CELEX: 62006TJ0314
Dumping
Korea Vabariigist pärit kombineeritud külmik-sügavkülmikud
Vaatlusaluse toote määratlus
Kaitseõigused
Nõuandekomitee
Põhjendamiskohustus
Vaatlusaluse toote määratlemise meetodi valik
Määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 15 lõige 2 ja artikli 20 lõige 5 (muudetuna määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 15 lõige 2 ja artikli 20 lõige 5)

Õiguslik raamistik
Dumpinguvastane alusregulatsioon on kehtestatud nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga
impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45), muudetud redaktsioonis
(edaspidi „algmäärus”) (asendatud nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga
impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT L 343, lk 51; parandused ELT 2010, L 7, lk 22).
Algmääruse artikli 1 lõiked 1 ja 4 (muudetuna määruse nr 1225/2009 artikli 1 lõiked 1 ja 4) sätestavad:
„1.      Dumpinguvastast tollimaksu võib kohaldada dumpingtoote suhtes, mille vabasse ringlusse lubamine ühenduses tekitab kahju.
[…]
4.      Käesolevas määruses tähendab mõiste „samasugune toode” toodet, mis on vaatlusaluse tootega identne, see tähendab täiesti sarnane,
või sellise toote puudumisel muud toodet, mis ei ole vaatlusaluse tootega küll täiesti sarnane, kuid on omadustelt väga sarnane.”
Algmääruse artikkel 15 (muudetuna määruse nr 1225/2009 artikkel 15) näeb ette:
„1.      Kõik käesolevas määruses ettenähtud konsultatsioonid toimuvad nõuandekomitees, mis koosneb iga liikmesriigi esindajatest ja
mille eesistujaks on komisjoni esindaja. Konsultatsioonid toimuvad viivitamata liikmesriigi taotlusel või komisjoni algatusel
ning igal juhul aja jooksul, mis võimaldab käesolevas määruses ettenähtud tähtaegadest kinni pidada.
2.      Komitee tuleb kokku eesistuja kutsel. Eesistuja annab liikmesriikidele võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt 10 tööpäeva enne
kohtumist, kogu asjakohase teabe.
3.      Vajaduse korral võib konsultatsioon toimuda üksnes kirja teel; sellisel juhul annab komisjon sellest liikmesriikidele teada
ning määrab aja, mille jooksul liikmesriigid saavad esitada oma seisukohad või nõuda suulist konsultatsiooni, mille eesistuja
korraldab aja jooksul, mis võimaldab käesolevas määruses ettenähtud tähtaegadest kinni pidada.
4.      Konsultatsioonid hõlmavad eelkõige järgmist:
[…]
d)      meetmed, mis sellistes olukordades takistaksid või parandaksid dumpinguga tekitatud kahju, ja nende meetmete võtmise viisid
ning vahendid.”
Algmääruse artikli 15 lõikes 2 (muudetuna määruse nr 1225/2009 artikli 15 lõige 2) nõuandekomitee eesistujale antud 10‑päevane
tähtaeg lisati algmäärusesse nõukogu 8. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 461/2004 (ELT L 77, lk 12; ELT eriväljaanne 11/10,
lk 150), mille põhjendus 17 ütleb:
„Teave, mida liikmesriigid saavad nõuandekomiteelt, on sageli väga tehnilist laadi ja sisaldab keerulist majandus- ja õigusanalüüsi.
Et anda liikmesriikidele piisavalt aega niisuguse teabega tutvumiseks, tuleks see saata neile vähemalt 10 päeva enne nõuandekomitee
eesistuja määratud kohtumise kuupäeva.”
Algmääruse artikkel 20 (muudetuna määruse nr 1225/2009 artikkel 20) sätestab:
„1.      Kaebuse esitajad, importijad, eksportijad ja neid esindavad ühendused ning ekspordiriigi esindajad võivad taotleda selliste
oluliste faktide ja kaalutlustega seotud üksikasjade avalikustamist, mille alusel ajutised meetmed kehtestati. Avalikustamise
taotlus esitatakse kirjalikult kohe pärast ajutiste meetmete kehtestamist ning avalikustamine toimub kirjalikult nii kiiresti
kui võimalik.
2.      Lõikes 1 nimetatud isikud võivad taotleda selliste oluliste faktide ja kaalutluste lõplikku avalikustamist, mille alusel kavatsetakse
soovitada lõplike meetmete kehtestamist või uurimise või menetluse lõpetamist ilma meetmeid kehtestamata, kusjuures erilist
tähelepanu pööratakse selliste faktide ja kaalutluste avalikustamisele, mis erinevad ajutiste meetmete puhul kasutatutest.
[…]
4.      Lõplik avalikustamine toimub kirjalikult. Avalikustamine toimub konfidentsiaalse teabe kaitsmise vajadust nõuetekohaselt arvesse
võttes nii kiiresti kui võimalik ning tavaliselt hiljemalt üks kuu enne lõpliku otsuse tegemist või komisjoni poolt artikli
9 kohast lõplikku meedet käsitleva ettepaneku esitamist. Kui komisjonil ei ole võimalik teatavaid asjaolusid ega seisukohti
kõnealusel ajal avalikustada, siis avalikustatakse need esimesel võimalusel. Avalikustamine ei piira komisjoni või nõukogu
võimaliku hilisema otsuse kohaldamist, aga kui nimetatud otsus toetub teistsugustele faktidele ja kaalutlustele, siis avalikustatakse
need nii kiiresti kui võimalik.
5.      Märkusi, mis esitatakse pärast lõplikku avalikustamist, võib arvesse võtta ainult juhul, kui need esitatakse komisjoni poolt
iga juhtumi kohta eraldi seatava aja jooksul, mille pikkus on vähemalt 10 päeva, kusjuures arvesse võetakse küsimuse kiireloomulisust.”

Vaidluse taust
1.
Uurimise esemeks olev turg
Kombineeritud külmik-sügavkülmikute turg, mille suhtes viidi läbi vaidlusaluste dumpinguvastaste meetmete vastuvõtmisega lõppenud
uurimine, koosneb kolmest segmendist:
–
bottom-mount
kombineeritud külmik-sügavkülmikute segment, mille sügavkülmik asub külmiku all;
–
top-mount
kombineeritud külmik-sügavkülmikute segment, mille sügavkülmik asub külmiku peal;
–
side-by-side
kombineeritud külmik-sügavkülmikute segment, mille puhul seadmel on kaks pöördust, millega avatakse kõrvutiasetsevad sügavkülmik
ja külmik.
Hiljuti on turule ilmunud uut tüüpi, kolmeukselised kombineeritud külmik-sügavkülmikud, mille puhul üheosalise seadme sügavkülmikuosa
asub külmikuosa all. Sügavkülmikul on üks uks, samas kui külmikut saab avada kahe kõrvutiasetseva pöördukse abil.
2.
Menetluse algetapp
Hageja, Whirlpool Europe Srl, esitas 18. aprillil 2005 Euroopa Ühenduste Komisjonile algmääruse alusel kaebuse seoses teatavate
Lõuna‑Koreast pärit külmikute impordiga.
Komisjon avaldas 2. juunil 2005 dumpinguvastase menetluse algatamise teate seoses teatavate Korea Vabariigist pärit
side-by-side
-külmikute impordiga (ELT C 135, lk 4). Tooted, mille puhul viidatud menetluses kahtlustati dumpingu esemeks olemist, on kombineeritud
külmik-sügavkülmikud, mille maht ületab 400 liitrit ja millel on vähemalt kaks kõrvutiasuvat välimist ust.
Komisjon saatis küsimustikud kõigile teadaolevalt asjaga seotud isikutele.
Korea äriühing LG Electronics, Inc. (edaspidi „LG”) märkis, et menetlusse oleks tulnud kaasata kõik külmikud, kuna neil kõigil
on sama eesmärk, nimelt toidu ja joogi säilitamine, ning enamikul neist on nii külmikuosa kui sügavkülmikuosa.
