CELEX: 62009CJ0142
92/61/EGK és 2002/24/EK irányelv
Két- vagy háromkerekű gépjárművek típusjóváhagyása
Közúton vagy terepen való versenyzésre szánt járművek
A segédmotoros kerékpárok motorteljesítményének és/vagy sebességének növelésére alkalmas készülékek gyártását, forgalomba hozatalát és használatát tiltó nemzeti rendelkezés

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok [helyesen: két‑ vagy háromkerekű gépjárművek]
típusjóváhagyásáról és a 92/61/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. március 18‑i 2002/24/EK európai
parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 124., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet 29. kötet 399. o.) értelmezésére irányul.
E kérelmet a V. W. Lahousse és a Lavichy BVBA (a továbbiakban: vádlottak) ellen indított büntetőeljárásban terjesztették elő,
akiket azzal gyanúsítanak, hogy különböző felszereléseket árusítottak és építettek be, továbbá ügyfeleiknek tanácsokat adtak
a segédmotoros kerékpárok teljesítményének fokozása céljából.

Jogi háttér

Az uniós jog
A 2002/24 irányelv állapítja meg a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok [helyesen két‑ és háromkerekű járművek] típusjóváhagyásának
eljárását az Európai Unió szintjén. Ezzel hatályon kívül helyezi a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok típusjóváhagyásáról
szóló, 1992. június 30‑i 92/61/EGK irányelvet (HL L 225., 72. o.;), megtartva rendelkezéseinek nagyobb részét.
A 2002/24 irányelv 1. cikke a következőképpen határozza meg hatályát:
„(1)      Ezen irányelv minden motorkerékpárra és segédmotoros kerékpárra [helyesen: két- és háromkerekű gépjárműre] vonatkozik, függetlenül
attól, hogy ikerkerekes vagy másfajta kivitelű, továbbá az ilyen járművek alkatrészeire és önálló műszaki egységeire.
Ez az irányelv nem vonatkozik az alábbi járművekre:
[…]
d)      a közúton vagy terepen való versenyzésre szánt járművek;
[…]
sem pedig ezek alkatrészeire vagy önálló műszaki egységeire, kivéve ha ezeket az ezen irányelv alkalmazási körébe tartozó
járműbe való beépítésre szánják.
[…]
(2)      Az (1) bekezdésben említett járművek az alábbi csoportokba sorolhatók:
a)      segédmotoros kerékpárok (robogók), azaz kétkerekű segédmotoros kerékpárok [helyesen: kétkerekű gépjárművek] […] vagy háromkerekű
segédmotoros kerékpárok [helyesen: háromkerekű gépjárművek] […], amelyek legnagyobb tervezési sebessége 45 km/h, és az alábbi
jellemzőkkel rendelkeznek:
i)               kétkerekű típusnál a motor:
–        hengerűrtartalma nem nagyobb 50 cm³‑nél a belsőégésű motorok esetében, vagy
–        folyamatosan leadott legnagyobb névleges teljesítménye nem több 4 kW‑nál elektromos motor esetében;
ii)      háromkerekű típusnál a motor:
–        hengerűrtartalma nem nagyobb 50 cm3‑nél a külső gyújtású motorok esetében, vagy
–        legnagyobb hasznos teljesítménye nem több 4 kW‑nál egyéb belsőégésű motorok esetében, vagy
–        folyamatosan leadott legnagyobb névleges teljesítménye nem több 4 kW‑nál elektromos motorok esetében;
[…]”
A 2002/24 irányelv 2. cikkének 7. pontja értelmében a „típusjóváhagyás” az az eljárás, amelynek révén egy tagállam igazolja,
hogy egy jármű, rendszer, önálló műszaki egység vagy alkatrész adott típusa teljesíti az ezen irányelvben vagy a külön irányelvekben
meghatározott műszaki követelményeket, valamint az I. mellékletben meghatározott teljes körű listában előírtak alapján a gyártó
által megadott adatok megfelelősége ellenőrzésének eleget tesz. E tekintetben az I. melléklet az alkatrészek és önálló műszaki
egységek bizonyos jellemzőit illetően a hivatkozott irányelvekre, és különösen a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok
egyes alkatrészeiről és jellemzőiről szóló, 1997. június 17‑i 97/24/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (HL L 226.,
1. o.; magyar nyelvű különkiadás 7. fejezet 3. kötet 34. o.) utal.
