CELEX: 62006FJ0145
Viešoji tarnyba
Atviras konkursas

Ieškiniu, kurį faksu Tarnautojų teismo kanceliarija gavo 2006 m. gruodžio 22 d. (originalas buvo pateiktas 2007 m. sausio
2 d.), C. Pascual García, atviro konkurso EPSO/B/23/04 (OL C 81 A, 2004 m. kovo 31 d., p. 17) laimėtojas, prašo, be kita ko,
panaikinti 2006 m. balandžio 7 d. Europos Bendrijų Komisijos Jungtinio tyrimų centro (JRC), esančio Isproje (Italija), generalinio
direktoriaus sprendimą, kuriuo atsisakyta atsižvelgti į ieškovo kandidatūrą į skelbime COM/2005/2969 nurodytą laisvą darbo
vietą bei nuspręsta minėto konkurso rezervo sąraše įrašyti pastabą, kuria tarnybos informuojamos, kad ieškovas neatitiko dalyvavimo
šiame konkurse reikalavimų (toliau – ginčijamas sprendimas).

Ginčo aplinkybės
1998 m. rugpjūčio mėn. ieškovas Madrido autonominiame universitete (Ispanija) (
Universidad autonoma de Madrid
, toliau – UAM), įgijo fizikos mokslų magistro laipsnį (isp. k.
licenciatura
), o 2000 m. – medžiagų mokslų magistro laipsnį.
Nuo 2001 m. vasario 1 d. iki 2004 m. sausio 31 d. jis dirbo Pizos (Italija) aukštojoje dėstymo ir mokslinių tyrimų mokykloje
Scuola Normale Superiore
(toliau – SNS) ir Nacionaliniame medžiagų fizikos institute (
Istituto Nazionale per la Fisica della Materia
, toliau – INFM) pagal kondensuotosios terpės fizikos srities tobulinimosi programą (
posto di perfezionamento triennale in fisica della materia condensata
, toliau – mokslinių tyrimų doktorantūra). Šiuo laikotarpiu jis vykdė bandymus puslaidininkių ir nanomokslų srityse SNS ir
INFM įsteigtoje bendroje įmonėje
National Enterprise for nanoScience and nanoTechnology
(toliau – NEST) ir išklausė 150 val. trukmės paskaitų.
Reikia pažymėti, kad Italijoje 1980 m. liepos 11 d. Respublikos Prezidento dekretu Nr. 382 dėl akademinio dėstymo, mokymo,
organizavimo ir didaktinių bandymų reformos (
Decreto del Presidente della Repubblica 11 luglio 1980, n. 382, Riordinamento della docenza universitaria, relativa fascia
di formazione nonché sperimentazione organizzativa e didattica
) įsteigus mokslinių tyrimų doktorantūrą, 1986 m. birželio 18 d. Įstatymu Nr. 308 (GURI Nr., 149, 1986 m. birželio 30 d.,
la Legge 18 giugno 1986, n. 308, Equipollenza del Diploma di Perfezionamento della Scuola Normale Superiore di Pisa con il
titolo di Dottore di Ricerca
) buvo įtvirtinta atitiktis tarp SNS išduodamo tobulinimosi programos baigimo diplomo (
diploma di perfezionamento
) ir kitų Italijos universitetų išduodamo mokslinių tyrimų daktaro (
dottore di ricerca
) diplomo.
Nuo 2004 m. vasario 2 d. iki 2005 m. vasario 1 d. ieškovas toliau dirbo SNS, tačiau jau pagal bendradarbiavimo mokslinių tyrimų
veikloje sutartį (
contratto di collaborazione ad attività di ricerca
, toliau – mokslinių tyrimų sutartis).

Atviras konkursas EPSO/B/23/04
2004 m. kovo 31 d. buvo paskelbtas atviras konkursas EPSO/B/23/04, skirtas sudaryti tyrimų ir technikos srities techninių
darbuotojų (B 5/B 4) įdarbinimo rezervo sąrašą (toliau – konkurso skelbimas). Šis konkursas apėmė įvairias sritis, visų pirma
„fizikos, medžiagų mokslų, mechanikos ir elektronikos“, dėl kurių ieškovas pateikė savo kandidatūrą. Galutinė registracijos
data buvo 2004 m. balandžio 30 diena.
„Fizikos, medžiagų mokslų, mechanikos ir elektronikos“ srities pareigybės funkcijos buvo aprašytos konkurso skelbimo A antraštinės
dalies I punkte:
„Pagrindinės funkcijos:
–        eksperimentinės įrangos eksploatacija ir kūrimas vadovaujantis nurodymais, eksperimentinių priemonių įgyvendinimas,
–        analizės metodų rengimas ir naudojimas,
–        rezultatų tikrinimas ir tvirtinimas,
–        kokybės užtikrinimo metodų įgyvendinimas toliau išvardytose srityse.
<…>
Visų pirma:
–        instrumentų įdiegimas, priežiūros sistemos, matavimo ir aptikimo sistemos aplinkos, sveikatos, atsinaujinančių energijos šaltinių
ir išmetimų srityse,
–        medžiagų analizė ir paruošimas naudoti biomedicinos technologijoms,
–        eksperimentinių įrenginių kūrimas ir diegimas,
–        hidraulinių, aukšto slėgio, žemo slėgio ir kriogeninių sistemų įrengimas ir priežiūra,
–        metrologija,
–        atsakymas už elektronikos ir elektrotechnikos laboratorijos veiklą,
–        atsakymas už elektroninių įrenginių veikimą ir jų priežiūrą,
–        duomenų gavimas ir modelių kūrimas.“
Konkurso skelbimo A antraštinės dalies I punkte buvo išvardyti dalyvavimo konkurse reikalavimai, susiję su kvalifikaciniais
laipsniais ar diplomais, profesine patirtimi ir kalbų mokėjimu, kuriuos kandidatai turėjo atitikti galutinę registracijos
dieną. Konkrečiai kalbant, 2 skirsnyje buvo numatyti tokie profesinės patirties reikalavimai:
„Kandidatai turi būti įgiję mažiausiai ketverių metų profesinę patirtį (darbas visą darbo dieną) nuo vidurinį išsilavinimą
patvirtinančio diplomo ar pažymėjimo įgijimo, iš kurių dveji metai – su pareigomis susijusioje srityje.
