CELEX: 62004TJ0452
Konkurenca
Koncentracije
Založništvo v francoskem jeziku
Odločba o združljivosti koncentracije s skupnim trgom pod pogojem prodaje sredstev
Odločba o potrditvi prevzemnika sredstev, ki se prodajo
Ničnostna tožba neuspešnega kandidata za prevzemnika
Neodvisnost pooblaščenca
Uredba (EGS) št. 4064/89

Dejansko stanje
Družba Vivendi Universal SA (v nadaljevanju: VU) se je 25. septembra 2002 odločila prodati založniška sredstva, ki jih ima
v Evropi njena odvisna družba Vivendi Universal Publishing SA (v nadaljevanju: VUP).
Družba Lagardère SCA je izrazila svoj interes za nakup teh sredstev, sestavljenih iz upravljavskih deležev in sredstev družbe
VUP (v nadaljevanju: ciljna sredstva).
Toda izkazalo se je, da časovni razpored prodaje, ki ga je določila družba VU, ki je želela ciljna sredstva čim hitreje prodati
in zanje prejeti kupnino, ni bil skladen z roki, potrebnimi za to, da lahko pristojni organi za varstvo konkurence predhodno
dovolijo ta načrtovani nakup.
Družba Lagardère je torej družbi Natexis Banques Populaires SA (v nadaljevanju: NBP) predlagala, naj jo prek ene od svojih
odvisnih družb nadomesti za odkup ciljnih sredstev od družbe VUP, ta sredstva naj ima začasno v lasti, nato pa naj jih proda
nazaj družbi Lagardère, potem ko ta pridobi dovoljenje za načrtovani nakup ciljnih sredstev.
Družba NBP je z dopisom z dne 8. oktobra 2002 sprejela predlog družbe Lagardère.
Družbi Lagardère in NBP sta Komisiji predložili glavne pogoje za nakup ciljnih sredstev s strani družbe NBP, Komisija pa jih
je sprejela.
Družba Lagardère je nato družbi VU predložila svojo ponudbo za nakup ciljnih sredstev, v kateri je bila predvidena nadomestitev
družbe Lagardère z družbo NBP oziroma katerim koli podjetjem iz te skupine.
Družba VU je 29. oktobra 2002 potrdila prodajo ciljnih sredstev družbi Lagardère.
Družba Investima 10 SAS, odvisna družba v 100‑odstotni lasti družbe Ecrinvest 4 SA, ki je odvisna družba v 100‑odstotni lasti
družbe Segex Sarl, ki je sama v 100‑odstotni lasti družbe NBP, je 3. decembra 2002 v korist družbe VUP podpisala zavezo o
nakupu ciljnih sredstev.
Družbi Segex in Ecrinvest 4 sta istega dne z družbo Lagardère sklenili pogodbo o prodaji (v nadaljevanju: pogodba o prodaji),
ki družbi Lagardère (prek družbe Ecrinvest 4) – potem ko Komisija dovoli načrtovano koncentracijo – omogoča nakup celotnega
kapitala družbe Investima 10, imetnice ciljnih sredstev, s pridržkom, da družba VUP sprejme zgoraj navedeno zavezo o nakupu.
Kupnino za te vrednostne papirje je družba Lagardère vnaprej plačala družbi Segex, imetnici vsega delniškega kapitala družbe
Ecrinvest 4.
Družba VUP je 20. decembra 2002 sprejela zavezo družbe Investima 10 o nakupu in ta je istega dne z družbo VUP sklenila pogodbo
o nakupu ciljnih sredstev.
Družba NBP je istega dne objavila to sporočilo za javnost:
„Družba NBP kupuje vsa sredstva, ki se prodajo, da bi jih ponovno prodala [družbi Lagardère] takoj po pridobitvi dovoljenja
organov za varstvo konkurence.
Od današnjega dne je imetnica sredstev družbe VUP družba Investima 10, ki je v 100‑odstotni posredni lasti družbe NBP.
Ta delniška družba z upravo in nadzornim svetom postane matična družba tistih družb, ki imajo v lasti sredstva, ki se prodajo.
[…]“
Člen 4(1) pogodbe o prodaji določa:
„(ii) [Družba Segex] daje obljubo dejanja družbe Ecrinvest 4 in družba Ecrinvest 4 se zavezuje, da:
[…]
(c)      [družba Investima 10] za člane [svoje] uprave […] imenuje eno ali več neodvisnih tretjih oseb, ki niso iz skupin [Segex] ali
[Lagardère];
[…]
(e)      statut [družbe Investima 10] izključno enemu članu uprave priznava pooblastila, ki jih [ima] lahko na podlagi te pogodbe uprava
v razmerju do Komisije […] ali katerega koli drugega pristojnega organa za varstvo konkurence, in da se za ta namen imenuje
neodvisna tretja oseba […]“
Uprava družbe Investima 10 se je oblikovala 20. decembra 2002, oseba B., predsednik podjetja S., pa je bila imenovana za člana
uprave kot „neodvisna tretja oseba“ v smislu člena 4(1)(ii)(e) pogodbe o prodaji.
Člen 2(2) pogodbe, ki sta jo 19. decembra 2002 podpisali družba Ecrinvest 4 in podjetje S., v prvem pododstavku določa, da
oseba B. v okviru svojih pooblastil ravna v interesu družbe Investima 10 in ciljnih sredstev in zlasti skrbi za ohranitev
njihove trajnosti, ekonomske vrednosti in konkurenčnosti.
Člen 2(2) te pogodbe zato v drugem pododstavku natančno določa, da mora oseba B. spoštovati in zagotavljati, da uprava družbe
Investima 10 spoštuje:
„(i)      [določbe] iz člena 4 pogodbe o prodaji […] v povezavi […] z načeli skrbnega upravljanja sredstev, katerih spoštovanje se zahteva
od uprave in organov družbe za deleže, da bi se zagotovila trajnost obsega in vrednost sredstev, ki se prodajo.
[…]“
Družba Lagardère je 14. aprila 2003 v skladu s členom 4(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 4064/89 z dne 21. decembra 1989 o nadzoru
koncentracij podjetij (popravek v UL 1990, L 257, str. 13 – ta popravek ne zadeva slovenske različice), kakor je bila spremenjena
z Uredbo Sveta (ES) št. 1310/97 z dne 30. junija 1997 (UL L 180, str. 1), Komisiji priglasila svoj načrtovani nakup ciljnih
sredstev družbe VUP.
