CELEX: 62002CJ0382
Kuudes arvonlisäverodirektiivi
15 artiklan 6, 7 ja 9 alakohta
Yhteisön ulkopuolelle tapahtuvan viennin vapautus arvonlisäverosta
Sellaisten ilma-alusten käsite, joita pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä harjoittavat lentoyhtiöt käyttävät
Kotimaan lentoa varten suoritetun polttoaineen tankkauksen ja varastojen täydennyksen vapautus arvonlisäverosta

Ennakkoratkaisupyyntö koskee jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145,
s. 1; jäljempänä kuudes direktiivi) 15 artiklan 6, 7 ja 9 alakohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain Cimber Air A/S ‑niminen yhtiö ja Skatteministeriet (Tanskan veroministeriö)
ja jossa vaaditaan palauttamaan arvonlisävero, joka on maksettu sellaisista lentokoneille suoritetuista luovutuksista, jotka
eivät Tanskan arvonlisäverolainsäädännön mukaan oikeuta kyseisen veron palautukseen.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön oikeus
Kuudennen direktiivin 15 artiklassa, joka koskee yhteisön ulkopuolelle suoritettujen vientitoimien ja niihin verrattavien
liiketoimien sekä kansainvälisten kuljetusten arvonlisäverovapautuksia, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta jäljempänä luetellut liiketoimet edellytyksillä, joita ne asettavat vapautusten oikeaksi
ja selkeäksi soveltamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten estämiseksi, edellä sanotun kuitenkaan
rajoittamatta yhteisön muiden säännösten soveltamista:
1.      sellaisten tavaroiden luovutukset, jotka luovuttajan toimesta tai tämän lukuun lähetetään tai kuljetetaan yhteisön ulkopuolelle
2.      maan alueelle sijoittautumattoman ostajan toimesta tai tämän lukuun yhteisön ulkopuolelle lähetettyjen tai kuljetettujen tavaroiden
luovutukset, lukuun ottamatta ostajan itse kuljettamia tavaroita, jotka käytetään huvipursien ja yksityislentokoneiden tai
muiden yksityiskäytössä olevien kulkuneuvojen varustamiseen, polttoaineen tankkaukseen ja varastojen täydennykseen
– –
6.      ilma-alusten luovutus, muutostyö, korjaus, huolto ja vuokraus pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä vastiketta vastaan
harjoittavalle lentoyhtiölle sekä näihin ilma-aluksiin liittyvän tai niissä käytetyn varustuksen luovutus, vuokraus, korjaus
ja huolto
7.      tavaroiden luovutukset 6 alakohdassa tarkoitetun ilma-aluksen polttoaineen tankkausta ja varastojen täydennystä varten
– –
9.      muut kuin 6 alakohdassa tarkoitetut palvelujen suoritukset, jotka suoraan palvelevat siinä tarkoitettujen ilma-alusten tai
niiden lastin välittömiä tarpeita
– – ”

Kansallinen lainsäädäntö
Arvonlisäverovapautusta koskevat säännöt sisältyvät 16.8.2000 säädettyyn lakiin lov om merværdiafgift (arvonlisäverolaki)
(jäljempänä 16.8.2000 säädetty laki). Siinä säännellään arvonlisäveron perimistä lentoyhtiöille tarkoitetuista luovutuksista.
Kyseisen 16.8.2000 säädetyn lain 34 §:n 1 momentissa, joka koskee tietyille ilma-aluksille tarkoitettujen luovutusten vapauttamista
arvonlisäverosta, säädetään seuraavaa:
”Verosta vapautetaan seuraavat tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset:
– –
7.      – – tarpeelliset varustukset, jotka luovutetaan käytettäviksi kansainvälisillä reiteillä toimivissa ilma-aluksissa ja aluksissa
paitsi yksityislentokoneissa – –, sekä tällaisille ilma-aluksille tarkoitetut palvelujen suoritukset – –
8.      ilma-alusten – – paitsi yksityislentokoneiden ja huvipursien myynti ja vuokraus
9.      edellä 8 kohdassa tarkoitettujen ilma-alusten – – korjaus, huolto ja muutostyö sekä niiden kiinteän varustuksen luovutus,
vuokraus, korjaus ja huolto
– –
16.      polttoaine‑ ja muonatäydennykseen tarkoitettujen tavaroiden luovutukset ja muut toimitukset kyseisestä täydennyksestä vastaaville
yrityksille sekä aluksille tai ilma-aluksille niillä tapahtuvaa kulutusta tai matkustajille suoritettavaa myyntiä varten tullilainsäädännön
mukaisesti.”
