Egyezmény alkalmazásának lehetőségét –, amelynek ez az állam szintén részese, és amely különös joghatósági szabályokat állapít
meg, még abban az esetben is, ha az alperes a tárgybeli eljárás során az ügy érdemében nem nyilatkozik.
E tekintetben figyelemmel kell lenni arra, hogy az 57. cikk kivételt állapít meg azon általános szabály alól, miszerint a
Brüsszeli Egyezmény elsődleges minden, a szerződő államok által kötött olyan más egyezményhez képest, amelyek egyes különös
jogterületeken a joghatóságot, valamint a határozatok elismerését és végrehajtását szabályozzák. A kivétel célja az, hogy
betarttassák azon különös joghatósági szabályokat tartalmazó egyezményeket, amelyek az általuk szabályozott külön terület
sajátosságainak figyelembevételével kerültek kialakításra (lásd a C‑406/92. sz. Tatry-ügyben 1994. december 6-án hozott ítélet
[EBHT 1994. I‑5439. o.] 24. pontját).
A Portbridge ugyanakkor előadja, hogy a CMR 31. cikkének (1) bekezdésében meghatározott joghatósági szabályokat figyelmen
kívül kell hagyni, és a Brüsszeli Egyezmény alkalmazandó annak 57. cikke (2) bekezdése a) pontjának második mondata értelmében,
amely úgy fogalmaz, hogy „az eljáró bíróság minden esetben jelen egyezmény 20. cikkét alkalmazza”.
Emlékeztetni kell arra, hogy ez a 20. cikk előírja, hogy amennyiben egy alperes ellen valamely másik szerződő állam bíróságán
indítanak peres eljárást, és az alperes a bíróság előtt nem jelenik meg, a bíróság hivatalból megállapítja joghatóságának
hiányát, kivéve, ha a Brüsszeli Egyezmény rendelkezései alapján joghatósággal rendelkezik.
Így, jelen esetben, a bíróság joghatóságát úgy kell tekinteni, mint amely a Brüsszeli Egyezményen alapul, tekintettel arra,
hogy az egyezmény 57. cikke pontosan előírja, hogy a speciális egyezményekben meghatározott joghatósági szabályokat az említett
egyezmény nem érinti.
E körülmények között, hivatalból vizsgálva az egyezmény szerinti joghatóságát, a szerződő állam bírósága, amely elé valamely
másik szerződő államban lakóhellyel rendelkező alperest idéznek, de az alperes e bíróság előtt nem jelenik meg, köteles az
olyan speciális egyezményekben meghatározott joghatósági szabályokat figyelembe venni, amelynek az első szerződő állam is
részese.
Ez abban az esetben is így van, amikor – mint jelen esetben is – az alperes egyáltalán nem nyilatkozik az ügy érdemében, kifejezetten
vitatva ezzel az eljáró bíróság nemzetközi joghatóságát.
A fentieket figyelembe véve az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy az egyezmény 57. cikke (2) bekezdésének
a) pontját akként kell értelmezni, hogy azon szerződő állam bírósága, amely elé olyan alperest idéznek meg, aki valamely másik
szerződő állam területén rendelkezik lakóhellyel, joghatóságát alapíthatja olyan speciális egyezményre, amelynek az első állam
is részese, és amely a joghatóságra vonatkozó különös rendelkezéseket tartalmaz, még abban az esetben is, ha az alperes a
tárgybeli eljárás során az ügy érdemében nem nyilatkozik.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a nemzeti bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát
képezi, ez utóbbi bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek,
az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok végrehajtásáról szóló, 1968. szeptember 27-i –
a Dánia, Írország, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága csatlakozásáról szóló, 1978. október 9-i
egyezménnyel, a Görög Köztársaság csatlakozásáról szóló, 1982. október 25-i egyezménnyel, a Spanyol Királyság és a Portugál
Köztársaság csatlakozásáról szóló, 1989. május 26-i egyezménnyel, valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság, és
a Svéd Királyság csatlakozásáról szóló, 1996. november 29-i egyezménnyel módosított – egyezmény 57. cikke (2) bekezdésének
a) pontját akként kell értelmezni, hogy azon szerződő állam bírósága, amely elé olyan alperest idéznek meg, aki valamely másik
szerződő állam területén rendelkezik lakóhellyel, joghatóságát alapíthatja olyan speciális egyezményre, amelynek az első állam
is részese, és amely a joghatóságra vonatkozó különös rendelkezéseket tartalmaz, még abban az esetben is, ha az alperes, a
tárgybeli eljárás során az ügy érdemében nem nyilatkozik.
Aláírások
? Az eljárás nyelve: német.