A 2002/24 irányelv 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A típusjóváhagyás megadása iránti kérelmet a gyártó egy tagállam jóváhagyó hatóságához nyújtja be. A kérelemhez egyrészt
egy adatközlő lapot kell csatolni, amelynek a járművek típusjóváhagyása céljára szolgáló mintája a II. mellékletben található,
míg a rendszerek, önálló műszaki egységek vagy alkatrészek típusjóváhagyásának céljára szolgáló minta az adott rendszerre,
önálló műszaki egységre vagy alkatrészre vonatkozó irányelvhez csatolt mellékletben vagy függelékben található, másrészt az
adatközlő lapban említett további dokumentumokat. A jármű, rendszer, önálló műszaki egység vagy alkatrész adott típusára vonatkozó
kérelmeket csak egyetlen tagállamban lehet benyújtani.”
A 2002/24 irányelv 4. cikkének (1) bekezdése előírja:
„A tagállam kiadja a típusjóváhagyást a járművek, rendszerek, önálló műszaki egységek vagy alkatrészek valamennyi típusára,
ha ezek a következő feltételeknek megfelelnek:
[…]
b)      a rendszer, önálló műszaki egység vagy alkatrész teljesíti az arra vonatkozó külön irányelvben foglalt műszaki követelményeket,
és megfelel az I. mellékletben foglalt teljes körű listában előírt, gyártó által megadott adatoknak.”
Ezen irányelv 15. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A tagállamok nem tilthatják meg az ezen irányelvben foglalt rendelkezéseknek megfelelő új járművek kereskedelmi forgalomba
hozatalát, értékesítését, forgalomba helyezését vagy használatát. Első nyilvántartásba vétel céljából csak az ennek az irányelvnek
megfelelő járművek mutathatók be.
(2)      A tagállamok nem tilthatják meg az ezen irányelvben foglalt rendelkezéseknek megfelelő új önálló műszaki egységek vagy alkatrészek
forgalomba hozatalát, értékesítését, forgalomba helyezését vagy használatát. Kizárólag az ezen irányelvnek megfelelő önálló
műszaki egységek vagy alkatrészek hozhatók forgalomba és értékesíthetők első ízben a tagállamokban való felhasználás céljából.
[…]
(4)      Ez az irányelv nincs kihatással a tagállamok azon jogára, hogy – a Szerződésnek megfelelően – meghatározzák azokat a követelményeket,
amelyeket a kérdéses járművek használata során szükségeseknek tartanak a felhasználók védelmének biztosításához, feltéve hogy
ez nem vonja maga után a járművek módosítását.”
A 97/24 irányelv (3) preambulumbekezdése értelmében:
„mivel szükség van a motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok ezen alkatrészeire és jellemzőire vonatkozó harmonizált előírások
megalkotására annak érdekében, hogy a […] 92/61/EGK […] irányelv által érintett típusjóváhagyási és alkatrész‑típusjóváhagyási
eljárások megvalósuljanak a fent említett járművek minden típusára vonatkozóan”.
A 97/24 irányelv melléklete „Szakszerűtlen beavatkozások [helyesen: illetéktelen beavatkozások] elleni intézkedések kétkerekű
mopedek [helyesen: segédmotoros kerékpárok] és motorkerékpárok esetében” című 7. fejezetének 1. pontjában a következő meghatározások
szerepelnek:
„Fogalommeghatározások
Ennek a fejezetnek az alkalmazásában:
1.1.      »szakszerűtlen [helyesen: illetéktelen] beavatkozások elleni intézkedések kétkerekű mopedek [helyesen: segédmotoros kerékpárok]
és motorkerékpárok esetében«: egy sor olyan műszaki előírás és követelmény, amelyek célja a lehetőségekhez képest megakadályozni
a biztonságot különösen a jármű teljesítményének növelése útján hátrányosan befolyásoló és a környezetet károsító illetéktelen
módosításokat;
[…]
1.3.1.          A. kategóriájú járművek – mopedek [helyesen: segédmotoros kerékpárok],
[…]
1.4.      »illetéktelen módosítás«: olyan módosítás, amelyet ez a fejezet nem enged meg.”