LG väitis lisaks, et algatamisteates esitatud tootemääratlus oli ekslik. Tema väitel mõistavad tootjad
side-by-side-
külmikute all külmikuid, mille külmiku- ja sügavkülmikuosa paiknevad kõrvuti ja mõlemal on eraldi välimine uks. Ta väitis,
et kui algatamisteates esitatud vaatlusaluse toote määratlust ei muudeta, hõlmaks uurimine ka selliseid külmik-sügavkülmikuid,
mille ülal paikneval külmikuosal on kaks ust ja all paikneval sügavkülmikuosal on üks uks, aga välistaks võrreldavad mudelid,
mille mõlemal osal on ainult üks uks. Seetõttu nõudis LG, et menetlusest tuleks välja jätta kõik kolme või enama uksega külmik-sügavkülmikud,
või siis tuleks seda laiendada nii, et see hõlmaks kõiki kombineeritud külmik-sügavkülmikuid.
Kokkuvõttes väitis LG, et olulised ei ole mitte mudelite välised omadused, täpsemalt uksed, vaid nende sisemine konfiguratsioon.
Eelkõige leidis LG, et külmiku ja sügavkülmiku paigutus on
side-by-side
-külmiku eristav põhitunnus.
Hageja esitas 14. novembril 2005 komisjonile tarbijaajakirjades ilmunud analüüsid, mis soovitavad hõlmata kolmeukselised külmikud
vaatlusaluse toote määratluse hulka.
Hageja sai LG argumentatsioonist vaatlusaluse toote määratluse kohta teada 17. novembril 2005 komisjoniga toimunud kokkusaamisel.
Ta vastas sellele kirjalikult 13. detsembril 2005. LG esitas veel märkusi 17. ja 25. jaanuari 2006. aasta kirjadega, millele
hageja vastas 31. jaanuaril 2006. Komisjon kuulas hageja uuesti ära 2. veebruaril 2006. LG esitas 6, 7 ja 15. veebruaril 2006
komisjonile uued märkused seoses vaatlusaluse toote määratlusega.
3.
Ajutine määrus
Komisjon võttis 28. veebruaril 2006 vastu määruse (EÜ) nr 355/2006, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks
teatavate Korea Vabariigist pärit
side-by-side
-külmikute impordi suhtes (ELT L 59, lk 12, edaspidi „ajutine määrus”).
Komisjon lükkas selles ajutises määruses tagasi LG väite, mis tugines suurte külmikute ühele ja samale eesmärgile, põhjendades
tagasilükkamist sellega, et
side-by-side
-külmikute turg „moodustab selgelt eraldiseisva ja teistest eristuva turusegmendi.”
Side-by-side-
külmiku füüsilised eriomadused, eelkõige kaks kõrvuti asetsevat suurt ust, tagavad sellele kombineeritud külmik-sügavkülmikute
turul oma „kindla koha”.
Komisjon lükkas tagasi ka LG väite, et menetlusest tuleks välja jätta kõik kolme või enama uksega varustatud kombineeritud
külmik-sügavkülmikud, kuna uurimise käigus tehti kindlaks, et
side-by-side-
külmikutel „puudub ühene määratlus”. Komisjon leidis, et turul leidub kõigi teiste
side-by-side
-külmikute kõrval siiski ka LG poolt mainitud kolmeukselisi kombineeritud külmik-sügavkülmikuid.
Komisjon tegi eelneva põhjal esialgse järelduse, et vaatamata erinevatele mahtudele, lisavarustusele ja kasutatud materjalidele
on kõigil
side-by-side
-külmikutel, sealhulgas kolmeukselistel kombineeritud külmik-sügavkülmikutel, mille sügavkülmik asub külmiku all, samad põhilised
füüsilised ja tehnilised omadused ning neid kasutatakse põhiliselt samadel eesmärkidel.
Komisjon leidis seega, et Euroopa Liidus ühenduse tootmisharu poolt toodetavatel ja müüdavatel
side-by-side
-külmikutel ja Korea Vabariigis toodetavatel ja müüdavatel
side-by-side
-külmikutel on samad füüsilised ja tehnilised põhiomadused ning sama kasutusotstarve, ja luges need seepärast esialgu samasugusteks
toodeteks algmääruse artikli 1 lõike 4 tähenduses
Selle tõttu sätestab ajutine määrus oma artiklis 1:
„1.      Korea Vabariigist pärit
side-by-side
-külmikute suhtes, mille all mõistetakse kombineeritud külmik-sügavkülmikuid, mille maht ületab 400 liitrit, millel on vähemalt
kaks kõrvutiasuvat välimist ust ja mis praegu kuuluvad CN‑koodi ex84181020 (TARICi kood 8418102091) alla, kehtestatakse ajutine
dumpinguvastane tollimaks.”
4.
Uurimismenetluse hilisem etapp
Kui hageja ja LG said komisjonilt teate viimase esialgsete järelduste kohta, esitasid nad uued märkused seoses vaatlusaluse
toote määratlusega. LG saatis komisjonile ka ekspertiisiaruande külmikute klassifitseerimise kava kohta. Kirjavahetuses arendasid
hageja ja LG välja oma seisukohad vaatlusaluse toote määratluse kohta.
5.
Lõpliku avalikustamise dokument
Komisjon koostas 30. juunil 2006 lõpliku avalikustamise dokumendi. Ta meenutas selles, et ühenduse institutsioonidel on tavaks
vaatlusaluse toote määratlemisel eelkõige arvesse võtta kõnealuse toote põhilisi füüsilisi ja tehnilisi omadusi. Lisaks loetakse
eri tootesegmentidesse liigitatud mudeleid tavaliselt üheks tooteks, kui eri segmentide vahel puuduvad „selged eraldusjooned”.
Komisjoni hinnangul oli uurimine tuvastanud, et suure mahuga kombineeritud külmik-sügavkülmikute turu tavapärast kolmeks segmendiks
jagamist ei vaidlustanud ja tunnustasid kõik selle sektori ettevõtjad, nii et kõikide kombineeritud külmik-sügavkülmikute
lisamine vaatlusaluse toote määratlusse vastavalt LG nõudele ei oleks põhjendatud.
Seejärel märkis komisjon, et ei füüsilised omadused (kõrvutiasetsevad kaks ust ja seadme suurus) ega turustamise ja tarbijate
arusaamaga seotud kaalutlused ei põhjendaks kolmeukselise mudeli väljaarvamist vaatlusaluse toote määratluse alt. Komisjon
järeldas seega, et see toode peab kuuluma „kolmeukselise
side-by-side
mudeli” määratluse alla.
6.
Lõplikku avalikustamist käsitlev korrigeeritud dokument
Huvitatud pooltele anti 11. juulil 2006 lõppenud tähtajani võimalus esitada märkusi lõpliku avalikustamise dokumendi kohta.
Nõuandekomitee eesistuja edastas 5. ja 6. juulil 2006 liikmesriikidele dokumendid, mis puudutasid lõplikke meetmeid, mille
kohta komisjonil oli kavas teha ettepanek.
Hageja ja LG esitasid 11. juulil 2006 oma märkused lõpliku avalikustamise dokumendi kohta. Hageja kinnitas, et jääb jätkuvalt
vaatlusalusele tootele komisjoni poolt antud määratluse juurde, samas kui LG vaidles taas komisjoni sellekohasele arutluskäigule
ja järeldustele vastu.
Komisjon teavitas 14. juuli 2006. aasta kirjaga liikmesriike sellest, et ta oli muutnud oma seisukohta seoses asjaomase toote
määratlusega, millest ta nüüdsest arvas välja kolmeukselised külmikud.
Hageja saatis 17. juulil 2006 kaubanduse eest vastutavale komisjoni liikmele kirja, vaieldes vastu sellele seisukohamuutmisele,
millest ta oli mitteametlikult teada saanud.
Komisjon saatis 19. juulil 2006 lõplikku avalikustamise dokumendi hagejale, teavitades viimast nimetatud muudatusest. Komisjon
märkis selles dokumendis:
„Ülalmainitud eksportija esitas lisatõendeid, mis toetavad
side-by-side
-külmikute segmendi määratlust, mis tugineb kambrite sisemisele konfiguratsioonile ja mitte uste asetusele. Pärast lõplike
järelduste teatavaks tegemist hinnati sama eksportija esitatud lisatõenditele toetudes veelgi juhtivate uurimisinstituutide
ja liigitusasutuste seisukohti, millest enamik liigitab
side-by-side
-külmikud kambrite sisemise konfiguratsiooni ja mitte uste asetuse põhjal. See viis järelduseni, et füüsiliste omaduste seisukohast
ei saa kolmeukselist mudelit vaadelda
side-by-side
-segmendi osana […]. Mis puudutab tarbijate arusaama, siis nii väite esitaja kui ühenduse tootmisharu esitasid nende vaateid
toetavaid ja üksteisele vasturääkivaid tarbijauuringuid. Selles suhtes ei suudetud seega jõuda konkreetsele järeldusele kummaski
suunas.
