CELEX: 62008TJ0085
Yhteisön tavaramerkki
Hakemus sanamerkin Vektor-Lycopin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi
Ehdottomat hylkäysperusteet
Erottamiskyvyn puuttuminen
Kuvailevuus
Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta

Asian tausta
Kantaja, Exalation Ltd, teki 6.1.2006 yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskevan hakemuksen sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle
(tavaramerkit ja mallit) (SMHV) yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994,
L 11, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna (korvattuna yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella
(EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1)), perusteella.
Rekisteröitäväksi haettu tavaramerkki on sanamerkki Vektor-Lycopin.
Tavarat, joita varten tavaramerkin rekisteröintiä haettiin, kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien
rekisteröimistä varten koskevaan, 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna,
pohjautuvan luokituksen luokkiin 5, 29 ja 30 ja vastaavat näiden luokkien osalta seuraavaa kuvausta:
–        luokka 5: ” Farmaseuttiset ja eläinlääkintätuotteet lääkinnälliseen käyttöön; terveydenhoitotuotteet lääkinnälliseen käyttöön;
dieettiravintovalmisteet lääkinnälliseen käyttöön, vauvanruoat”
–        luokka 29: ”Liha, kala, siipikarja ja riista; lihauutteet; säilötyt, kuivatut ja umpioidut hedelmät ja vihannekset; hillot,
hyytelöt, hedelmähillokkeet; munat, maito ja maitotuotteet; ravintoöljyt ja ‑rasvat”
–        luokka 30: ”Kahvi, tee, kaakao, sokeri, riisi, tapioka, saago, kahvinkorvike; jauhot ja viljavalmisteet, leipä, leivonnaiset,
makeiset, jäätelöt; hunaja, siirappi; hiiva, leivinjauhe; suola, sinappi; etikka, kastikkeet (mauste-); jää”.
Tutkija hylkäsi 4.5.2007 tekemällään päätöksellä (jäljempänä tutkijan päätös) tavaramerkkihakemuksen edellä 3 kohdassa mainittujen
tavaroiden osalta asetuksen N:o 40/94 38 artiklan (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 37 artikla) nojalla sillä perusteella,
että tavaramerkki Vektor-Lycopin oli kuvaileva ja siltä puuttui erottamiskyky Euroopan yhteisön saksan- ja englanninkielisen
yleisön keskuudessa eikä sitä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 2 kohdan (joista on tullut asetuksen
N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 2 kohta) nojalla voitu rekisteröidä.
Kantaja valitti 3.7.2007 tutkijan päätöksestä asetuksen N:o 40/94 57–62 artiklan (joista on tullut asetuksen N:o 207/2009
58–64 artikla) nojalla.
SMHV:n neljäs valituslautakunta hylkäsi valituksen ja vahvisti tutkijan päätöksen 17.12.2007 tekemällään päätöksellä (jäljempänä
riidanalainen päätös).
Riidanalaisessa päätöksessä valituslautakunta katsoi, että asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut
ehdottomat hylkäysperusteet täyttyvät yhteisön saksan- ja englanninkielisissä osissa. Nämä säännökset, luettuna yhdessä asetuksen
N:o 40/94 7 artiklan 2 kohdan kanssa, olivat siten valituslautakunnan mukaan esteenä tavaramerkin Vektor-Lycopin rekisteröimiselle.
Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan ehdottoman hylkäysperusteen osalta valituslautakunta vahvisti tutkijan
arvioinnin, jonka mukaan saksankielistä sanaa ”Vektor” (vektori) käytetään ensinnäkin geenitekniikassa viitattaessa deoksiribonukleiinihappomolekyyleihin
(DNA), joita käytetään vieraan DNA:n siirtämiseen vastaanottavaan soluun, ja toiseksi sana ”vektori” viittaa lääketieteessä
ja kasviensuojelun alalla tauteja tartuttaviin eliöihin (riidanalaisen päätöksen 18 kohta).
Valituslautakunta hyväksyi lisäksi tutkijan huomiot, joiden mukaan saksankielinen sana ”Lycopin” (lykopeeni) merkitsee karotenoidia,
jolla on antioksidanttisia ominaisuuksia (riidanalaisen päätöksen 18 kohta).