Ker je Komisija ugotovila, da obstaja resen dvom o združljivosti načrtovane koncentracije s skupnim trgom, je na podlagi člena 6(1)(c)
Uredbe št. 4064/89 z odločbo z dne 5. junija 2003 uvedla poglobljen nadzor nad to koncentracijo.
Iz dopisov strank je razvidno, da je družba Investima 10 14. oktobra 2003 postala družba Editis SA.
Komisija je 27. oktobra 2003 družbi Lagardère poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah, v katerem ji je pojasnila
težave v zvezi s konkurenco, ki jih povzroča priglašena transakcija, in na katerega je družba Lagardère odgovorila 17. novembra 2003.
Družba Lagardère je zato Komisiji 2. decembra 2003 predložila vrsto korektivnih ukrepov v obliki zavez o prodaji ciljnih sredstev.
Odločba Komisije 2004/422/ES (Zadeva COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) (UL L 125, str. 54) z dne 7. januarja 2004 (v nadaljevanju:
odločba z dne 7. januarja 2004), sprejeta na podlagi člena 8(2) Uredbe št. 4064/89, določa:
„Člen 1
Priglašena transakcija, kakor je bila spremenjena z vrsto zavez z dne 21. decembra 2003, s katero družba Lagardère pridobi
izključen nadzor nad [ciljnimi sredstvi] družbe VUP, odslej družbe Editis, se razglasi za združljivo s skupnim trgom in učinki
sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru.
Člen 2
Člen 1 se uporablja, če družba Lagardère v celoti spoštuje zaveze, navedene [v] Prilogi II.
Člen 3
Ta odločba je pogojena s tem, da družba Lagardère v celoti spoštuje druge zaveze, opisane v Prilogi II.“
Družba Lagardère se je v skladu z odstavkom 1 svojih zavez iz Priloge II zavezala, da bo prodala vsa sredstva družbe Editis
(v nadaljevanju: sredstva, ki se prodajo) razen sredstev, ki so izrecno našteta v tem odstavku (v nadaljevanju: obdržana sredstva).
Sredstva, ki se prodajo, obsegajo približno od 60 do 70 % svetovnega prometa družbe VUP in od 70 do 80 % prometa, ki ga je
družba VUP ustvarila na francosko govorečih založniških trgih, ki jih zadeva dovoljena koncentracija (v nadaljevanju: koncentracija).
V odstavku 2 zavez družbe Lagardère je pojasnjeno, da so obdržana sredstva podrobno opredeljena v Prilogi 1 k tem zavezam.
Družba Lagardère se v skladu z odstavkom 3 teh zavez zavezuje, da bo sklenila nepreklicne sporazume o prodaji v zaupnem roku
od dneva prejema odločbe o pogojnem dovoljenju in da bo dejansko prodajo opravila v zaupnem roku od dneva sklenitve sporazuma.
Družba Lagardère je lahko izbrala kupca sredstev, ki se prodajo, glede na merila izbire, ki so v odstavku 10 njenih zavez
opredeljena tako:
„Priglasiteljica se za ohranitev učinkovite konkurence na zadevnih trgih zavezuje, da bo sredstva, ki se prodajo, prodala
enemu ali več kupcem, ki so neodvisni od priglasiteljice in izpolnjujejo te pogoje:
(a)      družba Lagardère ne sme imeti znatnih neposrednih ali posrednih interesov pri kupcu ali kupcih;
(b)      kupec ali kupci morajo biti trajni gospodarski subjekti, ki so sposobni ohranjati ali razvijati učinkovito konkurenco in imajo
za to gospodarske interese, ne da bi ta besedna zveza vnaprej izključevala katero koli kategorijo industrijskih ali finančnih
kupcev;
(c)      poleg tega s tem, da potencialni kupec kupi enega ali več delov sredstev, ki se prodajo, ne smejo nastati nove težave v zvezi
s konkurenco niti ne sme biti odložena izpolnitev zavez. Priglasiteljica mora biti zmožna Komisiji dokazati, da kupec izpolnjuje
pogoje iz zavez in da je eden ali več delov sredstev prodanih v skladu s temi zavezami;
(d)      kupec ali kupci pridobijo ali razumno lahko pridobijo vsa dovoljenja, potrebna za prevzem in uporabo sredstev, ki se prodajo.“
V odstavku 14 zavez družbe Lagardère je pojasnjeno, da izbiro kupca ali kupcev odobri Komisija in da predlog za odobritev
zainteresiranih strank vsebuje potrebne informacije, da lahko Komisija preveri, ali njihova kandidatura izpolnjuje pogoje,
opredeljene v odstavku 10, navedenem v točki 27 zgoraj.
Družba Lagardère je morala imenovati pooblaščenca, ki izpolnjuje te pogoje iz odstavka 15 njenih zavez:
„Priglasiteljica imenuje pooblaščenca za opravljanje spodaj opredeljenih nalog. Pooblaščenec mora biti neodvisen od družb
Lagardère in Editis, imeti mora potrebne kvalifikacije za izpolnitev svojega pooblastila, kot na primer svetovalna banka,
svetovalec ali revizor, in pri njem ne sme biti navzkrižja interesov. Pooblaščenca plačuje družba Lagardère tako, da nista
ogrožena dobro izvrševanje njegovega pooblastila in njegova neodvisnost.“
V odstavku 9 zavez družbe Lagardère je imenovanje upravljavca ločenih sredstev (Hold Separate Manager) določeno tako:
„Priglasiteljica imenuje [upravljavca ločenih sredstev], odgovornega za upravljanje sredstev, ki se prodajo, pod nadzorom
pooblaščenca. Upravljavec ločenih sredstev mora sredstva, ki se prodajo, upravljati neodvisno in v običajnem okviru poslovanja,
da bi se zagotovila ohranitev njihove ekonomske trajnosti, njihova prodajnost, konkurenčnost in samostojnost glede na obdržana
sredstva in druge dejavnosti družbe Lagardère. Če član uprave podružnice družbe Editis, na katero se nanaša zaveza o prodaji,
preneha opravljati svoje naloge, lahko [upravljavec ločenih sredstev] imenuje njegovega naslednika pod nadzorom pooblaščenca.“
Naloge pooblaščenca so v zavezah družbe Lagardère opredeljene tako:
„20.      Namen delovanja pooblaščenca je zagotovitev izpolnitve teh zavez. Komisija po uradni dolžnosti ali na predlog pooblaščenca
ali priglasiteljice pooblaščencu daje različna navodila, da bi se zagotovila izpolnitev teh zavez.
