CELEX: 62002TJ0256
Ierēdņi
Prasība par zaudējumu atlīdzību

1.
Ierēdņi ─ Prasība ─ Prasība par zaudējumu atlīdzību ─ Lūgums atcelt pirmstiesas lēmumu, ar ko noraidīts lūgums par zaudējumu
atlīdzību ─ Lūgums, kas nav atsevišķs salīdzinājumā ar prasījumiem par kompensāciju
(Civildienesta noteikumu 90. un 91. pants)
2.
Ierēdņi ─ Iestāžu ārpuslīgumiskā atbildība ─ Nosacījumi ─ Administrācijas izdarīts pārkāpums ─ Kaitējums
─ Cēloņsakarība ─ Kumulatīvi nosacījumi
3.
Ierēdņi ─ Iestāžu ārpuslīgumiskā atbildība ─ Pamatatlīdzības kompensācija saskaņā ar Civildienesta noteikumiem ─ Prasība par
papildu kompensāciju saskaņā ar Kopienu tiesībām
─ Pieļaujamība ─ Nosacījumi
(Civildienesta noteikumu 73. pants)
4.
Ierēdņi ─ Sociālais nodrošinājums ─ Nelaimes gadījumu un arodslimību apdrošināšana
─ Invaliditāte ─ Jēdziens ─ Nespēja turpināt saglabāt normālu aktīvu dzīvesveidu ─ Nespēja emocionālajā sfērā ─ Iekļaušana
(Civildienesta noteikumu 73. pants)
5.
Tiesvedība ─ Pieteikums par lietas ierosināšanu ─ Formas prasības ─ Kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem
(Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkts)
6.
Ierēdņi ─ Prasība ─ Pamati ─ Pilnvaru nepareiza izmantošana ─ Jēdziens
1.     Iestādes lēmums noraidīt prasību par zaudējumu atlīdzību veido neatņemamu sastāvdaļu administratīvajā procesā pirms Pirmās
instances tiesā iesniegtās prasības par atbildības noteikšanu un, tātad pret to vērstie prasījumi to atcelt nevar tikt izvērtēti
atsevišķi salīdzinājumā ar prasījumiem par kompensāciju. Vienīgās sekas aktam, kurā ir minēta iestādes nostāja pirmstiesas
stadijā, ir ļaut [tai] pusei, kurai nodarīts kaitējums, iesniegt prasību par zaudējumu atlīdzību Pirmās instances tiesā.
(skat. 47. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1997. gada 18. decembris, T‑90/95
Gill
/Komisija,
Recueil FP
, I‑A‑471. un II‑1231. lpp., 45. punkts; Pirmās instances tiesa, 2001. gada 6. marts, T‑77/99
Ojha
/Komisija,
Recueil FP
, I‑A‑61. un II‑293. lpp., 68. punkts; Pirmās instances tiesa, 2002. gada 5. decembris, T‑209/99
Hoyer/
Komisija,
Recueil FP
, I‑A‑243. un II‑1211. lpp., 32. punkts.
2.     Ierēdņa celtās prasības par zaudējumu atlīdzību ietvaros Kopienas atbildības iestāšanās ir atkarīga no nosacījumu kopuma par
iestādēm pārmestās rīcības prettiesiskumu, zaudējuma esamību un cēloņskarības pastāvēšanu starp [attiecīgo] rīcību un minēto
zaudējumu; pierādījums par šo nosacījumu kopuma pastāvēšanu ir saistošs prasītājam. Iepriekš minētie trīs Kopienas atbildības
iestāšanās nosacījumi ir kumulatīvi, kas nozīmē to, ka, ja [kaut] viens no tiem nav izpildīts, nevar iestāties Kopienas atbildība.
(skat. 49. un 50. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1994. gada 1. jūnijs, C‑136/92 P Komisija/
Brazzelli Lualdi
u.c.,
Recueil
, I‑1981. lpp., 42. punkts; Tiesa, 1999. gada 9. septembris, C‑257/98 P
Lucaccioni
/Komisija,
Recueil
, I‑5251. lpp., 14. punkts; Pirmās instances tiesa, 1998. gada 26. maijs, T‑205/96
Bieber
/Parlaments,
Recueil FP
, I‑A‑231. un II‑723. lpp., 48. punkts; Pirmās instances tiesa, 1998. gada 14. maijs, T‑165/95
Lucaccioni
/Komisija,
Recueil FP
, I‑A‑203. un II‑627. lpp., 57. punkts.
