CELEX: 62002CJ0420
Valsts pienākumu neizpilde
Pretlikumīga atkritumu noglabāšana "Péra Galini"izgāztuvē
Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem, kuru grozījusi Direktīva 91/156//EEK
4. un 9. pants

Ar prasības pieteikumu Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumu,
kas ir noglabāti “Péra Galini” izgāztuvē, Heraklionas prefektūras (Grieķija) teritoriālajā apgabalā, reģenerāciju vai apglabāšanu,
neapdraudot cilvēku veselību un ūdeni, gaisu, augsni, kā arī augus un dzīvniekus, neradot neērtības trokšņa vai smakas dēļ
un piešķirot atļauju šī objekta ekspluatācijai, kurā nav iekļautas nepieciešamās ziņas, Grieķijas Republika nav izpildījusi
pienākumus, kurus tai uzliek 4. un 9. pants Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīvā 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194,
39. lpp.), ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK (OV L 78, 32. lpp., turpmāk tekstā – “Direktīva”).

Atbilstošās tiesību normas
Direktīvas 4. pants paredz:
“Dalībvalstis paredz vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumu reģenerāciju vai apglabāšanu, neapdraudot cilvēka veselību
un neizmantojot metodes vai darbības, kas varētu radīt kaitējumu videi, un jo īpaši:
–        neapdraudot ūdeņus, gaisu, augsni, augus un dzīvniekus,
–        neradot traucējošus trokšņus un smakas,
–        neradot negatīvu ietekmi uz lauku vidi un īpaši aizsargājamām teritorijām.
Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai aizliegtu atkritumu izmešanu, izgāšanu un nekontrolētu apglabāšanu.”
Direktīvas 9. pants nosaka:
“Lai īstenotu 4., 5. un 7. pantu, jebkuram uzņēmumam, kas nodarbojas ar II A pielikumā minētajām darbībām, jāsaņem 6. pantā
minētās kompetentās iestādes atļauja.
Šāda atļauja attiecas uz:
–        atkritumu veidiem un daudzumiem,
–        tehniskajām prasībām,
–        vajadzīgajiem drošības pasākumiem,
–        apglabāšanas vietu,
–        apstrādes metodi.
Atļaujas var piešķirt uz noteiktu laika posmu, tās var būt atjaunojamas, tajās var paredzēt nosacījumus un pienākumus vai,
ja iecerētā apglabāšanas metode no vides aizsardzības viedokļa nav pieņemama, atļauju var nepiešķirt.”

Pirmstiesas procedūra
Pēc petīciju saņemšanas Eiropas Parlamentā par pretlikumīgu atkritumu noglabāšanu “Péra Galini” izgāztuvē, Heraklionas prefektūras
teritoriālajā apgabalā, 2000. gada 23. februārī Komisija pieprasīja Grieķijas valdībai ziņas par attiecīgā objekta ekspluatācijas
nosacījumiem un šī apgabala atkritumu apsaimniekošanas plāna izpildi.
Grieķijas iestādes 2000. gada 10. maija atbildē atsaucās uz “XYTA” veida atkritumu izgāztuvju būvniecības projektu realizāciju
minētā apgabala dažādās zonās. Tās norādīja, ka šāds projekts pastāv attiecībā uz “Péra Galini” un tā atrašanās vieta ir apstiprināta
ar 1995. gada marta lēmumu. Tās precizēja, ka ministrijas lēmums par šī projekta vides nosacījumiem vēl nav pieņemts.
2000. gada maijā Komisija uzzināja par Heraklionas pirmās instances tiesas 1998. gada 22. decembra lēmumu, kas, konstatējot
objekta pretlikumīgu ekspluatāciju un tās radītu apdraudējumu videi un cilvēkiem, uzlika pienākumu apturēt atkritumu noglabāšanu
“Péra Galini” izgāztuvē.
Tikšanās laikā, kas notika 2000. gada 13. un 14. decembrī, Grieķijas iestādes paziņoja Komisijai, ka atkritumu apsaimniekošanas
plāns Heraklionas apgabalā vēl nav pieņemts un jaunā objekta, kas atrodas “Péra Galini”, ietekmes uz vidi novērtējums vēl
nav pabeigts.