Ülalnimetatust järeldub, et kolmeukselist mudelit tuleks käsitleda
bottom-mount
kombineeritud külmik-sügavkülmikute segmenti kuuluvana ning mitte
side-by-side
-külmikute segmenti kuuluvana. […]
Sellest tulenevalt peeti kohaseks läbi vaadata tootevaliku määratlus, nagu see oli esitatud ajutises määruses. Seega on vaatlusaluse
toote lõplik määratlus järgmine: Korea Vabariigist pärinevad kombineeritud ehitusega külmik-sügavkülmikud, mille maht on üle
400 liitri ning mille sügavkülmik ja külmik asuvad teineteise kõrval, on praegu liigitatud CN-koodi ex84181020 alla.”
Hagejatele ja teistele huvitatud isikutele anti märkuste esitamiseks tähtaeg, mis lõppes 31. juulil 2006 kell 10.
Nõuandekomitee tuli kokku 19. ja 20. juulil 2006 ning uuris lõplike meetmeid, mille võtmise ettepaneku komisjon kavatses Euroopa
Liidu Nõukogule teha, ja sealhulgas vaatlusaluse toote uut määratlust, mille alt olid välja jäetud kolmeukselised kombineeritud
mudelid.
Hageja ja Euroopa kodumasinate tootjate komitee (CECED) kritiseerisid 28. juuli 2006. aasta kirjades vaatlusaluse toote muudetud
määratlust, mis sisaldus lõplikku avalikustamist käsitlevas korrigeeritud dokumendis.
Komisjon esitas 31. juulil 2006 nõukogule ettepaneku KOM(2006) 436 (lõplik) võtta vastu määrus, millega kehtestatakse lõplik
dumpinguvastane tollimaks teatavate Korea Vabariigist pärit
side-by-side
-külmikute impordi suhtes ja nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks.
Komisjon vastas hageja 28. juuli 2006. aasta märkustele 9. augusti 2006. aasta kirjaga.
7.
Vaidlustatud määrus
Nõukogu võttis 25. augustil 2006 vastu määruse (EÜ) nr 1289/2006, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate
Korea Vabariigist pärinevate
side-by-side
-külmikute impordi suhtes ja nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 236, lk 11;
edaspidi „vaidlustatud määrus”).
Vaidlustatud määrus sätestab oma artiklis 1:
„Korea Vabariigist pärinevate
side-by-side
-külmikute suhtes, mille all mõistetakse kombineeritud ehitusega külmikuid-sügavkülmikuid, mille maht ületab 400 liitrit ja
mille sügavkülmik ja külmik asuvad üksteise kõrval ja mis praegu kuuluvad CN‑koodi ex84181020 (TARICi kood 8418102091) alla,
kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks.”

Menetlus ja poolte nõuded
Hageja esitas hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 17. novembril 2006.
Teatis hagiavalduse esitamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas 30. detsembril 2006 (ELT C 326, lk 67).
Komisjon ja LG esitasid Üldkohtu kantseleisse vastavalt 11. jaanuaril ja 14. veebruaril 2007 saabunud dokumentidega taotlused
astuda käesolevas asjas menetlusse nõukogu nõuete toetuseks.
CECED ja Electrolux esitasid Üldkohtu kantseleisse 9. veebruaril 2007 saabunud dokumentidega taotlused astuda käesolevas asjas
menetlusse hageja nõuete toetuseks.
Üldkohtu kolmanda koja esimees rahuldas 26. veebruari 2007. aasta määrusega komisjoni menetlusse astumise taotluse.
Üldkohtu kolmanda koja esimees rahuldas 10. mai 2007. aasta määrusega CECED ja LG menetlusse astumise taotlused.
Itaalia Vabariik esitas Üldkohtu kantseleisse 22. juunil 2007 saabunud dokumendiga taotluse astuda käesolevas asjas menetlusse
hageja nõuete toetuseks.
Üldkohtu kolmanda koja esimees rahuldas 4. septembri 2007. aasta määrusega Itaalia Vabariigi menetlusse astumise taotluse.
Kuna Üldkohtu kodade koosseis muutus, arvati ettekandja-kohtunik kuuenda koja koosseisu, mistõttu määrati käesolev kohtuasi
sellele kojale.
Üldkohus (kuues koda) jättis 10. jaanuaril 2008 rahuldamata Electroluxi menetlusse astumise taotluse.
Kuuenda koja esimees rahuldas 8. oktoobri 2009. aasta määrusega hageja taotluse tema teatavate dokumentide konfidentsiaalsena
käsitlemiseks CECED ja LG suhtes, tehes erandi ainult ühe asjaomase dokumendi puhul, mille osas jäeti LG suhtes konfidentsiaalsena
käsitlemise taotlus rahuldamata. Niisiis edastati viimati nimetatud dokumendi täisversioon LG‑le.
Pärast ettekandja-kohtuniku ärakuulamist otsustas Üldkohus (kuues koda) avada suulise menetluse ning esitas menetlust korraldavate
meetmete raames pooltele teatud kirjalikud küsimused. Pooled vastasid küsimustele selleks antud tähtaja jooksul.
Poolte kohtukõned ja nende vastused Esimese Astme Kohtu esitatud küsimustele kuulati ära 11. novembril 2009 toimunud kohtuistungil.
Hageja, keda toetavad Itaalia Vabariik ja CECED, palub Üldkohtul:
–        tühistada vaidlustatud määrus osas, milles komisjoni poolt vaatlusalusele tootele ja samasugusele tootele antud määratluse
alla ei kuulu kõik suured kombineeritud ehitusega külmik-sügavkülmikud, millel on vähemalt kaks kõrvutiasetsevat ust;
–        mõista kohtukulud välja nõukogult.
Nõukogu, keda toetavad komisjon ja LG, palub Üldkohtul:
–        jätta hagi vastuvõetamatuse või põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja hagejalt.
Kuna kohtunik T. Tchipevil esines pärast suulise menetluse lõppu takistus asja läbivaatamisel osalemiseks, määrati koja esimees
A. W. H. Meij käesolevas asjas ettekandja-kohtunikuks ja Üldkohtu kodukorra artikli 32 lõike 3 alusel määrati koja koosseisu
täiendamiseks sinna kohtunik V. Vadapalas.
Üldkohtu (kuues koda) 5. juuli 2010. aasta määrusega avati suuline menetlus uuesti ja pooltele anti teada, et nad kuulatakse
ära uuel kohtuistungil 8. septembril 2010.
Hageja, nõukogu, komisjon, CECED, LG ja Itaalia Vabariik teatasid vastavalt 9, 12, 14, 15 ja 16 juuli 2010. aasta kirjadega
Üldkohtule, et loobuvad võimalusest saada uuesti ära kuulatud.
Seetõttu otsustas kuuenda koja esimees suulise menetluse lõpetada.

Õiguslik käsitlus
1.
Kodukorra artikli 116 lõike 6 väidetav rikkumine
Kohtuistungil juhtis nõukogu tähelepanu sellele, et Itaalia Vabariigil ei olnud võimalik esitada oma menetlusse astumise taotluses
märkusi sisulise vaidluse kohta, kuna neid on võimalik esitada üksnes suulise menetluse ajal.
Üldkohus märgib, et kodukorra artikli 116 lõike 6 kohaselt on menetlusse astujal, kes on sarnaselt Itaalia Vabariigiga esitanud
oma menetlusse astumise taotluse pärast seda, kui on möödunud sama kodukorra artikli 115 lõikes 1 sätestatud kuuenädalane
tähtaeg, mis hakkab kulgema hagiavalduse esitamise teatise avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas, õigus osaleda üksnes suulises
menetluses, saada kohtuistungi ettekanne ja esitada selle põhjal oma märkused kohtuistungil (Euroopa Kohtu 26. märtsi 2009. aasta
otsus kohtuasjas C‑113/07 P: Selex Sistemi Integrati
vs.
komisjon, EKL 2009, lk I‑2207, punkt 36).
Sellele vaatamata tuleb sarnaselt Itaalia Vabariigi poolt kohtuistungil öeldule tõdeda, et märkused, mis ta menetlusse astumise
avalduses esitas, puudutavad üksnes menetlusse astumise taotluse põhjendusi, ning need ei käsitle seega hagi põhjendatust.