21.      Naloge pooblaščenca so:
(a)      zagotavljati, da se sredstva, ki se prodajo, hranijo in upravljajo v ločeni strukturi, ločeno in neodvisno od obdržanih sredstev
in drugih dejavnosti družbe Lagardère, do dneva dejanske prodaje sredstev, ki se prodajo;
(b)      zagotavljati, da [upravljavec ločenih sredstev] ohranja trajnost in prodajnost sredstev, ki se prodajo, ter upravljanje in
uporabo sredstev, ki se prodajo, v običajnem okviru poslovanja, v skladu s prejšnjo prakso, do dneva dejanske prodaje sredstev,
ki se prodajo;
(c)      zagotavljati, da so sprejeti učinkoviti ukrepi, da se priglasiteljici ne sporoči nobena z vidika konkurence občutljiva informacija
o sredstvih, ki se prodajo, razen informacij, ki so potrebne za prodajo sredstev, ki se prodajo, pod čim boljšimi pogoji in
v skladu s temi zavezami;
(d)      zagotavljati, da se ukrepi prestrukturiranja izvedejo v skladu s temi zavezami, biti obveščen o tekočih razpravah med družbama
Lagardère in Editis o razmejitvah in po potrebi prisostvovati razpravam;
[…]
(f)      na splošno zagotavljati ohranitev celotne ekonomske in konkurenčne vrednosti sredstev, ki se prodajo, in sprejemati različne
koristne ukrepe za ta namen;
(g)      na splošno skrbeti za to, da priglasiteljica zadovoljivo izpolnjuje te zaveze.“
Poleg tega je v odstavku 24 zavez pojasnjeno:
„Če družbi Lagardère in Editis ne soglašata glede ukrepov prestrukturiranja, potrebnih za izpolnitev teh zavez, lahko katera
koli od strank o tem obvesti pooblaščenca s priporočenim dopisom, katerega kopija mora biti naslovljena na drugo stranko.
Pooblaščenec po seznanitvi s stališči obeh strank in v skladu z načelom kontradiktornosti nato čim prej da priporočilo glede
obsega potrebnih ukrepov prestrukturiranja. Pooblaščenec na Komisijo naslovi poročilo, v katerem jo seznani s svojim priporočilom.
Če družbi Lagardère in Editis še vedno ne soglašata, lahko katera koli od strank Komisiji predlaga, da po seznanitvi s stališči
strank in v skladu z načelom kontradiktornosti določi obseg potrebnih ukrepov prestrukturiranja.“
Nazadnje je v zavezah družbe Lagardère v oddelku „Sprememba ustanovne oblike družbe Editis“ določeno:
„30.      Priglasiteljica preoblikuje družbo Editis v poenostavljeno delniško družbo [(société par actions simplifiée, SAS)], potem
ko Komisija potrdi njen nov statut. Po tem preoblikovanju so organi družbe Editis […] generalni direktor [(président‑directeur
général)], ki ima funkcije [upravljavca ločenih sredstev], in […] odbor delničarjev, ki ga sestavljajo trije […] predstavniki
pooblaščenca iz odstavka 15 zgoraj in dva […] predstavnika družbe Lagardère.
31.      Poenostavljena delniška družba je organizirana v skladu s temi načeli:
(a)      družbo Editis upravlja generalni direktor pod nadzorom pooblaščenca v okviru svojih nalog, kakor so opredeljene zgoraj;
(b)      odbor delničarjev nadzira upravljanje obdržanih sredstev in je upravičen do prejemanja vseh informacij v zvezi s temi sredstvi;
(c)      v zvezi s sredstvi, ki se prodajo, je odbor delničarjev pod nadzorom pooblaščenca upravičen do prejemanja informacij o odločbah
ali dogodkih, ki utegnejo vplivati na premoženjske interese družbe Lagardère v zvezi s sredstvi, ki se prodajo, zlasti pa
je upravičen do prejemanja teh informacij: trenutni izkazi, odločitve o naložbah, prodaji sredstev ali nakupih v vrednosti
nad 200.000 EUR, odločitve, ki vplivajo na zadolženost družbe ali kakršna koli jamstva, in vse strateške odločitve ali odločitve,
ki ne spadajo v tekoče poslovanje. Vseeno pooblaščenec zagotavlja, da se zaupne poslovne ali operativne informacije o sredstvih,
ki se prodajo, po potrebi vključno s tistimi, ki so navedene v prejšnjem stavku, ne sporočijo družbi Lagardère.
32.      Družbo Editis med obdobjem od sprejetja odločbe Komisije o odobritvi priglašene koncentracije do preoblikovanja družbe Editis
v poenostavljeno delniško družbo še naprej vodijo trenutno obstoječi organi, usklajeno s pooblaščencem. V tem obdobju je družba
Lagardère kot delničarka družbe Editis upravičena do prejemanja vseh informacij o obdržanih sredstvih. Pooblaščenec v zvezi
s sredstvi, ki se prodajo, zagotavlja, da se družbi Lagardère sporočajo informacije iz odstavka 31(c) zgoraj.“
Komisija je 5. februarja 2004:
–        za upravljavca ločenih sredstev potrdila A. K. in potrdila osnutek opredelitve njegovih nalog, predložen 30. januarja 2004;
–        za pooblaščenca imenovala podjetje S., ki ga zastopa njegov predsednik B., in potrdila osnutek opredelitve pooblastila, predložen
30. januarja 2004.
Družba Lagardère je 9. februarja 2004 imenovala podjetje S. za pooblaščenca.
Družba Editis je bila 25. marca 2004 v skladu z odstavkom 30 zavez družbe Lagardère preoblikovana v poenostavljeno delniško
družbo, katere organ je od takrat poleg generalnega direktorja, ki opravlja funkcije upravljavca ločenih sredstev, odbor delničarjev,
ki ga sestavljajo trije predstavniki pooblaščenca in dva predstavnika družbe Lagardère.
