CELEX: 62008CJ0346
Неизпълнение на задължения от държава членка
Директива 2001/80/ЕО
Замърсяване и увреждане
Горивни инсталации
Ограничаване на емисиите на определени замърсители във въздуха
Неприлагане на посочената директива за електроцентрала в Lynemouth (Обединено кралство)

С исковата си молба Комисията на Европейските общности иска от Съда да установи, че като не е осигурило прилагането на Директива
2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година за ограничаване на емисиите на определени замърсители
във въздуха, изпускани от големи горивни инсталации (OВ L 309, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15,
том 7, стр. 210) за електроцентралата, експлоатирана от Rio Tinto Alcan Smelting and Power (UK) Ltd (наричано по-нататък „Alcan“)
в Lynemouth, Североизточна Англия (наричана по нататък „централата в Lynemouth“), Обединено кралство Великобритания и Северна
Ирландия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

Правна уредба
Директива 2001/80, която заменя Директива 88/609/ЕИО на Съвета от 24 ноември 1988 година за ограничаване на емисиите на определени
замърсители във въздуха, изпускани от големи горивни инсталации (OВ L 336, стp. 1), се вписва в стратегията на Общността за
борба с окислението и има за цел да ограничи емисиите на серен двуокис, азотни окиси и прах, изпускани от големи горивни инсталации
с номинална топлинна мощност, равна или превишаваща 50 MW. Тези ограничения са в приложения III—VII към Директива 2001/80,
които за тези инсталации налагат пределно допустими стойности на емисиите, изразени в максимална концентрация на замърсители
в изпусканите димни газове.
Съображения 6 и 11 от Директива 2001/80 гласят:
„6)      Съществуващите големи горивни инсталации допринасят в значителна степен за емисиите на серен двуокис и азотни окиси в Общността
и е необходимо тези емисии да бъдат намалени. Следователно е необходимо да се адаптира подходът към различните характеристики
в сектора на големите горивни инсталации в държавите членки.
[…]
(11)      Инсталациите за производство на електричество представляват голяма част от сектора на големите горивни инсталации“.
Член 1 от посочената директива гласи:
„[Настоящата] директива се прилага спрямо горивните инсталации, чиято номинална топлинна мощност е равна или превишава 50
MW, независимо от използвания вид гориво (твърдо, течно или газообразно).“
Член 2 от същата директива гласи следното:
„За целите на настоящата директива:
[…]
(7)      „горивна инсталация“ означава всяко техническо съоръжение, в което се окисляват горивни продукти, с цел да се използва така
получената топлина.
Настоящата директива се прилага само по отношение на горивни инсталации, предназначени за производството на енергия, с изключение
на онези, които използват пряко горивния продукт в производствените си технологии. В частност, настоящата директива не се
прилага по отношение на следните горивни инсталации:
a)      инсталациите, в които горивните продукти се използват за пряко затопляне, за сушене или за обработка на предмети или материали,
като например отоплителните пещи или пещите за термична обработка;
б)      инсталациите за доизгаряне — т.е. всяко техническо съоръжение, което има за цел очистването на отпадните газове от горене
и което не се използва като самостоятелна горивна инсталация;
в)      съоръженията за регенериране на каталитични крекинг-катализатори;
г)      съоръженията за конверсия на сероводород в сяра;
д)      реакторите, използвани в химическата индустрия;
е)      коксовите пещи;
ж)      кауперите на доменните пещи;
з)      всяко техническо съоръжение, използвано за придвижване на превозно средство, кораб или летателен апарат;
и)      газовите турбини, използвани на офшорните платформи;
й)      газовите турбини, за които е било издадено разрешение преди 27 ноември 2002 г. или които, по становището на компетентния орган,
са предмет на надлежно подадена молба за разрешение преди 27 ноември 2002 г., при условие че инсталацията ще бъде пусната
в експлоатация не по-късно от 27 ноември 2003 г., без да се засяга член 7, параграф 1 и приложение VIII, точки А и Б.
Инсталациите, задвижвани от дизелови, бензинови или газови двигатели, не са обект на разпоредбите на настоящата директива.
Ако две или повече отделни нови инсталации са конструирани по такъв начин, че според компетентния орган и с оглед на техническите
и икономическите фактори, техните отпадни газове биха могли да бъдат изпускани от един общ комин, то съвкупността от тези
инсталации се приема за една-единствена инсталация.