Seetõttu tuleb asuda seisukohale, et kodukorra artikli 116 lõike 6 nõudeid ei ole rikutud.
2.
Tühistamisnõue

Vastuvõetavus
Poolte argumendid
Nõukogu väitel on käsitletav hagi vastuvõetamatu niivõrd, kui hageja taotleb vaidlustatud määruse tühistamist ainult osas,
milles komisjoni poolt vaatlusalusele tootele ja samasugusele tootele antud määratluse alla ei kuulu kõik suured kombineeritud
ehitusega külmik-sügavkülmikud, millel on vähemalt kaks välist kõrvutiasetsevat ust. Nõukogu viitab sellega seoses kohtupraktikale,
mille kohaselt ühenduse õigusakti osaline tühistamine on võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist taotletakse,
on ülejäänud aktist eraldatavad.
Nõukogu vaidleb vastu ka hageja poolt repliigis esitatud nõudele, et vaidlustatud määruse või selle artikli 1 tühistamise
korral jäetaks vaidlustatud õigusakt olemasoleval kujul jõusse, kuni liidu institutsioonid on võtnud Üldkohtu tühistamisotsuse
täitmiseks vajalikud meetmed. See nõue tähendab menetluse käigus vaidluse eseme muutmist, nii et Üldkohus otsustaks
ultra petita,
kui ta tühistaks vaidlustatud määruse tervikuna või ainult selle artikli 1.
Lõpuks toob nõukogu välja, et Üldkohus ei saa parandada liidu institutsioonide viga, tunnistades kehtetuks kolmeukseliste
külmikute „viimasel minutil väljaarvamise” vaidlusaluste dumpinguvastaste meetmete kohaldamisalast.
Hageja ei ole nõukogu poolt hagi vastuvõetamatuse põhjenduseks esitatud argumentidega nõus.
Üldkohtu hinnang
Üldohus leiab, et käesolevatel asjaoludel ei ole vaja teha otsust nõukogu poolt hagi vastuvõetamatuse põhjenduseks esitatud
argumentide kohta, kuna hageja tühistamisnõuded tuleb igal juhul sisuliselt rahuldamata jätta (vt selle kohta Euroopa Kohtu
23. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑233/02: Prantsusmaa
vs.
komisjon, EKL 2004, lk I‑2759, punkt 26).

Põhiküsimus
Hageja esitab oma tühistamisnõuete toetuseks neli väidet. Esiteks väidab ta, et nõukogu ja komisjon rikkusid kolmeukseliste
külmikute „viimasel minutil väljaarvamisel” vaatlusaluse toote määratlusest hageja kaitseõigusi. Teiseks ei konsulteerinud
institutsioonid nõuandekomitees selle väljaarvamise teemal liikmesriikidega „piisavalt aegsasti”, rikkudes algmääruse artikli 15
lõiget 2. Kolmandaks ei ole vaidlusalune määrus piisavalt põhjendatud osas, mis puudutab vaidlusalust väljaarvamist. Neljandaks
ja viimaseks rikkusid institutsioonid õigusnormi vaatlusaluse toote määratlemisel kasutatud meetodi valikul.
Esimene väide, mille kohaselt kolmeukseliste külmikute „viimasel minutil väljaarvamisel” vaatlusaluse toote määratlusest rikuti
hageja kaitseõigusi
–       Poolte argumendid
Esiteks väidab hageja, et komisjon koostas lõplikku avalikustamist käsitleva korrigeeritud dokumendi 19. juulil 2006 ning
et algmääruse artikli 20 lõike 5 (muudetuna määruse nr 1225/2009 artikli 20 lõige 5) kohaselt oleks ta pidanud andma huvitatud
isikutele märkuste esitamiseks vähemalt 10‑päevase tähtaja. Samas edastas komisjon nõukogule ettepaneku lõplike meetmete võtmiseks
31. juulil 2006, s.o mõned tunnid pärast nimetatud isikutele märkuste esitamiseks antud tähtaja möödumist (vt eespool punkt 32).
Hageja märgib, et samasuguse toote määratluse muutmine puudutab dumpinguvastase menetluse „põhilist asjaolu” ning et see on
kõnealuse menetluse kaugemas etapis väga ebaharilik. Hageja väidab ka, et saatis komisjonile 30 lehekülge märkusi koos 13
uue lisaga, kuid vaidlustatud määruses neile ei viidata. Vaidlustatud määruses käsitletakse üksnes kaalutlusi, mis sisalduvad
juba lõplikku avalikustamist käsitlevas korrigeeritud dokumendis, mis edastati 19. juulil 2006.
Hageja märgib ka, et asjaolu, et komisjon ootas tema märkustele vastamiseks 9. augustini 2006 ning vastas väga üksikasjalikult,
näitab, et tema märkused olid asjakohased ja nõudsid põhjalikku analüüsimist: seda ei tehtud enne komisjoni poolt oma lõpliku
ettepaneku muutmist ja selle 31. juulil 2006 nõukogule edastamist. Neil asjaoludel tõi see, et komisjon ei jätnud endale piisavalt
aega hageja märkuste analüüsimiseks, kaasa hageja kaitseõiguste kasuliku mõju kadumise.
Hageja märgib sellega seoses, et algmääruse artikli 20 lõikes 5 kehtestatud tähtaeg ei ole mitte lihtsalt formaalsus, mida
tuleb täita, vaid selle eesmärk on tagada huvitatud isikute tõhus ärakuulamine.
Teiseks väidab hageja oma repliigis, et kui välja arvata kaks kirja ja üks Ameerika ametiasutuse märkus, mille nõukogu kostja
vastusele lisas, et tõendada lobitööd, mille esemeks vaatlusaluse toote määratlus oli kuni viimase hetkeni olnud, ei ole ühtegi
dokumenti ega telefonivestlust, mis mõjutasid komisjoni lõppjäreldusi, toimiku mittekonfidentsiaalsele versioonile liidetud
ja seega huvitatud pooltele teatavaks tehtud. Seeläbi rikkus nõukogu hageja kaitseõigusi. Nõukogu rikkus ka menetluslikku
õiglust ja vahendite võrdsust, kuna ta ei avaldanud kõiki komisjonis asetleidnud lobitööga seotud dokumente.
Nõukogu leiab, et käsitletav väide ei ole põhjendatud ning et hageja poolt repliigi etapis esitatud argumendid ei ole vastuvõetavad.
–       Üldkohtu hinnang
Kaitseõigustega arvestamise põhimõte on üks liidu õiguse aluspõhimõtetest ning selle kohaselt tuleb ettevõtjatele, keda dumpinguvastase
määruse kehtestamisele eelnev uurimismenetlus puudutab, tagada haldusmenetluses võimalus tõhusalt väljendada oma seisukohta
väidetavate faktide ja asjaolude tõelevastavuse ja asjakohasuse kohta (vt Üldkohtu 28. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas T‑35/01:
Shanghai Teraoka Electronic
vs
. nõukogu, EKL 2004, lk II‑3663, punktid 288 ja 289 ning seal viidatud kohtupraktika).
See nõue on täidetud algmääruse artikliga 20, mis näeb oma lõikes 4 (artikli 20 lõige 4, muudetuna määruse 1225/2009 artikli 20
lõige 4) ette, et lõplik avalikustamine toimub kirjalikult. Nimetatud sätte kohaselt peab juhul, kui lõpuks vastu võetud otsus
toetub teistsugustele faktidele ja kaalutlustele kui need, mis on lõpliku avalikustamise teel teada antud, siis „avalikustatakse
need nii kiiresti kui võimalik”. Algmääruse artikli 20 lõige 5 täpsustab, et „[m]ärkusi, mis esitatakse pärast lõplikku avalikustamist,
võib arvesse võtta ainult juhul, kui need esitatakse komisjoni poolt iga juhtumi kohta eraldi seatava aja jooksul, mille pikkus
on vähemalt 10 päeva, kusjuures arvesse võetakse küsimuse kiireloomulisust”.