Družba Lagardère je navezala stike z več podjetji, vključno s tožečo stranko, zmožnimi kupiti sredstva, ki se prodajo.
Tožeča stranka je izrazila svoj interes za to transakcijo. Svojo ponudbo za nakup je družbi Lagardère poslala s faksom z dne
28. aprila 2004.
Družba Lagardère je v sporočilu z dne 19. maja 2004 izjavila, da je prejela ponudbe petih morebitnih kupcev za nakup, vključno
s ponudbo tožeče stranke, in da se bo do 25. maja 2004 opolnoči pogajala izključno z enim od njih, in sicer družbo Wendel
Investissement SA (v nadaljevanju: Wendel).
Družbi Lagardère in Wendel sta se 28. maja 2004 dogovorili glede osnutka sporazuma o nakupu sredstev, ki se prodajo.
Družba Lagardère je z dopisom z dne 4. junija 2004 Komisiji predlagala, naj potrdi družbo Wendel kot kupca teh sredstev.
Podjetje S. je 5. julija 2004 Komisiji predložilo svoje zbirno poročilo z ugotovitvijo, da kandidatura družbe Wendel izpolnjuje
merila za potrditev, opredeljena v odstavku 10 zavez družbe Lagardère.
Komisija je z Odločbo (2004) D/203365 z dne 30. julija 2004 potrdila družbo Wendel kot kupca sredstev, ki se prodajo, potem
ko je ugotovila, da izpolnjuje merila za potrditev, določena v odstavku 10 zavez družbe Lagardère.
Ta odločba je bila sprejeta v skladu z odstavkom 14 zavez družbe Lagardère in na podlagi zgoraj navedenega predloga za potrditev,
osnutka sporazuma o prodaji, ki mu je bil priložen, poročila podjetja S., pisnih odgovorov družb Lagardère in Wendel na zahtevo
Komisije za informacije ter na podlagi izmenjave mnenj o kandidaturi družbe Wendel z organizacijami, ki predstavljajo osebje
družbe Editis, in zainteresiranimi tretjimi osebami.
Tožeča stranka je 8. julija 2004 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo za razglasitev ničnosti odločbe z dne
7. januarja 2004 (zadeva T‑279/04).
Komisija je tožeči stranki na njeno prošnjo s faksom z dne 27. avgusta 2004 poslala odločbo o potrditvi družbe Wendel kot
kupca sredstev, ki se prodajo.
Lastninska pravica nad temi sredstvi, imenovanimi „Nouvel Editis“, je bila prenesena 30. septembra 2004.

Postopek
Tožeča stranka je 8. novembra 2004 vložila to tožbo za razglasitev ničnosti odločbe z dne 30. julija 2004 o potrditvi (v nadaljevanju:
odločba z dne 30. julija 2004).
Splošno sodišče (šesti senat) je s sodbo z današnjega dne zavrnilo ničnostno tožbo, ki jo je tožeča stranka v zadevi T‑279/04
vložila zoper odločbo z dne 7. januarja 2004.
Družbi Wendel in Lagardère sta 25. januarja oziroma 24. marca 2005 vložili predlog za intervencijo v podporo predlogom Komisije
na podlagi člena 115 Poslovnika Splošnega sodišča.
Tožeča stranka je z aktoma, vloženima 3. marca oziroma 18. aprila 2005, prvič, predlagala, da se v skladu s členom 116(2)
Poslovnika določeni dokumenti, priloženi k tožbi, ter določeni odlomki tega dokumenta in odgovora na tožbo izključijo iz procesnih
aktov, ki se pošljejo družbama Wendel in Lagardère, in drugič, za te namene predložila nezaupno različico zadevnih dokumentov.
Predsednik četrtega senata Splošnega sodišča je s sklepoma z dne 11. maja in 25. oktobra 2005 dovolil intervencijo družb Lagardère
in Wendel v podporo predlogom Komisije, sodnemu tajništvu Splošnega sodišča pa je bilo naročeno, naj jima pošlje nezaupno
različico procesnih aktov.
Družba Lagardère je z aktom, vloženim v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 10. junija 2005, ugovarjala predlogu za zaupno
obravnavanje, ki ga je vložila tožeča stranka.
Družbi Lagardère in Wendel sta vložili intervencijski vlogi 16. septembra 2005 oziroma 27. aprila 2006.
Tožeča stranka je v odgovor predložila svoja stališča z aktoma, vloženima 8. novembra 2005 in 4. julija 2006.
Predsednik četrtega senata je s sklepom z dne 19. junija 2007 zavrnil predlog za zaupno obravnavanje glede družbe Lagardère,
ki ga je vložila tožeča stranka, sodnemu tajništvu Splošnega sodišča pa je naročil, naj družbi Lagardère pošlje izvirno različico
zadevnih dokumentov.
Ker je bila sestava senatov Splošnega sodišča spremenjena, je bil sodnik poročevalec razporejen v šesti senat, kateremu je
bila zato 24. oktobra 2008 dodeljena obravnavana zadeva.
Splošno sodišče (šesti senat) se je na podlagi poročila sodnika poročevalca odločilo, da začne ustni postopek, in pozvalo
stranke, naj pisno odgovorijo na nekatera vprašanja. Stranke so to zahtevo izpolnile v predpisanem roku.
Stranke so podale ustne navedbe in odgovorile na vprašanja, ki jih je na obravnavi 28. januarja 2010 postavilo Splošno sodišče.
Splošno sodišče je s sodbo z dne 9. junija 2010 v zadevi Éditions Odile Jacob proti Komisiji (T‑237/05, še neobjavljena v
ZOdl.) razglasilo za nično odločbo Komisije z dne 7. aprila 2005, s katero je bila zavrnjena zahteva tožeče stranke na podlagi
Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1049/2001 z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta,
Sveta in Komisije (UL L 145, str. 43) za dostop do nekaterih dokumentov, da bi jih uporabila v utemeljitev te tožbe.
Tožeča stranka je z dopisom, vloženim 21. junija 2010, predlagala odložitev posvetovanj v obravnavani zadevi za razumno obdobje
po tem, ko Komisija pošlje zadevne dokumente.

Predlogi strank
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–        razglasi odločbo z dne 30. julija 2004 za nično;
–        Komisiji in družbi Lagardère naloži plačilo stroškov.
