CELEX: 62006CJ0186
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 79/409/ETY
Luonnonvaraisten lintujen suojelu
Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualue (Lérida)

Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
Léridan maakunnassa (Katalonia) sijaitsevan Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualuetta koskevan kasteluhankkeen yhteydessä
luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (EYVL L 103, s. 1;jäljempänä lintudirektiivi)
2 ja 3 artiklan sekä 4 artiklan 1 ja 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
Lintudirektiivin 2 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet jäsenvaltioiden EY:n perustamissopimuksen
soveltamisalaan kuuluvalla eurooppalaisella alueella elävien luonnonvaraisten lintulajien kantojen ylläpitämiseksi sellaisella
tasolla, joka vastaa erityisesti ekologisia, tieteellisiä ja sivistyksellisiä vaatimuksia ottaen huomioon taloudelliset ja
virkistykseen liittyvät vaatimukset taikka näiden kantojen mukauttamiseksi tähän tasoon.
Lintudirektiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Ottaen huomioon 2 artiklassa mainitut vaatimukset, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet kaikkien
1 artiklassa tarkoitettujen lintulajien elinympäristöjen riittävän moninaisuuden ja laajuuden säilyttämiseksi, ylläpitämiseksi
tai palauttamiseksi ennalleen.
2.      Biotooppien ja elinympäristöjen säilyttämiseen, ylläpitämiseen ja ennalleen saattamiseen sisältyvät ensisijaisesti seuraavat
toimenpiteet:
a)      suojelualueiden muodostaminen;
b)      suojelualueiden sisä- ja ulkopuolella sijaitsevien elinympäristöjen ylläpitäminen ja hoito ekologisten tarpeiden mukaisesti;
c)      tuhoutuneiden biotooppien saattaminen ennalleen;
d)      biotooppien aikaansaaminen.”
Lintudirektiivin 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tämän direktiivin liitteessä I mainittujen lajien elinympäristöjä on suojeltava erityistoimin, jotta varmistetaan lajien eloonjääminen
ja lisääntyminen niiden levinneisyysalueella.
Tässä yhteydessä kiinnitetään huomiota:
a)      lajeihin, jotka ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon;
b)      lajeihin, jotka ovat herkkiä tietyille muutoksille niiden elinympäristössä;
c)      lajeihin, joita pidetään harvinaisina niiden pienen kannan tai alueellisesti suppean levinneisyyden takia;
d)      muihin lajeihin, jotka vaativat erityistä huomiota niiden erityislaatuisen elinympäristön vuoksi.
Arvioissa otetaan huomioon lintukantojen kehityssuunnat ja muutokset.
Jäsenvaltioiden on osoitettava erityisiksi suojelualueiksi näiden lajien suojelemiseen lukumäärältään ja kooltaan sopivimmat
alueet sillä maantieteellisellä vesi- ja maa-alueella, johon tätä direktiiviä sovelletaan.
– –
4.      Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuilla suojelualueilla elinympäristöjen
pilaantumisen tai huonontumisen sekä lintuihin vaikuttavien häiriöiden estämiseksi, jos häiriöt vaikuttaisivat merkittävästi
tämän artiklan tavoitteisiin. Jäsenvaltioiden on myös näiden suojelualueiden ulkopuolella pyrittävä estämään elinympäristöjen
pilaantuminen ja huonontuminen.”
Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL
L 206, s. 7; jäljempänä luontodirektiivi) 6 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen
heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä
häiriöt saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoitteisiin.”

Tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Komissio sai vuonna 2001 kantelun, jonka mukaan Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualueen kasteluhanke koskisi arolintujen
suojelemiseksi osoitettuja kahta tärkeää Katalonian aluetta, joista käytetään myös nimitystä ”Important Bird Areas” (jäljempänä
IBA), jotka on rekisteröity vuoden 1998 IBA-selvityksessä numeroilla 142 ja 144.
Komissio pyysi 22.11.2001 päivätyllä kirjeellään Espanjan kuningaskunnalta tietoja muun muassa mainitusta hankkeesta sekä
IBA-alueisiin nro 142 ja 144 kuuluvien alueiden osoittamisesta erityissuojelualueiksi.