2001. gada 20. marta vēstulē tās paziņoja Komisijai par atkritumu apsaimniekošanas Krētas reģionā plāna pirmās fāzes pabeigšanu.
Tās arī atsaucās uz ekspertīzi par “Péra Galini” esošā objekta ekspluatācijas nosacījumiem. Tās piebilda, ka šī vieta ir piemērota
jauna atkritumu apsaimniekošanas objekta būvniecībai.
Uzskatot, ka Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 4. un 9. pants, Komisija 2001. gada
24. aprīļa vēstulē brīdināja šo dalībvalsti un lūdza tai sniegt paskaidrojumus.
2001. gada 16. novembra atbildē Grieķijas iestādes paziņoja Komisijai, ka Krētas reģiona padome 2001. gada 16. jūlijā ir apstiprinājusi
atkritumu apsaimniekošanas Krētas reģionā plāna izpēti. Tās uzskatīja, ka šī plāna realizācija, apstiprinot “Péra Galini”
rehabilitācijas plānu, pilnībā nodrošinās problēmas atrisināšanu. Papildus tās norādīja dažādus pasākumus, kas ir veikti šajā
vietā, lai ierobežotu negatīvās sekas uz vidi un draudus cilvēku veselībai. Proti, tika izveidots žogs un diennakts apsardzes
sistēma, radīta ugunsdrošības zona, tika uzbūvēts asfaltēts piebraucamais ceļš, lai samazinātu putekļus, un lietusūdens noteku
bedre ar tecējuma kontroli un ūdens pārstrādi uz vietas, kā arī vieta tika pārklāta ar smiltīm. Turklāt, saskaņā ar Grieķijas
iestāžu teikto, reģiona klintis ir ūdensnecaurlaidīgas.
Uzskatot, ka iepriekš minētie pasākumi ir nepietiekami, Komisija 2001. gada 21. decembrī izdeva argumentētu atzinumu, kurā
aicināja šo dalībvalsti veikt vajadzīgos pasākumus, lai panāktu atbilstību argumentētajam atzinumam divu mēnešu laikā no tā
paziņošanas dienas.
2002. gada 17. aprīļa un 7. jūnija atbildēs Grieķijas iestādes no jauna atsaucās uz atkritumu apsaimniekošanas Krētas reģionā
ietvarplāna pabeigšanu, kurā ietilpst plāns Heraklionas prefektūrai, un vēlreiz minēja pasākumus, kas ir veikti “Péra Galini”
izgāztuvē. Tās precizēja, ka pētniecības darbi, kas tiek veikti Krētas reģionā par atkritumu apsaimniekošanu, ir jāpabeidz
2002. gada jūlijā, lai projektus varētu finansēt tajā pašā gadā. Plāns paredz “Péra Galini” izveidot un ekspluatēt modernas
“XYTA” iekārtas, kas atbilst Heraklionas, Retimonas [
Rethymnon
] un Lasiti [
Lassithi
] prefektūras vajadzībām.
Uzskatot, ka situācija joprojām nav apmierinoša, Komisija nolēma iesniegt šo prasību.

Par prasību

Par pirmo iebildumu par Direktīvas 4. panta pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Komisija norāda, ka saskaņā ar kompetento iestāžu veikto pārbaudi 1998. gada 11. februārī “Péra Galini” izgāztuves ekspluatācija
rada piesārņojumu videi un apdraud iedzīvotāju veselību.
Tā konstatē, ka Grieķijas iestādes atbildēs uz brīdinājuma vēstuli un argumentēto atzinumu atzīst, ka izgāztuves ekspluatācija
nav pārtraukta. Tā uzskata, ka pasākumi, kas ir veikti attiecīgajā vietā, ir nepietiekami, lai nodrošinātu normālu izgāztuves
darbību un novērstu visa veida draudus dabas videi un cilvēkiem Direktīvas 4. panta nozīmē. Pēc tās domām, notekūdeņu bedru
būvniecībai ir jānotiek kopā ar hidroloģisko izpēti un ziņām par augsnes ūdensnecaurlaidību. Turklāt nav paredzēts neviens
pasākums augsnes un pazemes ūdeņu piesārņojuma novēršanai, kā, piemēram, ģeoloģiskās izolācijas sienas būvniecība, jaunas
notekūdeņu un ūdensnecaurlaidības sistēmas izveidošana, periodiskas pārbaudes uz vietas, ūdens kvalitātes pārbaude vai dabiskās
gāzes savākšana un apsaimniekošana.