Komisija ob podpori družb Lagardère in Wendel Splošnemu sodišču predlaga, naj:
–        tožbo zavrne;
–        tožeči stranki naloži plačilo stroškov.

Pravo
Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja štiri tožbene razloge, in sicer da naj Komisija, prvič, ne bi izpolnila svoje obveznosti
nadzora nad izborom kandidatov za prevzem sredstev, ki se prodajo, drugič, družbo Wendel naj bi potrdila na podlagi poročila
pooblaščenca družb Editis, Lagardère in Wendel, ki naj ne bi bil neodvisen, tretjič, kršila naj bi svojo obveznost obrazložitve
in, četrtič, storila naj bi očitno napako pri presoji skladnosti kandidature družbe Wendel s pogoji za potrditev prevzemnika
sredstev, ki se prodajo, ki so opredeljeni v odstavku 10(b) zavez družbe Lagardère.
Najprej je treba proučiti drugi tožbeni razlog, s katerim tožeča stranka trdi, da je bila odločba z dne 30. julija 2004 sprejeta
na podlagi poročila pooblaščenca družbe Editis, ki ni bil neodvisen.
Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da ko je družba Lagardère 9. februarja 2004 na podlagi odstavka 15 svojih zavez imenovala podjetje S.,
ki ga zastopa njegov predsednik B., za pooblaščenca, je bila oseba B. od 20. decembra 2002 član uprave družbe Investima 10,
ki je 14. oktobra 2003 postala družba Editis, kot je navedeno v točki 19 zgoraj.
Tožeča stranka meni, da torej kot član uprave družbe Editis oseba B., ki je imela glede na tretje osebe polna pooblastila,
priznana članom uprave, v nasprotju z zahtevami iz navedenega odstavka 15 ni bila neodvisna od družbe Editis.
Opravljanje funkcij pooblaščenca, ki je v imenu in za račun Komisije odgovoren za nadzor nad prodajo sredstev, ki se odsvojijo,
naj bi namreč pomenilo, da zainteresirana oseba nikakor ni povezana s podjetjem, katerega prodajo sredstev mora nadzorovati,
še toliko bolj pa nobena od teh povezav ne sme biti finančna. Funkcije člana uprave, ki jih je opravljala oseba B., pa naj
bi se opravljale za plačilo.
Poleg tega naj bi bila oseba B. član uprave družbe Editis do 25. marca 2004 in naj bi tako od 9. februarja 2004 do tega datuma
opravljala dve funkciji, in sicer naj bi nadzirala prodajo družbe Editis družbi Lagardère in nato prodajo sredstev, ki se
prodajo, tretji osebi.
Nazadnje naj bi oseba B. tudi po prenehanju svojih funkcij člana uprave družbe Editis ostala povezana z družbo Editis, ker
je še več let mogoče vzpostaviti njeno civilno in kazensko odgovornost v razmerju do delničarjev in tretjih oseb.
Že sam obstoj dvoma o neodvisnosti pooblaščenca naj bi zadostoval za ničnost postopka v zvezi s sredstvi, ki se prodajo, in
posledično odločbe z dne 30. julija 2004. Ocenjevalno poročilo o kandidaturi prevzemnika, ki ga pripravi pooblaščenec, naj
bi bilo namreč temeljni in odločilni dejavnik pri odločitvi Komisije, ali bo potrdila zainteresirano stranko.
Brez vzbujanja dvoma o sami vlogi pooblaščenca v postopku prodaje sredstev naj bi ugotovitve iz njegovega poročila nujno odločilno
vplivale na odločbo z dne 30. julija 2004. Že iz primerjave med ugotovitvami iz poročila pooblaščenca in odločbo z dne 30. julija 2004
naj bi bilo razvidno, da ta odločba neposredno izhaja iz besedila poročila, na katerem v marsičem temelji.
Komisija zavrača trditve tožeče stranke. Opozarja, da ko je družbo VUP prevzela družba NBP, je bila oseba B., predsednik podjetja S.,
v skladu s členom 4(1)(ii)(e) pogodbe o prodaji imenovana za člana uprave družbe Investima 10, odvisne družbe družbe NBP,
imetnice ciljnih sredstev.
Glede na to, da je zainteresirana oseba kot neodvisna tretja oseba izvajala pooblastila uprave družbe Investima 10, ki je
postala družba Editis, v razmerju do pristojnih organov za varstvo konkurence, naj bi bila ta funkcija primerljiva s funkcijo
pooblaščenca iz odstavka 15 zavez družbe Lagardère.
Potem ko je bilo podjetje S. v osebi svojega predsednika B. imenovano za pooblaščenca, pristojnega za nadzor nad zavezami
družbe Lagardère o prodaji, naj bi oseba B., potem ko je družba Lagardère prevzela družbo Editis, še naprej začasno opravljala
funkcijo neodvisnega tretjega člana uprave družbe Editis, ki ga plačuje družba NBP, zaradi poznavanja družbe Editis, ki ga
je zainteresirana oseba s tem pridobila.
Nadaljnja prisotnost osebe B. v tej upravi naj bi bila – daleč od ustvarjanja medsebojne odvisnosti med osebo B. in družbo
– popolnoma v skladu z odločbo z dne 7. januarja 2004 in zavezami družbe Lagardère. Cilj naj bi bil preprečiti vpliv družbe
Lagardère na upravljanje družbe Editis v prehodnem obdobju, v katerem so morali organi družbe, ustanovljeni po tem, ko je
družba NBP prevzela družbo VUP, v skladu z odstavkom 30 zavez družbe Lagardère ostati enaki do preoblikovanja družbe Editis
v poenostavljeno delniško družbo, kar se je zgodilo 25. marca 2004.
Tudi članstvo osebe B. v odboru delničarjev družbe Editis, ki ji je bilo priznano 25. marca 2004, na dan prenosa lastninske
pravice nad sredstvi, ki se prodajo, na družbo Wendel, naj bi bilo skladno z zavezami družbe Lagardère. V odstavku 30 naj
bi bilo pojasnjeno, da morajo imeti predstavniki pooblaščenca večino v odboru delničarjev, da bi se zagotovilo, da neodvisna
tretja oseba, pooblaščenec, zagotavlja, da družba Lagardère ne more vplivati na upravljanje družbe Editis.
