CELEX: 62003CJ0082
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
EÜ artikkel 10
Koostöö ühenduse institutsioonidega
Komisjonile teabe edastamata jätmine

Euroopa Ühenduste Komisjon on esitanud EÜ artikli 226 alusel hagi, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 25. veebruaril 2003
ja milles ta palub Euroopa Kohtul tuvastada, et Itaalia Vabariik ei ole teinud komisjoniga lojaalset koostööd töötajate tervist
ja ohutust puudutavas asjas ja on seega jätnud täitmata EÜ artiklist 10 tulenevad kohustused.
EÜ artikkel 10 sätestab:
„Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud üld- või erimeetmed, et tagada nende kohustuste täitmine, mis tulenevad käesolevast
lepingust või ühenduse institutsioonide võetud meetmetest. Nad aitavad kaasa ühenduse eesmärkide saavutamisele.
Liikmesriigid hoiduvad kõigist meetmetest, mis võiksid kahjustada käesoleva lepingu eesmärkide saavutamist.”

Kohtueelne menetlus
Aastal 2000 sai komisjon ühelt ettevõtjalt kaebuse, mis käsitles nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiivi 89/655/EMÜ töötajate
poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta (teine üksikdirektiiv direktiivi
89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 393, lk 13) kohaldamist Itaalia õigussüsteemi raames. Kaebuse esitaja arvates
ei täideta ühes teatud reoveepuhastis direktiivi 89/655 I lisa punktides 2.5, 2.8, 2.14, 2.16 ja 2.19 ettenähtud turvanõudeid.
Komisjon saatis 3. augustil 2000 Itaalia Vabariigile kirja, milles palus teavet kaebuses käsitletud asjaolude kohta, et olukorda
oleks võimalik üksikasjalikumalt uurida.
Oma esimesele kirjale Itaalia võimudelt vastust saamata saatis komisjon mainitud liikmesriigile 19. märtsil 2001 teise kirja,
milles palus esitada teabe, kuid mis jäi samuti vastuseta.
Nende kirjade andmetel olid kaebuses osutatud rikkumised seotud „Lombardia maakonna Mandello del Lario kommuuni reoveepuhastiga”.
Kuna Itaalia võimude poolt vastamata jätmine osutas komisjoni arvates EÜ artikli 10 mõistes lojaalse koostöö puudumisele,
algatas komisjon EÜ artiklis 226 ettenähtud menetluse. Olles eelnevalt palunud Itaalia Vabariigil esitada oma seisukoht, saatis
komisjon 18. juulil 2002 talle oma põhjendatud arvamuse, milles tegi liikmesriigile ettepaneku võtta kohustuste täitmiseks
vajalikud meetmed kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest.
Saamata Itaalia võimudelt vastust, esitas komisjon käesoleva hagi.

Hagi

Poolte argumendid
Komisjon tõdeb, et jättes komisjoni mitmekordsete nõudmiste peale edastamata mingisugusegi teabe kaebuse esitaja osutatud
asjaolude kohta, ei ole Itaalia valitsus komisjoniga koostööd teinud. Oma jätkuva vaikimisega on Itaalia valitsus nurjanud
kaebuse üksikasjalikuks uurimiseks vajalike asjaolude selgitamise. Koostöö tegemata jätmine ei ole kooskõlas EÜ artiklist
10 tuleneva liikmesriigi kohustuse – teha lojaalset koostööd – sätte ja mõttega.
Itaalia valitsus väidab, et hagi ei ole vastuvõetav ja on igal juhul põhjendamata.
Itaalia valitsus on seisukohal, et hagil puudub minimaalne faktiline sisu, mis on vajalik kaitseõiguse teostamiseks ja hiljem
kohtuotsuse tegemiseks. Ei hagis ega ka sellele lisatud dokumentides ei leidu mingit teavet kaebuses mainitud reoveepuhasti
nime ega asukoha kohta.
Itaalia valitsuse arvates on neil neist sõltumatutel asjaoludel olnud raske määratleda pädev töökaitse järelevalveasutus suunatud
uurimise viivitamatuks läbiviimiseks. Vastutus asjas ummikseisu jõudmise eest lasub Itaalia valitsuse arvates üksnes komisjonil.

Euroopa Kohtu hinnang
Hagi on vastuvõetav, kui on täidetud Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 lõike 1 ja kohtu kodukorra artikli 38 lõike 1 nõuded
eriti selles osas, mis puudutab hagi eseme määratlemist ja ülevaadet fakti- ja õigusväidetest. Hagis heidetakse ette, et Itaalia
Vabariik on rikkunud EÜ artiklit 10, jättes edastamata teabe neist asjaoludest, milles teda on kaebuses süüdistatud ja millele
esmakordselt viidati 3. augusti 2000. aasta kirjas. Itaalia Vabariigil on seega olnud kõik võimalused kõnealuse etteheite
suhtes kaitseõigust teostada.
Samuti on hagi põhjendatud.
EÜ artiklist 10 tuleneb liikmesriikide kohustus teha komisjoni poolt EÜ artikli 226 alusel algatatud uurimise käigus temaga
heas usus koostööd ja esitada kogu tema poolt selleks nõutud teave (vt eelkõige 11. detsembri 1985. aasta otsus kohtuasjas
192/84: komisjon
v
. Kreeka, EKL 1985, lk 3967, punkt 19, ja 6. märtsi 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑478/01: komisjon
v
. Luksemburg, EKL 2003, lk I‑2351, punkt 24).
Itaalia Vabariik ei esitanud isegi mitmekordsete nõudmiste peale soovitud teavet.
Kaebuse objektiks oleva rajatise asukoht ilmneb selgelt komisjoni poolt enne kohtueelse menetluse algatamist saadetud kirjadest,
millele on viidatud komisjoni 23. oktoobri 2001. aasta hoiatuskirjas ja 18. juuli 2002. aasta põhjendatud arvamuses. Seega
on Itaalia valitsusele olnud teada kõik asjaolud selleks, et komisjonile vastata.
Seega tuleb tõdeda, et Itaalia Vabariik on jätnud täitmata EÜ artiklist 10 tulenevad kohustused, kuna ta ei ole teinud lojaalset
koostööd komisjoniga asjas, mis puudutab Lombardia maakonnas Mandello del Lario kommuunis asuva reoveepuhasti töötajate tervist
ja ohutust.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud kandma kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja otsus on tehtud Itaalia Vabariigi kahjuks, peab viimane kandma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
EUROOPA KOHUS (teine koda)
otsustab:
1.
Itaalia vabariik ei ole teinud komisjoniga lojaalset koostööd Lombardia maakonnas Mandello del Lario kommuunis (Itaalia) asuva
reoveepuhasti töötajate tervist ja ohutust puudutavas asjas ja on seega jätnud täitmata EÜ artiklist 10 tulenevad kohustused.
2.
Mõista kohtukulud välja Itaalia Vabariigilt.
Timmermans
Gulmann
Cunha Rodrigues
Macken

Colneric
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 13. juulil 2004 Luxembourgis.
Kohtusekretär

Teise koja esimees
R. Grass

C. W. A. Timmermans
*
Kohtumenetluse keel: itaalia.