3.     Ierēdņi ir tiesīgi pieprasīt kompensāciju papildu saņemtajiem pabalstiem saskaņā ar Civildienesta noteikumu 73. pantu, ja
iestāde ir atbildīga par nelaimes gadījumu vai arodslimību atbilstoši Kopienu tiesībām un Civildienesta noteikumos noteiktie
pabalsti nav pietiekami, lai pilnībā atlīdzinātu nodarīto kaitējumu. Savukārt, pamatatlīdzība nevar novest pie dubultas atlīdzības
par nodarīto kaitējumu. Šajā nozīmē abas atlīdzības sistēmas nav neatkarīgas.
(skat. 53. punktu)
Atsauces: Tiesa, 1986. gada 8. oktobris, 169/83 un 136/84
Leussink
u.c./Komisija,
Recueil
, 2801. lpp., 10.–14. punkts; Tiesa, 1999. gada 9. septembris,
Lucaccioni
/Komisija, minēts iepriekš, 19.–22. punkts.
4.     Civildienesta noteikumu 73. pantā minētais invaliditātes jēdziens aptver nespēju turpināt saglabāt normālu aktīvu dzīvesveidu,
tai skaitā emocionālajā sfērā. No tā izriet, ka nekas neattur iestādes nozīmēto mediķi vai medicīnas komisiju procedūras,
kuras mērķis ir arodslimības atzīšana, ietvaros ņemt vērā morālo kaitējumu, kas ierēdnim nodarīts profesionālās darbības veikšanas
gadījumā, ja šī kaitējuma rezultātā tas ir kļuvis par nepiemērotu normālam aktīvam dzīvesveidam.
(skat. 84. punktu)
5.     Saskaņā ar Pirmās instances tiesas Reglamenta 44. panta 1. punktu pieteikumā par lietas ierosināšanu ir jābūt ietvertam izvirzīto
pamatu kopsavilkumam. Šai norādei ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai, lai atbildētājs varētu sagatavot savu aizstāvību
un, lai, vajadzības gadījumā, Pirmās instances tiesa varētu lemt par prasību, nepastāvot citai informācijai tās atbalstam.
Prasības pieteikumā jāizskaidro no kā sastāv pamats, uz kuru ir balstīta prasība, jo tikai tā abstrakts formulējums neatbilst
Reglamenta prasībām.
(skat. 112. punktu)
Atsauces: Pirmās instances tiesa, 1995. gada 12. janvāris, T‑102/92
Viho
/Komisija,
Recueil
, II‑17. lpp., 68. punkts; Pirmās instances tiesa, 1998. gada 14. maijs, T‑352/94
Mooch Domsjö
/Komisija,
Recueil
, II‑1989. lpp., 333. punkts.
6.     Jēdzienam pilnvaru nepareiza izmantošana ir precīzs saturs un tas atsaucas uz faktu, ka administratīva iestāde ir izmantojusi
savas pilnvaras citam, nevis tam mērķim, dēļ kura tai tās piešķīra. Lēmums ir pieņemts nepareizi izmantojot pilnvaras, ja
tajā, pamatojoties uz objektīvām, atbilstīgām un saskanīgām pazīmēm, izrādās, ka tas ir pieņemts, lai sasniegtu citus mērķus,
nevis tos, uz kuriem iepriekš norādīts.
(skat. 115. punktu)
Atsauces: Tiesa, 2003. gada 5. jūnijs, C‑121/01 P
O’Hannrachain
/Parlaments,
Recueil
, I‑5553. lpp., 46. punkts; Pirmās instances tiesa, 1997. gada 12. jūnijs, T‑104/96
Krämer
/Komisija,
Recueil FP
, I‑A‑151. un II‑463 lpp., 67. punkts.