CELEX: 62008CJ0472
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Šeštoji PVM direktyva
18 straipsnio 4 dalis
Nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatytas trejų metų senaties terminas PVM permokai susigrąžinti

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra susijęs su 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (
OL L 145, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23, toliau – Šeštoji direktyva) 18 straipsnio 4 dalies išaiškinimu.
Šis prašymas buvo pateiktas sprendžiant ginčą tarp
Alstom Power Hydro
(toliau –
Alstom
) ir
Valsts ieņēmumu dienests
(Latvijos mokesčių administratorius, toliau –
VID
) dėl
Alstom
sumokėto pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) permokos grąžinimo.
Teisinis pagrindas
Šeštoji direktyva
Šeštosios direktyvos 18 straipsnio 2–4 dalyse numatyta:
„2.   Apmokestinamasis asmuo mokestį atskaito iš visos per tam tikrą laikotarpį apskaičiuotos pridėtinės vertės mokesčio sumos atimdamas visą mokesčio sumą, kurią per tą patį laikotarpį jis įgijo teisę atskaityti, ir gali ta teise pasinaudoti pagal 1 dalies nuostatas.
<…>
3.   Valstybės narės nustato sąlygas ir tvarką, pagal kurią apmokestinamajam asmeniui gali būti leidžiama atskaityti pridėtinės vertės mokestį, kurio jis neatskaitė pagal 1 ir 2 dalių nuostatas.
4.   Kai tam tikru mokestiniu laikotarpiu atskaityta suma viršija apskaičiuotą mokesčio sumą, valstybės narės gali arba grąžinti, arba perkelti skirtumą į kitą laikotarpį pagal savo pačių nustatytas sąlygas.
Tačiau valstybės narės gali atsisakyti grąžinti ar perkelti skirtumą, jei jo suma labai nežymi.“
Nacionalinės teisės aktai
Pagal Įstatymo dėl pridėtinės vertės mokesčio (
likums par pievienotās vērtības nodokļi
,
Latvijas Vēstnesis
, 1995, Nr. 49, toliau – Įstatymas dėl PVM) 12 straipsnio 10 dalį mokesčio mokėtojas gali prašyti, kad neteisėtai sumokėta PVM suma būtų užskaityta kaip kitos rinkliavos, mokesčiai ar privalomi mokėjimai valstybei.
Pagal to paties įstatymo 12 straipsnio 11 dalį per 30 dienų nuo tada, kai buvo gautas dokumentais pagrįstas motyvuotas apmokestinamojo asmens prašymas,
VID
jam grąžina mokesčio permoką.
Įstatymo dėl rinkliavų ir mokesčių (
likums par nodokļiem un nodevām
,
Latvijas Vēstnesis
, 1995, Nr. 26, toliau – Įstatymas dėl rinkliavų ir mokesčių), taikomo visoms rinkliavoms ir mokesčiams, 16 straipsnio 10 dalyje numatyta, kad apmokestinamieji asmenys gali pateikti prašymus grąžinti mokesčių permokas per trejus metus nuo šių mokesčių sumokėjimo termino.
Įstatymo dėl rinkliavų ir mokesčių 18 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta
VID
pareiga patikrinti, ar apmokestinamasis asmuo teisingai apskaičiavo šias rinkliavas bei mokesčius, ir tai, ar jie tikrai buvo sumokėti. Pagal šio įstatymo 23 straipsnio 1 dalį nustatęs, kad buvo pažeisti mokesčių teisės aktai
VID
gali pataisyti mokėtino PVM sumą ir skirti baudą per trejus metus pasibaigus terminui šiam mokesčiui sumokėti.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
2004 m. spalio 7 d. pagal Įstatymo dėl PVM 12 straipsnio 10 ir 11 dalimis
Alstom
paprašė jai grąžinti per laikotarpį nuo 1998 m. iki , jos nuomone, neteisėtai sumokėtas sumas.
VID
nusprendė negrąžinti 288184 latų PVM ir atlikti tyrimą dėl likusios 31265 latų sumos. Savo sprendime
VID
pažymi, kad ieškovė praleido suteiktą trejų metų terminą Įstatymo dėl rinkliavų ir mokesčių 16 straipsnio 10 dalyje numatytiems prašymams grąžinti mokesčių permokas pateikti.
Alstom
apskundė šį sprendimą, remdamasi ypač tuo, kad
VID
turėjo taikyti Šeštosios direktyvos 18 straipsnio 4 dalį, kurioje nenumatyti apribojimai, susiję su teisės pateikti prašymą grąžinti permoką galiojimo laiku, ir kad todėl jis negalėjo taikyti Įstatymo dėl rinkliavų ir mokesčių 16 straipsnio 10 dalyje nustatyto senaties termino.
Atmetus
Alstom
ieškinį pirmojoje ir apeliacinėje instancijose, ji pateikė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, remdamasi būtent tuo, kad Latvijos Respublika, kaip Europos Sąjungos valstybė narė, privalo perkelti Šeštosios direktyvos 18 straipsnio 4 dalį į savo nacionalinę teisę ir kad iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, jog valstybės narės negali, kaip nagrinėjamu atveju, panaikinti teisės susigrąžinti PVM permokas.