A 97/24 irányelv 7. fejezetének 2. pontja többek között általános előírásokat tartalmaz az alkatrész‑típusjóváhagyással rendelkező
járművek esetében a nem azonos alkatrészek felcserélhetőségére nézve. Az említett 7. fejezet 2.1.1. pontjából kitűnik, hogy
ez a felcserélhetőség az A. kategóriájú járművek esetében a jármű maximális névleges sebességének 5 km/h‑nál nagyobb növekedését
nem idézheti elő, és e maximális tervezett sebességet nem szabad túllépni.
A 97/24 irányelv 7. fejezetének az A. és B. kategóriájú járművekre vonatkozó különleges előírásokról szóló 3. pontja kimondja:
„E szakasz előírásai nem kötelező jellegűek, hacsak nem szükséges egy előírás vagy több előírás együttes alkalmazása olyan
szakszerűtlen [helyesen: illetéktelen] beavatkozás megakadályozására, amely A. kategóriájú járművek esetében a jármű maximális
tervezett sebességének 5 km/h‑nál nagyobb növekedését [...] eredményezné. Azonban az adott kategóriára vonatkozóan semmilyen
esetben sem haladható meg a maximális tervezett sebesség vagy a maximális hasznos teljesítmény.”

A nemzeti jog
A minden szárazföldi közlekedésben részt vevő járművekkel, azok alkatrészeivel és biztonsági kiegészítőikkel szemben támasztott
műszaki követelményekről szóló 1985. június 21‑i törvény (a Belgisch Staatsblad 1985. augusztus 13‑i száma, 11647. o.) 1. cikkének
(5) bekezdése értelmében:
„Tilos a segédmotoros kerékpárok motorteljesítményének és/vagy sebességének növelésére alkalmas felszerelések előállítása,
behozatala, eladási céllal való birtoklása, megvételre kínálása, eladása és ingyenes átadása, valamint az ilyen készülékek
beszereléséhez való segítségnyújtás vagy tanácsadás.”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra terjesztett kérdés
V. W. Lahousse és Lavichy a Lavichy BVBA üzletvezetői, amely kerékpárok és segédmotoros kerékpárok értékesítésével, kölcsönzésével,
karbantartásával és javításával foglalkozó üzlet. E tevékenység keretében segédmotoros kerékpárok motorteljesítményének és/vagy
sebességének növelésére alkalmas felszereléseket árulnak és építenek be.
A vizsgálat lefolytatását, házkutatást és bizonyítékok lefoglalását követően a vádlottakat a Politierechtbank te Sint‑Niklaas
bűnösnek találta az 1985. június 21‑i törvény 1. cikke (5) bekezdésének megsértésében, mivel a motor teljesítményének és/vagy
a segédmotoros kerékpárok sebességének növelésére alkalmas alkatrészeket értékesítettek, valamint ehhez szolgáltatásokat nyújtottak.
A vádlottak ezen ítélettel szemben a kérdést előterjesztő bírósághoz fellebbeztek.
E bíróság lehetséges ellentmondást vélt felfedezni az 1985. június 21‑i törvény 1. cikkének (5) bekezdése és a 2002/24 irányelv
között – mivel e nemzeti rendelkezés a 2002/24 irányelvvel ellentétben nem írt elő kivételeket hatálya alól –, ezért úgy határozott,
hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a 2002/24 irányelvet, különösen annak 1. cikke (1) bekezdése [első albekezdésének] d) pontját (amely
szerint az irányelv a közúton vagy terepen való versenyzésre szánt járművekre nem vonatkozik), hogy az lehetővé teszi a tagállamok
számára ezen irányelv alkalmazásának kiterjesztését minden szárazföldi közlekedésre (azaz a két‑ vagy háromkerekű gépjárműveknek
a közúton kívüli és/vagy magánterületen való használatára is), anélkül hogy a közúton (verseny) vagy terepen való versenyzésre
szánt járművekre vonatkozó kivételt engedélyeznék?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről

Előzetes megjegyzések
A 2002/24 irányelv alkalmazásáról
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az derül ki, hogy a vádlottak terhére rótt tények 2002. január 1‑je és 2005.
december 7‑e között valósultak meg.