Valituslautakunta katsoi myös, että osia ”vektor” ja ”lycopin” yhdistää saksan ja englannin kielen sääntöjen mukaisesti yhdysviiva
(riidanalaisen päätöksen 18 kohta).
Valituslautakunta omaksui myös tutkijan huomiot, joiden mukaan haetulla merkillä on kokonaisuutena tarkasteltuna rekisteröintihakemuksessa
tarkoitettuja tavaroita tosiasiallisesti kuvaileva merkitys. Kysymys on nimittäin valituslautakunnan mukaan ravintolisästä,
jonka pääasiallinen vaikuttava aine voi olla osa farmaseuttisten tuotteiden tai vauvanruokien sekä kaikkien niiden luokkiin
29 ja 30 kuuluvien ruoka-aineiden koostumusta, jotka on mainittu edellä 3 kohdassa (riidanalaisen päätöksen 19–21 kohta).
Valituslautakunnan mukaan kohdeyleisön määrittämisessä on kuluttajien lisäksi otettava huomioon rekisteröintihakemuksessa
tarkoitettujen tavaroiden tuottajat ja kauppiaat (riidanalaisen päätöksen 23 kohta).

Asianosaisten vaatimukset
Kantaja vaatii kanteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa riidanalaisen päätöksen
–        kumoaa tutkijan päätöksen
–        määrää SMHV:n rekisteröimään tavaramerkin Vektor-Lycopin
–        velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
SMHV vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää kanteen
–        velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja ilmoitti suullisessa käsittelyssä luopuvansa vaatimustensa toisesta ja kolmannesta kohdasta, mikä kirjattiin suullisen
käsittelyn pöytäkirjaan.

Oikeudellinen arviointi
Riidanalaista päätöstä koskevan kumoamisvaatimuksensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen
koskee asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkomista ja toinen asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b
alakohdan rikkomista. Ensimmäiseksi on tutkittava ensimmäinen kanneperuste.

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkomista
Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää ensinnäkin, että merkki Vektor-Lycopin koostuu kahdesta osasta, joiden yhdistelmä on tavanomaisesta poikkeava
ja tuntematon. Kantajan mukaan merkki Vektor-Lycopin ei esiinny sanakirjoissa, eikä sitä käytetä suullisessa tai kirjallisessa
kielessä. Sitä ei kantajan mukaan myöskään tunneta tai käytetä yleisesti lääketieteessä, biologiassa, fysiikassa tai matematiikassa.
Kantaja katsoo, että merkki Vektor-Lycopin on uudissana, joka täyttää oikeuskäytännössä vahvistetun edellytyksen, jonka mukaan
kahden kuvailevan sanan yhdistelmä ei ole kuvaileva, jos siitä syystä, että yhdistelmä on tavanomaisesta poikkeava, kyseinen
merkki luo vaikutelman, joka on riittävän kaukana siitä vaikutelmasta, joka syntyy yhdistelmän muodostavien sanojen merkityksestä,
jolloin merkki on kokonaisuutena tarkasteltuna enemmän kuin sen muodostavien osien summa. Kantajan mukaan merkki Vektor-Lycopin
on täysin uusi, ja siksi se on tuntematon niin lääketieteeseen, biologiaan, farmakologiaan tai fysiikkaan erikoistuneelle
yleisölle kuin loppukuluttajallekin.
Toiseksi kantaja väittää, että osa ”vektor” ei ole yksiselitteinen. Kantajan mukaan valituslautakunta otti huomioon ainoastaan
kyseisen sanan merkityksen geenitekniikan alalla. Kantaja katsoo kuitenkin, että tällä sanalla on useita muita merkityksiä
eri aloilla, kuten fysiikassa. Sitä, että valituslautakunta rajoitti sanan merkitystä, voidaan kantajan mukaan moittia siltä
osin kuin tällainen rajoittaminen on syyttä epäedullista kantajalle. Kantajan mukaan on lisäksi niin, ettei biologeista, fyysikoista,
lääkäreistä ja matemaatikoista tai muista ammattilaisista koostuva erikoistunut yleisö eikä ainakaan rekisteröintihakemuksessa
tarkoitettujen tavaroiden tavanomainen loppukuluttaja tunne saksankielisen sanan ”Vektor” nimenomaista geenitekniikan alaa
koskevaa merkitystä. Näin ollen kohdeyleisö ei voi kantajan mukaan päätellä, että merkki Vektor-Lycopin osoittaa lakritsi-
ja tomaattiuutteen seosta. Väitteidensä tueksi kantaja tarjoaa esitettäväksi unionin yleiselle tuomioistuimelle useita mielipidetutkimusten
tuloksia.