Näin ollen 16.8.2000 säädetyn lain 34 §:n 1 momentin 7 ja 16 kohdan säännösten mukaan
–        nousu‑ ja laskeutumismaksut
–        polttoaine
–        ateriapalvelut
–        matkatavaroiden käsittely
ovat kyseisen direktiivin 15 artiklan 7 ja 9 alakohdassa tarkoitettuja luovutuksia ja palvelujen suorituksia, ja ne vapautetaan
arvonlisäverosta ainoastaan, jos ne on tarkoitettu ulkomaan lennolle.
Kansainvälisiä lentoja, mukaan lukien kauttakulkulentoja, varten suoritetuista ostoista maksettu arvonlisävero voidaan palauttaa
16.8.2000 säädetyn lain 45 §:n 3 momentin nojalla, mikä ei ole mahdollista niiden ostojen osalta, jotka suoritetaan kotimaan
lentoja varten.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Cimber Air A/S on lentoyhtiö, jonka pääasiallisena toimintana on reittilentoliikenne Euroopan alueella kahden yhteistyökumppaninsa
eli SAS:n ja Lufthansan kanssa. Se liikennöi Tanskan sisäisiä lentoja sekä Tanskan ja muiden maiden välisiä kansainvälisiä
lentoja. Lisäksi sillä on reittejä, jotka sijaitsevat kokonaan Tanskan ulkopuolella.
Skatteministeriet katsoo pääasiassa, että arvonlisäverosta ei ole syytä vapauttaa tiettyjä luovutuksia sellaisille Cimber
Air A/S:n lentokoneille, jotka liikennöivät Tanskan sisäisiä lentoja, koska vapautus voidaan myöntää ainoastaan kansainvälisiä
lentoja liikennöiville lentokoneille. Cimber Air A/S puolestaan katsoo, että kaikki luovutukset, jotka on tarkoitettu sisäisiä
lentoja liikennöiville lentokoneille, on vapautettava arvonlisäverosta, koska kyseinen yhtiö harjoittaa pääasiallisesti kansainvälistä
lentoliikennettä.
Cimber Air A/S saattoi näin ollen asian Vestre Landsretin käsiteltäväksi, jotta Skatteministeriet velvoitettaisiin myöntämään,
että Cimber Air A/S:lle 30.4.2001 jälkeen luovutetut tavarat ja suoritetut palvelut ovat arvonlisäverottomia, koska kyseisen
yhtiön pääasiallisena toimintana on kansainvälinen lentoliikenne.
Cimber Air A/S vaati lisäksi, että Skatteministeriet velvoitetaan palauttamaan sille sen liiallisen arvonlisäveron, jonka
kyseinen yhtiö katsoo maksaneensa virheellisesti. Kyseisen veron määränä on se, jonka Cimber Air A/S on maksanut tavarantoimittajilleen
useista luovutuksista, jotka on tehty yksinomaan kotimaan lentoja varten tai tällaisten lentojen yhteydessä.
Asianosaiset ovat eri mieltä siitä, estävätkö yhtäältä kuudennen direktiivin 15 artiklan 7 ja 9 alakohta ja toisaalta saman
artiklan 6 alakohta arvonlisäveron perimisen Cimber Air A/S:n lentokoneille tarkoitetuista luovutuksista silloin, kun kyse
on kyseisen yhtiön kotimaan lennoista, vaikka sen lennot ovatkin pääasiallisesti kansainvälisiä.
Näin ollen Vestre Landsret päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko kuudennen direktiivin (neuvoston direktiivi 77/388/ETY) 15 artiklan 7 ja 9 sekä 6 alakohdan säännöksiä tulkittava siten,
että jäsenvaltio voi jättää vapauttamatta arvonlisäverosta luovutukset, jotka on tarkoitettu kotimaan lentoa suorittavalle
lentokoneelle, riippumatta siitä, että kyseistä lentokonetta käyttävä lentoyhtiö harjoittaa pääasiallisesti kansainvälistä
lentoliikennettä, vai onko kyseinen jäsenvaltio velvollinen vapauttamaan arvonlisäverosta tällaiset luovutukset?
2)      Mikäli jälkimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, mitkä perusteet – esimerkiksi liikevaihto, istuinkilometrit, matkustajakilometrit
tai matkustajien tai lentojen lukumäärä – ovat ratkaisevia arvioitaessa sitä, harjoittaako lentoyhtiö pääasiallisesti kansainvälistä
lentoliikennettä kyseisen 15 artiklan 6 alakohdassa tarkoitetulla tavalla?”