Kaip į profesinę patirtį (daugiausia iki dvejų metų) bus atsižvelgiama į:
–        specializavimosi praktikos ar profesinio tobulinimosi laikotarpį, skirtą parengti A antraštinės dalies I punkte apibrėžtoms
pareigoms, su sąlyga, kad jis tinkamai patvirtintas,
–        bet kokį papildomą mokymosi, studijų ar mokslinių tyrimų laikotarpį, skirtą parengti A antraštinės dalies I punkte apibrėžtoms
pareigoms ir patvirtintą bent jau tokio paties lygio, kokio reikalaujama norint dalyvauti šiame konkurse, diplomu.
Jeigu specializavimosi praktikos ar profesinio tobulinimosi laikotarpis sutampa su profesinės veiklos laikotarpiu, atrankos
komisija atsižvelgs tik į profesinės veiklos laikotarpį.“
C antraštinės dalies 3 skirsnyje „išsami kandidatūra“ buvo numatyta, kad paraiškoje turi būti išsamiai nurodyti pilietybė,
išsilavinimas, mokymasis, praktika, moksliniai tyrimai ir profesinė patirtis, kartu pridedant patvirtinančius dokumentus.
Remdamasi šia paraiška, atrankos komisija įvertins, ar kandidatai atitinka konkurso skelbimo A antraštinės dalies I punkte
nurodytus reikalavimus.
2005 m. kovo 30 d. Europos personalo atrankos tarnyba (EPSO) pranešė ieškovui, kad jis atitinka visus konkurso skelbime numatytus
reikalavimus, po to, 2005 m. spalio 13 d., EPSO jam pranešė, kad jo pavardė įrašyta į rezervo sąrašą, kurio galiojimas baigsis
2007 m. gruodžio 31 d., nors toks įrašymas jam nesuteikė garantijos, kad jis bus įdarbintas.

Skelbimas apie laisvą darbo vietą COM/2005/2969
JTC paskelbė skelbimą apie laisvą darbo vietą COM/2005/2969 – B*3/B*11 (toliau – skelbimas apie laisvą darbo vietą). 2005 m.
lapkričio 21 d. ieškovas buvo pakviestas į pokalbį dėl įdarbinimo Sveikatos ir vartotojų apsaugos institute Isproje (toliau
– ISPC). Šis pokalbis įvyko tų pačių metų gruodžio 6 dieną.
2005 m. gruodžio 14 d. ieškovas taip pat buvo pakviestas į pokalbį dėl įdarbinimo JTC transuraninių elementų institute Karlsrūhėje
(Vokietija). Numatyta pokalbio data – 2006 m. sausio 17 diena.
2005 m. gruodžio 16 d. laišku Ispros JTC žmogiškųjų išteklių skyriaus vedėjas pranešė ieškovui apie ketinimą jį įdarbinti
į skelbime apie laisvą darbo vietą nurodytas pareigas ir kad jo įdarbinimas dar priklausys nuo sveikatos ir saugumo patikrinimo
rezultatų.
Per kelias kitas dienas įvykusių telefoninių pokalbių metu ir atsiųstu el. laišku buvo patvirtintas faktas, kad ieškovas tikrai
buvo pasirinktas į laisvą darbo vietą. Iš šių kontaktų taip pat buvo aišku, kad priėmęs šias pareigas ieškovas turės atsisakyti
Karlsrūhės instituto kvietimo atvykti į pokalbį dėl įdarbinimo.
2006 m. sausio 23 d. ieškovas perėjo sveikatos patikrinimą. Tą pačią dieną jis susitiko su ISPC tarnybos (tarnybos, kurioje
jis turėjo būti įdarbintas) mokslo pareigūnu. Nustatyta, kad pareigas jis pradės eiti 2006 m. balandžio 1 dieną.
Ieškovas JTC žmogiškųjų išteklių skyriui taip pat pateikė visus savo bylos dokumentus, kuriuos jis buvo pateikęs EPSO. Po
to jis nusprendė nutraukti darbo santykius su SNS ir nesiimti tolesnių veiksmų dėl kitų darbo pasiūlymų.
2006 m. kovo 3 d. JTC žmogiškųjų išteklių skyriaus el. laišku ieškovo buvo paprašyta pateikti papildomų dokumentų dėl jo profesinės
patirties, kad būtų galima nustatyti jo mokslinių tyrimų doktorantūroje studijoms skirtą laikotarpį ir moksliniams tyrimams
skirtą laikotarpį. Ieškovas šį prašymą įvykdė.
2006 m. kovo 20 d., vis dar negavęs oficialaus įdarbinimo pasiūlymo, ieškovas el. paštu susisiekė su pirmiau minėtu ISPC mokslo
pareigūnu, kuris patikino, jog pasiteiraus atsakingos tarnybos.