Praegusel juhul ei ole vaidlust selle üle, et komisjon edastas hagejale lõplikku avalikustamist käsitleva korrigeeritud dokumendi
19. juulil 2006 ja andis hagejale oma märkuste esitamiseks tähtaja, mis lõppes 31. juulil 2006. Samuti ei ole vaidlust selle
üle, et hageja esitas 28. juulil 2006 oma märkused lõplikku avalikustamist käsitleva korrigeeritud dokumendi kohta, ning selle
üle, et komisjon esitas nõukogule lõpliku määruse ettepaneku 31. juulil 2006, s.o 12 päeva pärast lõplikku avalikustamist
käsitleva korrigeeritud dokumendi edastamist hagejale. See tähendab, et komisjon sai hageja märkused kätte enne algmääruse
artikli 20 lõikes 5 ette nähtud 10‑päevase tähtaja möödumist, ning et ta ootas viimati nimetatud tähtpäeva ära, enne kui saatis
nõukogule lõpliku määruse ettepanku.
Lisaks tuleb märkida, et asjaolu, et nõukogule esitatud lõplikku määruse ettepanekut levitatakse komisjonis kirjaliku menetluse
kohaselt, et saada selle institutsiooni liikmete nõusolekut, ei sea kahtluse alla hageja võimalust saada tõhusalt ära kuulatud,
kuna komisjon võib vajadusel nimetatud kirjaliku menetluse peatada või oma ettepaneku projekti pärast huvitatud isikute esitatud
märkusi veel muuta.
Seetõttu tuleb teha järeldus, et komisjon ei rikkunud algmääruse artikli 20 lõiget 5. Sel põhjusel ei saa ka tuvastada hageja
kaitseõiguste rikkumist.
Nimetatud järeldust ei sea kahtluse alla hageja argument, mille kohaselt tema kaitseõigusi ja tema õigust saada teavet rikuti
seeläbi, et algmääruse artiklit 20 rikkudes ei edastatud talle teatavaid kirju ja telefonivestlustega seotud märkmeid.
Selles osas tuleb märkida, et hageja tuletab talle edastamata jäetud lisadokumentide olemasolu nõukogu poolt Üldkohtu menetluses
esitatud dokumentide olemasolust, nimelt kahest Ameerika ametiasutuste poolt komisjonile saadetud kirjast ja ühest komisjoni
talitustesisesest elektronkirjast, millest ilmneb, et Ameerika ametiasutustega on peetud telefonivestlus.
Sellele vaatamata tuleb märkida, et hageja piirdub ilma mingitele tõenditele tuginemiseta oletusega, et on olemas lisadokumendid,
mis on avaldanud mõju komisjoni lõplikele järeldustele.
Hageja ei saa oma väite põhjendamiseks seega väita, et need dokumendid on talle esitamata jäetud.
Kõike eelnevat arvestades tuleb esimene väide tagasi lükata.
Teine väide, mille kohaselt ei konsulteeritud liikmesriikidega nõuandekomitee menetluses „piisavalt aegsasti” kolmeukseliste
külmikute väljaarvamise üle vaatlusaluse toote määratlusest
–       Poolte argumendid
Hageja märgib, et algmääruse artikli 15 lõike 2 teise lause (muudetuna määruse nr 1225/2009 artikli 15 lõike 2 teine lause)
kohaselt peab eesistuja andma liikmesriikidele võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt 10 tööpäeva enne kohtumist, kogu asjakohase
teabe.
Hageja väitel on käesolevas asjas seda sätet rikutud, kuna nõuandekomitee ei saanud anda oma arvamust, olles täielikult teadlik
kõigist asjaoludest, kui selle liikmetele ei avaldatud 10 tööpäeva enne 19. ja 20. juuli 2006. aasta kohtumist kogu vajalikku
teavet ning neid teavitati alles 14. juulil 2006 komisjoni otsusest arvata kolmeukselised külmikud vaatlusaluse toote määratlusest
välja.
Kõnealune 10‑päevane menetlustähtaeg lisati hageja väitel algmäärusesse selleks, et tagada huvitatud isikute õigustest kinnipidamine
ja õiguskindlus. Kohustus konsulteerida nõuandekomitee menetluse raames liikmesriikidega piisavalt aegsasti on oluline vorminõue,
kuna sellel võib olla mõju lõpliku akti sisule. Liikmesriikidega nõuandekomitee menetluse raames konsulteerimine võib panna
komisjoni oma seisukohta muutma.
Hageja lisab, et komisjoni kursimuutus seoses vaatlusaluse toote määratlusega avas täiesti uue arutelu, mille jaoks nõuandekomitee
liikmetel oleks olnud vaja aega, et end ette valmistada.
Nõukogu vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.
–       Üldkohtu hinnang
Toimikust ilmneb, et 19. ja 20. juuli 2006. aasta kohtumisel otsustas nõuandekomitee komisjoni poolt esitatud lõplike meetmete
võtmise ettepaneku üle, arvestades teavet, mis oli liikmesriikidele täielikult avaldatud alles sama aasta 14. juulil.
Sellest järeldub, et vastupidi algmääruse artikli 15 lõikes 2 ettenähtule ei saanud liikmesriigid 10 tööpäeva enne kohtumist
kogu asjakohast teavet, mis oli vajalik võtmaks seisukohta komisjoni otsuse suhtes arvata kolmeukselised külmikud välja asjaomase
toote määratlusest.
Niisugune algmääruse artikli 15 lõikes 2 ette nähtud tähtaja järgimata jätmine ei kujuta endast siiski sellist olulise vorminõude
rikkumist, mis muudaks ebaseaduslikuks liikmesriikidega konsulteerimise nõuandekomitee menetluses, ning seeläbi ka vaatlusaluse
toote määratluse vaidlustatud määruses.
Määruse nr 461/2004 põhjendus 17, mis muudab selles osas algmäärust, ütleb, et teave, mida liikmesriigid saavad nõuandekomiteelt,
„tuleks” neile saata vähemalt 10 päeva enne nõuandekomitee eesistuja määratud kohtumise kuupäeva, „et anda liikmesriikidele
piisavalt aega niisuguse teabega tutvumiseks”.
Selle põhjenduse sõnastusest, eelkõige tingiva kõneviisi kasutamisest („tuleks”) tuleneb, et kõnealuse tähtaja järgimine ei
ole ette nähtud liikmesriikidega nõuandekomitees konsulteerimise menetluse tühisuse ähvardusel, vaid vastupidi, algmääruse
artikli 15 lõike 2 nõuded võivad olla täidetud ka siis, kui liikmesriikidel on tegelikult piisavalt aega nõuendakomiteelt
saadud teabega tutvumiseks (vt analoogia alusel Üldkohtu 14. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas T‑317/02: FICF jt
vs.
komisjon, EKL 2004, lk II‑4325, punkt 188 ja seal viidatud kohtupraktika).
Samas ei ole hageja tõendanud, et liikmesriikidele ei oleks jäetud piisavalt aega, et teha endale korralikult teatavaks komisjoni
poolt vaatlusalusele tootele antud uue määratluse asjaolud, ning et nõuandekomitee ei oleks saanud anda oma arvamust, olles
asjaoludest täiesti teadlik.
Vastupidi, toimikust ilmneb, et liikmesriikide esindajad arutasid vaatlusaluse toote määratluse küsimust uurimise käigus toimunud
erinevatel nõuandekomitee kokkusaamistel üksikasjalikult ning et seda määratlust käsitleti eelkõige dokumentides, mis on seotud
5. juulil 2006 komisjoni poolt liikmesriikidele edastatud lõplike meetmetega.
Seega tuleb teha järeldus, et algmääruse artikli 15 lõikes 2 ette nähtud tähtaja järgimata jätmine ei saanud avaldada mõju
nõuandemenetluse tulemustele, ega seetõttu ka mitte vaatlusaluse toote lõplikule määratlusele vaidlustatud määruses (vt selle
kohta Üldkohtu 10. juuli 1991. aasta otsus kohtuasjas T‑69/89: RTE
vs.
komisjon, EKL 1991, lk II‑485, punkt 27, ja 27. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas T‑290/94: Kaysersberg
vs.
komisjon, EKL 1997, lk II‑2137, punkt 88).
Seetõttu väitis Itaalia Vabariik kohtuistungil tulemusetult, et kõnealuse tähtaja järgimata jätmine jättis nõuandekomitee
liikmed ilma võimalusest vaielda tõhusalt vastu vaatlusaluse toote määratluse muutmisele.