Mivel a 2002/24 irányelvet 2002. március 18‑án fogadták el a 92/61 irányelv hatályon kívül helyezése céljából, a vádlottak
terhére rótt tények egy részének tekintetében ez utóbbi volt alkalmazandó.
Ugyanakkor, és amint az (4) preambulumbekezdéséből is következik, a 2002/24 irányelv egyes közigazgatási előírások értelmezésének
tisztázására, valamint a 92/61/EGK irányelvhez csatolt mellékletekben foglalt előírások kiegészítésére szorítkozik.
Következésképpen, és amint azt a főtanácsnok is kiemelte indítványának 28. pontjában, azok a fogalmak, amelyek értelmezését
a kérdést előterjesztő bíróság kéri, valamint a típusjóváhagyási eljárásnak az uniós jog által előírt szabályai a két‑ vagy
háromkerekű gépjárművek vonatkozásában változatlanok maradtak.
A 92/61 irányelv és a 2002/24 irányelv által előírt típusjóváhagyási eljárásról
Amint az a (3) preambulumbekezdésből is következik, a 92/61 irányelv célja a műszaki jellemzőket rögzítő, a különböző nemzeti
előírások helyébe lépő előírások megállapítása a célból, hogy elősegítse a kereskedelmet az Európai Közösségben a két‑ és
háromkerekű gépjárművek tekintetében.
Mivel az előírások valamennyi tagállamban azonosak, a 92/61 és a 2002/24 irányelv típusjóváhagyási mechanizmust vezet be,
azaz egy olyan eljárást, amely végül lehetővé teszi az egyes tagállamok hatóságai számára, hogy megbizonyosodjanak afelől,
hogy azok a járművek, amelyek egy másik tagállamban megkapták a típusjóváhagyást, és amelyeket az előbbi tagállam értékesítésre,
forgalomba helyezésre vagy használatra szánnak, megfelelnek ezen előírásoknak.
Ezzel, a típusjóváhagyási eljárás által, egy tagállam igazolja, hogy egy jármű, rendszer, önálló műszaki egység vagy alkatrész
adott típusa teljesíti a 92/61 és a 2002/24 irányelvben vagy a külön[ös] irányelvekben meghatározott műszaki követelményeket,
valamint eleget tesz a 92/61, illetve a 2002/24 irányelv I. mellékletben meghatározott teljes körű listában előírtak alapján
a gyártó által megadott adatok megfelelősége ellenőrzésének.
A 92/61 és a 2002/24 irányelv hatálya alá tartozó járművek gyártójának a feladata, hogy a típusjóváhagyás megadása iránti
kérelmet benyújtsák azon tagállam illetékes hatóságaihoz, amelyben valamely járműtípust értékesíteni kíván. E hatóságok pedig
ellenőrzik, hogy e járműtípus teljesíti‑e a vonatkozó különös irányelvben foglalt műszaki követelményeket.
Minden olyan jármű esetében, amelynek tekintetében az illetékes nemzeti hatóság jóváhagyási eljárást végzett, a gyártó típusbizonyítványt
állít ki, amelyet minden járműhöz mellékel. Ezt követően a többi tagállam hatóságai, amelyeket a szóban forgó jármű forgalomba
hozatalára vagy forgalomba helyezésére irányuló kérelemmel kerestek meg, már csak annak megállapítására szorítkoznak, hogy
e jármű megfelel‑e a kísérő típusbizonyítványnak. Ugyanezen eljárást kell alkalmazni a különös irányelvekben foglalt műszaki
követelményeket illetően a 92/61 és a 2002/24 irányelv hatálya alá tartozó járművek alkatrészeire és önálló műszaki egységeire
is, illetve ha ezeket az e járművekbe történő beépítésre szánták.
Az uniós szintű típusjóváhagyási eljárás által tehát a 92/61 és a 2002/24 irányelvben, valamint a különös irányelvekben előírt
követelményeknek való megfelelőség különböző tagállamok hatóságai által végrehajtott ellenőrzésének kölcsönös elismerési mechanizmusa
került bevezetésre.