Kolmanneksi kantaja väittää, että jos osa ”vektor” on valituslautakunnan väittämällä tavalla kuvaileva, mitään tämän sanan
sisältämää tavaramerkkiä ei pitäisi voida rekisteröidä. Kantajan mukaan on kuitenkin olemassa useita yhteisön tavaramerkkejä
ja kansallisia tai kansainvälisiä tavaramerkkejä, jotka sisältävät sanan ”vektor”. Kantajan mukaan valituslautakunnan omaksumasta
näkemyksestä siten seuraa, että rekisteristä olisi poistettava asetuksen N:o 40/94 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan (josta
on tullut asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohta) nojalla kaikki tavaramerkit, jotka sisältävät sanan ”vektor”.
Kantaja toteaa lopuksi, että se vetoaa kaikilta osin perusteluihin, jotka se on esittänyt tavaramerkkihakemuksensa tueksi
ja valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä, ja että ne ovat myös osa nyt käsiteltävää kannetta.
SMHV kiistää kaikki kantajan perustelut.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan sanamuodon mukaan sellaisia tavaramerkkejä ei rekisteröidä, jotka muodostuvat
yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan tavaroiden tai palvelujen
lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa tai maantieteellistä alkuperää, tavaroiden valmistusajankohtaa tai palvelujen
suoritusajankohtaa taikka muita tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia. Lisäksi saman asetuksen 7 artiklan 2 kohdassa säädetään,
että 1 kohtaa sovelletaan, vaikka rekisteröinnin esteet olisivat olemassa ainoastaan osassa yhteisöä.
Merkit tai ilmaukset, joita voidaan elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan niiden tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksia,
joita varten rekisteröintiä on haettu, oletetaan nimittäin asetuksen N:o 40/94 mukaan sellaisiksi, jotka eivät luonteensa
vuoksi kykene täyttämään tavaramerkin tehtävää alkuperän osoittajana, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta siihen, että tällainen
merkki tai ilmaus voi tulla käyttönsä vuoksi erottamiskykyiseksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohdassa (josta on tullut
asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta) tarkoitetulla tavalla (ks. asia C-191/01 P, SMHV v. Wrigley, tuomio 23.10.2003,
Kok., s. I-12447, 30 kohta).
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdalla pyritään siihen yleisen edun mukaiseen
tavoitteeseen, että merkkejä tai ilmauksia, joilla kuvaillaan sellaisten tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksia, joita varten
rekisteröintiä haetaan, on jokaisen saatava vapaasti käyttää (ks. edellä 23 kohdassa mainittu asia SMHV v. Wrigley ja asia
T-316/03, Münchener Rückversicherungs-Gesellschaft v. SMHV (MunichFinancialServices), tuomio 7.6.2005, Kok., s. II‑1951, 25
kohta).
Jotta rekisteröintihakemus voidaan asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan perusteella hylätä, ei ole tarpeen,
että kyseisen tavaramerkin muodostavia merkkejä ja ilmauksia todellisuudessa käytetään rekisteröinnin hakemisajankohtana sellaisten
tavaroiden tai palveluiden kuvailemiseen, joita varten rekisteröintiä on haettu, tai näiden tavaroiden tai palveluiden ominaisuuksien
kuvailemiseen. Kuten jo tämän säännöksen sanamuodosta ilmenee, riittävää on, että näitä merkkejä ja ilmauksia voidaan käyttää
tällä tavoin. Sanamerkkiin on siis sovellettava hylkäysperustetta, jos ainakin yksi sen mahdollisista merkityksistä on sellainen,
että se ilmaisee asianomaisten tavaroiden tai palvelujen ominaisuuden (ks. edellä 23 kohdassa mainittu asia SMHV v. Wrigley,
tuomion 32 kohta).
