CELEX: 62008FJ0016
Közszolgálat
Tisztviselők

Tisztviselők – Előléptetés – A pályázónak az érdempontokat adó határozattal szembeni panasza
(Személyzeti szabályzat, 25. cikk, második bekezdés, 43. és 90. cikk, (2) bekezdés)
A kinevezésre jogosult hatóság megsérti az adminisztrációt terhelő indokolási kötelezettséget, ha az érdempontokat adó határozatát
csupán a címzett által benyújtott panaszt kifejezetten elutasító határozatában indokolja, a személyzeti szabályzat 90. cikkének
(2) bekezdésében előírt négyhónapos határidő lejártát követően, és azután, hogy az érdekelt keresetet indított a panaszt elutasító
hallgatólagos határozat ellen.
E megállapítást azon érvelés sem kérdőjelezi meg, amely szerint nem volt szükség az érdempontokat adó határozat indokolására,
mivel azt a címzett által ismert körülmények között hozták, így a címzett rendelkezett indokoláskezdeménnyel. Az érdempontok
adásának évenkénti rendszeressége ugyanis azt feltételezi, hogy az adminisztráció minden évben újabb határozatot hoz az érdempontok
adására vonatkozóan, amely kizárólag az érintett tisztviselő által a referencia‑időszakban nyújtott teljesítményen alapul.
Emellett az a körülmény, hogy az érintett által benyújtott panasz tartalma bizonyítja, hogy az érintett érti az értékelési
rendszert, nem jelenti azt, hogy megismerhette a pontokat adó határozat meghozatalához vezető okokat.
Az indokolás ilyen hiányát nem kérdőjelezi meg azon ítélkezési gyakorlat sem, amely szerint az egyébként megalapozott határozat
indokolása közlésének elkésettsége esetén nincs helye a határozat megsemmisítésének, mivel a megsemmisítés esetén az adminisztráció
nem tehetne mást, mint hogy azonos indokolással újabb határozatot hoz, és a felperesnek ebből semmi haszna sem származna.
Ha ugyanis a felperes az adminisztráció határozatának megalapozottságát vitatja, nem zárható ki, hogy az említett határozat
megsemmisítése folytán, annak visszamenőleges eltűnése, majd az azt követő felülvizsgálat után a felperesre vonatkozóan eltérő
határozatot hozzanak.
(lásd a 25. és 29–34. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 195/80. sz., Michel kontra Parlament ügyben 1981. november 26‑án hozott ítéletének (EBHT 1981., 2861. o.) 22. pontja;
C‑343/87. sz., Culin kontra Bizottság ügyben 1990. február 7‑én hozott ítéletének (EBHT 1990., I‑225. o.) 15. pontja; C‑150/03. P. sz.,
Hectors kontra Parlament ügyben 2004. szeptember 23‑án hozott ítéletének (EBHT 2004., I‑8691. o.) 50. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑52/90. sz., Volger kontra Parlament ügyben 1992. február 12‑én hozott ítéletének (EBHT 1992., II‑121. o.)
40. és 41. pontja; T‑86/98. sz., Gouloussis kontra Bizottság ügyben 2000. január 26‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2000.,
I‑A‑5. o. és II‑23. o.); T‑117/01. sz., Roman Parra kontra Bizottság ügyben 2002. február 20‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2002.,
I‑A‑27. o. és II‑121. o.) 32. pontja; T‑281/01. sz., Huygens kontra Bizottság ügyben 2004. július 6‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2004.,
I‑A‑203. o. és II‑903. o.) 109. pontja; T‑132/03. sz., Casini kontra Bizottság ügyben 2005. szeptember 15‑én hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ I‑A‑253. o. és II‑1169. o.) 31. pontja, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat;
a Közszolgálati Törvényszék F‑81/07. sz., Barbin kontra Parlament ügyben 2008. október 8‑án hozott ítéletének 28 pontja (az
EBHT‑KSZ I‑A‑1‑0000 és II‑A‑1‑0000. o.).