2006 m. kovo 21 d., po telefoninio pokalbio su JTC žmogiškųjų išteklių skyriumi, ieškovas iš jo gavo el. laišką, kuriame pranešta,
jog, pateikus papildomus prašomus dokumentus, vis dar buvo abejonių, ar 2004 m. balandžio 30 d. jis atitiko dalyvavimo konkurse
EPSO/B/23/04 reikalavimus.
2006 m. kovo 25 d. ieškovas JTC atsiuntė NEST direktoriaus laišką, patvirtinantį laikotarpiu nuo 2001 m. vasario 1 d. iki
2004 m. balandžio 30 d. jo vykdytą mokslo tiriamąją veiklą.
2006 m. balandžio 7 d. JTC generalinis direktorius nusprendė, kad į ieškovo kandidatūrą negalima atsižvelgti, nes jis neatitinka
dalyvavimo aptariamame konkurse reikalavimų. Direktorius taip pat nusprendė, kad į minėto konkurso rezervo sąrašą reikia įrašyti
pastabą, kuria Komisijos tarnybos būtų apie tai informuotos. Apie šį sprendimą ieškovui buvo pranešta 2006 m. balandžio 17 d.
laišku.
2006 m. birželio 19 d. ieškovas padavė skundą pagal Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Tarnybos nuostatai)
90 straipsnio 2 dalį dėl ginčijamo sprendimo, tvirtindamas, kad šiuo sprendimu neatsižvelgta į jo profesinės patirties trukmę
(5 metai ir 8 mėnesiai).
2006 m. rugpjūčio 21 d. ieškovas taip pat išsiuntė aiškinamąjį dokumentą, kurį Komisija kvalifikavo kaip papildomą, tačiau
pavėluotą skundą ir kuris, anot jos, negali teisėtai papildyti 2006 m. birželio 19 d. skundo.
2006 m. rugsėjo 22 d. Sprendimu, apie kurį ieškovui pranešta 2006 m. lapkričio 13 d., paskyrimų tarnyba skundą atmetė.
Sprendime atmesti skundą paskyrimų tarnyba kaip profesinę patirtį konkurso skelbimo prasme pripažino a) ieškovo studijų metus
(nuo 1993 m. rugsėjo iki 1998 m. rugpjūčio) fizikos magistro kvalifikacijai įgyti, pritaikydama dvejų metų ribą, kaip numatyta
minėto skelbimo A antraštinės dalies II 2 punkto antrojoje pastraipoje, ir b) vienerių metų ir septynių mėnesių laikotarpį
(nuo 1998 m. rugpjūčio iki 2000 m. kovo), kai ieškovas dirbo UAM pagal darbo sutartį. Tačiau ji atsisakė atsižvelgti į kitus
ieškovo veiklos laikotarpius, visų pirma šiuos:
–        36 mėn., nuo 2001 m. vasario 1 d. iki 2004 m. sausio 30 d., kai ieškovas bendradarbiavo su NEST kaip SNS mokslinių tyrimų
doktorantas,
–        3 mėn., nuo 2004 m. vasario 2 d. iki balandžio 30 d. (galutinės paraiškų pagal konkurso skelbimą pateikimo datos), kai ieškovas
ir SNS buvo sudarę mokslinių tyrimų sutartį.
Taigi paskyrimų tarnyba pripažino tik 3 metų ir 7 mėnesių ieškovo profesinę patirtį ir padarė išvadą, kad jis nesiekė konkurso
skelbime reikalaujamų 4 metų ribos.

Šalių reikalavimai
Ieškovas Tarnautojų teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        kiek tai reikalinga, panaikinti 2006 m. rugsėjo 22 d. paskyrimų tarnybos sprendimą atmesti jo skundą,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Tarnautojų teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        vadovaujantis teisės normomis nuspręsti dėl bylinėjimosi išlaidų.

Dėl teisės
Pagrįsdamas savo ieškinį ieškovas remiasi keturiais pagrindais. Trys iš šių pagrindų susiję, pirma, su piktnaudžiavimu procesu,
antra, su konkurso skelbime nustatyto teisinio pagrindo pažeidimu, akivaizdžia vertinimo klaida bei motyvavimo stoka, trečia,
su teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu. Ketvirtasis pagrindas, kuriuo ieškovas remiasi subsidiairiai, yra susijęs
su vienodo vertinimo principo pažeidimu.

Dėl pirmųjų dviejų pagrindų, susijusių, pirma, su piktnaudžiavimu procesu ir, antra, su konkurso skelbime nustatyto teisinio
pagrindo pažeidimu, akivaizdžia vertinimo klaida bei motyvavimo stoka
Šalių argumentai
Dėl pirmojo pagrindo, priminęs konkurso atrankos komisijos darbų teisminės kontrolės ribas (Bendrijos teismas gali skirti
sankciją tik už akivaizdžią vertinimo klaidą), ieškovas nurodo, kad tos pačios ribos taikomos ir paskyrimų tarnybos vykdomai
atrankos komisijos sprendimų kontrolei, visų pirma dėl dalyvavimo atitinkamame konkurse reikalavimų.
Nagrinėjamu atveju atrankos komisija, nepadarydama akivaizdžios vertinimo klaidos, nusprendė, jog ieškovas atitiko dalyvavimo
konkurse reikalavimus, visų pirma susijusius su profesinės patirties trukme.
Ieškovas mano, kad ginčijamas sprendimas priimtas piktnaudžiaujant procesu, nes paskyrimų tarnyba atrankos komisijos vertinimą
dėl ieškovo kvalifikacijos ir profesinės patirties pakeitė savuoju, nors atrankos komisija nepadarė jokios akivaizdžios vertinimo
klaidos.