Ensimmäinen kysymys
Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy lähinnä sitä, onko kuudennen direktiivin 15 artiklan 6, 7 ja 9
alakohdan säännöksiä tulkittava siten, että näissä säännöksissä tarkoitetut luovutukset ja palvelujen suoritukset lentokoneille,
joilla lennetään kotimaan lentoja mutta joita käyttävät pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä vastiketta vastaan
harjoittavat lentoyhtiöt, on vapautettava arvonlisäverosta.

Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
Tanskan hallitus väittää, että koska kuudennen direktiivin 15 artikla koskee yhteisön ulkopuolelle suoritetun viennin arvonlisäverovapautusta,
kyseisen artiklan 7 ja 9 alakohta voi koskea ainoastaan kansainvälisille lennoille tarkoitettuja luovutuksia tai palvelujen
suorituksia ja että kyseistä edellytystä on arvioitava kunkin lennon osalta. Saman 15 artiklan 6 alakohta, jonka mukaan kyseisessä
artiklassa tarkoitettuja luovutuksia tai palvelujen suorituksia on arvioitava lentoyhtiön pääasiallisesti harjoittamaan toimintaan
nähden, on Tanskan hallituksen mukaan vain poikkeus kyseisen 15 artiklan säännöksistä, kun tätä artiklaa tulkitaan kokonaisuutena.
Tanskan hallitus palauttaa tulkintansa tueksi mieleen, että maan alueella myönnettävistä vapautuksista säädetään kuudennen
direktiivin 13 artiklassa. Kyseisessä artiklassa ei kuitenkaan vapauteta arvonlisäverosta luovutuksia, jotka on tarkoitettu
maan sisäisille lennoille, mikä Tanskan hallituksen mukaan vahvistaa sitä tulkintaa, että kyseisen direktiivin 15 artiklan
7 ja 9 alakohdan säännökset eivät koske sellaisia luovutuksia tai palvelujen suorituksia, jotka on tarkoitettu kotimaan reiteillä
käytettäville lentokoneille, vaikka yhtiö, jolle kyseiset lentokoneet kuuluvat, liikennöisikin pääasiallisesti kansainvälisiä
lentoja.
Komissio on tästä näkemyksestä samaa mieltä, ja se toteaa lisäksi, että verovapautuksia koskevia kuudennen direktiivin säännöksiä
on tulkittava suppeasti, jotta voitaisiin noudattaa verotuksen neutraalisuuden periaatetta. Komission mukaan tästä periaatteesta
seuraa, että kaikkia kansallisia kuljetuksia on kohdeltava verotuksessa yhdenvertaisesti.
Komissio myöntää, että kuudennen direktiivin 15 artiklan 6 alakohdassa poiketaan nimenomaisesti verotuksen neutraalisuuden
periaatteesta, mutta toteaa, ettei kyseisen direktiivin valmisteluasiakirjoista ilmene millään tavalla, että tällainen poikkeus
olisi kyseisen 15 artiklan 7 ja 9 alakohdan mukaan sallittua, joten kyseisissä alakohdissa tarkoitettu verovapautus voi koskea
ainoastaan sellaisia luovutuksia ja palvelujen suorituksia, jotka on tarkoitettu ainoastaan kansainvälisessä lentoliikenteessä
käytettäville lentokoneille.
Cimber Air A/S, jota Saksan hallitus tuki istunnossa, tulkitsee eri tavalla kuudennen direktiivin 15 artiklan 7 ja 9 alakohdan
säännöksiä. Yhtiö katsoo, että kyseisissä säännöksissä tarkoitettujen palvelujen suoritusten arvonlisäverovapautus koskee
kotimaan lentoja lentäviä lentokoneita, kun lentoyhtiö, johon kyseiset lentokoneet kuuluvat, harjoittaa pääasiallisesti kansainvälistä
lentoliikennettä vastiketta vastaan.
Cimber Air A/S ja Saksan hallitus perustelevat verotuksen neutraalisuuden periaatteen loukkaamista sillä, että kun lentokoneella
lennetään sekä kotimaisia että kansainvälisiä lentoja, on vaikea määrittää, mitkä palvelujen suoritukset olisi vapautettava
arvonlisäverosta ja mistä puolestaan olisi perittävä arvonlisäveroa.
Ne katsovat näin ollen, että jotta kuudennen direktiivin 15 artiklan 7 ja 9 alakohdassa tarkoitetut tavaroiden luovutukset
ja palvelujen suoritukset voitaisiin vapauttaa arvonlisäverosta, ratkaisevana perusteena – jossa säännösten sanamuoto on verotuksen
neutraalisuuden periaatteeseen nähden ensisijainen – on se, että lentokone, jota kyseinen verovapautus koskee, kuuluu pääasiallisesti
kansainvälistä lentoliikennettä harjoittavalle lentoyhtiölle. Cimber Air A/S ja Saksan hallitus väittävät, että kyseisen perusteen
avulla kuudennen direktiivin 15 artiklan 6, 7 ja 9 alakohdan säännöksiä voidaan soveltaa yksinkertaisesti ja johdonmukaisesti.