Lisaks tuleb selles osas välja tuua, et nõukogu täpsustas, ilma et keegi oleks talle vastu vaielnud, et kuigi teatavad liikmesriigid
taotlesid ja said selle kokkusaamise käigus täiendava – 27. juulil 2006 lõppenud – tähtaja, et esitada oma kirjalik arvamus
komisjoni esitatud lõplike meetmete võtmise ettepaneku kohta, ei teatanud neist ükski, et see tähtaeg oleks olnud ebapiisav,
ega nõudnud oma arvamuse avaldamiseks täiendavat tähtaega.
Neil tingimustel tuleb teine väide tagasi lükata.
Kolmas väide, mille kohaselt vaidlusalune määrus ei ole piisavalt põhjendatud osas, mis puudutab vaatlusaluse toote määratlust
–       Poolte argumendid
Hageja väidab, et osas, mis puudutab vaatlusaluse toote lõplikku määratlust, ei võimalda vaidlustatud määrus hagejal mõista
ega vaidlustada nõukogu ja komisjoni poolt tehtud sellekohaseid järeldusi, ega Üldkohtul teostada selle üle kohtulikku kontrolli.
Arvestades komisjoni alustpanevat ja hilinenud kursimuutust vaatlusalusele tootele antud määratluses, on vaidlustatud määruse
põhjendus ebapiisav, võimaldamaks mõista mõttekäiku, mida on järgitud vastuseks seoses selle mõistega rohkem kui ühe aasta
jooksul arendatud laiaulatuslikele arutluskäikudele ja esitatud tõenditele.
Selle asemel, et piirduda vaatlusalusele tootele uue määratluse andmisega – tuginedes seejuures samadele faktidele ja asjaoludele
kui varem –, oleksid institutsioonid pidanud selgitama, miks oli vaja võtta kasutusele üksnes füüsilistel omadustel rajanev
suurte kombineeritud ehitusega mudelite sisemise konfiguratsiooni kriteerium välimistel tunnustel rajaneva kriteeriumi – st
vähemalt kahe kõrvuti asetseva pöördukse olemasolu – asemel, kui viimati nimetatud kriteeriumi oli seniajani peetud sobivaks
nii seadmete füüsiliste omaduste kui ka tarbijate arusaama seisukohalt.
Institutsioonid ei oleks tohtinud viimati nimetatud parameetrit ilma pikemata kõrvale jätta, kuna huvitatud isikud ja komisjon
olid seda igakülgselt arutanud ning seda peeti vaatlusaluse toote esialgse määratluse oluliseks aluseks. Kaalutlus, mille
kohaselt tarbijate arusaam ei osutunud enam otsustavaks teguriks, ei olnud piisavalt põhjendatud. Kui liidu institutsioonid
jätavad sarnaselt käesoleva asjaga kõrvale vastuolulised tarbijauuringud, siis nad peavad selgitama, miks selline vastuolu
neile iseäranis häiriv tundub.
Vaidlustatud määruse põhjendustest ilmneb, et liidu institutsioone viis kolmeukseliste mudelite vaatlusaluse toote määratlusest
välja arvama see, kui nad hindasid veelgi laiemalt teatavate uurimisinstituutide ja liigitusasutuste seisukohti, toetudes
LG poolt pärast lõplikku avalikustamist käsitleva korrigeeritud dokumendi edastamist esitatud lisatõenditele.
Samas ei esitanud LG ühtki lisatõendit, vaid piirdus sellega, et kinnitas uuesti väidet, et toote sisemine konfiguratsioon
on tähtsam kui selle välised füüsilised omadused, ja edastas ühe instituudi 10. juuli 2006. aasta kirja, milles korrati komisjonile
2006. aasta aprillis esitatud arvamust ning heideti ette, et komisjon ei ole seda arvamust lisanud oma lõpliku avalikustamise
dokumendile.
Teiseks ei selgitanud nõukogu ja komisjon, miks teatavate uurimisinstituutide ja liigitusasutuste seisukohad, millest enamik
liigitab
side-by-side
-kombineeritud ehitusega mudelid nende sisemise konfiguratsiooni ja mitte uste asetuse põhjal, viis nad järelduseni, et füüsiliste
omaduste seisukohast ei saa kolmeukselist mudelit vaadelda
side-by-side
-segmendi osana. Ka ei kontrollinud nad „juhtivateks” nimetatud asutuste pädevust.
Lisaks oleksid nõukogu ja komisjon pidanud selgitama, miks teatavaid, alates oktoobrist 2005 toimikus olnud tõendeid ei peetud
uurimise seisukohalt veenvaiks, ning miks ei arvestatud mõnede teiste tõenditega nagu sõltumatute tarbijate ühenduste publikatsioonidega,
mis puudutasid sõnaselgelt kolmeukselisi kombineeritud ehitusega mudeleid.
Hageja lisab, et institutsioonidel ei ole kombeks luua vaatlusaluse toote määratluse raames eristusi, kui eri segmentide vahel
puuduvad „selged eraldusjooned”. Samas praegusel juhul ei ole „selget eraldusjoont” kaheukselise ja kolmeukselise
side-by-side
kombineeritud ehitusega mudeli vahel. Institutsioonid ei selgitanud, miks nad pidasid „selge eraldusjoone” puudumisel vajalikuks
luua omaenda eristus.
Lõpuks oletab hageja, et institutsioonide „järsk” kursimuutus oli tingitud „viimase minuti lobist”, mille kohta vaidlustatud
määruses tõendid puuduvad.
Nõukogu vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.
–       Üldkohtu hinnang
Tuleb meenutada, et liidu institutsioonide akti põhjendusest peab selgelt ja ühemõtteliselt ilmnema õigusakti autoriks oleva
institutsiooni arutluskäik selliselt, et huvitatud isikuil oleks võimalik teada saada võetud meetme põhjused ja et kohtul
oleks võimalik teostada kohtulikku kontrolli (Üldkohtu 27. septembri 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑134/03 ja T‑135/03:
Common Market Fertilizers
vs
. komisjon, EKL 2005, lk II‑3923, punkt 156).
Põhjendamisnõude hindamisel tuleb lähtuda käsitletava juhtumi asjaoludest, eeskätt akti sisust, viidatud põhjenduste laadist
ning sellest, milline võib olla adressaatide ja muude niisuguste isikute huvi selgituste saamiseks, keda akt otseselt ja isiklikult
puudutab (vt Euroopa Kohtu 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑367/95 P: komisjon
vs
. Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I‑1719, punkt 63).
Akti põhjenduse piisavust tuleb hinnata mitte ainult selle sõnastust, vaid ka konteksti ja asjassepuutuva valdkonna kogu õiguslikku
regulatsiooni silmas pidades (Euroopa Kohtu 29. veebruari 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑56/93: Belgia
vs.
komisjon, EKL 1996, lk I‑723, punkt 86, ja eespool viidatud kohtuotsus Kaysersberg
vs.
komisjon, punkt 150).
Kuna määrus, mis nii nagu praeguses asjas kehtestab lõpliku dumpinguvastase tollimaksu, kuulub teatud meetmete üldisesse süsteemi,
siis ei saa nõuda, et selle põhjenduses oleks täpsustatud erinevad, vahel väga arvukad ja keerulised faktilised ja õiguslikud
asjaolud, mida see määrus käsitleb, ning samuti ei saa nõuda, et institutsioonid võtaksid seisukoha huvitatud isikute esitatud
kõikide argumentide suhtes. Vastupidi, piisab kui akti autor esitab need faktilised ja õiguslikud asjaolud, mis on vaidlustatud
määruse seisukohalt olulise tähtsusega.
Mõistagi tuleb niisuguse määruse põhjenduse hindamisel, mis kehtestab lõpliku dumpinguvastase tollimaksu, arvestada eelkõige
liidu institutsioonide poolt huvitatud isikutele edastatud teavet ja nende poolt uurimismenetluses esitatud märkusi. Sellele
vaatamata ei ole institutsioonidel tarvis spetsiaalselt põhjendada, miks ei ole arvestatud huvitatud isikute esitatud erinevate
argumentidega. Piisab, kui määruses on selge põhjendus institutsioonide tehtud analüüsis esiletõusnud asjaolude kohta, kuna
see põhjendus võib selgitada põhjusi, miks on jäetud kõrvale asjakohased argumendid, mis haldusmenetluses osalejad on esitanud.