Koska Espanjan viranomaisten toimittamat vastaukset ja tiedot eivät vakuuttaneet komissiota, se osoitti 1.4.2004 Espanjan
kuningaskunnalle virallisen huomautuksen, jossa se väitti Espanjan soveltaneen lintudirektiiviä virheellisesti, koska se ei
ollut osoittanut lukumäärältään ja kooltaan riittäviä alueita erityissuojelualueiksi erityisesti kasteluhankkeen vaikutuspiiriin
kuuluvalla Segarra-Garriguesin kanaalin alueella ja koska se oli hyväksynyt tämän hankkeen, joka aiheuttaa mainitun direktiivin
liitteessä I luetellun usean lintulajin elinympäristön huonontumisen tai tuhoutumisen.
Espanjan viranomaiset vastasivat viralliseen huomautukseen 21.6.2004 päivätyllä kirjeellään.
Komissio katsoi, että lintudirektiivin rikkomista ei ollut lopetettu, joten se antoi 14.12.2004 perustellun lausunnon, jossa
se kehotti Espanjan kuningaskuntaa toteuttamaan direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa
tämän lausunnon vastaanottamisesta.
Koska komissio ei pitänyt Espanjan viranomaisten 4.3.2005 lähettämää vastausta perusteltuun lausuntoon tyydyttävänä, se päätti
nostaa nyt esillä olevan kanteen.

Kanne
Komissio täsmentää kanteessaan, että se ei koske riittämätöntä erityissuojelualueiksi osoittamista vaan kasteluhankkeen hyväksymistä
Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualueella ja tämän hankkeen haitallisia seurauksia lintudirektiivin liitteessä I tarkoitetuille
tietyille lintulajeille.

Tutkittavaksi ottaminen

Asianosaisten lausumat
Espanjan kuningaskunta väittää ensinnäkin, että komissio on perustellussa lausunnossaan ja kannekirjelmässään laajentanut
menettelyn kohdetta, koska virallisessa huomautuksessa Espanjan kuningaskuntaa kehotettiin esittämään huomautuksia vain lintudirektiivin
4 artiklan 1 ja 4 kohdan rikkomisesta muttei tämän direktiivin 2 ja 3 artiklan rikkomisesta. Toiseksi Espanjan kuningaskunta
väittää, että kannekirjelmä ei sisällä väitteitä siitä, mitä lintudirektiivin 4 artiklan 1 kohdassa vahvistetuista velvoitteista
on jätetty noudattamatta.
Komissio korostaa yhtäältä lintudirektiivin 2–4 artiklan läheistä yhteyttä ja toisaalta sitä, että tämän direktiivin 4 artiklan
1 kohta täydentää sen 4 kohtaa, ja se jättää yhteisöjen tuomioistuimen harkittavaksi, voidaanko sen esittämiä kanneperusteita
tutkia ainoastaan lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan valossa.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Vastaajana olevan jäsenvaltion esittämästä ensimmäisestä kohdasta on palautettava mieliin, että vakiintuneen oikeuskäytännön
mukaan komission jäsenvaltiolle esittämässä virallisessa huomautuksessa ja sittemmin komission antamassa perustellussa lausunnossa
rajataan oikeudenkäynnin kohde, jota ei sen jälkeen voi enää laajentaa. Se, että asianomaisella jäsenvaltiolla on mahdollisuus
esittää huomautuksensa, muodostaa perustamissopimuksella tavoitellun olennaisen takeen, vaikka jäsenvaltio päättäisi olla
käyttämättä tätä mahdollisuutta, ja tämän takeen huomioon ottaminen on olennainen menettelymääräys jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta
jättämisen toteamista koskevassa menettelyssä. Tämän vuoksi perustellun lausunnon ja komission kanteen on nojauduttava oikeudenkäyntiä
edeltävän menettelyn aloittavassa virallisessa huomautuksessa esiin tuotuihin perusteisiin (ks. asia C-191/95, komissio v.
Saksa, tuomio 29.9.1998, Kok. 1998, s. I-5449, 55 kohta ja asia C-422/05, komissio v. Belgia, tuomio 14.6.2007, 25 kohta,
ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Jos näin ei ole, ei voida katsoa, että tällainen virhe olisi poistettu sillä,
että vastaajana oleva jäsenvaltio on esittänyt huomautuksia perustellusta lausunnosta (ks. asia 51/83, komissio v. Italia,
tuomio 11.7.1984, Kok. 1984, s. 2793, 6 ja 7 kohta).