Papildus Komisija norāda, ka saskaņā ar apskates ziņojumu, ko Heraklionas prefektūras administrācijas Veselības direkcija
sagatavojusi 2002. gada 23. janvārī, atkritumu noplūdes ūdeņi netiek aizturēti, un tie ietek strautā un vēlāk – jūrā. Attiecībā
uz klinšu ūdensnecaurlaidību – tā nav noteikta, un tā nav pieminama, lai pamatotu pasākumu augsnes un pazemes ūdeņu piesārņojuma
novēršanai neesamību. Visbeidzot, reģionālā atkritumu apsaimniekošanas plāna pasākumi, kas ir paredzēti, lai atrisinātu atkritumu
apsaimniekošanas problēmu Krētā, atrodas tikai izpētes stadijā.
Pastāvot šādiem apstākļiem, Komisija uzskata, ka, tā kā “Péra Galini” izgāztuve tiek izmantota kopš 1994. gada un tā darbojas
līdz pat šim brīdim, Grieķijas Republika ir pārkāpusi diskrecionārās varas, kuru tai piešķir Direktīvas 4. pants, robežas.
Grieķijas valdība apgalvo, ka tā nav pārkāpusi diskrecionārās varas, kuru Direktīvas 4. pants piešķir dalībvalstīm, robežas.
Tā uzskata, ka, ņemot vērā pasākumus, kas ir veikti “Péra Galini” izgāztuvē, pašreizējā izgāztuves darbība neapdraud cilvēku
veselību un vidi.
Šajā sakarā tā norāda sekojošo:
–        jaunā atkritumu apsaimniekošanas plāna ietvaros attiecīgajā vietā tiek veikta rehabilitācijas izpēte;
–        ir pabeigta atkritumu apsaimniekošanas Krētas reģionā plāna otrā fāze;
–        minētajam plānam un investīciju un iesaiņojuma materiālu otrreizējas pārstrādes sistēmas programmai, ko ir apstiprinājusi
Vides ministrija, ir jāsāk darboties 2004. gada laikā;
–        2003. gadā bija jāiesniedz pieteikums struktūrfondu konkursam, lai finansētu “XYTA” centrāli un “Péra Galini” izgāztuves rehabilitāciju.
Attiecībā uz 2002. gada janvāra ziņojumu, uz kuru atsaucas Komisija, Grieķijas valdība norāda, ka tas tika sagatavots pēc
apskates, kas tika veikta laikā, kad bija īpaši smagi apstākļi ilgstošu lietu dēļ. No otras puses, Grieķijas iestādes norāda,
ka no ziņojuma, kas ir sagatavots 2003. gada 12. martā, izriet, ka, izņemot izņēmuma gadījumus, notekūdeņi ietek trīs ūdensnecaurlaidīgās
cisternās un tiek pārstrādāti uz vietas. Turklāt ietekmes uz vidi novērtējums attiecībā uz “Péra Galini” izgāztuves rehabilitāciju
2003. gada 10. februārī tika iesniegts apstiprināšanai, kas bija paredzēta 2003. gada aprīlī. Attiecībā uz reģiona klints
ūdensnecaurlaidību – to apliecina ģeoloģijas analīze, kas tika veikta sakarā ar atkritumu apsaimniekošanas plāna realizāciju. Grieķijas
iestādes arī norāda, ka ūdens kvalitātes mērījumi, kurus ir veikuši kompetentie dienesti, nenorāda uz pieļaujamo robežu pārsniegšanu.