Komisija atsako, kad, nors konkurso, kuriame vertinama kvalifikacija ir rengiami testai, atrankos komisija turi plačią diskreciją
vertindama kandidatų pateiktas paraiškas ar jų profesinę patirtį, vis dėlto, priimdama sprendimą, paskyrimų tarnyba negali
būti saistoma neteisėto atrankos komisijos sprendimo (žr. 2005 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Luxem prieš Komisiją
, T‑306/04, RinkVT. p. I‑A‑263 ir II‑1209, 23 punktą). Vadinasi, priimdama ginčijamą sprendimą paskyrimų tarnyba nepiktnaudžiavo
procedūra.
Dėl antrojo pagrindo ieškovas nurodo, kad, pirma, paskyrimų tarnyba pažeidė konkurso skelbime nustatytą teisinį pagrindą,
kiek jis susijęs su „profesinės patirties“ sąvoka, ir padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
Anot ieškovo, vadovaujantis teismų praktika reikalaujama konkurso kandidatų profesinė patirtis turi būti aiškinama išimtinai
atsižvelgiant į nagrinėjamo konkurso tikslus, kurie išplaukia iš bendrojo darbo užduočių aprašymo (Pirmosios instancijos teismo
1990 m. gegužės 22 d. Sprendimo
Sparr prieš Komisiją
, T‑50/89, Rink. p. II‑207, 18 punktas, 1997 m. lapkričio 6 d. Sprendimo
Wolf prieš Komisiją
, T‑101/96, Rink. VT p. I‑A‑351 ir II‑949, 74 punktas ir 2005 m. kovo 16 d. Sprendimo
Ricci prieš Komisiją
, T‑329/03, Rink. VT p. I‑A‑69 ir II‑315, 52 punktas).
Nagrinėjamu atveju konkurso tikslas buvo sudaryti techninių darbuotojų įdarbinimo („2 srityje: Fizikos, medžiagų mokslų, mechanikos
ir elektronikos“) rezervo sąrašą, konkurso skelbimo A antraštinės dalies I punkte nurodytoms pareigoms atlikti.
Ieškovas primena, kad pagal konkurso skelbimo A antraštinės dalies II 1 punktą „Kvalifikacija ar diplomai“ „kandidatai turi
būti baigę visą viduriniojo lygmens ugdymo programą ir įgiję vidurinės mokyklos baigimo diplomą“. Kalbant apie profesinę patirtį,
tos pačios antraštinės dalies II 2 punkte numatyta, kad „kandidatai turi būti įgiję mažiausiai ketverių metų profesinę patirtį
(darbas visą darbo dieną) nuo vidurinio išsilavinimo diplomo įgijimo, iš kurių dveji metai – su pareigų pobūdžiu susijusioje
srityje“. To paties punkto antroje įtraukoje toliau nurodoma, kad „kaip į profesinę patirtį (daugiausia iki dvejų metų) bus
atsižvelgiama į <...> bet kokį papildomą mokymosi, studijų ar mokslinių tyrimų laikotarpį, skirtą pasirengti A antraštinės
dalies I punkte apibrėžtoms pareigoms (nagrinėjamu atveju – fizikos ir kitų sričių techninių tarnautojų pareigoms) ir patvirtintą
bent jau tokio paties lygio, kokio reikalaujama norint dalyvauti šiame konkurse, diplomu“.
Tačiau konkurso skelbimo A antraštinės dalies II 2 punkto antroje įtraukoje nurodyta veikla neapima studijų, mokslinių tyrimų,
tobulinimosi ir specializacijos veiklos, skirtos pasirengti aukštesnio lygio pareigoms, nei nurodytųjų konkurso skelbime,
kaip antai universiteto dėstytojo, vadovaujančio tyrėjo ar komandinio tyrėjo, taip pat bet kokios studijų, mokslinių tyrimų,
tobulinimosi ir specializacijos veiklos, skirtos pasirengti vadovavimo, projektavimo ir tyrinėjimo pareigoms, kurioms reikalingos
universitetinio lygmens žinios arba lygiavertė profesinė patirtis. Tokia veikla turėtų būti laikoma visaverte profesine patirtimi,
„susijusia su pareigų pobūdžiu“, kaip numatyta konkurso skelbime, su sąlyga, jog tai yra ekonominė veikla EB sutarties ir
Bendrijos teismų praktikos vidaus rinkos laisvių srityje prasme.
Reikia pasakyti, kad nagrinėjamu atveju, bendradarbiaudamas su SNS ir ypač su NEST laikotarpiu nuo 2001 m. vasario 1 d. iki
2004 m. balandžio 30 d., ieškovas vykdė mokslinių tyrimų veiklą, nuolat taikydamas konkurso skelbime nurodytą eksperimentinę
techniką, ir taip pasirengė eiti kitas ir kitokio atsakomybės lygmens pareigas nei techninio tarnautojo.
Ieškovo vykdyti moksliniai tyrimai ir dalyvavimas tobulinimosi programoje SNS savaime reiškia, jog jis puikiai moka naudotis
konkurso skelbime nurodyta eksperimentine technika, ir tai nėra mokymosi, studijų ar tiriamoji veikla, „skirta pasirengti“
naudotis šia technika. Anot ieškovo, tai pasakytina tiek apie jo mokslinių tyrimų doktorantūros SNS ir NEST laikotarpį, tiek
apie vėlesnį laikotarpį, kai jis dirbo pagal mokslinių tyrimų sutartį.