[…]“
В съответствие с член 4, параграф 3 от Директива 2001/80 държавите членки трябва да намалят значително емисиите от съществуващите
горивни инсталации най-късно до 1 януари 2008 г., било като вземат подходящи мерки за спазването от съответните съществуващи
инсталации на определените в приложенията към тази директива пределно допустими стойности за емисиите, било като следят за
посочените инсталации да се прилага националната схема за намаляване на емисиите (наричана по-нататък „НСНЕ“). Съгласно член 4,
параграф 6 от тази директива всяка държава членка, избрала да прилага НСНЕ, трябва да я представи на Комисията най-късно до
27 ноември 2003 г., а последната в срок от шест месеца, считано от представянето, трябва да оцени дали схемата изпълнява условията,
предвидени в посочения член 4, параграф 6.

Досъдебна процедура
С писмо от 27 ноември 2003 г. Обединеното кралство представя на Комисията първия вариант на своята НСНЕ, в който сред горивните
инсталации, за които се прилага Директива 2001/80, фигурира централата в Lynemouth. На 28 април 2005 г. тази държава членка
представя актуализирана НСНЕ, която също включва тази инсталация. В представения на Комисията на 28 февруари 2006 г. преработен
вариант на НСНЕ обаче Обединеното кралство е оттеглило посочената инсталация.
В писмо от 4 септември 2006 г. Комисията обръща внимание на Обединеното кралство, че според нея това оттегляне не съответства
на Директива 2001/80. В отговора си от 2 февруари 2007 г. тази държава членка изтъква, че централата в Lynemouth трябва да
ползва общото изключение, предвидено в член 2, точка 7 от тази директива, тъй като е включена изцяло в топилен цех за алуминий
и служи само за производството на този метал. Обединеното кралство подчертава също слабото въздействие на тази централа върху
околната среда и опасността да се наложи Alcan да спре да експлоатира този топилен цех за алуминий, ако за електроцентралата
трябва да се приложат предвидените в посочената директива ограничения.
На 29 юни 2007 г. Комисията изпраща на Обединеното кралство официално уведомително писмо, на което тази държава членкa отговаря
с писмо от 31 август 2007 г.
На 23 октомври 2007 г. Комисията, която не е удовлетворена от този отговор, изпраща на Обединеното кралство мотивирано становище,
в което го приканва да преустанови твърдяното нарушение в срок от два месеца от получаването на това становище.
Тъй като не е убедена от доводите, представени от Обединеното кралство в отговора на посоченото мотивирано становище от 21 декември
2007 г., Комисията предявява настоящия иск.

По иска

Доводи на страните
Комисията твърди, че Директива 2001/80 се прилага за централата в Lynemouth и напомня, че Обединеното кралство първоначално
е споделяло тази гледна точка, след като е включило тази инсталация в различните варианти на своята НСНЕ и я оттегля от нея
едва в преработения вариант, който ѝ е представен на 28 февруари 2006 г.
Според Комисията Директива 2001/80 се прилага за всички горивни инсталации без тези, които изрично са изключени в член 2,
точка 7 от нея, а именно:
–        горивните инсталации, които не са предназначени за производство на енергия (наричани по-нататък „изключение 1“),
–        горивните инсталации, които използват пряко горивния продукт в производствените си технологии (наричани по-нататък „изключение 2“),
–        инсталациите, упоменати в същия член 2, точка 7, втора алинея, букви a)—е), които илюстрират изключения 1 и 2, както и
–        различните sui generis изключения, изброени в посочения член 2, точка 7, втора алинея, букви ж)—й) и в същия член 2, точка 7,
трета алинея.
Комисията изтъква, че всички инсталации, посочени в член 2, точка 7, втора алинея, букви a)—е) от Директива 2001/80, попадат
в обхвата на изключение 1 или 2 и е логично те да не влизат в приложното поле на тази директива, тъй като за тях не могат
да бъдат приложени лесно установените от Директивата методология или пределно допустими стойности за емисиите. В това отношение
тя твърди, че Директива 2001/80 има за цел да регламентира емисиите, причинени от горенето (окисляването) на горива и че способът,
по който се изчисляват пределно допустимите стойности за емисиите се основава на хипотезата, че емисиите, които се очаква
да бъдат отделени в резултат на изгарянето на горивото, използвано за захранване на горивната инсталация, са предвидими. Когато
горещите димни газове, отделяни при процеса на изгаряне на горивото се смесят с други вещества, които обикновено не се свързват
с процес на горене преди емисията, резултатите не са достатъчно предвидими и определените в посочената директива пределно
допустими стойности за емисиите за изгарянето на горивата не можело да бъдат приложени.