Lisaks peab määrus, mis uurimismenetluse lõpul kehtestab lõpliku dumpinguvastase tollimaksu, olema põhjendatud ainult kõikide
faktiliste ja õiguslike asjaolude suhtes, mis on dokumendis antud hinnangu jaoks asjakohased. Põhjendamiskohustuse eesmärk
ei ole haldusmenetluse käigus institutsiooni seisukoha väljakujunemise selgitamine ja niisiis ei ole selle eesmärk põhjendada
lõppdokumendi lahenduse erinevust ajutisest seisukohast, mis on esitatud huvitatud isikutele menetluse käigus edastatud dokumentides,
et võimaldada neil teatavaks teha oma seisukoht. See kohustus ei kohusta seega institutsiooni selgitama, mil viisil võis olla
põhjendamatu haldusmenetluse ühel etapil kavandatud seisukoht.
Praegusel juhul ilmneb vaidlustatud määruse põhjendustest 10 ja 11, et vaatlusaluse toote määratus rajaneb kahel eeldusel:
kombineeritud ehitusega külmik-sügavkülmikute turu jagamisel traditsiooniliselt kolmeks segmendiks (vt eespool punkt 6) ja
„selge eraldusjoone” olemasolul nende kolme turusegmendi vahel.
Selleks et kindlaks teha, kas suured kolmeukselised kombineeritud ehitusega külmik-sügavkülmikud kuuluvad
bottom mount
-külmikute või
side-by-side
-külmikute segmenti, on komisjon kõigepealt vaidlustatud määruse põhjenduses 13 määratlenud vaatlusaluse toote selle väliste
omaduste, nimelt kahe kõrvutiasetseva pöördukse alusel, lähtudes ühtaegu nii toote füüsilistest omadustest kui ka tarbijate
arusaamast, kuna hageja oli kolmeukselist mudelit määratlenud ja esitlenud kui
side-by-side-
külmikut.
Samas põhjenduses on täpsustatud, et menetluse alguses ei pidanud komisjon asjaolu, et
side-by-side
-külmikul ja kolmeukselisel mudelil on erinev sisekambrite asetus, nii oluliseks eristuskriteeriumiks, et selle alusel kolmeukselised
side-by-side
-külmikud vaatlusaluse toote määratlusest välja arvata, sest selle kohta ei olnud esitatud otsustavat tõendusmaterjali ja
sel ajal puudus
side-by-side
-külmikutel ühene määratlus.
Nagu ilmneb vaidlustatud määruse põhjendusest 14, pidas komisjon vajalikuks hinnata uurimise käigus veelgi laiemalt teatavate
juhtivate uurimisinstituutide ja liigitusasutuste seisukohti, millest enamik liigitab
side-by-side
-külmikud kambrite sisemise konfiguratsiooni ja mitte uste asetuse põhjal.
Samas põhjenduses on ka täpsustatud, et niisiis pidi komisjon vaatlusalusele tootele ajutises määruses antud määratluse uuesti
läbi vaatama ja välistama kolmeukselise mudeli selle füüsiliste omaduste alusel
side-by-side
-külmikute segmendist, nagu ilmneb vaidlustatud määruse põhjendusest 15.
Selles osas on vaidlustatud määruse põhjenduses 14 täpsustatud, et komisjon jättis kõrvale tarbijate arusaama kriteeriumi,
kuna selle abil ei saanud teha selget järeldust ei kolmeukseliste külmikute vaatlusaluse toote määratlusega hõlmamise poolt
ega vastu, sest nii hageja kui ühenduse tootmisharu esitasid üksnes omaenda vaateid toetavaid ja üksteisele vasturääkivaid
tarbijauuringuid.
Nagu on täpsustatud vaidlustatud määruse põhjenduses 15, leidsid institutsioonid, et kolmeukseline mudel kuulub mitte
side-by-side
kombineeritud, vaid
bottom-mount
kombineeritud külmik-sügavkülmikute segmenti.
Seega tuleb asuda seisukohale, et institutsioonid põhjendasid piisavalt oma otsust jätta kolmeukselised külmik-sügavkülmikud
välja vaatlusaluse toote määratlusest, tuues välja, et tarbijauuringud olid üksteisele vasturääkivad, kuna sellest tõdemusest
järeldub, et tarbijate arusaama kriteeriumi põhjal ei saanud neist uuringutest teha ümberlükkamatuid järeldusi.
Olles tuvastanud, et tarbijate arusaama kriteeriumi põhjal ei ole võimalik lahendusele jõuda, tegid institutsioonid otsuse
juhtivate uurimisinstituutide ja liigitusasutuste seisukohtade alusel, millest enamik liigitab
side-by-side
-külmikud kambrite sisemise konfiguratsiooni ja mitte uste asetuse põhjal.
Sellise viite puhul on tegemist vaidlustatud määruses vaatlusalusele tootele antud määratluse piisava põhjendamisega.
Seega heidab hageja institutsioonidele põhjendamatult ette, et viimased ei ole selgitanud, miks nad pidasid „selge eraldusjoone”
puudumisel kaheukselise ja kolmeukselise
side-by-side
kombineeritud ehitusega mudeli vahel vajalikuks luua omaenda eristus, tuues välja, et
side-by-side
kombineeritud külmik-sügavkülmiku oluline põhitunnus on kambrite paigutus, lõid institutsioonid selge eraldusjoone
side-by-side
kombineeritud ja kolmeukseliste kombineeritud ehitusega mudelite vahel, ilma et selles osas oleks olnud vaja arendada laiemaid
selgitusi.
Lisaks tuleb meenutada, et põhjendamiskohustuse rikkumise väite puhul on tegemist menetlusnormide rikkumise väitega, mis säärasena
erineb vaidlustatud otsuse põhjenduste ebatäpsust puudutavast väitest, mida tuleb käsitleda vaidlustatud otsuse põhjendatuse
uurimisel (eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Sytraval et Brink’s France, punkt 67; vt selles osas ka Üldkohtu 19. juuni 2009. aasta otsus kohtuasjas T‑48/04: Qualcomm
vs.
komisjon, EKL 2009, lk II‑2029, punkt 179).
Põhjendamiskohustuse täitmiseks peavad institutsioonid seega – nii nagu nad on teinudki – esitama põhjused, miks nad erinevalt
algsest määratlusest, mille ajutisusele osutab muuseas ajutise määruse põhjendus 17, arvasid kolmeukselised mudelid vaatlusaluse
toote määratlusest lõplikult välja, ning seda ilma kohustuseta käsitleda kõnealuse väljajätu põhjendamisel kõiki faktilisi
ja õiguslikke asjaolusid, mida on kaalutud haldusmenetluse käigus.
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et vaidlustatud määruse põhjendus võimaldas vaatlusaluse toote määratluse osas hagejal,
kes oli olnud haldusmenetlusse tihedalt kaasatud ja seetõttu vaatlusaluse toote määratlusega seotud probleemidega tuttav,
mõista ja vaidlustada lõpplahenduse põhjendusi ja Üldkohtul teostada selle üle kohtulikku kontrolli, nagu muu hulgas tuleneb
ka neljanda väite analüüsist.
Seetõttu ei ole hageja argument, et vaatlusaluse toote määratluse muutmine on tingitud „viimase minuti lobist”, mida vaidlustatud
määruse põhjendustes ei mainita, mingil juhul tulemuslik, sest kõigest eelnevast tuleneb, et vaidlustatud määruses on esitatud
õiguslikult piisavalt faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, mis on asjakohased määruses antud hinnangu mõistmiseks.
Kõike eelnevat arvestades tuleb kolmas väide tagasi lükata.
Neljandas väide, et institutsioonid rikkusid õigusnormi vaatlusaluse toote määratlemisel kasutatud meetodi valikul
–       Poolte argumendid
Hageja väidab, et vaatlusaluse toote määratlemisel kasutatud meetod on vastuolus algmääruse artikli 1 lõigetega 1 ja 4, kuna
komisjon ei arvestanud tarbijate arvamust.
Hageja leiab, et erinevused vaatlusaluste külmikute füüsilistes omadustes on nii väikesed, et need ei avalda mõju nende toodete
lõppkasutusele. Samas õigustavad füüsilised erinevused toodete vahel vahetegemist ainult juhul, kui need omavad tähtsust tarbijate
jaoks. Niisiis, kuna erinevused vaatlusaluste külmikute füüsilistes omadustes ei avalda mõju nende lõppkasutusele, ei oleks
institutsioonid tohtinud jätta tähelepanuta, et nende mõju tarbijate arvamusele on vähene. Järelikult tegi nõukogu vea, jättes
kõrvale tõendid, mis puudutavad tarbijate arusaama antud küsimuses.