Nyt esillä olevassa asiassa on selvää, että virallinen huomautus ei sisällä väitettä siitä, että Espanjan kuningaskunta olisi
rikkonut lintudirektiivin 2 ja 3 artiklaa.
Näin ollen kanne on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin se koskee mainitun direktiivin 2 ja 3 artiklan rikkomista koskevia
väitteitä.
Espanjan kuningaskunnan esille tuomasta toisesta kohdasta on palautettava mieliin, että EY 226 artiklassa tarkoitettujen perustellun
lausunnon ja kanteen on perustuttava samoihin perusteisiin ja perusteluihin ja niissä on esitettävä väitteet yhtenäisesti
ja täsmällisesti, jotta jäsenvaltio ja yhteisöjen tuomioistuin voivat arvioida tarkasti sen yhteisön oikeuden rikkomisen laajuuden,
josta jäsenvaltiota moititaan; tämä on välttämätön edellytys sille, että kyseinen jäsenvaltio voi käyttää hyödyllisesti puolustautumisoikeuksiaan
ja että yhteisöjen tuomioistuin voi tutkia, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty noudattamatta väitetyllä tavalla (ks. asia C-234/91,
komissio v. Tanska, tuomio 1.12.1993, Kok. 1993, s. I-6273, 16 kohta ja asia C-98/04, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta,
tuomio 4.5.2006, Kok. 2006, s. I-4003, 18 kohta).
Nyt esillä olevassa asiassa komissio on virallisessa huomautuksessaan ja perustellussa lausunnossaan moittinut Espanjan kuningaskuntaa
siitä, että se on rikkonut lintudirektiivin 4 artiklan 1 kohtaa, koska Espanjan viranomaisten erityisesti Segarra-Garriguesin
kanaalin kasteluhankkeen vaikutuspiirissä olevalla alueella osoittamat erityissuojelualueet eivät lukumäärältään ja kooltaan
riitä useille tämän direktiivin liitteessä I mainituille lajeille soveltuvimpien alueiden suojelemiseksi. Komissio on samassa
yhteydessä moittinut Espanjan kuningaskuntaa siitä, että se on jättänyt noudattamatta sille mainitun direktiivin 4 artiklan
4 kohdan nojalla kuuluvia velvoitteita siitä syystä, että kyseisen hankkeen täytäntöönpano aiheuttaa kyseessä olevalla alueella
esiintyvien arolintulajien elinympäristöille ilmeisen huonontumisen vaaran.
Kuten tämän tuomion 12 kohdassa todetaan, kanne ei koske erityissuojelualueiden riittämätöntä osoittamista vaan Segarra-Garriguesin
kanaalin kastelualueen kasteluhankkeen hyväksymistä ja tästä hankkeesta tietyille suojelluille lintulajeille aiheutuvia haitallisia
seurauksia.
Komissio pitäytyy kuitenkin kanneperusteessaan, joka koskee sitä, että Espanjan kuningaskunta on rikkonut lintudirektiivin
4 artiklan 1 kohtaa sen vuoksi, että se on hyväksynyt kyseisen kasteluhankkeen, eikä sen vuoksi, ettei se ole osoittanut riittävästi
alueita erityissuojelualueiksi.
Näin ollen tämä kanne ei mainitun kanneperusteen osalta vastaa tämän tuomion 18 kohdassa esiin tuotuja yhtenäisyyden ja täsmällisyyden
vaatimuksia; kyseisen kanneperusteen perusteluja on vaihdettu suhteessa niihin, jotka on esitetty oikeudenkäyntiä edeltäneessä
menettelyssä.
Näin ollen kanne on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin siinä moititaan Espanjan kuningaskuntaa lintudirektiivin 4 artiklan
1 kohdan rikkomisesta.

Pääasia

Asianosaisten lausumat
Komissio väittää kanteensa tueksi, että Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualueen kasteluhanke koskee IBA-alueita 142 ja
144 ja että sillä on kielteisiä vaikutuksia tietyille lintudirektiivin liitteessä I tarkoitetuille arolintulajeille. Tältä
osin komissio täsmentää, että se, että Espanjan kuningaskunta on jättänyt osoittamatta erityissuojelualueiksi tietyt osat
IBA-alueista 142 ja 144, joita kyseinen hanke koskee, ei vapauta sitä velvollisuudesta noudattaa lintudirektiivin 4 artiklan
4 kohdassa asetettuja vaatimuksia.