Vadinasi, aptariamą veiklą kvalifikavusi kaip „papildomą mokymosi, studijų ar mokslinių tyrimų laikotarpį“, skirtą pasirengti
konkurso skelbime apibrėžtoms pareigoms, paskyrimų tarnyba pažeidė konkurso skelbime įtvirtintą teisinį pagrindą ir padarė
akivaizdžią vertinimo klaidą.
Kalbant apie ieškovo vykdytos veiklos ekonominį pobūdį, reikia pasakyti, kad ieškovas mokslinių tyrimų doktorantūros laikotarpiu
gaudavo 8 000 EUR per metus (
contributo didattico
), tai yra 690 EUR per mėnesį, kaip atlygį už mokslinių tyrimų veiklą, pažymint, kad pragyvenimo išlaidos, kaip antai maitinimo
ir apgyvendinimo, SNS atlikus specialų vertinimą buvo padengiamos atskirai ir lankyti kursus bei naudotis eksperimentiniais
įrenginiais buvo galima nemokamai. Šiuo atžvilgiu ieškovas primena, kad, remiantis teismų praktika, tiek darbo santykių teisinė
prigimtis
sui generis
, tiek darbo užmokesčiui skirtų lėšų šaltinis ar mažas darbo užmokesčio dydis neturi įtakos darbuotojo statusui pagal Bendrijos
teisę (žr., be kita ko, Teisingumo Teismo 1982 m. kovo 23 d. Sprendimo
Levin
, 53/81, Rink. p. 1035, 16 punktą ir 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo
Trojani
, C‑456/02, Rink. p. I‑7573, 16 punktą).
Be to, mokslinių tyrimų sutartyje buvo numatyta mokslinių tyrimų stipendija (
assegno di ricerca
), lygi 15 493,71 EUR per metus, t. y. 1 291,15 EUR per mėn., o tai atitinka įprastą universiteto tyrėjo atlyginimą Italijoje.
Tarp mokslinių tyrimų paslaugų ir už jas mokamo atlyginimo egzistuoja prievolinis ryšys.
Ieškovas priduria, kad mokslinių tyrimų sutarties 2 straipsnyje nurodytuose Italijos teisės aktuose yra numatytas socialinių
įmokų atskaitymas už bet kokią darbinę veiklą, paremtą tęstiniu ir suderintu bendradarbiavimu, tačiau nesukuriant pavaldumo
santykių, kaip yra nagrinėjamu atveju. Pagal šiuos teisės aktus, kurie, be kita ko, taikomi doktorantūros stipendijoms, mokslinių
tyrimų sutarties gavėjas turi būti laikomas ne studentu, o savarankiškai dirbančiu asmeniu, kuris nėra pavaldus darbdaviui.
Ieškovas subsidiariai tvirtina, kad net vadovaujantis taikytinos nacionalinės teisės siūlomu vertinimu, mokslinių tyrimų doktorantūroje
vykdoma veikla pagal Italijos teisę yra vertinama kaip savarankiška intelektinė profesinė veikla.
Ieškovas daro išvadą, kad darbas, kurį jis atliko tiek pagal mokslinių tyrimų doktorantūros programą, tiek pagal mokslinių
tyrimų sutartį, turi būti laikoma profesine patirtimi konkurso skelbimo prasme.
Atsakydama į pagrindinius ieškovo argumentus, Komisija mano, kad jo pateiktos pažymos patvirtina, jog pagal mokslinių tyrimų
doktorantūros programą ir pagal mokslinių tyrimų sutartį vykdyta veikla yra studijų ir tyrimų veikla, o ne profesinė patirtis
konkurso skelbimo prasme. Taigi, vertindama ieškovo patirtį leidimo dalyvauti konkurse tikslais, atrankos komisija padarė
akivaizdžią vertinimo klaidą. Pagal pirmiau minėtą sprendimą
Luxem prieš Komisiją
(23 punktas) paskyrimų tarnyba, įgyvendindama savo įgaliojimus, turėjo nesivadovauti atrankos komisijos sprendimu.
Konkrečiai tariant, nė viena iš ieškovo pateiktų pažymų neparodo, kad jis iš tiesų vykdė veiklą pagal darbo sutartį laikotarpiu
nuo 2001 m. vasario 1 d. iki 2004 m. sausio 31 dienos. Be to, ieškovo pateiktame 2001 m. sausio 29 d. SNS direktoriaus laiške
vartojama speciali terminija („studentai“, „studijų stipendija“, „studijos“, „studijų planas“), būdinga aukštojo mokslo studijoms.
Dėl „atlyginimo“, kurį ieškovas gavo minėtais laikotarpiais, pobūdžio Komisija mano, kad toks atlyginimas yra studijų stipendija,
o tai reiškia, kad ieškovo ir SNS santykiai negali būti laikomi darbo santykiais.
Konkrečiai dėl mokslinių tyrimų sutarties Komisija nurodo, kad pagal šios sutarties sąlygas ja nustatyti bendradarbiavimo
santykiai jokiu būdu neturi pavaldžių darbo santykių požymių. Ieškovas nurodo vien sutarties 2 straipsnį dėl mokestinių prievolių
ir socialinės apsaugos įmokų, tačiau nepamini jos 1 straipsnio, kuris aiškiai nurodo, jog sutartimi darbo santykiai negali
būti sukurti.
Atsakydama į ieškovo subsidiariai pateiktus argumentus, Komisija nurodo, kad konkurso skelbime nurodytus reikalavimus, susijusius
su profesinės patirties pobūdžiu ir trukme, pasirenka paskyrimų tarnyba, o atrankos komisija, neviršydama minėto konkurso
skelbimo ribų, turi plačią diskreciją spręsti dėl jų. Nacionalinė teisė reikšminga tik tiek, kiek į ją aiškiai daroma nuoroda
konkurso skelbime, tačiau nagrinėjamu atveju taip nėra.