SMHV:n on näin ollen asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla arvioitava, onko rekisteröitäväksi haettu
tavaramerkki tällä hetkellä asianomaisen kohderyhmän kannalta kyseisten tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia koskeva kuvaus
tai onko kohtuullisesti odotettavissa, että asia on näin vastaisuudessa. Jos valituslautakunta tämän tutkinnan jälkeen päätyy
toteamaan, että asia on näin, sen on evättävä tavaramerkin rekisteröinti kyseisen säännöksen nojalla (ks. analogisesti asia
C-363/99, Koninklijke KPN Nederland, tuomio 12.2.2004, Kok., s. I-1619, 56 kohta).
–       Todisteet, jotka kantaja on tarjonnut esitettäväksi
Niiden perustelujensa tueksi, joilla kantaja pyrkii kiistämään sen, että kohdeyleisö tuntee valituslautakunnan omaksuman merkityksen
saksankielisestä sanasta ”Vektor” ja sanasta ”Vektor-Lycopin”, kantaja tarjoaa esitettäväksi unionin yleiselle tuomioistuimelle
useita mielipidetutkimuksia.
On muistettava, että unionin toimenpiteen lainmukaisuutta on arvioitava niiden tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen perusteella,
jotka olivat olemassa toimenpiteen toteuttamisen ajankohtana. Valituslautakunnan päätöksen lainmukaisuus voidaan näin ollen
riitauttaa vetoamalla uusiin tosiseikkoihin unionin yleisessä tuomioistuimessa ainoastaan siinä tapauksessa, että osoitetaan,
että valituslautakunnan oli viran puolesta otettava nämä tosiseikat huomioon hallinnollisessa menettelyssä ennen kuin se teki
päätöksen asiassa. Asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohdan mukaisesti näet SMHV voi olla ottamatta huomioon tosiseikkoja,
joihin osapuolet eivät ole vedonneet, tai todisteita, joita ei ole esitetty määräajassa. Tästä seuraa, että unionin yleinen
tuomioistuin ei voi kumoamiskanteen yhteydessä ottaa huomioon seikkoja, joihin SMHV ei pystynyt tutustumaan hallinnollisessa
menettelyssä (ks. asia T-222/02, HERON Robotunits v. SMHV (ROBOTUNITS), tuomio 26.11.2003, Kok., s. II-4995, 50 ja 51 kohta
oikeuskäytäntöviittauksineen).
Pääasiasta on todettava, että mielipidetutkimuksia, jotka kantaja on tarjonnut esitettäväksi unionin yleisessä tuomioistuimessa,
ei ole esitetty tutkijalle eikä valituslautakunnalle hallinnollisen menettelyn aikana. Kantaja ei myöskään väitä, että nämä
tutkimukset olivat saatavilla riidanalaisen päätöksen tekopäivänä. Vaikka nimittäin oletettaisiin, että tällaisten tutkimusten
tulokset olivat saatavilla tuona päivänä, kysymys ei ole yleisesti tunnetuista seikoista, jotka SMHV:n on otettava huomioon
viran puolesta ja jotka kaikkien voidaan olettaa tuntevan tai joista voidaan ainakin saada tieto yleisesti saatavilla olevista
lähteistä (ks. asia T-185/02, Ruiz-Picasso ym. v. SMHV – DaimlerChrysler (PICARO), tuomio 22.6.2004, Kok., s. II-1739, 29
kohta ja asia T-318/03, Atomic Austria v. SMHV – Fabricas Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC BLITZ), tuomio 20.4.2005, Kok.,
s. II-1319, 35 kohta). Tästä seuraa, että riippumatta näiden tutkimusten todistusarvosta, kantaja ei voi kiistää riidanalaisen
päätöksen laillisuutta sellaisten todisteiden perusteella, jotka se tarjoaa esitettäväksi ensimmäisen kerran unionin yleisessä
tuomioistuimessa.
Todisteet, jotka kantaja on tarjonnut esitettäväksi, on siten hylättävä.
–       Kantajan viittaus perusteluihin, jotka se esitti tavaramerkkihakemuksessaan ja valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä
Kantaja toteaa kanteessaan, että se vetoaa kaikilta osin perusteluihin, jotka se on esittänyt rekisteröintihakemuksensa yhteydessä
ja valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä, ja että ne ovat myös osa nyt käsiteltävää kannetta.
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan
c alakohdan, jota sovelletaan työjärjestyksen 130 artiklan 1 kohdan ja 132 artiklan 1 kohdan mukaisesti henkiseen omaisuuteen,
nojalla kanteeseen tulee sisältyä yhteenveto kanteen oikeudellisista perusteista.