Hageja märgib selles osas, et komisjon ise leidis oma 17. mai 1988. aasta määruses (EMÜ) nr 1418/88, millega kehtestatakse
ajutine dumpinguvastane tollimaks Jaapanist pärit maatriksprinteritele (EÜT L 130, lk 12), et väikesed erinevused, mis ei
puuduta toodete füüsilisi ja tehnilisi põhiomadusi, peaksid võimaldama välistada toodete sarnasuse ainult juhul, kui nende
erinevuste tulemusel on vaatlusaluste toodete rakendamine või kasutamine, või kliendi arusaam nendest väga erinevad (määruse
nr 1418/88 põhjendus 12). Kuna liidu institutsioonid leidsid, et tarbija arusaama puudutav tõendusmaterjal ei olnud veenev,
siis oleksid nad pidanud jääma vaidlusaluse toote laiema määratluse juurde, mis hõlmaks ka kolmeukselisi külmikuid.
Hageja täpsustab, et ta ei vaidle vastu nõukogu poolt seoses vaatlusaluse toote määratlusega faktilistele asjaoludele antud
hinnangule ja piirdub väitega, et vaatlusaluse toote määratlemisel järgitud meetodi puhul on rikutud õigusnormi.
Nõukogu vaidleb vastu käsitletava väite põhjendatusele.
–       Üldkohtu hinnang
Kõigepealt tuleb märkida, et vaatlusaluse toote määratlus dumpinguvastases uurimises peab aitama välja töötada niisuguste
toodete nimekirja, millele olenevalt olukorrast määratakse dumpinguvastased tollimaksud. Selle tarvis võivad institutsioonid
arvesse võtta erinevaid tegureid, näiteks toodete füüsilised, tehnilised ja keemilised omadused, kasutus, asendatavus, tarbijate
arusaam, turustuskanalid, tootmisprotsess, tootmiskulud, kvaliteet jne.
Praegusel juhul ilmnes kolmanda väite analüüsist, et nõukogu on vaidlustatud määruse põhjenduses 13 välja toonud, et ajast,
mil komisjon menetlust alustas, toimus vaatlusaluse toote uurimine nii füüsiliste ja tehniliste omaduste kui ka tarbijate
arusaama põhjal. Pärast tõendite uurimist ning juhtivate uurimisinstituutide ja liigitusasutuste seisukohtade läbitöötamist,
millest enamik liigitab
side-by-side
-külmikud kambrite sisemise konfiguratsiooni ja mitte uste asetuse põhjal, jõudis nõukogu vaidlustatud määruse põhjenduses 14
järelduseni, et füüsiliste omaduste seisukohast ei saa kolmeukselist mudelit vaadelda
side-by-side
-segmendi osana. Olles seejärel uurinud tarbijate arusaama, leidis nõukogu, et nii hageja kui ühenduse tootmisharu esitasid
omaenda vaateid toetavaid ja „üksteisele vasturääkivaid” tarbijauuringuid, nii et need ei võimaldanud teha konkreetset järeldust
vaatlusaluse toote määratluse osas.
Niisiis tuleb vastupidi hagejale asuda seisukohale, et nõukogu uuris tarbijate arusaama käsitlevaid tõendeid, jõudes siiski
järeldusele, et need tõendid olid vastuolulised ning seetõttu ei olnud need otsustava tähtsusega vaatlusaluse toote määratlemisel.
Hageja väide, et nõukogu ei pööranud tarbijate arusaamale tähelepanu, tuleb seega faktilise paikapidamatuse tõttu tagasi lükata.
Seoses hageja seisukohaga, et füüsilised erinevused õigustavad toodete vahel vahetegemist ainult juhul, kui need omavad tähtsust
tarbijate jaoks, tuleb märkida, et seda seisukohta ei toeta algmäärus ega kohtupraktika. Eespool punktis 138 on välja toodud,
et liidu institutsioonid võivad vaatlusaluse toote määratlemisel arvesse võtta erinevaid tegureid, millel hulgas toodete füüsilised,
tehnilised ja keemilised omadused on olulisel kohal, olemata siiski esmatähtsad. Igal juhul ei saa asuda seisukohale, et erinevused
füüsilistes ja tehnilistes omadustes on olulised ainult siis, kui need kajastuvad tarbijate arusaamas.
Järgmiseks, hageja väite osas, et erinevused vaatlusaluste külmikute füüsilistes ja tehnilistes omadustes on väikesed ja puudutavad
ainult peensusi, piisab kui märkida, et vaidlustatud määrus sellist faktilist hinnangut ei sisalda. Vastupidi, nimetatud määruse
põhjendustest 14 ja 15 ilmneb, et nõukogu omistas külmikute füüsiliste omaduste hindamisel rohkem tähtsust külmikute sisemisele
konfiguratsioonile ja mitte nende uste asetusele, ning tegi seejärel järelduse, et tuvastatud erinevused õigustavad seda,
et kolmeukselist mudelit ei tuleks käsitleda
side-by-side
-külmikute segmenti kuuluvana. Samas ei vaidlusta hageja sõnaselgelt nõukogu poolt faktidele antud hinnangut.
Seega tuleb asuda seisukohale, et hageja argumentatsiooni aluseks olev eeldus, mille kohaselt vaadeldavate toodete füüsiliste
ja tehniliste omaduste põhjal ilmnevad üksnes väikesed erinevused, rajaneb lihtsalt väitel, mille põhjenduseks ei ole esitatud
ühtegi tõendit, mis kinnitaks selle tõelevastavust.
Sel põhjusel tuleb tagasi lükata ka väide, et kuna tarbijate arusaama ei peetud otsustavaks, siis peaks vaatlusaluse toote
määratlus hõlmama ka kolmeukselisi külmikuid.
Eelnevat arvestades tuleb neljas väide tagasi lükata.
Sellest tulenevalt tuleb hagi tervikuna jätta rahuldamata.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud.
Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud vastavalt nõukogu ja LG nõudele välja mõista hagejalt, kes ühtlasi
kannab ise oma kohtukulud.
CECED kannab ise oma kohtukulud.
Kodukorra artikli 87 lõike 4 esimese lõigu alusel kannavad menetlusse astuvad liikmesriigid ja institutsioonid ise oma kohtukulud.
Seega kannavad Itaalia Vabariik ja komisjon ise oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHUS (kuues koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista Euroopa Liidu Nõukogu ja LG Electronics, Inc. kohtukulud välja Whirlpool Europe Srl‑ilt, kes ühtlasi kannab ise oma
kohtukulud.
3.
Itaalia Vabariik, Euroopa Komisjon ja Euroopa kodumasinate tootjate komitee (CECED) kannavad ise oma kohtukulud.
Meij
Vadapalas
Truchot
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 13. septembril 2010 Luxembourgis.
Sisukord
Õiguslik raamistik
Vaidluse taust
1.  Uurimise esemeks olev turg
2.  Menetluse algetapp
3.  Ajutine määrus
4.  Uurimismenetluse hilisem etapp
5.  Lõpliku avalikustamise dokument
6.  Lõplikku avalikustamist käsitlev korrigeeritud dokument
7.  Vaidlustatud määrus
Menetlus ja poolte nõuded
Õiguslik käsitlus
1.  Kodukorra artikli 116 lõike 6 väidetav rikkumine
2.  Tühistamisnõue
Vastuvõetavus
Poolte argumendid
Üldkohtu hinnang
Põhiküsimus
Esimene väide, mille kohaselt kolmeukseliste külmikute „viimasel minutil väljaarvamisel” vaatlusaluse toote määratlusest rikuti
hageja kaitseõigusi
–  Poolte argumendid
–  Üldkohtu hinnang
Teine väide, mille kohaselt ei konsulteeritud liikmesriikidega nõuandekomitee menetluses „piisavalt aegsasti” kolmeukseliste
külmikute väljaarvamise üle vaatlusaluse toote määratlusest
–  Poolte argumendid
–  Üldkohtu hinnang
Kolmas väide, mille kohaselt vaidlusalune määrus ei ole piisavalt põhjendatud osas, mis puudutab vaatlusaluse toote määratlust
–  Poolte argumendid
–  Üldkohtu hinnang
Neljandas väide, et institutsioonid rikkusid õigusnormi vaatlusaluse toote määratlemisel kasutatud meetodi valikul
–  Poolte argumendid
–  Üldkohtu hinnang
Kohtukulud
*
Kohtumenetluse keel: inglise.