Bet kuriuo atveju, net ir Italijos teisės požiūriu, doktorantūros studijos negali būti laikomos tikra profesine patirtimi,
nes šių studijų deklaruojamas tikslas – išplėsti studentų žinias per studijų ir tyrimų veiklą. Iš 2006 m. birželio 16 d. SNS
laiško matyti, kad „(d)uring this whole period (the applicant) has carried out experimental research work <…> (d)uring his
first and second year at (SNS), (the applicant) also attended about 150 hours of formal courses and successfully passed the
subsequent examinations; (t)his together with his technical and scientific achievements allow him to be entitled to apply
for the ‘Diploma di Perfezionamento’ of (SNS)“ („Per visą šį laikotarpį (ieškovas) atliko eksperimentinių tyrimų darbus <...>
per pirmuosius dvejus metus, praleistus (SNS), (ieškovas) taip pat išklausė apie 150 val. formalių kursų ir sėkmingai išlaikė
egzaminus. Visa ši patirtis kartu su pasiekta technine ir moksline pažanga leidžia jam siekti (SNS) tobulinimosi programos
baigimo diplomo“).
Net jei būtų leidžiama teikti argumentus, paremtus vien nacionaline teise, tai nepadėtų ieškovui, nes Italijos teisė mokslinių
tyrimų doktorantui nepripažįsta savarankiškai dirbančio asmens statuso. Tai, kad mokslinių tyrimų doktorantas gali būti apdraustas
socialiniu draudimu, dar neįrodo, kad suinteresuotasis asmuo dėl šios akademinės veiklos tikrai įgijo profesinės patirties,
nes jo pareigos iš esmės lieka studijos ir moksliniai tyrimai, kurios suteikia galimybę įgyti mokslo laipsnį po trejų mokslinių
tyrimų doktorantūros metų.
Galiausiai, kalbant apie mokslinių tyrimų sutartį, ji reguliuoja tik mokslinių tyrimų veiklą, o ne darbo santykius.
Tarnautojų teismo vertinimas
Iš nusistovėjusios teismų praktikos išplaukia, kad konkurso atrankos komisija iš principo turi diskreciją vertindama kandidatų
ankstesnę profesinę patirtį, kaip dalyvavimo konkurse sąlygą, tiek šios patirties pobūdžio ir trukmės, tiek jos reikšmingumo
užimamoms pareigoms požiūriu (Pirmosios instancijos teismo 2000 m. lapkričio 21 d. Sprendimo
Carrasco
Benítez prieš Komisiją
, T‑214/99, Rink. VT p. I‑A‑257 ir II‑1169, 70 punktas, 2004 m. kovo 25 d. Sprendimo
Petrich prieš Komisiją
, T‑145/02, RinkVT p. I‑A‑101 ir II‑447, 34 punktas ir minėto sprendimo
Ricci prieš Komisiją
45 punktas). Bendrijų teismas, vykdydamas teisėtumo kontrolę, turi apsiriboti patikrinimu, ar naudojantis šia diskrecija
nebuvo padaryta akivaizdi klaida (Teisingumo Teismo 1987 m. vasario 4 d. Sprendimo
Maurissen prieš Audito Rūmus
, 417/85, Rink. p. 551, 14 ir 15 punktai, Pirmosios instancijos teismo 1990 m. gruodžio 13 d. Sprendimo
González Holguera prieš Parlamentą
, T‑115/89, Rink. p. II‑831, paskelbtos ištraukos, 54 punktas, minėto sprendimo
Wolf prieš Komisiją
68  punktas, 1999 m. vasario 11 d. Sprendimo
Mertens prieš Komisiją
, T‑244/97, Rink. VT p. I‑A‑23 ir II‑91, 44 punktas, minėto sprendimo
Carrasco
Benítez prieš Komisiją
71 punktas, 2002 m. lapkričio 28 d. Sprendimo
Pujals Gomis
prieš Komisiją
, T‑332/01, Rink. VT p. I‑A‑233 ir II‑1155, 41 punktas ir minėto sprendimo
Ricci prieš Komisiją
45 punktas).
Tokie patys principai taikomi paskyrimų tarnybos vykdomai atrankos komisijos sprendimų kontrolei, susijusiai su dalyvavimo
konkurse reikalavimais (minėto sprendimo
Ricci prieš Komisiją
46 punktas). Taigi, įgyvendindama savo įgaliojimus, paskyrimų tarnyba privalo nesivadovauti konkurso atrankos komisijos sprendimu
tuo atveju, kai jį priimant padaryta akivaizdi reikalaujamos profesinės patirties vertinimo klaida. Vadinasi, jeigu atrankos
komisija neteisingai leidžia kandidatui dalyvauti konkurse ir po to jį įtraukia į tinkamų kandidatų sąrašą, paskyrimų tarnyba
turi atsisakyti paskirti į pareigas šį kandidatą motyvuotu sprendimu, kad Bendrijos teismas galėtų įvertinti jo pagrįstumą
(minėto sprendimo
Ricci prieš Komisiją
35 punktas ir minėto sprendimo
Luxem prieš Komisiją
23 punktas).
Taigi nagrinėjamu atveju Tarnautojų teismas turi patikrinti, palygindamas konkurso skelbimo reikalavimus ir ieškovo pateiktuose
įrodymuose nurodytus elementus, ar atrankos komisija padarė akivaizdžią klaidą vertindama ieškovo profesinę patirtį. Toks
patikrinimas taip pat yra skirtas įvertinti ginčijamo sprendimo, kuris skiriasi nuo atrankos komisijos pozicijos, pagrįstumą.