Espanjan kuningaskunta väittää, että komissio ei ole näyttänyt toteen, että Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualuetta koskeva
kasteluhanke rikkoo lintudirektiiviä. Tämän hankkeen sisältämät suojelutoimenpiteet ovat sen mukaan joka tapauksessa asianmukaisia
tämän direktiivin 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen kielteisten seurausten välttämiseksi hankkeeseen kuuluvalla alueella.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä virkkeessä velvoitetaan jäsenvaltiot toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet
erityissuojelualueilla elinympäristöjen pilaantumisen tai huonontumisen sekä lintuihin vaikuttavien häiriöiden estämiseksi,
jos häiriöt vaikuttaisivat merkittävästi kyseisen artiklan tavoitteisiin.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että jäsenvaltioiden on noudatettava lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan
ensimmäisessä virkkeessä asetettuja velvoitteita, vaikkei asianomaista aluetta olisikaan osoitettu erityissuojelualueeksi
heti, kun velvoite siihen syntyi (ks. asia C-166/97, komissio v. Ranska, tuomio 18.3.1999, Kok. 1999, s. I-1719, 38 kohta
ja asia C-388/05, komissio v. Italia, tuomio 20.9.2007, 18 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Sitä vastoin erityissuojelualueiksi osoitettujen alueiden osalta luontodirektiivin 7 artiklassa säädetään, että muun muassa
luontodirektiivin 6 artiklan 2 kohdasta aiheutuvat velvoitteet korvaavat lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisestä
virkkeestä aiheutuvat velvoitteet ensiksi mainitun direktiivin voimaantulopäivästä alkaen tai lintudirektiivin mukaisesti
tehdyn suojeluluokittelun päivämäärästä alkaen, jos viimeksi mainittu päivämäärä on myöhempi (ks. asia C-117/00, komissio
v. Irlanti, tuomio 13.6.2002, Kok. 2002, s. I-5335, 25 kohta). Alueet, joita ei ole luokiteltu erityissuojelualueiksi, vaikka
ne olisi pitänyt luokitella sellaisiksi, kuuluvat siis edelleen lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen
soveltamisalaan (ks. asia C-374/98, komissio v. Ranska, tuomio 7.12.2000, Kok. 2000, s. I-10799, 47 kohta).
Koska komissio on perustanut kanteensa lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohtaan, asia koskee ainoastaan sellaisia Segarra-Garriguesin
kanaalin kastelualueen kasteluhankkeen vaikutuspiiriin kuuluvia alueita, jotka olisi pitänyt osoittaa erityissuojelualueiksi
ennen perustellussa lausunnossa vahvistetun määräajan päättymistä.
Tältä osin yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että vuoden 1998 IBA-selvitys, jossa annetaan ajantasaistettu selvitys Espanjan
kuningaskunnassa sijaitsevista lintujen suojelemiseksi tärkeistä alueista, on päinvastaisten tieteellisten todisteiden puuttuessa
lähdeaineistoa, jonka nojalla voidaan arvioida, onko tämä jäsenvaltio osoittanut lukumäärältään ja kooltaan riittävät alueet
erityissuojelualueiksi suojellakseen lintudirektiivin liitteessä I luetellut kaikki lintulajit ja sellaiset muuttavat lajit,
joita ei luetella kyseisessä liitteessä (ks. asia C-235/04, komissio v. Espanja, tuomio 28.6.2007, 27 kohta, ei vielä julkaistu
oikeustapauskokoelmassa).
Asiakirja-aineistosta ilmenee, että tietyt IBA-alueiden 142 ja 144 osat, jotka kuuluvat kyseessä olevan kasteluhankkeen vaikutuspiiriin,
kuten alueet nimeltä Plans de Sió, Belianes-Preixana ja Secans del Segrià-Garrigues, joilla esiintyy muun muassa pikkutrappi-
(
Tetrax tetrax
), kaitanokkakiuru- (
Chersophilus duponti
), sininärhi- (
Coracias garrulus
) ja vuorikotkakantaa (
Hieraætus fasciatus
), on erityissuojelualueiksi nimeämisestä ja yhteisön tärkeinä pitämiä alueita koskevan ehdotuksen hyväksymisestä 5.9.2006
tehdyn Katalonian hallituksen päätöksen nojalla osoitettu erityissuojelualueiksi tai niiden tällaiseksi osoittamista on laajennettu.