Ker je bilo podjetje S. v osebi svojega predsednika imenovano za pooblaščenca šele po tem, ko je družba NBP prodala družbo
Editis družbi Lagardère, naj bi bila kakršna koli prejšnja ali poznejša povezava med podjetjem S. in družbo NBP neupoštevna
za presojo njegove neodvisnosti od družbe Editis, saj družba NBP v fazi izpolnjevanja zavez ni imela več nadzora nad družbo
Editis. Morebitne povezave med pooblaščencem in družbo NBP, nekdanjo lastnico sredstev, na katera se nanaša odločba o dovolitvi
koncentracije, naj ne bi mogle ogroziti izvedbe prodaj, da bi se odpravile težave v zvezi s konkurenco, ki izvirajo iz združitve
teh ciljnih sredstev s sredstvi družbe Lagardère.
Komisija meni, da dokaz tožeče stranke, da pooblaščenec ni bil neodvisen od družbe Editis, temelji zgolj na ugotovitvi, da
ni popolnoma nepovezan z družbo Editis. Vendar naj bi bil pogoj neodvisnosti od družbe Editis, ki ga je Komisija zahtevala
za pooblaščenca, namenjen zagotavljanju, da nadzor kandidature prevzemnika sredstev, ki se prodajo, temelji zgolj na trajnosti
in konkurenčnosti teh sredstev, ne pa na zasebnih interesih. Pooblaščencu naj torej ne bi bilo mogoče veljavno očitati interesa
za ravnanje v korist družbi Editis, saj je bil to nujen pogoj za popolno izpolnitev zavez in ohranitev učinkovite konkurence.
Da bi neobstoj neodvisnosti pooblaščenca, če bi bil dokazan, povzročil razglasitev ničnosti odločbe z dne 30. julija 2004,
naj bi bilo treba dokazati tudi, da je zainteresirana oseba zaradi te nepravilnosti pripravila neobjektivno poročilo, ki je
bilo odločilno za vsebino navedene odločbe.
Toda ne samo, da naj tožeča stranka ne bi predložila nobenega dokaza, da je pooblaščenec pripravil napačno in pristransko
poročilo, nikakor naj ne bi dokazala niti odločilnosti tega dokumenta za vsebino odločbe z dne 30. julija 2004.
Naloga pooblaščenca za namene končne odločbe o potrditvi kupca sredstev, ki se prodajo, naj bi bila zgolj oceniti kupca in
navesti, ali po njegovem mnenju izpolnjuje pogoje iz zavez. Komisija naj odločbe z dne 30. julija 2004 v resnici ne bi sprejela
zgolj ali predvsem na podlagi poročila pooblaščenca, temveč na podlagi vseh informacij, vključno z informacijami, ki jih je
dobila od pooblaščenca.
Presoja Splošnega sodišča
Na podlagi odstavka 15 zavez družbe Lagardère mora biti pooblaščenec, ki ga ta družba imenuje za nadzor nad zadovoljivim izpolnjevanjem
njenih zavez, od nje in družbe Editis „neodvisen […] in pri njem ne sme biti navzkrižja interesov“. Pojasnjeno je tudi, da
„[p]ooblaščenca plačuje družba Lagardère tako, da nista ogrožena dobro izvrševanje njegovih pooblastil in njegova neodvisnost“.
Opozoriti je treba, da potem ko je družba NBP privolila v nadomestitev družbe Lagardère za začasni nakup ciljnih sredstev
prek družb Segex in Ecrinvest 4, odvisnih družb v 100‑odstotni lasti družbe NBP, sta ti z družbo Lagardère 3. decembra 2002
sklenili pogodbo o prodaji, s katero se na družbo Lagardère – če Komisija koncentracijo predhodno dovoli – prenese ves kapital
družbe Investima 10, odvisne družbe v 100‑odstotni lasti družbe Ecrinvest 4, ki je sama odvisna družba v 100‑odstotni lasti
družbe Segex in je od družbe VUP 20. decembra 2002 kupila ciljna sredstva.
Družba Investima 10, imetnica ciljnih sredstev, je 20. decembra 2002 v skladu s členom 4(1)(ii)(c) pogodbe o prodaji imenovala
osebo B., predsednika podjetja S., za člana svoje uprave v smislu te določbe kot neodvisno tretjo osebo v smislu člena 4(1)(ii)(e).
Kot taki so bila osebi B., ki jo je plačevala družba NBP, v skladu s členom 4(1)(ii)(e) pogodbe o prodaji „izključno“ priznana
„pooblastila, ki jih [ima] lahko na podlagi […] pogodbe [o prodaji] uprava v razmerju do Komisije […]“.
Poleg tega je družba Lagardère 9. februarja 2004 na podlagi odstavka 15 svojih zavez, ki so povzete v Prilogi II k odločbi
z dne 7. januarja 2004, imenovala podjetje S. za pooblaščenca, ki je na podlagi odstavka 21(g) teh zavez odgovoren za „nadzor
nad zadovoljivo izvedbo“ prodaje sredstev družbe Lagardère, ki se prodajo, in ga kot takega plačuje družba Lagardère. Oseba
B. je bil takrat predsednik podjetja S. in Komisija je dovolila, da je opravljal funkcije pooblaščenca, kot so določene v
odločbi z dne 7. januarja 2004.
Podjetje S. je bilo tako imenovano za pooblaščenca v smislu odstavka 15 zavez družbe Lagardère, njegov predsednik pa je opravljal
funkcije, povezane s to nalogo, čeprav je bil član uprave družbe Investima 10, ki je nato postala družba Editis.
Poleg tega je oseba B. od 9. februarja 2004, dneva imenovanja podjetja S., do 25. marca 2004, dneva preoblikovanja družbe
Editis v poenostavljeno delniško družbo, hkrati opravljala funkcije člana uprave družbe Editis in funkcije pooblaščenca.
V skladu z odstavkom 32 zavez družbe Lagardère so namreč družbo Editis od sprejetja odločbe z dne 7. januarja 2004 do 25. marca 2004,
dneva preoblikovanja družbe Editis v poenostavljeno delniško družbo, še naprej upravljali njeni obstoječi organi družbe.