Iš konkurso skelbimo A antraštinės dalies II 2 punkto matyti, jog tam, kad galėtų dalyvauti konkurse, kandidatai turi būti
įgiję mažiausiai ketverių metų profesinę patirtį (darbas visą darbo dieną) nuo vidurinį išsilavinimą patvirtinančio diplomo
ar pažymėjimo įgijimo, iš kurių dveji metai – su pareigų (t. y. nurodytų minėto skelbimo A antraštinės dalies I punkte) pobūdžiu
susijusioje srityje.
Reikia priminti, kad nagrinėjamu atveju paskyrimų tarnyba pripažino kaip ieškovo turimą profesinę patirtį trejų metų ir septynių
mėnesių laikotarpį, t. y. dvejus studijų universitete metus, kaip numatyta  konkurso skelbimo A antraštinės dalies II 2 punkto
antrojoje pastraipoje, atsižvelgdama į jo fizikos studijas nuo 1993 m. rugsėjo iki 1998 m. rugpjūčio, ir vienerius metus bei
septynis mėnesius, atsižvelgdama į jo vykdytą veiklą UAM pagal darbo sutartį nuo 1998 m. rugpjūčio iki 2000 m. kovo mėn.
Šis ginčas visų pirma susijęs su dviem kitais ieškovo veiklos periodais:
–        pirma, pagal mokslinių tyrimų doktorantūros programą NEST vykdytos veiklos laikotarpiu: nuo 2001 m. vasario 1 d. iki 2004 m.
sausio 30 d., ir
–        antra, pagal mokslinių tyrimų sutartį su SNS vykdytos veiklos laikotarpiu: nuo 2004 m. vasario 2 d. iki 2004 m. balandžio
30 d. (galutinės registracijos dalyvauti konkurse datos).
Prieš išsprendžiant klausimą, ar ginčijami laikotarpiai laikytini profesine patirtimi konkurso skelbimo prasme, reikia patikrinti,
ar jie gali būti laikomi „specializavimosi praktikos ar profesinio tobulinimosi“ laikotarpiais arba papildomais „mokymosi,
studijų ar mokslinių tyrimų“ laikotarpiais konkurso skelbimo A antraštinės dalies II 2 punkto antrosios pastraipos prasme,
kurie gali būti prilyginti profesinei patirčiai, bet ne daugiau kaip iki dvejų metų. Tačiau nagrinėjamu atveju paskyrimų tarnyba
jau įskaitė (kaip tokią patirtį, iki dvejų metų) ieškovo fizikos studijas nuo 1993 m. rugsėjo iki 1998 m. rugpjūčio.
Šiuo atžvilgiu ginčijami laikotarpiai negali būti priskirti konkurso skelbimo A antraštinės dalies II 2 punkto antrajai pastraipai,
nes, kaip teisingai pastebi ieškovas, kaip tokie jie negalėjo padėti pasirengti tos pačios antraštinės dalies I punkte apibrėžtoms
pareigoms vykdyti. Reikia pažymėti, kad konkursas ESPO/B/23/04 buvo skirtas įdarbinti B 5/B 4 lygio techninius darbuotojus
(kurie pagal Tarnybos nuostatų XIII priedo 12 straipsnio 3 dalį tapo B*3, po to – AST 3). Šiomis aplinkybėmis negalima tvirtinti,
kad pouniversitetinės doktorantūros studijos ar moksliniai tyrimai „rengia“ AST 3 lygio pareigoms, kurios pagal Tarnybos nuostatų
I priedą apima tokias pareigas, kaip antai „techniko padėjėjas“.
Taigi reikia išnagrinėti, ar ginčijamais laikotarpiais ieškovo vykdyta veikla gali būti laikoma, nepadarant akivaizdžios vertinimo
klaidos, profesine patirtimi
stricto sensu
, kaip numatyta konkurso skelbimo A antraštinės dalies II 2 punkto pirmojoje pastraipoje. Anot Komisijos, tai yra ne pagal
darbo sutartį atliekamos arba savarankiškos veiklos laikotarpiai, o akivaizdžiai studijų laikotarpiai; anot ieškovo, ginčijami
laikotarpiai akivaizdžiai yra savarankiškos veiklos laikotarpiai.
Šiuo klausimu riekia priminti, kad, vadovaujantis teismų praktika, reikalaujamos profesinės patirties sąvoka turi būti aiškinama
išimtinai atsižvelgiant į atitinkamo konkurso tikslus, kurie išplaukia iš bendrojo darbo užduočių aprašo (minėto sprendimo
Ricci prieš Komisiją
52 punktas). Konkurso skelbimo aiškinimas pagal nacionalinės teisės aktų ypatybes neišvengiamai lemtų nevienodą kandidatų,
turinčių skirtingų valstybių pilietybę, vertinimą būtent dėl nacionalinių pouniversitetinių studijų tvarkos skirtumų (pagal
analogiją žr. minėto sprendimo
Sparr prieš Komisiją
18 punktą ir minėto sprendimo
Wolf prieš Komisiją
74 punktą).
Pirma, kalbant apie 36 mėnesių mokslinių tyrimų doktorantūros laikotarpį, yra aišku, kad, nors ieškovas šiuo laikotarpiu išklausė
150 val. paskaitų, kaip matyti iš bylos medžiagos, jis vykdė aukšto lygio mokslo tiriamąją veiklą NEST naudai kaip fizikos
magistras ir medžiagų mokslų magistras puslaidininkių ir nanomokslų srityse – būtent su konkurso skelbimo A antraštinės dalies
I punkte nurodytų pareigų pobūdžiu susijusiose srityse.