Következésképpen ez az eljárás lehetővé teszi a két‑ és háromkerekű gépjárművek, valamint alkatrészeik és önálló műszaki egységeik
kereskedelmét a közös piacon, tekintettel arra, hogy – egyfelől – a valamely típusjóváhagyásnak megfelelően előállított árukat
már nem kell ellenőrizni a 92/61 és a 2002/24 irányelvben, valamint a különös irányelvekben előírt követelmények vonatkozásában,
másfelől pedig a 92/61 és a 2002/24 irányelv 15. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében, mivel egy új jármű, új önálló műszaki
egység vagy egy új alkatrész megfelel ezen irányelveknek vagy a különös irányelveknek, a tagállamok nem korlátozhatják ezek
forgalomba hozatalát, értékesítését, forgalomba helyezését vagy használatát a 92/61 irányelv 15. cikke (5) bekezdésének és
a 2002/24 irányelv 15. cikke (4) bekezdésének tiszteletben tartása mellett.

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Kérdésében a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 92/61 és a 2002/24 irányelvet úgy kell‑e
értelmezni, hogy az ezen irányelvekben az ezek hatályába tartozó járművek, alkatrészek és önálló műszaki egységek tekintetében
előírt típusjóváhagyási eljárást ki lehet‑e terjeszteni az ezen irányelvek alkalmazási körébe nem tartozó, azaz közúton vagy
terepen való versenyzésre szánt járművekre?
Először is arra kell emlékeztetni, hogy a 92/61 és a 2002/24 irányelv 1. cikkének (1) pontjából az következik, hogy ezen irányelv
minden motorkerékpárra és segédmotoros kerékpárra vonatkozik – függetlenül attól, hogy az ikerkerekes vagy másfajta kivitelű –,
továbbá az ilyen járművek alkatrészeire és önálló műszaki egységeire is. E tekintetben ezen cikk (2) bekezdése értelmében
a segédmotoros kerékpárok két‑ vagy háromkerekű járművek, olyan belsőégésű motorral, amelynek hengerűrtartalma nem nagyobb
50 cm³‑nél, vagy olyan elektromos motorral, amelynek folyamatosan leadott legnagyobb névleges teljesítménye nem több 4 kW‑nál.
A 92/61 irányelv 1. cikke (1) bekezdése második albekezdésének negyedik francia bekezdéséből és a 2002/24 irányelv 1. cikke
(1) bekezdése második albekezdésének d) pontjából az következik, hogy e rendelkezéseket nem kell alkalmazni a közúton vagy
terepen való versenyzésre szánt járművekre.
Amint azt az Európai Közösségek Bizottsága is hangsúlyozta írásbeli észrevételeiben, e járművek tekintetében úgy ítélték meg,
hogy nem szükséges, illetve aránytalan lenne az Unió szintjén harmonizált különös rendelkezések előírása.
Meg kell ugyanis állapítani, hogy e járműtípus a 92/61 és a 2002/24 irányelvek hatálya alá tartozókhoz viszonyítva eltérő
szükségleteknek felel meg, mivel ezeket nem közúti közlekedésre szánták. Ily módon e járművekre nem vonatkoznak a közúti közlekedés
biztonságának ilyen kötelező szabályai, másrészt pedig gyártásuk számszerűen korlátozottabb, mint a közúti közlekedésekre
szánt segédmotoros kerékpároké, ami a típusjóváhagyási mechanizmus relevanciáját csökkenti.
Ebből következik, hogy kevésbé a jármű rendeltetése az, amely meghatározza annak lehetőségét, hogy valamely járműre a 92/61
és a 2002/24 irányelvekben előírt uniós szintű típusjóváhagyási mechanizmus vonatkozzon, mint inkább az, hogy e jármű képes‑e
teljesíteni az ezen irányelvek által előírt műszaki követelményeket.
Következésképpen, és az alapeljárás körülményeit illetően, két eset lehetséges: a vádlottaknál lefoglalt felszerelés uniós
szintű jóváhagyás tárgyát alkotta, tehát részesül a 92/61 és a 2002/24 irányelv által rögzített mechanizmusból eredő könnyítésekből
az értékesítését, a forgalomba helyezését vagy a használatát illetően, illetve ezen felszerelés nem alkotta tárgyát ilyen
jóváhagyásnak, ily módon kereskedelmi forgalomba hozatala, értékesítése, forgalomba helyezése vagy használata a jellegénél
fogva nem a hivatkozott irányelvek, hanem a nemzeti jog hatálya alá tartozik.