Näiden mainintojen on ilmettävä kannekirjelmästä ja niiden on oltava riittävän selkeitä ja täsmällisiä, jotta vastaaja voi
valmistella puolustuksensa ja jotta unionin yleinen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen nojautumatta muihin tietoihin
(ks. yhdistetyt asiat C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P­–C-208/02 P ja C-213/02 P, Dansk Rørindustri ym. v. komissio, tuomio
28.6.2005, Kok., s. I-5425, 94 ja 100 kohta ja asia C-214/05 P, Rossi v. SMHV, tuomio 18.7.2006, Kok., s. I-7057, 37 kohta).
Oikeuskäytännössä on lisäksi katsottu, että vaikka kannekirjelmää voidaan tukea viittaamalla sen liitteenä olevien asiakirjojen
tiettyihin kohtiin, viittaamalla yleisluonteisesti joihinkin muihin asiakirjoihin ei voida korjata sitä, että kannekirjelmässä
ei ole mainittu olennaisia seikkoja (ks. asia T-169/03, Sergio Rossi v. SMHV – Sissi Rossi (SISSI ROSSI), tuomio 1.3.2005,
Kok., s. II-685, 30 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tästä seuraa, että sikäli kuin kannekirjelmässä viitataan kantajan SMHV:ssä esittämiin asiakirjoihin, niitä ei voida ottaa
tutkittavaksi, koska niiden sisältämää yleisluonteista viittausta ei voida yhdistää kanneperusteisiin ja perusteluihin, jotka
kannekirjelmässä esitetään (ks. vastaavasti edellä 34 kohdassa mainittu asia SISSI ROSSI, tuomion 31 kohta).
–       Kohdeyleisön määrittäminen
Valituslautakunta katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että kohdeyleisöön kuuluvat kaikki edellä 3 kohdassa mainittujen farmaseuttisten,
eläinlääkintä- ja dieettituotteiden sekä vauvanruokien ja muiden ravintotuotteiden valmistajat ja kuluttajat eli sekä tietyt
ammattilaiset että suuri yleisö. Tämä määritelmä, jota kantaja tai SMHV ei kiistä, on hyväksyttävä.
On siis tutkittava kysymystä siitä, pystyykö kantaja osoittamaan niillä perusteluilla, joihin se viittaa, että merkki Vektor-Lycopin
ei ole edellä 36 kohdassa määritellyn kohdeyleisön kannalta kyseisten tavaroiden ominaisuuksia koskeva kuvaus eikä ole kohtuullisesti
odotettavissa, että asia on näin vastaisuudessa (ks. edellä 25 ja 26 kohta).
–       Kantajan väite, jonka mukaan sana ”lycopin” ei ole kuvaileva
Valituslautakunta katsoi riidanalaisen päätöksen 18 kohdassa, että kantaja ei ollut esittänyt mitään sellaista näyttöä, joka
tekisi tyhjäksi tutkijan huomiot, joiden mukaan osa ”lycopin” (lykopeeni) osoittaa karotenoidia, jolla on antioksidanttisia
ominaisuuksia.
Kantaja kiisti ensimmäisen kerran suullisessa käsittelyssä valituslautakunnan arvion, jonka mukaan sana ”lycopin” on kuvaileva.
Ilman, että mahdollisuutta tällaisen väitteen esittämiseen menettelyn tässä vaiheessa on tarpeen tarkastella, on todettava,
että kantaja ei ole täsmentänyt väitteitään millään tavalla. Erityisesti on niin, ettei kantaja ole esittänyt mitään väitettä,
joka kyseenalaistaisi valituslautakunnan omaksuman merkityksen sanasta ”lycopin”. Näissä olosuhteissa on katsottava, ettei
kantaja ole onnistunut kyseenalaistamaan tutkijan ja valituslautakunnan osalle ”lycopin” antamaa merkitystä.
Tämä tekninen sana osoittaa ensinnäkin ravintolisää, jonka ainakin osa kohdeyleisöstä – erityisesti dieettiravintovalmisteiden
sekä farmaseuttisten ja eläinlääkinnällisten valmisteiden ammattilaiset – tuntee.