Tokia veikla, kuri, kaip per posėdį pripažino Komisija, prilygsta veiklai, kuri galėtų būti vykdoma JTC, turi būti laikoma
profesine patirtimi, reikalaujama pagal konkurso skelbimą:
–        jeigu, pirma, ši veikla yra tikra ir faktiškai atliekama, neskaitant studijų metu vykdomos mokslinių tyrimų veiklos, kuri
yra tokios nedidelės apimties, jog gali būti laikoma visai nereikšminga ar pagalbine, ir jeigu,
–        antra, už ją yra atlyginama, tačiau atlygio dydis, net jei jis yra mažesnis už garantuojamą minimalų atlyginimą, negali turėti
jokios įtakos šią veiklą kvalifikuojant kaip profesinę patirtį (dėl tikros ir faktinės ekonominės veiklos kvalifikavimo laisvo
darbuotojų judėjimo srityje žr. pagal analogiją minėto sprendimo
Trojani
16 punktą).
Nei samdomo ar savarankiško darbo santykių
sui generis
teisinė prigimtis pagal nacionalinę teisę, nei darbo užmokesčiui skirtų lėšų šaltinis ar pavadinimas negali būti lemiamas
veiksnys kvalifikuojant veiklą kaip pagal konkurso skelbimą reikalaujamą profesinę patirtį.
Tačiau neginčijama, kad ieškovas bendroje tyrimų įmonėje 36 mėnesius faktiškai vykdė aukšto lygio mokslo tiriamąją veiklą,
už kurią jis gavo nors ir nedidelį, tačiau realų atlygį, lygų 690 EUR per mėnesį, ir kartu SNS tiesiogiai padengdavo jo pragyvenimo
išlaidas.
Net turint omeny ieškovo lankytas 150 val. paskaitų, atrankos komisija, nepadarydama akivaizdžios vertinimo klaidos, galėjo
teisėtai įskaityti tokį veiklos laikotarpį bent jau kaip visos darbo dienos penkių mėnesių profesinės patirties laikotarpį,
kitaip tariant, laikotarpį, kurio trūko ieškovui įvykdyti ketverių metų profesinės patirties reikalavimą (pagal analogiją
žr. 2006 m. sausio 31 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą
Giulietti prieš Komisiją
, T‑293/03, Rink. VT p. II‑A‑2‑19, 72 punktą).
Aplinkybė, jog nagrinėjama mokslo tiriamąja veikla galėjo būti tęsiamas ieškovo mokymasis ir jam suteikiama galimybė vėliau
įgyti daktaro laipsnį, savaime negali būti kliūtis ją kvalifikuoti kaip konkurso skelbime nurodytą profesinę patirtį.
Antra, tokia išvada juo labiau darytina kalbant apie tris mėnesius – nuo 2004 m. vasario iki balandžio mėn., kai ieškovas
su SNS buvo sudaręs mokslinių tyrimų sutartį ir pagal ją gavo maždaug 1 290 EUR per mėnesį atlygį.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir į bylos aplinkybes, reikia pripažinti, kad paskyrimų tarnyba neteisingai nusprendė,
jog konkurso atrankos komisija, kaip ieškovo profesinę patirtį įskaičiusi jo pagal mokslinių tyrimų doktorantūros programą
ir mokslinių tyrimų sutartį laikotarpiu nuo 2001 m. vasario mėn. iki 2004 m. balandžio mėn. vykdytą veiklą, padarė akivaizdžią
vertinimo klaidą ir konkurso skelbimo nuostatų, ir nagrinėjamos veiklos pobūdžio atžvilgiu. Todėl ginčijamas sprendimas turi
būti panaikintas ir nebereikia nagrinėti kitų dviejų ieškinio pagrindų.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 122 straipsnį šio reglamento II dalies 8 skyriaus nuostatos dėl bylinėjimosi išlaidų ir teismo
išlaidų taikomos tik Tarnautojų teismo po šio reglamento įsigaliojimo dienos, tai yra 2007 m. lapkričio 1 d., gautose bylose.
Su šia sritimi susijusios Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento nuostatos ir toliau taikomos
mutatis mutandis
byloms, kurių Tarnautojų teismas nebaigė nagrinėti iki šios dienos.
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo. Kadangi Komisija bylą pralaimėjo, ji turi padengti visas bylinėjimosi išlaidas pagal ieškovo reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
TARNAUTOJŲ TEISMAS (antroji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2006 m. balandžio 7 d. Europos Bendrijų Komisijos Jungtinio tyrimų centro (JRC) generalinio direktoriaus sprendimą,
kuriuo atsisakyta atsižvelgti į C. Pascual García kandidatūrą į skelbime COM/2005/2969 nurodytą laisvą darbo vietą bei nuspręsta
atviro konkurso EPSO/B/23/04 rezervo sąraše įrašyti pastabą, kuria tarnybos informuojamos, kad ieškovas neatitiko dalyvavimo
šiame konkurse reikalavimų.
2.
Europos Bendrijų Komisija padengia bylinėjimosi išlaidas.
Van Raepenbusch
Boruta
Kanninen
Paskelbta 2008 m. gegužės 22 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kanclerė

Pirmininkas
W. Hakenberg

S. Van Raepenbusch
Šį sprendimą ir jame cituojamus Bendrijos teismų sprendimus, kurie nėra paskelbti Rinkinyje, galima rasti Teisingumo Teismo
interneto svetainėje www.curia.europa.eu
*
Proceso kalba: prancūzų.