Sprendime pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą
Augstākās Tiesas Senāts
pažymi, kad nagrinėdamas prašymus grąžinti PVM permokas
VID
turi teisę pradėti tyrimus. Vis dėlto tokiu atveju jis turi laikytis Įstatymo dėl rinkliavų ir mokesčių 23 straipsnio 1 dalyje numatyto trejų metų termino. Nors nėra nustatytas privačių asmenų teisės prašyti grąžinti PVM permokas toks pats įgyvendinimo terminas kaip ir terminas, per kurį po patikrinimo
VID
gali priimti naują sprendimą dėl mokesčių,
VID
bet kuriuo atveju privalės išnagrinėti prašymus. Šiomis aplinkybėmis mokesčio mokėtojas gali piktnaudžiauti nacionalinės teisės aktais prašydamas grąžinti PVM permokas už laikotarpį, dėl kurio administratorius jau nebegalės atlikti tyrimo.
Šiomis aplinkybėmis
Augstākās tiesas Senāts
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti šį prejudicinį klausimą:
„Ar <…> Šeštosios direktyvos <…> 18 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad ši nuostata valstybei [narei] draudžia savo teisės aktuose numatyti teisės reikalauti grąžinti [PVM] permokas (apskaičiuoto ir sumokėto mokesčio skirtumą) trejų metų senaties terminą?“
Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Šeštosios direktyvos 18 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, kad ja draudžiami valstybės narės teisės aktai, kuriuose numatytas trejų metų senaties terminas pateikti prašymą grąžinti šios valstybės mokesčių administratoriaus neteisėtai gautą PVM permoką.
Pirmiausia reikia priminti, kad Šeštosios direktyvos 18 straipsnio 4 dalyje, kaip pabrėžė
Alstom
, konkrečiai nenumatytas toks senaties terminas, tačiau vis dėlto vien remiantis šia aplinkybe negalima daryti išvados, jog minėta nuostata turi būti aiškinama taip, lyg įgyvendinant teisę susigrąžinti PVM permoką netaikomas senaties terminas.
Iš tiesų, viena vertus, pagal analogiją su tuo, kas taikoma įgyvendinant teisę į atskaitą, galimybė be jokių apribojimų laiko atžvilgiu pateikti prašymą grąžinti PVM permokas prieštarautų teisinio saugumo principui, kuris reikalauja, kad apmokestinamojo asmens mokestinė situacija, atsižvelgiant į jo teises ir pareigas mokesčių administratoriaus atžvilgiu, negali būti nuginčyta neribotam laikui (2008 m. gegužės 8 d. Sprendimo
Ecotrade
,
C-95/07 ir C-96/07, Rink. p. I-3457
, 44 punktas).
Kita vertus, iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad, nesant Bendrijos teisės reglamentavimo neteisėtai surinktų nacionalinių mokesčių grąžinimo srityje, kiekviena valstybė narė savo nacionalinės teisės sistemoje turi paskirti kompetentingus teismus ir nustatyti ieškinių, skirtų užtikrinti iš Bendrijos teisės kylančių asmenų teisių apsaugą, procesines taisykles su sąlyga, kad tokios taisyklės nebus mažiau palankios nei taikomos panašiems nacionaline teise grindžiamiems ieškiniams (lygiavertiškumo principas) ir kad dėl jų naudojimasis Bendrijos teisėje nustatytomis teisėmis netaps praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas (veiksmingumo principas) (žr., be kita ko, 1998 m. lapkričio 17 d. Sprendimo
Aprile
, C-228/96, Rink. p. I-7141, 18 punktą ir Sprendimo
Marks & Spencer
, C-62/00, Rink. p. I-6325, 34 punktą).
Kalbant apie lygiavertiškumo principą, iš bylų medžiagos nematyti, be to, Teisingumo Teisme taip pat nebuvo nurodyta, kad Įstatymo dėl rinkliavų ir mokesčių 16 straipsnio 10 dalyje numatytas senaties terminas neatitinka šio principo.
Dėl veiksmingumo principo primintina, kad Teisingumo Teismas yra pripažinęs, jog tai, kad teisinio saugumo, kuris apsaugo tiek mokesčių mokėtoją, tiek administratorių, sumetimais nustatomi protingi santykiniai naikinamieji terminai ieškiniui pareikšti, atitinka Sąjungos teisę (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Aprile
19 punktą ir nurodytą teismų praktiką). Iš tiesų dėl tokių naikinamųjų terminų naudojimasis Bendrijos teisėje nustatytomis teisėmis netampa praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas.
Sprendžiant, koks terminas laikytinas „protingu“, svarbu priminti, kad Teisingumo Teismas jau yra, be kita ko, nusprendęs, jog dėl paties dvejų metų naikinamojo termino pasinaudojimas teise atskaityti negali savaime tapti praktiškai neįmanomas arba pernelyg sudėtingas, atsižvelgiant į tai, kad Šeštosios direktyvos 18 straipsnio 2 dalis leidžia valstybėms narėms reikalauti, jog apmokestinamasis asmuo pasinaudotų teise į atskaitą tuo pačiu laikotarpiu, kuriuo atsirado ši teisė (minėto sprendimo
Ecotrade
48 punktas).
Tokia pati išvada darytina ypač kalbant apie trejų metų senaties terminą, koks taikomas pagrindinėje byloje, nes iš esmės šiuo terminu leidžiama kiekvienam įprastai rūpestingam apmokestinamajam asmeniui tinkamai remtis Bendrijos teisėje nustatytomis teisėmis.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Šeštosios direktyvos 18 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, jog nedraudžia valstybės narės teisės aktų, kaip antai nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuose numatytas trejų metų senaties terminas pateikti prašymą grąžinti šios valstybės mokesčių administratoriaus neteisėtai gautą PVM permoką.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 18 straipsnio 4 dalis turi būti aiškinama taip, jog ji nedraudžia valstybės narės teisės aktų, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, kuriuose numatytas trejų metų senaties terminas pateikti prašymą grąžinti šios valstybės mokesčių administratoriaus neteisėtai gautą PVM permoką.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: latvių.