Toiseksi valituslautakunta osoitti riidanalaisessa päätöksessä, että sanan ”lycopin” merkitys oli helposti kaikkien rekisteröintihakemuksessa
tarkoitettujen tavaroiden kuluttajien selvitettävissä. Sanan ”lycopin” merkitys näet ilmenee sanakirjoista ja internetsivuilta.
On siten todennäköistä, että myös osa kaikkien edellä 3 kohdassa mainittujen tavaroiden kuluttajista tuntee tällä sanalla
osoitetun ravintoaineen.
Kolmanneksi lääkinnälliseen käyttöön tarkoitettujen farmaseuttisten ja eläinlääkintä-, dieetti- ja terveydenhoitotuotteiden
kuluttajat, jotka eivät tunne sanan ”lycopin” merkitystä, pyytävät tavallisesti neuvoja kohdeyleisön valistuneelta osalta
eli lääkäreiltä, farmaseuteilta, ravitsemusterapeuteilta ja muilta kyseisten tavaroiden kauppiailta. Näin ollen tavaroita
määräävien tahojen neuvojen ja eri tiedotusvälineissä levitettyjen tietojen ansiosta tietoisuus sanan ”lycopin” merkityksestä
on myös kohdeyleisön vähiten valistuneen osan ulottuvilla.
Näin ollen on katsottava, että kohdeyleisö tuntee sanan ”lycopin” merkityksen tai että on ainakin perusteltua olettaa, että
kohdeyleisö tuntee sen merkityksen vastaisuudessa (ks. edellä 25 ja 26 kohta).
On myös muistettava, että mahdollisuutta lykopeenin käyttöön kaikkien rekisteröintihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden
valmistuksessa ei ole suljettu pois. Koska kantaja ei kuitenkaan ole rajoittanut rekisteröintihakemustaan tavaroihin, jotka
eivät sisällä ja jotka eivät voi sisältää lykopeenia, on todettava, että kohdeyleisön kannalta on olemassa riittävän suora
ja konkreettinen yhteys osan ”lycopin” ja edellä 3 kohdassa mainittujen tavaroiden koostumuksen välillä, tai on perusteltua
olettaa, että tilanne vastaisuudessa on näin (ks. vastaavasti asia T-458/05, Tegometall International v. SMHV – Wuppermann
(TEK), tuomio 20.11.2007, Kok., s. II-4721, 94 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Valituslautakunta ei näin ollen tehnyt virhettä katsoessaan, että osa ”lykopin”, josta rekisteröitäväksi haettu tavaramerkki
koostui, oli kuvaileva edellä 3 kohdassa mainittujen tavaroiden osalta.
–       Kantajan väite, joka koskee osan ”vektor” monimerkityksisyyttä
Valituslautakunta totesi riidanalaisen päätöksen 18 kohdassa SMHV:n vastineensa liitteessä esittämään sanakirjan otteeseen
viitaten, että geenitekniikan, biologian, lääketieteen ja kasvinsuojelun alalla osa ”vektor” (vektori) merkitsee molekyylin,
valmisteen tai taudin välittäjää.
Kiistämättä valituslautakunnan omaksumaa merkitystä kantaja väittää, että matematiikan ja fysiikan alalla saksankielisellä
sanalla ”Vektor” on muita merkityksiä.
Kyseistä merkkiä ei kuitenkaan voida rekisteröidä, jos ainakin yksi rekisteröitäväksi haetun merkin merkityksistä on kuvaileva.
Sanamerkkiin on näet sovellettava asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua hylkäysperustetta, jos
ainakin yksi sen mahdollisista merkityksistä on sellainen, että se ilmaisee asianomaisten tavaroiden tai palvelujen ominaisuuden
(ks. edellä 23 kohdassa mainittu asia SMHV v. Wrigley, tuomion 32 kohta).
On todettava, että rekisteröitäväksi haetussa merkissä osa ”vektor” on yhdistetty osaan ”lycopin”, joka valituslautakunnan
perustellusti katsomalla tavalla kuvailee sellaista valmistetta, joka voi kuulua edellä 3 kohdassa mainittujen tavaroiden
koostumukseen (ks. edellä 44 kohta). Ymmärrettynä siis valituslautakunnan omaksumalla tavalla osa ”vektor” ymmärretään kohdeyleisön
keskuudessa rekisteröintihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden ominaisuudeksi, joka muodostuu kyvystä välittää ainetta tai
vaikuttavasta aineesta, joka voi kuulua viimeksi mainittujen tavaroiden koostumukseen.