Tiesas vērtējums
Sākotnēji ir jāatgādina, ka, lai arī Direktīvas 4. panta pirmā daļa neprecizē konkrētus pasākumus, kas ir jāveic, lai nodrošinātu
atkritumu apglabāšanu, neapdraudot cilvēka veselību un neradot kaitējumu videi, tomēr tā saista dalībvalstis attiecībā uz
sasniedzamo mērķi, piešķirot dalībvalstīm diskrecionāro varu, novērtējot šādu pasākumu nepieciešamību (1999. gada 9. novembra
spriedums lietā C‑365/97 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑7773. lpp., 67. punkts).
Līdz ar to principā nav iespējams no faktiskās situācijas neatbilstības Direktīvas 4. panta pirmajā daļa noteiktajiem mērķiem
tieši secināt, ka attiecīgā dalībvalsts nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek šī norma, proti – veikt vajadzīgos pasākumus,
lai nodrošinātu atkritumu apglabāšanu, neapdraudot cilvēku veselību un neradot kaitējumu videi. Tomēr šādas faktiskās situācijas
turpināšanās, jo īpaši tad, kad tā rada nozīmīgu vides pasliktināšanos ilgstošā laika posmā, neiejaucoties kompetentajām iestādēm,
var norādīt uz to, ka dalībvalstis ir pārkāpušas diskrecionārās varas, kuru tai piešķir šī norma, robežas (iepriekš minētais
spriedums lietā Komisija/Itālija, 68. punkts).
Līdzīgi ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru valsts pienākumu neizpilde ir jāvērtē, aplūkojot situāciju attiecīgajā
dalībvalstī, kāda tā ir laika posma, kas noteikts argumentētajā atzinumā, beigās un Tiesa neņem vērā izmaiņas, kas ir notikušas
vēlāk (skat. jo īpaši 2002. gada 24. oktobra spriedumu lietā C‑455/00 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑9231. lpp., 21. punkts, un 2003. gada 2. oktobra spriedumu lietā C‑348/02 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑11653, 7. punkts).
Līdz ar to ir jāaplūko, vai Komisija juridiski pareizi ir konstatējusi, ka pēc termiņa, kas noteikts argumentētajā atzinumā,
Grieķijas Republika nav ilgstošu laika posmu veikusi vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumu reģenerāciju vai apglabāšanu,
neapdraudot cilvēku veselību un neizmantojot metodes vai darbības, kas varētu radīt kaitējumu videi.
Šajā sakarā ir jāpiezīmē, ka Grieķijas valdība neapstrīd atkritumu, kas apdraud cilvēku veselību un var radīt kaitējumu videi,
atrašanos “Péra Galini” izgāztuvē.
Papildus ir jāpiezīmē, ka jau kopš 1998. gadā šajā vietā veiktās pārbaudes secinājumi norāda, ka izgāztuves “Péra Galini”
ekspluatācija rada vides piesārņojumu un apdraud iedzīvotāju veselību.
Šajā pašā gadā Heraklionas pirmās instances tiesas spriedums, kas konstatēja objekta pretlikumīgu ekspluatāciju un aizliedza
atkritumu noglabāšanu “Péra Galini” izgāztuvē, apliecināja draudus videi un cilvēku veselībai.
Turklāt no 2002. gada 23. janvāra apskates ziņojuma izriet, ka par spīti Grieķijas iestāžu veiktajiem pasākumiem atkritumu
noplūdes ūdeņus neaiztur aizsardzības siena, kas ir uzbūvēta šādam nolūkam, un tie ietek strautā un vēlāk jūrā.
Šo konstatējumu nemaina apstāklis, ka šī apskate tika veikta liela nokrišņu daudzuma laikā. Līdzīgi Grieķijas valdība nevar
pamatot savus argumentus ar ziņojumā, kas sagatavots pēc 2003. gada 12. marta apskates, izklāstītajiem secinājumiem, jo tā
ir veikta pēc termiņa, kas noteikts argumentētajā atzinumā, proti – 2002. gada 20. februārī.