E tekintetben először is hangsúlyozni kell, hogy sem az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban, sem a Bíróság elé terjesztett
észrevételekben nem került feltüntetésre, hogy a vádlottaknál lefoglalt felszerelés, amelynek értékesítéséért és beszereléséért
büntetőeljárást indítottak ellenük, tárgyát alkotta‑e a 92/61 és a 2002/24 irányelv szerinti jóváhagyási eljárásnak. E határozatból
csak az derül ki, hogy ezt az anyagot segédmotoros kerékpárokba építik be, hogy megnöveljék azok sebességét és/vagy motorjuk
teljesítményét a célból, hogy belőlük sportversenyeken való részvételre szánt járműveket készítsenek.
E tekintetben, hogy a kérdést előterjesztő bíróságnak hasznos választ lehessen adni, ki kell emelni, hogy először is a 2002/24
irányelv I. mellékletében felsorolt különös irányelvek között szerepelő 97/24 irányelv mellékletében rögzítette a – többek
között – a kétkerekű segédmotoros kerékpárokon végzett illetéktelen beavatkozások elleni intézkedéseket. Tilos többek között
a segédmotoros kerékpárnál nagyobb teljesítményű járművekhez szánt alkatrészek beépítése segédmotoros kerékpárba, mivel ez
a sebesség több, mint 5 km/h‑val történő túllépését eredményezi. Továbbá semmilyen esetben sem haladható meg a maximális tervezett
sebesség vagy a maximális hasznos teljesítmény.
Következésképpen, egyrészt ezek a műszaki előírások szükségszerűen akadályát képezik az olyan alkatrészek vagy önálló műszaki
egységek uniós szintű jóváhagyásának a 92/61 és a 2002/24 irányelv értelmében, amelyek a sebesség több, mint 5 km/h‑val történő
túllépését eredményezik, illetve lehetővé teszik a maximális tervezett sebességnek vagy a motor maximális hasznos teljesítményének
meghaladását.
Másrészt emlékeztetni kell arra, hogy ahhoz, hogy valamely alkatrészre vagy önálló műszaki egységre a 92/61 és a 2002/24 irányelvben
előírt jóváhagyási mechanizmus vonatkozzon, az kell, hogy ezek az ezen irányelvek hatálya alá tartozó járműhöz tartozzanak
– azaz elsősorban egy olyan kétkerekű járműhöz, amelynek belsőégésű motorok esetében a hengerűrtartalma nem nagyobb 50 cm³‑nél,
vagy elektromos motor esetében a folyamatosan leadott legnagyobb névleges teljesítménye nem több 4 kW‑nál –, illetve ilyen
járműbe történő beépítésre legyenek szánva.
Következésképpen, az uniós jog jelenlegi állására tekintettel, nem vonatkozhat az uniós szintű jóváhagyási mechanizmus egy
olyan alkatrészre vagy önálló műszaki egységre, amelynek célja egy segédmotoros kerékpár műszaki jellemzőinek megváltoztatása
oly módon, hogy ez ne feleljen meg többé a 92/61 és a 2002/24 irányelvben foglalt meghatározásnak, különösen teljesítményét
illetően.
Másodsorban, mivel az alapeljárásban lefoglalt alkatrészekre nem vonatkozott a 92/61 és a 2002/24 irányelvben előírt uniós
szintű jóváhagyási mechanizmus, emlékeztetni kell arra, hogy ezek kereskedelmi forgalomba hozatala, értékesítése és használata
a nemzeti jog hatályába tartozik.
Tekintettel erre – és amint azt a főtanácsnok is kiemelte indítványának 82. és 83. pontjában –, főszabály szerint semmi nem
akadályozza azt, hogy valamely tagállam a 92/61 és a 2002/24 irányelvben előírt uniós szintű jóváhagyási mechanizmust analóg
módon alkalmazza, és lehetővé tegye egy másik tagállamban külön jóváhagyás tárgyát alkotó alkatrészek vagy önálló műszaki
egységek forgalomba hozatalát a nemzeti piacon, amennyiben ezekre nem vonatkozik az uniós szintű jóváhagyási mechanizmus.