Tästä seuraa, että valituslautakunnan omaksumassa merkityksessä saksankielinen sana ”Vektor” on kuvaileva edellä 3 kohdassa
mainittujen tavaroiden osalta ja että kantaja ei voi näissä olosuhteissa asianmukaisesti väittää, että tällä sanalla voi olla
muita merkityksiä tietyillä matematiikan ja fysiikan kaltaisilla erityisaloilla.
–       Kantajan väite, jonka mukaan merkki Vektor-Lycopin synnyttää vaikutelman, joka on riittävän kaukana siitä vaikutelmasta, joka
syntyy sen muodostavien osien summasta
Edellä esitetystä seuraa, että osat ”vektor” ja ”lycopin” kuvailevat molemmat rekisteröintihakemuksessa tarkoitettuja tavaroita
(ks. edellä 45 ja 50 kohta).
Kantaja väittää kuitenkin, että merkissä Vektor-Lycopin sanojen ”vektor” ja ”lycopin” yhdistelmä on tavanomaisesta poikkeava
ja tuntematon, koska tämä merkki ei esiinny sanakirjoissa, eikä sitä käytetä suullisessa tai kirjallisessa kielessä. Kantajan
mukaan merkki Vektor-Lycopin luo vaikutelman, joka on riittävän kaukana siitä vaikutelmasta, joka syntyy sen muodostavien
sanojen merkityksestä, jolloin merkki on kokonaisuutena tarkasteltuna enemmän kuin sen muodostavien osien summa.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä nimittäin ilmenee, että kahden kuvailevan sanan yhdistelmä ei ole kuvaileva, jos siitä syystä,
että yhdistelmä on tavanomaisesta poikkeava, kyseinen merkki luo vaikutelman, joka on riittävän kaukana siitä vaikutelmasta,
joka syntyy yhdistelmän muodostavien sanojen merkityksestä, jolloin merkki on kokonaisuutena tarkasteltuna enemmän kuin sen
muodostavien osien summa. Tältä osin on myös olennaista, että kyseessä olevaa sanaa analysoidaan asiaan soveltuvien sananmuodostus-
ja kielioppisääntöjen kannalta (ks. vastaavasti asia T-207/06, Europig v. SMHV (EUROPIG), tuomio 14.6.2007, Kok., s. II-1961,
29 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. myös analogisesti edellä 26 kohdassa mainittu asia Koninklijke KPN Nederland, tuomion
98 ja 100 kohta).
Merkissä, jonka rekisteröintiä pääasiassa on haettu, kaksi sanaa ”vektor” ja ”lycopin” on yhdistetty yhdysviivalla. Kuten
valituslautakunta totesi kantajan tätä näkemystä kiistämättä, sanojen yhdistäminen tällä tavoin on tavanomaista sekä saksan
että englannin kielessä.
Lisäksi on niin, että se, esiintyykö merkki sanakirjoissa vai ei, on merkin kuvailevuuden arvioinnin kannalta yhdentekevää
(ks. asia T-405/04, Borco-Marken-Import Matthiesen v. SMHV (Caipi), tuomio 23.10.2007, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen,
ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Näin ollen on katsottava, että kohdeyleisön kannalta yhdistelmä Vektor-Lycopin, joka liittyy rekisteröintihakemuksessa tarkoitettuihin
ravinto-, dieetti- ja terveydenhoitotuotteisiin sekä eläinlääkinnällisiin ja farmaseuttisiin tuotteisiin, viittaa näiden tavaroiden
ominaisuuteen lykopeenin välittäjänä. Jos nimittäin kohdeyleisö kohtaisi rekisteröitäväksi haetun merkin rekisteröintihakemuksessa
tarkoitettujen tavaroiden yhteydessä, se katsoisi, että kyseiset tavarat sisältävät lykopeenia ja että niiden välityksellä
kyseisiä tavaroita käyttävät henkilöt voivat nauttia tätä valmistetta.