Attiecībā uz plāniem un pētījumiem, kuru mērķis ir uzlabot atkritumu apsaimniekošanu Krētas reģionā un uz kuriem atsaucas
Grieķijas valdība, ir jākonstatē, ka tie nav uzskatami par vajadzīgajiem pasākumiem, lai nodrošinātu atkritumu “Péra Galini”
izgāztuvē reģenerāciju vai apglabāšanu, neapdraudot cilvēku veselību un neizmantojot metodes vai darbības, kas varētu radīt
kaitējumu videi.
No otras puses, tie nesniedz nekādu informāciju, lai noteiktu datumu, kurā atkritumu, kas atrodas attiecīgajā vietā, reģenerācijas
vai apglabāšanas darbības tiks veiktas, ja tās vispār notiks. Gluži pretēji, tie pierāda, ka termiņā, kas noteikts argumentētajā
atzinumā, šīs darbības netika veiktas.
Turklāt, kā to apgalvo ģenerāladvokāts savu secinājumu 16. punktā, šādu plānu un pētījumu pastāvēšana pati par sevi norāda,
ka Grieķijas iestādes atzīst draudus, kurus rada “Péra Galini” izgāztuve cilvēku veselībai un videi.
Līdz ar to Komisija ir juridiski pareizi pierādījusi, ka Grieķijas iestādes nav ilgstošu laika posmu veikušas vajadzīgos pasākumus,
lai nodrošinātu atkritumu, kas ir apglabāti “Péra Galini”, reģenerāciju vai apglabāšanu, neapdraudot cilvēku veselību un neizmantojot
metodes vai darbības, kas varētu radīt kaitējumu videi.
Līdz ar to pirmais iebildums par Direktīvas 4. panta pārkāpumu ir pamatots.

Par otro iebildumu par Direktīvas 9. panta pārkāpumu
Otrajā iebildumā Komisija lūdz Tiesu konstatēt, ka, piešķirot atļauju “Péra Galini” izgāztuves ekspluatācijai, kurā nav iekļautas
nepieciešamās ziņas, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek Direktīvas 9. pants.
Komisija norāda, ka “Péra Galini” izgāztuve darbojas, neievērojot prasības, ko paredz Grieķijas spēkā esošā likumdošana. Pastāvot
šādiem apstākļiem, Komisija uzskata, ka
a fortiori
nav apstrīdams, ka minētā izgāztuve darbojas bez atļaujas, kas atbilst Direktīvas 9. pantam.
Grieķijas valdība neapstrīd šo apgalvojumu. Līdz ar to un nepastāvot pretēja rakstura informācijai, kuru uzrādītu Grieķijas
valdība, ir jākonstatē, ka Komisijas otrais iebildums par Direktīvas 9. panta pārkāpumu ir pamatots.
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, ir jākonstatē, ka, neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumu, kas ir noglabāti
“Péra Galini” izgāztuvē, Heraklionas prefektūras teritoriālajā apgabalā, reģenerāciju vai apglabāšanu, neapdraudot cilvēku
veselību un ūdeni, gaisu, augsni, kā arī augus un dzīvniekus, neradot neērtības trokšņa vai smakas dēļ un piešķirot atļauju
šī objekta ekspluatācijai, kurā nav iekļautas nepieciešamās ziņas, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai
uzliek Direktīvas 4. un 9. pants.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanas
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Grieķijas
Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un spriedums Grieķijai ir nelabvēlīgs, tad tai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
neveicot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atkritumu, kas ir noglabāti “Péra Galini” izgāztuvē, Heraklionas prefektūras
teritoriālajā apgabalā, reģenerāciju vai apglabāšanu, neapdraudot cilvēku veselību un ūdeni, gaisu, augsni, kā arī augus un
dzīvniekus, neradot neērtības trokšņa vai smakas dēļ un piešķirot atļauju šī objekta ekspluatācijai, kurā nav iekļautas nepieciešamās
ziņas, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kurus tai uzliek 4. un 9. pants Padomes 1975. gada Direktīvā 75/442/EEK
par atkritumiem, ko groza Padomes 1991. gada 18. marta Direktīva 91/156/EEK;
2)
Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda − grieķu.