Комисията признава, че от друга страна, посочените в член 2, точка 7, втора алинея, букви ж)—й) от Директива 2001/80 инсталации
не се свързват нито с изключение 1, нито с изключение 2 и посочва, че те са sui generis изключения.
Що се отнася по-специално до „кауперите“ на доменните пещи, посочени в член 2, точка 7, втора алинея, буква ж) от Директива
2001/80 и върху чийто пример Обединеното кралство основавало главно тезата си, Комисията изтъква, че тези „каупери“ са оборудвани
с огнеупорни тухли, които се загряват при пряк контакт с отделяните при изгарянето на горивото горещи димни газове, като горещите
тухли след това се използват за затопляне на студения въздух, който циркулира над тях, за да се получи „горещ вятър“, вкарван
след това в доменната пещ. Поради загряването на тухлите посочените „каупери“ се различавали коренно от всеки друг вид горивна
инсталация. Освен това в тухлената обвивка на камерите често се получавали пукнатини, които водели до замърсяване на отделените
при изгарянето газове с неизгорелите газове от доменните пещи. Поради тези два фактора определените с посочената директива
пределно допустими стойности за емисиите не можело да се приложат лесно към „кауперите“.
Комисията подчертава, че никоя от инсталациите, посочени в разпоредбите, които се свързват с изключение 2, не включва използването
на електричество в производствена технология или използването на горивни продукти извън самата горивна инсталация.
Макар да е безспорно, че централата в Lynemouth не е посочена в изключение 1, тя не може да се ползва и от изключение 2, тъй
като тя не употребявала пряко горивния продукт в производствените си технологии.
Според Комисията, ако трябва да се приеме, че прякото използване в производствена технология на електричеството, произведено
от електроцентрала, води до това, че последната попада в изключение 2, множество големи горивни инсталации щели да избегнат
прилагането на Директива 2001/80, което щяло да има сериозни последици върху околната среда.
Комисията отбелязва, че централата в Lynemouth е деветият най-голям източник на серен двуокис в Обединеното кралство и отделя
около 4 % от цялото количество обявени от тази държава членка емисии на този замърсяващ газ.
Обединеното кралство поддържа, че електроцентрала, чието предназначение е да доставя електричество на завод за производство
на алуминий чрез електролиза, и която е изградена изключително за тази цел, е част от техническото съоръжение, включващо предназначена
да произвежда енергия горивна инсталация, която използва пряко горивните продукти в хода на производствените дейности и следователно
отговаря на условията за освобождаване, предвидени в член 2, точка 7 от Директива 2001/80.
На първо място, Обединеното кралство изтъква, че произведеното електричество служи пряко за дейностите по производство на
алуминий. Обратно на твърдяното от Комисията, експлоатираният от Alcan завод не би могъл да използва по същия начин електричеството
от националната мрежа.
На второ място, Обединеното кралство изтъква, че електричеството, произведено от централа, която работи на въглища, представлява
непряк продукт на горенето. Член 2, точка 7 от Директива 2001/80 обаче не се отнасял до прякото използване на преките горивни
продукти, а до пряката употреба на горивните продукти. Енергия като електрическата, произведена чрез окисляването на горива,
трябвало да се счита за горивен продукт, тъй като в тази директива са предвидени само горивните инсталации, в които горивата
се окисляват, за да се произведе енергия. Посоченият член 2, точка 7 не уточнявал, че се отнася само до преките продукти на
горенето и тълкуване в този смисъл не би било уместно. Трябвало да е налице пряка връзка не между горенето и производствената
технология, а между горивните продукти и производствената технология. В случая обаче между произведеното от горенето електричество
и използваната производствена технология била налице пряка връзка, тъй като в тази технология електричеството се използва
за производството на алуминий.