Näin ollen on katsottava, että sanojen ”vektor” ja ”lycopin” yhdistelmä, sellaisena kuin se ilmenee merkistä Vektor-Lycopin,
on kohdeyleisön kannalta osoitus edellä 3 kohdassa mainittujen tavaroiden ominaisuuksista eikä ole tarpeen ratkaista riidanalaista
kysymystä siitä, kykeneekö kohdeyleisö ymmärtämään, että merkki Vektor-Lycopin osoittaa kantajan tomaatti- ja lakritsiuutteesta
valmistamaa ravintolisää.
Valituslautakunta katsoi näin ollen perustellusti, että merkki Vektor-Lycopin muodostui yksinomaan sanoista, joita voidaan
elinkeinotoiminnassa käyttää osoittamaan edellä 3 kohdassa mainittujen tavaroiden ominaisuuksia ja että rekisteröinti oli
hylättävä asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla.
–       Kantajan väite, joka koskee sanojen ”vektor” tai ”vector” sisältämiä tavaramerkkirekisteröintejä
Esittämättä vähäisintäkään näyttöä väitteidensä tueksi kantaja haluaa vedota siihen, että yhteisön tavaramerkiksi ja kansallisiksi
tai kansainvälisiksi tavaramerkeiksi on rekisteröity useita tavaramerkkejä, joihin sisältyy sana ”vektor”. Istunnossa kantaja
vetosi myös siihen, että merkki Vector-Lycopin on rekisteröity yhteisön tavaramerkiksi.
Tästä on muistettava, että merkin rekisteröitävyyttä yhteisön tavaramerkiksi on arvioitava ainoastaan asian kannalta merkityksellisen
yhteisön säännöstön nojalla sellaisena kuin unionin tuomioistuimet ovat sitä tulkinneet. Näin ollen se seikka, että rekisteröitäväksi
haetun tavaramerkin kanssa samoja tai samankaltaisia tavaramerkkejä on rekisteröity niissä oikeusjärjestyksissä, joissa on
vastaavia sääntöjä, voidaan korkeintaan ottaa huomioon lisätietona, mutta tämä seikka ei sido SMHV:tä tai unionin tuomioistuimia
(ks. vastaavasti asia T-24/00, Sunrider v. SMHV (VITALITE), tuomio 31.1.2001, Kok., s. II-449, 33 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen
ja asia T-16/02, Audi v. SMHV (TDI), tuomio 3.12.2003, Kok., s. II-5167, 40 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Vaikka siten oletettaisiin, että kantajan väite sellaisten yhteisön tavaramerkkirekisteröintien ja kansallisten sekä kansainvälisten
tavaramerkkirekisteröintien olemassaolosta, joihin sisältyy sana ”vektor”, ja tavaramerkin Vector-Lycopin rekisteröinnistä,
pitää paikkansa, tämä väite on tehoton, ja se on hylättävä.
Valituslautakuntien päätösten laillisuutta on lisäksi arvioitava ainoastaan asian kannalta merkityksellisen säännöstön nojalla
eikä niiden päätöksentekokäytännön pohjalta (ks. asia T-106/00, Streamserve v. SMHV (STREAMSERVE), tuomio 27.2.2002, Kok.,
s. II-723, 66 kohta).
Näin ollen kantaja ei voi missään tapauksessa perustellusti väittää, että sen, että unionin yleinen tuomioistuin vahvistaa
valituslautakunnan nyt esillä olevassa asiassa tekemän päätöksen tavaramerkin Vektor-Lycopin rekisteröimisestä, on johdettava
väitettyjen aikaisempien yhteisön tavaramerkkien poistamiseen tavaramerkkirekisteristä.
Kaiken edellä esitetyn perusteella on katsottava, että valituslautakunta ei tehnyt virhettä vahvistaessaan tutkijan päätöksen
evätä rekisteröinti asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla.

Kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista
Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ilmenee, että kyseessä olevan merkin yhteisön tavaramerkiksi rekisteröinnin
epäämiseen riittää, että yksikin tässä säännöksessä mainituista ehdottomista hylkäysperusteista on sovellettavissa (asia C-104/00
P, DKV v. SMHV, tuomio 19.9.2002, Kok., s. I-7561, 29 kohta).
Kanne on näin ollen hylättävä kokonaisuudessaan ilman, että on tarpeen lausua toisesta kanneperusteesta, joka koskee asetuksen
N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista.

Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut
SMHV:n vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Exalation Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Julistettiin Luxemburgissa 9 päivänä heinäkuuta 2010.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.