Komisija je v odgovor na vprašanje Splošnega sodišča pojasnila, da je oseba B. opravljala funkcije člana uprave družbe Investima 10/Editis
v skladu s francoskim gospodarskim zakonikom in da zato dejstvo, da je zadevna oseba opravljala naloge kot neodvisna tretja
oseba v tej upravi, nikakor ni izključevalo njenega opravljanja zakonitih nalog, ki se od članov uprave gospodarske družbe
zahtevajo v tem zakoniku.
Vendar člen L 225-64, prvi pododstavek, prvi stavek, tega zakonika določa, da „ima uprava najširša pooblastila, da v vseh
okoliščinah ravna v imenu družbe“.
Preden je bilo podjetje S., ki ga zastopa njegov predsednik B., imenovano za pooblaščenca, je bila oseba B. torej član upravnega
organa družbe Editis in je to ostala še več kot mesec po tem imenovanju.
Ker je bila oseba B. član uprave družbe Investima 10, ki je medtem postala družba Editis, na dan imenovanja podjetja S., katerega
predsednica je bila, za pooblaščenca in ker je nato hkrati opravljala funkcije člana uprave in nalogo pooblaščenca, ki mu
jo je zaupalo podjetje S., je bila med njo in družbo Editis povezava odvisnosti, ki vzbuja dvom o nepristranskosti, ki bi
morala biti podana pri njenem opravljanju te naloge.
Dodati je treba, da je moralo podjetje S. v osebi svojega predsednika B. kot pooblaščenec, ki je na podlagi odstavka 21(g)
zavez družbe Lagardère odgovoren za nadzor nad zadovoljivo izvršitvijo prodaje sredstev družbe Lagardère, ki se prodajo, in
ga ta družba za to tudi plačuje, zagotavljati, da odsvojitev sredstev družbe Lagardère, ki se prodajo, ustreza prodaji, navedeni
v odstavku 1 zavez družbe Lagardère.
Kot trdi sama Komisija, je šlo pri tej transakciji za „posebej občutljivo razmejitev sredstev, preden jih družba Lagardère
proda tretji osebi“.
Naloga pooblaščenca je v skladu z odstavkom 21(d) zavez družbe Lagardère zlasti „zagotavljati, da se ukrepi prestrukturiranja
izvedejo v skladu [z] zavezami,“ in obveščen mora „biti […] o tekočih razpravah med družbama Lagardère in Editis o razmejitvah
in po potrebi prisostvovati tem razpravam“.
Pooblaščenec mora v skladu z odstavkom 24 teh zavez, „[č]e družbi Lagardère in Editis ne soglašata glede [potrebnih] ukrepov
prestrukturiranja“, „po seznanitvi s stališči obeh strank in v skladu z načelom kontradiktornosti“ dati priporočilo „glede
obsega potrebnih ukrepov prestrukturiranja“ in na Komisijo nasloviti poročilo, v katerem jo seznani s svojim priporočilom.
Iz spisa je razvidno, da je do takih nesoglasij med družbama Lagardère in Editis dejansko prihajalo. Komisija je namreč v
dupliki potrdila, da je bila redno obveščana o trenjih, ki jih je včasih ustvarjala družba Lagardère, ki si je prizadevala
za čim širšo opredelitev obsega sredstev družbe Editis, ki jih je v skladu z odločbo z dne 7. januarja 2004 smela obdržati.
Komisija je tudi poudarila, da je pooblaščenec po predhodnem posvetovanju s Komisijo večkrat nasprotoval družbi Lagardère,
da bi zaščitil interese v zvezi s sredstvi, ki se prodajo.
Vendar je dejstvo, da je oseba B. opravljala funkcije člana uprave družbe, ki je bila imetnica vseh sredstev družbe Editis,
vplivalo na neodvisnost, ki se je zahtevala od zainteresirane osebe pri pripravi priporočil za potrebne ukrepe prestrukturiranja
in poročila za seznanitev Komisije s temi priporočili.
Oseba B. je namreč v skladu s členom 2(2), prvi pododstavek, pogodbe, ki sta jo družbi Ecrinvest 4 in podjetje S. sklenili
19. decembra 2002, od 20. decembra 2002 ravnala „v okviru svojega pooblastila […] v interesu družbe Investima 10 in ciljnih
sredstev ter [je] zlasti skrb[ela] za ohranitev njihove trajnosti, ekonomske vrednosti in konkurenčnosti“.
Poleg tega je morala oseba B. v skladu s členom 2(2), drugi pododstavek, iste pogodbe spoštovati določbe iz člena 4 pogodbe
o prodaji in zagotavljati, da jih uprava družbe Investima 10 spoštuje „v povezavi z načeli skrbnega upravljanja“ ciljnih sredstev,
katerih spoštovanje se zahteva od uprave, da bi se „zagotovila trajnost [njihovega] obsega in [njihova] vrednost“.
Iz točke 92 zgoraj je razvidno, da je bila oseba B. kot član uprave družbe Investima 10 in nato družbe Editis poleg posebne
naloge, ki jo je imela v upravi, in sicer izvrševanja pooblastil, ki jih ima lahko na podlagi pogodbe o prodaji uprava v razmerju
do Komisije ali katerega koli drugega organa za varstvo konkurence, nujno povezana z izvrševanjem – v zvezi z vsemi ciljnimi
sredstvi, ki sta jih zaporedoma imeli ti družbi – vseh zakonitih pristojnosti člana uprave gospodarske družbe.
Iz tega je mogoče sklepati, da ker je oseba B. od 20. decembra 2002 do 25. marca 2004 opravljala funkcije člana uprave družbe
Investima 10, ki je postala družba Editis, in je morala v okviru svojega pooblastila v skladu z „načeli skrbnega upravljanja“
ravnati v interesu teh družb, ta oseba ni mogla zagotavljati popolnoma neodvisnega opravljanja nalog neodvisnega pooblaščenca
iz odstavka 15 zavez družbe Lagardère.
Komisija torej ne more veljavno trditi, da je dejstvo, da je oseba B. opravljala funkcije neodvisne tretje osebe, člana uprave
družbe Editis in nato neodvisnega pooblaščenca, družbi Lagardère preprečevalo izvrševanje vpliva na upravljanje zadevnih sredstev
in da pooblaščencu ni mogoče očitati, da je imel interes za ravnanje v korist družbe Editis, saj bi bil tak interes nujen
pogoj za izpolnitev zavez družbe Lagardère in ohranitev učinkovite konkurence.