Посочването в член 2, точка 7, втора алинея, буква ж) от Директива 2001/80 на „кауперите“ на доменните пещи потвърждавало
факта, че освобождаването не се прилага единствено в изтъкнатия от Комисията тесен смисъл. В това отношение Обединеното кралство
напомня, че от първоначалната схема на член 2, точка 7 от Директива 88/609 следва, че съоръженията, изброени в член 2, точка 7,
втора алинея, букви a)—ж) от Директива 2001/80, представляват отделни примери за горивни инсталации, изключени от приложното
поле на последната директива, било защото не са предназначени да произвеждат енергия, било защото използват пряко горивните
продукти в производствена технология. Използваният в тези „каупери“ горещ въздух обаче се подгрявал не директно чрез окисляването
на горивото, а непряко, вследствие на окисляването на горивото, загряващо огнеупорните тухли, които на свой ред подгряват
въздуха, който захранва производствените операции. Така произведената непряко енергия правилно била приравнена на горивен
продукт по смисъла на член 2, точка 7 от Директива 2001/80, макар да става дума за непряк продукт на горенето, също както
в случая на централата в Lynemouth електричеството било такъв непряк продукт. Според правилното тълкуване на посочения член 2,
точка 7 „кауперът“ бил свързан с доменната пещ по същия начин, както централата в Lynemouth била свързана с експлоатирания
от Alcan топилен цех за алуминий. И двете били източници на енергия със специално предназначение, включени в производствени
технологии.
Обратно на твърдението на Комисията, посочените в член 2, точка 7, втора алинея, буква ж) от Директива 2001/80 „каупери“ на
доменните пещи не представлявали sui generis изключение. Текстът на член 2, точка 7 от Директива 88/609 ясно показвал, че
изключенията sui generis са посочени в член 2, точка 7, втора алинея, букви з)—й) от Директива 2001/80.
Що се отнася до довода на Комисията, според който тезата на Обединеното кралство сериозно накърнявала обхвата на Директива
2001/80, тази държава членка признава, че не би било нормално за никоя от горивните инсталации, които произвеждат електричество,
предназначено да бъде използвано пряко в дадено производство, да не се прилагат изискванията на тази директива. Обединеното
кралство подчертава, че дадена инсталация е изключена от Директивата само когато е проектирана с единствената цел да захранва
с електричество определена производствена технология. Всички примери, посочени в член 2, точка 7, втора алинея, букви а)—и)
от тази директива, се отнасяли до собствени енергийни източници, проектирани и изградени с цел да обслужват процесите или
за конкретни дейности. Тази държава изтъква, че само посоченият горивен продукт съдържа енергия.
Обединеното кралство счита, че общностният законодател е освободил дадени инсталации от приложното поле на Директива 2001/80
не за да спести на националните регулаторни органи незначителни затруднения, а за да осигури баланс между ползата за околната
среда и икономическите разходи от включването на тези инсталации в посоченото приложно поле. Що се отнася до разглежданата
инсталация обаче, поради риска от нейното затваряне, водещо до загуба на 4 000 преки или непреки работни места в регион с
висока безработица, икономическите разходи и социалните тежести, свързани с прилагането на посочената директива, надхвърляли
сериозно неголямата полза за околната среда, която произтичала от нейното прилагане, предвид значителните средства, инвестирани
от Alcan през изтеклите години, за подобряване на екологичните показатели, предвид задължението за намаляване емисиите на
сяра съгласно Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване
и контрол на замърсяването (OВ L 24, стp. 8), както и замяната на разглежданото производство с внос от външни на Европейския
съюз инсталации, регулирани в по-малка степен от гледна точка на околната среда. Тъй като за производството на алуминий е
необходима много енергия и поради това то е обект на натиск, Директива 2001/80 трябвало да се тълкува по начин, който изключва
от приложното ѝ поле електроцентралите със специално предназначение, които доставят електричество, предназначено за електролиза.
В отговор на довода на Комисията, според който, от една страна, другите заводи за производство на алуминий трябва вече да
са се адаптирали към изискванията на Директива 2001/80, и от друга страна, няма никакво основание да се предоставя конкурентно
предимство на експлоатирания от Alcan завод, Обединеното кралство изтъква, че ако централата в Lynemouth е изключена от приложното
поле на тази директива, това е така поради обективни съображения, които се прилагат към всички инсталации, намиращи се в същото
положение. Централата в Lynemouth била единствената инсталация в рамките на Европейското икономическо пространство, включваща
собствен източник на енергия, проектиран и изграден, за да произвежда електричеството, предназначено за процеса на електролиза.