Cimber Air A/S tekee tästä tulkinnasta pääasian osalta sellaisen päätelmän, että Tanskan arvonlisäverosäännökset ja niiden
soveltaminen siten, että verovapautus myönnetään ainoastaan kansainvälisiä lentoja lentäville lentokoneille, ovat vastoin
yhteisön oikeutta.

Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
Verovapautukset ovat itsenäisiä yhteisön oikeuden käsitteitä, joita on tarkasteltava kuudennella direktiivillä perustetun
yhteisen arvonlisäverojärjestelmän yleisessä asiayhteydessä (ks. erityisesti asia 235/85, komissio v. Alankomaat, tuomio 26.3.1987,
Kok. 1987, s. 1471, 18 kohta; asia C‑2/95, SDC, tuomio 5.6.1997, Kok. 1997, s. I‑3017, 21 kohta ja asia C‑141/00, Kügler,
tuomio 10.9.2002, Kok. 2002, s. I‑6833, 25 kohta).
Kyseinen järjestelmä perustuu erityisesti kahteen periaatteeseen. Ensimmäisen mukaan arvonlisäveroa peritään kustakin palvelujen
suorituksesta ja kustakin tavaroiden luovutuksesta, jotka verovelvollinen vastikkeellisesti toteuttaa. Verotuksen neutraalisuuden
periaate estää toisaalta sen, että samoja liiketoimia suorittavia taloudellisia toimijoita kohdellaan arvonlisäveron perimisessä
eri tavalla.
Näistä syistä yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että vaikka onkin selvää, että kuudennessa direktiivissä voi olla säännöksiä
sellaisista verovapautuksista, jotka loukkaavat edellisessä kohdassa mieleen palautettuja periaatteita, kyseisiä vapautuksia
on tulkittava suppeasti (ks. vastaavasti em. asia SDC, tuomion 20 kohta; asia C‑216/97, Gregg, tuomio 7.9.1999, Kok. 1999,
s. I‑4947, 12 kohta ja em. asia Kügler, tuomion 28 kohta).
Käsiteltävänä olevassa asiassa on todettava, että kuudennen direktiivin 15 artiklan 7 ja 9 alakohdan mukaan arvonlisäverosta
on vapautettava tavaroiden luovutukset, jotka on tarkoitettu saman artiklan 6 alakohdassa tarkoitettujen ilma-alusten polttoaineen
tankkaukseen ja varastojen täydennykseen, sekä muut kuin kyseisessä 6 alakohdassa tarkoitetut palvelujen suoritukset, jotka
suoraan palvelevat kyseisten ilma-alusten tai niiden lastin välittömiä tarpeita.
Kyseisen 15 artiklan 6 alakohta koskee ilma-aluksia, joita käyttävät sellaiset lentoyhtiöt, jotka harjoittavat pääasiallisesti
kansainvälistä lentoliikennettä vastiketta vastaan.
Näin ollen on katsottava, että toisin kuin komissio ja Tanskan hallitus väittävät, kuudennen direktiivin 15 artiklan 7 ja
9 sekä 6 alakohdassa säädetty verovapautus koskee nimenomaisesti sellaisten lentokoneiden kotimaisia lentoja, joita käyttävät
pääasiallisesti kansainvälistä toimintaa harjoittavat yhtiöt.
Siitä seikasta, johon komissio vetoaa, että jäsenvaltion alueella myönnettävistä vapautuksista säädetään kuudennen direktiivin
13 artiklassa ja että saman direktiivin 15 artiklan mukaista vapautusta koskevat edellytykset on täysin yhdenmukaistettu,
ei voi seurata, että kyseistä 15 artiklaa tulkittaisiin sen sanamuodosta selvästi poikkeavalla tavalla.
Ensimmäiseen kysymykseen on siis syytä vastata siten, että kuudennen direktiivin 15 artiklan 6, 7 ja 9 alakohdan säännöksiä
on tulkittava siten, että näissä säännöksissä tarkoitetut tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset lentokoneille,
joilla lennetään kotimaan lentoja mutta joita käyttävät pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä vastiketta vastaan
harjoittavat lentoyhtiöt, on vapautettava arvonlisäverosta.

Toinen kysymys
Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin kysyy lähinnä sitä, mitä perusteita on käytettävä sen arvioimisessa, harjoittaako
lentoyhtiö pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä.

Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
Komissio ja Tanskan hallitus katsovat, ettei tähän kysymykseen ole tarpeen vastata, kun huomioon otetaan vastaus, joka niiden
mukaan on annettava ensimmäiseen kysymykseen.
Cimber Air A/S väittää, että kuudennen direktiivin 15 artiklan 6 alakohdassa käytettyä ilmausta ”pääasiallisesti” on arvioitava
koko siihen lentoliikenteeseen nähden, jota lentoyhtiö harjoittaa; että kyseistä liikennettä on arvioitava ajallisesti ja
että toisaalta on tarkasteltava tuotantoa ja myyntiä koskevia perusteita.
Sen mukaan kyseisen liikenteen kansainvälistä osaa on tarkasteltava pitkällä aikavälillä, joten jos lentoyhtiö on usean vuoden
ajan harjoittanut pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä ja jos kyseinen toiminta on yhtenä vuotena vähentynyt, tästä
ei voi seurata, että tämän viimeksi mainitun vuoden osalta kyseisen yhtiön lentokoneita kohdeltaisiin arvonlisäveron perimisessä
eri tavalla.
Lentoyhtiön harjoittaman kansainvälisen liikenteen koon määrittämistä koskevien perusteiden osalta Cimber Air A/S ehdottaa,
että tuotantoa mitattaisiin istuinkilometreinä, jolloin sen mukaan voitaisiin selvittää, mikä on kansainvälisten lentojen
osuus liikevaihdosta.
Kyseinen yhtiö väittää, että maksavien matkustajien lukumäärän ja lentojen lukumäärän kaltaiset mittarit eivät osoita yhtä
tarkasti lentoyhtiön toiminnan kokoa.
Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
Pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä harjoittavan lentoyhtiön käsitteellä on tämän tuomion 23–25 kohdassa esitetyistä
syistä yhteisön laajuinen ulottuvuus, ja kyseistä käsitettä on tulkittava suppeasti, koska se toimii arvonlisäverovapautusten
perusteena.
Tässä tulkinnassa on otettava huomioon erot, joita on kyseessä olevan säännöksen tiettyjen kieliversioiden välillä. Kuudennen
direktiivin 15 artiklan 6 alakohdan ranskan‑, italian‑, espanjan‑ ja portugalinkielisissä versioissa nimittäin käytetään ilmausta
”pääasiallisesti” tai sen vastinetta, kun taas tanskan‑, saksan‑, englannin‑ ja hollanninkielisissä versioissa käytetään ilmauksia
”hovedsageligt”, ”hauptsächlich”, ”chiefly” ja ”hoofdzakelijk”. Kyseinen säännös koskee näiden viimeksi mainittujen ilmausten
perusteella lentoyhtiöitä, joiden kansainvälinen liikenne on muuhun kuin kansainväliseen liikenteeseen nähden pelkästään hallitsevaa,
kun taas ensiksi mainittujen ilmausten mukaan kansainvälisen liikenteen on oltava kyseisten yhtiöiden lähes yksinomaista toimintaa.
Tästä analyysistä voidaan päätellä, että pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä harjoittavina lentoyhtiöinä on joka
tapauksessa pidettävä sellaisia yhtiöitä, joiden muu kuin kansainvälinen toiminta osoittautuu kooltaan tuntuvasti vähäisemmäksi
kuin niiden kansainvälinen toiminta.
Toiseen kysymykseen on syytä vastata siten, että kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on arvioida kyseisten yhtiöiden yhtäältä
kansainvälisen ja toisaalta muun kuin kansainvälisen toiminnan koko. Tässä arvioinnissa voidaan ottaa huomioon kaikki ne seikat,
jotka osoittavat kyseessä olevan liikennetyypin suhteellisen koon, erityisesti liikevaihto.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste
– 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 15 artiklan 6, 7 ja 9 alakohdan säännöksiä
on tulkittava siten, että näissä säännöksissä tarkoitetut tavaroiden luovutukset ja palvelujen suoritukset lentokoneille,
joilla lennetään kotimaan lentoja mutta joita käyttävät pääasiallisesti kansainvälistä lentoliikennettä vastiketta vastaan
harjoittavat lentoyhtiöt, on vapautettava arvonlisäverosta.
2)
Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on arvioida kyseisten yhtiöiden yhtäältä kansainvälisen ja toisaalta muun kuin kansainvälisen
toiminnan koko. Tässä arvioinnissa voidaan ottaa huomioon kaikki ne seikat, jotka osoittavat kyseessä olevan liikennetyypin
suhteellisen koon, erityisesti liikevaihto.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: tanska.