Družbi Lagardère je bilo po eni strani z odločbo z dne 7. januarja 2004 dovoljeno obdržati ciljna sredstva, izrecno našteta
v odstavku 1 njenih zavez, po drugi strani pa je bila naloga pooblaščenca popolnoma neodvisno zagotavljati, da družba Lagardère
v skladu s to določbo izpolnjuje zgolj tiste zaveze o prodaji sredstev, ki po mnenju Komisije ob spoštovanju pogodbene svobode
strank v obravnavani koncentraciji zadostujejo za ohranitev učinkovite konkurence in posledično za združljivost te koncentracije
s skupnim trgom.
Ocenjevalno poročilo o kandidaturi družbe Wendel za nakup sredstev, ki se prodajo, na podlagi katerega je bila sprejeta odločba
z dne 30. julija 2004, je zato pripravil pooblaščenec, ki ni izpolnjeval pogoja neodvisnosti od družbe Editis, ki se zahteva
v odstavku 15 zavez družbe Lagardère, opredeljenih v Prilogi II k odločbi z dne 7. januarja 2004.
Glede vpliva poročila na vsebino odločbe z dne 30. julija 2004 je treba opozoriti, da kot je razvidno iz točke 5 te odločbe,
se je od podjetja S. kot pooblaščenca zahtevalo, da Komisiji predloži poročilo, v katerem oceni kandidaturo družbe Wendel
za kupca sredstev, ki se prodajo, glede na merila za potrditev, določena v odstavku 10 zavez družbe Lagardère, priloženih
k odločbi z dne 7. januarja 2004.
Poleg tega je iz točke 6 odločbe z dne 30. julija 2004 razvidno, da ta odločba temelji med drugim na poročilu pooblaščenca.
Čeprav je res, da odločba z dne 30. julija 2004 ne temelji izključno na tem poročilu, pa je vseeno razvidno, da je ta dokument
odločilno vplival na navedeno odločbo.
Na podlagi primerjave poročila pooblaščenca in odločbe z dne 30. julija 2004 je mogoče sklepati, da se ta odločba v marsičem
sklicuje na to poročilo.
V dokaz, da družba Wendel lahko ohrani in razvija družbo Nouvel Editis, tako pooblaščeno podjetje v svojem poročilu in Komisija
v odločbi z dne 30. julija 2004 poudarjata „zmanjšan obseg“ družbe Nouvel Editis in dejstvo, da družba Wendel obdrži „upraviteljska,
založniška in pomožna sredstva“, ki so potrebna za družbo Nouvel Editis.
V obeh dokumentih je z enakimi besedami poudarjeno, da je povečanje vrednosti naložbe družbe Wendel pogojeno s „ponovno vzpostavitvijo
in razvojem naloge distribucijskega centra družbe Interforum“.
Tako pooblaščeno podjetje kot Komisija se sklicujeta na večinsko ali bistveno razdelitev kapitala družbe Wendel in na njen
„lastniški“ pristop, različen od pristopa običajnih investicijskih skladov, zaradi česar je mogoče pričakovati, da bo udeležba
družbe Wendel pri družbi Editis presegala kratkoročne perspektive teh skladov.
Medtem ko pooblaščeno podjetje meni, da je družba Wendel kandidat za prevzem, ki lahko zagotovi hitro izpolnitev zavez družbe
Lagardère, po mnenju Komisije dejstvo, da družba Wendel kupi sredstva družbe Lagardère, ki se prodajo, ne ustvarja novih težav
v zvezi s konkurenco, zaradi katerih bi utegnila biti odložena izpolnitev teh zavez.
Nazadnje, Komisija tako kakor pooblaščenec, ki ročnost naložbe družbe Wendel ocenjuje na približno pet do sedem let, kar naj
bi bilo nujno za „konsolidacijo“ podjetja, meni, da je kratkoročen „izstop“ družbe Wendel iz kapitala družbe Nouvel Editis
nemogoč in da se zdi to dovolj, da se omogoči „stabilizacija podjetja“.
Poleg tega se je Komisija sama večkrat sklicevala na ugotovitve iz poročila pooblaščenega podjetja, da bi izpodbijala očitek
iz četrtega tožbenega razloga tožeče stranke za razglasitev ničnosti, in sicer da je storila očitno napako pri presoji skladnosti
kandidature družbe Wendel s pogoji za potrditev, opredeljenimi v odstavku 10(b) zavez družbe Lagardère.
Ugotovljena kršitev torej povzroča nezakonitost odločbe z dne 30. julija 2004.
To odločbo je treba torej razglasiti za nično, ne da bi bilo treba preučiti druge tožbene razloge, ki jih tožeča stranka navaja
v utemeljitev svojega predloga za razglasitev ničnosti.

Predlog za odložitev posvetovanj
Iz vsega navedenega je razvidno, da je Splošno sodišče o tožbi lahko odločilo na podlagi predlogov, tožbenih razlogov in trditev,
ki so jih stranke navedle med pisnim in ustnim postopkom.
Predlog tožeče stranke za odložitev posvetovanj je torej treba zavrniti.

Stroški
V skladu s členom 87(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni.
Ker Komisija in družba Lagardère nista uspeli, jima je treba v skladu s predlogi tožeče stranke poleg plačila lastnih stroškov
naložiti tudi plačilo stroškov, ki jih je priglasila tožeča stranka.
Ker tožeča stranka ni predlagala, naj se družbi Wendel naloži plačilo stroškov, nosi ta zgolj lastne stroške.
Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (šesti senat)
razsodilo:
1.
Odločba Komisije (2004) D/203365 z dne 30. julija 2004 o potrditvi družbe Wendel Investissement SA kot kupca sredstev, ki
se prodajo, v skladu z Odločbo Komisije 2004/422/ES z dne 7. januarja 2004 o razglasitvi koncentracije za združljivo s skupnim
trgom in učinki sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (Zadeva COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP) se razglasi za nično.
2.
Komisija in družba Lagardère SCA nosita lastne stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Éditions Odile Jacob SAS.
3.
Družba Wendel Investissement nosi lastne stroške.
Meij
Vadapalas
Truchot
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 13. septembra 2010.
Podpisi
*
Jezik postopka: francoščina.