Логично било да се освободят горивните инсталации, чието специално предназначение е да захранват производствени технологии,
тъй като тези инсталации имали само един „вътрешен клиент“ и при това положение разполагали само с едно средство за възстановяване
на разходите, породени от привеждането в съответствие с Директива 2001/80. Освен това крайните продукти на производствената
технология представлявали суровини, търгувани на международните пазари, били изложени на пряката конкуренция на установените
извън Съюза производители, които се регулират от не толкова стриктни правила и чиято дейност е свързана с по-малко разходи,
докато горивните инсталации с общо предназначение снабдявали многобройни клиенти, често били собственост на държавите членки
и на практика нямали конкуренти.
Обединеното кралство оспорва довода на Комисията, според който член 2, точка 7 от Директива 2001/80 съдържал общ принцип,
който подлежал на широко тълкуване, и две изключения, които трябвало да бъдат тълкувани стриктно. Тази разпоредба съдържала
определения за инсталациите, попадащи в приложното поле на посочената директива и определения на инсталациите, които не са
обхванати от нея. Обединеното кралство допълва, че във всички случаи Съдът се е произнасял против стриктното тълкуване на
изключенията, когато подобно тълкуване не допринася за постигане на целта, преследвана с посочените изключения (Решение от
26 май 2005 г. по дело Kingcrest Asssociates и Montecello, C‑498/03, Recueil, стp. I‑4427, точки 29 и 32).

Съображения на Съда
Поставеният в настоящия иск за установяване на неизпълнение на задължения въпрос се отнася до това дали централата в Lynemouth
трябва да се счита за горивна инсталация, за която се прилага Директива 2001/80.
Макар, както подчертава Комисията, действително да изглежда учудващо, че след като включва централата в Lynemouth сред горивните
инсталации, за които се прилага Директива 2001/80 в първите два варианта на НСНЕ, представени на Комисията в хода на 2003 г.
и 2005 г. в съответствие с тази директива, както и във всички доклади или документи, изготвени от 1990 г. насам в съответствие
с Директива 88/609, която предхожда последната и има почти същия текст що се отнася до спорния въпрос, Обединеното кралство
сега поддържа, че изискванията на Директива 2001/80 не се отнасят за посочената централа, това обстоятелство все пак не оказва
влияние върху това дали посочената централа попада в приложното поле на последната директива.
Безспорно е, че централата в Lynemouth е горивна инсталация с номинална топлинна мощност, по-голяма от 50 МWth по смисъла
на членове 1 и 2, точка 7, първа алинея от Директива 2001/80.
Обединеното кралство обаче поддържа, че посочената централа, изградена изключително с цел да доставя електричество за производството
на алуминий в свързания с нея топилен цех, отговаря на условията за освобождаване, определени в член 2, точка 7, втора алинея,
първо изречение от Директива 2001/80, според който последната се прилага само по отношение на горивни инсталации, предназначени
за производството на енергия, с изключение на онези, които използват пряко горивния продукт в производствените си технологии.
Несъмнено е вярно, че произведеното от централата в Lynemouth електричество се използва пряко за производството на алуминий.
Всъщност според метода „Hall-Heroult“, прилаган в експлоатирания от Alcan завод, диалуминиевият триоксид постъпва в електролит,
с който той взаимодейства, и от анода към катода протича електрически ток, разграждайки диалуминиевия триоксид на алуминий
и кислород, като същевременно се доставя топлината, необходима за да се поддържа електролитът в разтопено състояние.
Както изтъква обаче Комисията, електричеството не представлява горивен продукт. Всъщност горивните продукти са отпадните газове,
пепелта и другите отпадъци, както и отделената при горенето топлина, тъй като Директива 2001/80 определя горивната инсталация
като „техническо съоръжение, в което се окисляват горивни продукти, с цел да се използва така получената топлина“. Електрическият
ток не е нито физически резултат от горенето, нито от топлината, а се получава от редица процеси, в които при горенето се
отделя топлината, използвана за получаване на пара в парен котел, парата на свой ред задвижва турбината, която в крайна сметка
произвежда електричеството.
За да се приеме, че електричеството представлява „горивен продукт“, би било необходимо това понятие да се тълкува толкова
широко, че би включило и други продукти, които не са пряк резултат от горене и които не отговарят на обичайното значение на
този израз нито в научния, нито в разговорния език.
Освен това член 2, точка 7, втора алинея, първо изречение от Директива 2001/80 не допуска такова широко тълкуване на понятието
„горивен продукт“, тъй като се отнася до горивните инсталации, които използват „пряко“ горивния продукт в производствените
си технологии. Не би могло обаче да има пряко използване на горивните продукти в производствена технология, ако между горенето
и производствената технология са налице междинни етапи като производството на електричество.