Mindamellett ebben az esetben a tagállam feladata, hogy jogalkotói hatáskörének gyakorlása során tiszteletben tartsa az uniós
jogot, különösen az EUMSZ 34. cikket és az EUMSZ 36. cikket.
A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy a segédmotoros kerékpárok teljesítményének és/vagy sebességének növelését lehetővé
tévő felszerelések értékesítésének vagy használatának az alapügyben szereplőhöz hasonló általános tilalma alkalmas az áruk
szabad mozgásának korlátozására (lásd analógia útján a C‑110/05. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2009. február 10‑én
hozott ítélet [EBHT 2009., I‑519. o.] 58. pontját). Az ilyen korlátozást tiltja az EUMSZ 34. cikk, amennyiben az nem igazolható
az EUMSZ 36. cikkben felsorolt közérdeken alapuló indokok valamelyikével vagy feltétlenül érvényesítendő követelményekkel.
Amennyiben a szóban forgó nemzeti rendelkezést különösen a közúti közlekedés biztonsága biztosításának célkitűzése igazolhatja
is, még az is szükséges, hogy az ilyen intézkedés alkalmas legyen az általa elérni kívánt cél megvalósítására, és ne haladja
meg az e cél eléréséhez szükséges mértéket (a fent hivatkozott Olaszország kontra Bizottság ügyben hozott ítélet 59. pontja).
A jelen ügyben a közúton közlekedő segédmotoros kerékpárok teljesítményének és/vagy sebességének növelését lehetővé tévő felszerelések
értékesítésének és használatának általános tilalma szükségszerűen azzal a hatással jár, hogy megakadályozza például a közúti
közlekedésen kívüli, sportcélokra történő alkalmazást. Következésképpen elsősorban arra a kérdésre kell választ adni, hogy
nem létezik‑e az általános tilalomnál kevésbé korlátozó intézkedés, amely hasonlóan hatékony módon teszi lehetővé a közúti
közlekedés biztonságának biztosítását.
Mivel a Bíróság e tekintetben semmiféle információval nem rendelkezik, a nemzeti bíróság feladata ezen ellenőrzések elvégzése.
Következésképpen az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 92/61 és a 2002/24 irányelv rendelkezéseit úgy
kell értelmezni, hogy amennyiben valamely járműre, alkatrészre vagy önálló műszaki egységre nem vonatkozik az ezen irányelvekben
előírt jóváhagyási eljárás, különösen azon okból, hogy az nem tartozik az irányelvek hatálya alá, ez utóbbiak rendelkezéseivel
nem ellentétes, ha a szóban forgó jármű, alkatrész vagy önálló műszaki egység tekintetében valamely tagállam nemzeti joga
keretében a más tagállamokban végzett ellenőrzések elismerésének mechanizmusával analóg mechanizmust ír elő. Mindenesetre
e szabályozásnak tiszteletben kell tartania az uniós jogot, különösen az EUMSZ 34 cikket és az EUMSZ 36. cikket.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
A motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok [helyesen: két‑ vagy háromkerekű gépjárművek] típusjóváhagyásáról szóló, 1992.
június 30‑i 92/61/EGK tanácsi irányelv, illetve a  motorkerékpárok és segédmotoros kerékpárok [helyesen: két‑ vagy háromkerekű
gépjárművek] típusjóváhagyásáról és a 92/61/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2002. március 18‑i 2002/24/EK
európai parlamenti és tanácsi irányelv rendelkezéseit úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely járműre, alkatrészre vagy
önálló műszaki egységre nem vonatkozik az ezen irányelvekben előírt jóváhagyási eljárás, különösen azon okból, hogy ezek nem
tartoznak az irányelvek hatálya alá, ez utóbbiak rendelkezéseivel nem ellentétes, ha a szóban forgó jármű, alkatrész vagy
önálló műszaki egység tekintetében valamely tagállam nemzeti joga keretében a más tagállamokban végzett ellenőrzések elismerésének
mechanizmusával analóg mechanizmust ír elő. Mindenesetre e szabályozásnak tiszteletben kell tartania az uniós jogot, különösen
az EUMSZ 34 cikket és az EUMSZ 36. cikket.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: holland.