Näin ollen tällaiset alueet, jotka olisi pitänyt osoittaa erityissuojelualueiksi ennen perustellussa lausunnossa vahvistetun
määräajan päättymistä, kuuluivat lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuun suojelujärjestelmään
tämän tuomion 27 ja 28 kohdassa mieleen palautetun oikeuskäytännön mukaisesti.
Tältä osin on todettava, että Katalonian hallituksen virallisessa lehdessä nro 3757 8.11.2002 julkaistun ympäristövaikutuksia
koskevan lausunnon mukaan Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualueen kasteluhankkeella olisi erityisesti arolintujen elinympäristöille
vakava vaikutus ympäristövaikutuksia koskevassa tutkimuksessa ehdotetuista estävistä, korjaavista ja täydentävistä toimenpiteistä
huolimatta ja itse lausunnossa tarkoitetuista lisätoimenpiteistä riippumatta.
Kyseisen lausunnon liitteessä 3 todetaan, että näin laajan kasteluhankkeen toteuttamisella voi olla merkittävä vaikutus uhanalaisille
lintukannoille ja että näin ollen olisi hyväksyttävä ja pantava täytäntöön tässä samassa liitteessä tarkoitetut lajien ennalleen
saattamista koskevat suunnitelmat, joilla on tarkoitus varmistaa näiden lajien säilyminen ja jos mahdollista niiden ennalleen
saattaminen.
Ei ole kiistetty, että mainitun hankkeen toteuttamiseksi välttämättömät työt, joiden on arvioitu kestävän 10 vuotta, on aloitettu
kesäkuussa 2002.
Näin ollen on todettava, että kun kyseessä oleva jäsenvaltio on hyväksynyt Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualueen kasteluhankkeen,
se ei ole noudattanut lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaista velvoitettaan toteuttaa asianmukaiset
toimenpiteet välttääkseen kielletyt häiriöt hankkeen vaikutuspiiriin kuuluvilla alueilla, jotka olisi pitänyt osoittaa erityissuojelualueiksi;
tällainen velvollisuus on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan olemassa jo ennen kuin lintukannan pienentyminen
on todettu tai ennen kuin suojellun lajin häviämisvaara konkretisoituu (ks. asia C-355/90, komissio v. Espanja, tuomio 2.8.1993,
Kok. 1993, s. I-4221, 15 kohta).
Tätä toteamusta ei kyseenalaista ainoastaan se, että kuten Espanjan kuningaskunta on väittänyt, mainitulla hankkeella on huomattava
merkitys kyseessä olevan alueen taloudelliselle ja sosiaaliselle kehitykselle. Jäsenvaltioiden mahdollisuutta aiheuttaa merkittävää
vahinkoa alueille, jotka olisi pitänyt osoittaa erityissuojelualueiksi ja jotka tämän tuomion 27 ja 28 kohdassa esitetyllä
tavalla kuuluvat lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaisen järjestelmän soveltamisalaan, ei missään
tapauksessa voida perustella taloudellisilla ja sosiaalisilla vaatimuksilla (ks. vastaavasti asia C-57/89, komissio v. Saksa,
tuomio 28.2.1991, Kok. 1991, s. I-883, 21 ja 22 kohta).
Komission kanne on siis hyväksyttävä.
Näin ollen on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut lintudirektiivin 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen virkkeen
mukaisia velvoitteitaan Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualuetta koskevan kasteluhankkeen vaikutuspiiriin kuuluvien alueiden
osalta, jotka olisi pitänyt osoittaa erityissuojelualueiksi.
Kanne hylätään muilta osin.

Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Työjärjestyksen 69 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätään
kuitenkin, että jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi, yhteisöjen
tuomioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi asianosaisten kesken tai määrätä, että kukin vastaa omista kuluistaan.
Koska komissio on voittanut vain osan vaatimuksistaan, oikeudenkäyntikulut on jaettava.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut Léridan maakunnassa (Katalonia) sijaitsevan Segarra-Garriguesin kanaalin kastelualueen
kasteluhankkeen yhteydessä luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY 4 artiklan
4 kohdan ensimmäisen virkkeen mukaista velvoitettaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä kiellettyjen häiriöiden välttämiseksi
tämän hankkeen vaikutuspiiriin kuuluvilla alueilla, jotka olisi pitänyt osoittaa erityissuojelualueiksi.
2)
Kanne hylätään muilta osin.
3)
Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: espanja.