Обстоятелството, че понятието „горивен продукт“ определя обхвата на изключение от общо правило, също не е в довод в подкрепа
на широкото тълкуване на това понятие. Всъщност съгласно съдебната практика изключенията трябва да се тълкуват стриктно, за
да не бъдат лишавани от съдържание общите правила (вж. в този смисъл Решение от 29 април 2004 г. по дело Kapper, C‑476/01,
Recueil, стp. I‑5205, точка 72).
Обратно на изтъкнатото от Обединеното кралство обаче, е явно, че член 2, точка 7, втора алинея, първо изречение от Директива
2001/80 не просто уточнява понятието „горивна инсталация“, а изключва от приложното поле на посочената директива определени
инсталации. Впрочем дерогационният характер на тази разпоредба следва изрично от нейния текст, който предвижда, че посочената
директива се прилага по отношение на инсталации, предназначени за производството на енергия, „с изключение на онези, които
използват пряко горивния продукт в производствените си технологии“.
Ограничително тълкуване на член 2, точка 7, втора алинея, първо изречение от Директива 2001/80 се налага още повече, тъй като
изключването на определени горивни инсталации от приложното поле на тази директива противоречи на самата ѝ цел. Всъщност,
както следва от съображения 4—6 от тази директива, цел на последната е борбата срещу окислението чрез намаляване на емисиите
от серен двуокис и азотни окиси, за които в значителна степен допринасят големите горивни инсталации.
Накрая, тъй като в съображение 11 от Директива 2001/80 инсталациите за производство на електричество са определени като основните
горивни инсталации, за които последната се отнася, разширяването на обхвата на изключението по член 2, точка 7, втора алинея,
първо изречение от посочената директива спрямо електроцентрали, които използват произведеното от тях електричество пряко в
производствена технология, би засегнало полезното действие на същата директива.
От гореизложеното следва, че електроцентралата в Lynemouth не може да ползва изключението, предвидено в член 2, точка 7, втора
алинея, първо изречение от Директива 2001/80, за горивни инсталации, които използват пряко горивния продукт в производствените
си технологии.
Нито един от доводите, изтъкнати от Обединеното кралство, не може да постави под въпрос тази констатация.
На първо място, що се отнася до довода, според който предвидените в Директива 2001/80 изключения се основават на баланса между
разходите, породени от прилагането на пределните стойности за емисиите, и произтичащите от това предимства за околната среда,
чиято равносметка в случая обосновавала изключването на централата в Lynemouth от приложното поле на посочената директива,
следва преди всичко да се напомни, че нито тази директива, нито дори подготвителната работа по нея съдържат основания за общото
и абстрактно изключване на горивните инсталации, използващи пряко горивния продукт в производствените си технологии, така
и за съдържащите се в член 2, точка 7, втора алинея, буква а)—ж) от Директива 2001/80 примери за отделни инсталации.
Според Комисията горивните инсталации, които попадат в обхвата на тези изключения, са изключени от приложното поле на Директива
2001/80 поради замърсяване на отпадните горивни газове със замърсители при прякото използване на горивните продукти в производствени
технологии, така че методологията и пределно допустимите стойности за емисиите, предвидени в приложенията към тази директива
за изолираните процеси на горене, не са пряко приложими за тези горивни инсталации. Комисията доказва също, че при всички
видове инсталации, предвидени в член 2, точка 7, втора алинея, букви a)—ж) от посочената директива, е налице замърсяване на
отпадните горивни газове от горенето, когато, от друга страна, е безспорно, че използването на електричеството за производството
на алуминий не оказва влияние върху емисиите, произведени от централата в Lynemouth.
Обединеното кралство не оспорва, че има такова замърсяване на горивните газове в различните инсталации, посочени в член 2,
точка 7, втора алинея, букви a)—ж) от Директива 2001/80, но е на мнение, че в основата на изключенията са не трудностите при
прилагането на тази директива, а равносметката от разходите и предимствата.
Без да е необходимо да се определя точната цел на посочените изключения, доводите на Обединеното кралство във всички случаи
трябва да бъдат отхвърлени, тъй като изключението, формулирано абстрактно в член 2, точка 7, втора алинея, първо изречение
от Директива 2001/80, не би могло да се основава на баланс между разходи и предимства. Всъщност, макар да е възможно да се
уточнят разходите и предимствата, свързани с прилагането на пределните стойности за емисиите що се отнася до една конкретна
инсталация или дори за отделни видове инсталации като предвидените в член 2, точка 7, втора алинея, букви a)—ж) от тази директива,
от друга страна, това не е така, когато става дума за инсталации, които използват пряко горивните продукти.
На второ място, що се отнася до довода, според който изключението, предоставено за „кауперите“ на доменните пещи по член 2,
точка 7, втора алинея, буква ж) от Директива 2001/80, показвало, че понятието „горивен продукт“ трябва да се възприема широко
и че то включва непреките горивни продукти като електрическия ток, достатъчно е да се отбележи, както прави генералният адвокат
в точка 39 от своето заключение, че това изключение се отнася до използването на пряк продукт от горенето, а именно топлината.
Всъщност чрез огнеупорни тухли посочените „каупери“ пренасят отделената при горенето топлина във въздуха, който след това
се вкарва в доменната пещ, за да спомогне производството на чугун.
Макар несъмнено „кауперите“ на доменните пещи да не представляват прилагане на абстрактната дерогация, предвидена в член 2,
точка 7, втора алинея, първо изречение от Директива 2001/80, доколкото отделената при горенето топлина се използва само непряко,
от това все пак не може да се заключи, че посочената дерогация трябва да се тълкува по начин, който изключва от приложното
поле на тази директива инсталациите, които използват непреките продукти на горенето в производствената си технология.
Както Комисията признава, става дума за редакционна неточност в смисъл, че посочените „каупери“ представляват изключение sui
generis, а не прилагане на абстрактното изключение по член 2, точка 7, втора алинея, първо изречение от Директива 2001/80.
Комисията обаче обяснява, без това да се оспорва от Обединеното кралство, особените съображения, поради които определените
от тази директива пределни стойности за емисиите не се прилагат лесно за този вид инсталации, тъй като нагряването на огнеупорните
тухли прави „каупера“ коренно различен от всеки друг вид горивна инсталация и честата поява на пукнатини в обвивката на камерата
води до замърсяването на отделените при горенето отпадни газове с неизгорелите газове от доменната пещ. Освен това, както
отбелязва генералният адвокат в бележка под линия към точка 40 от своето заключение, за да пестят енергия, „кауперите“ на
доменните пещи често изгарят газа от доменните пещи, който вече е замърсен, така че въпреки употребата на най-добрата налична
техника, определените от тази директива пределни стойности за емисиите не могат да бъдат спазени.
Включените в член 2, точка 7, втора алинея, букви з)—й) от Директива 2001/80 допълнителни дерогации за три вида инсталации,
които явно вече не спадат към общото и абстрактно изключение, предвидено в член 2, точка 7, втора алинея, първо изречение
от тази директива, впрочем потвърждават, че смисълът и обхватът на посоченото общо изключение не могат да бъдат определени
въз основа на конкретно изключение.
Следва да се подчертае още, че никое от конкретните изключения, посочени в член 2, точка 7, втора алинея, букви a)—ж) от Директива
2001/80, не се отнася до използването на горивни продукти извън самата горивна инсталация, нито до използването на електричество
в производствена технология.
От всички гореизложени съображения следва, че Директива 2001/80 се прилага по отношение на централата в Lynemouth и че искът
на Комисията следва да бъде уважен.
Следователно трябва да се приеме, че като не осигурява прилагането на Директива 2001/80 за централата в Lynemouth, Обединеното
кралство не е изпълнило задълженията си по тази директива.

По съдебните разноски
По смисъла на член 69, параграф 2 от Процедурния правилник всяка страна, загубила делото, се осъжда да заплати съдебните разноски,
ако е направено такова искане. След като Комисията е направила искане за осъждане на Обединеното кралство и последното е загубило
делото, то следва да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.
По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:
1)
Като не осигурява прилагането на Директива 2001/80/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година за ограничаване
на емисиите на определени замърсители във въздуха, изпускани от големи горивни инсталации за електроцентралата, експлоатирана
от Rio Tinto Alcan Smelting and Power (UK) Ltd в Lynemouth, Североизточна Англия, Обединено кралство Великобритания и Северна
Ирландия не е изпълнило задълженията си по тази директива.
2)
Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
Подписи
*
Език на производството: английски.