CELEX: 62009CJ0058
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Daň z pridanej hodnoty
Smernica 2006/112/ES
Článok 135 ods. 1 písm. i)
Oslobodenie stávkovej činnosti, lotérií a iných foriem hazardných alebo peňažných hier
Podmienky a obmedzenia
Voľná úvaha členských štátov

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 135 ods. 1 písm. i) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra
2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (Ú. v. EÚ L 347, s. 1).
Tento návrh bol predložený v konaní medzi spoločnosťou Leo-Libera GmbH (ďalej len „Leo-Libera“) a Finanzamt Buchholz in der
Nordheide (nemecký daňový úrad, ďalej len „Finanzamt“) vo veci zaplatenia dane z pridanej hodnoty (ďalej len „DPH“) z príjmu
pochádzajúceho z organizácie hazardných hier prostredníctvom hracích automatov.

Právny rámec

Právna úprava Únie
Článok 131 smernice 2006/112 stanovuje:
„Oslobodenia od dane ustanovené v kapitolách 2 až 9 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia Spoločenstva
a v súlade s podmienkami, ktoré členské štáty stanovia na účely zabezpečenia správneho a jednoznačného uplatňovania tohto
oslobodenia od dane a na účely predchádzania akýmkoľvek možným daňovým únikom, vyhýbaniu sa dani alebo zneužitiu dane.“
Článok 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 stanovuje:
„1.      Členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie:
…
i)      stávky, lotérie a iné formy hazardných alebo peňažných hier, na ktoré sa vzťahujú podmienky a obmedzenia stanovené jednotlivými
členskými štátmi.“
Pre nadobudnutím účinnosti smernice 2006/112 bol relevantným ustanovením práva Spoločenstva článok 13 B písm. f) Šiestej smernice
Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém
dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (Ú. v. ES L 145, s. 1; Mim. vyd. 09/001, s. 23, ďalej len „šiesta
smernica“). Článok 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 a článok 13 B písm. f) šiestej smernice znejú rovnako.

Vnútroštátna právna úprava
Podľa § 1 ods. 1 prvej vety zákona o dani z obratu (Umsatzsteuergesetz 2005, BGBl. 2005 I, s. 386, ďalej len „UStG“), v znení
platnom pre konanie vo veci samej, podliehajú DPH „dodávky tovaru a iné poskytnutia služieb uskutočnené podnikateľom na vnútroštátnom
území v rámci jeho podnikania a za protihodnotu“.
Do 5. mája 2006 § 4 bod 9 písm. b) tohto zákona stanovoval, že z transakcií uvedených v § 1 ods. 1 bode 1 boli od DPH oslobodené
tieto transakcie:
„transakcie patriace do pôsobnosti zákona o dostihových stávkach a lotériách, ako aj transakcie uskutočnené pri prevádzkovaní
verejných kasín, ktoré majú povolenie. Oslobodené nie sú transakcie, na ktoré sa vzťahuje zákon o dostihových stávkach a lotériách,
ktoré sú oslobodené od dane z lotérií a stávkovej dane alebo z ktorých sa táto daň nevyberá“.
Po vyhlásení rozsudku zo 17. februára 2005, Linneweber a Akritidis (C‑453/02 a C‑462/02, Zb. s. I‑1131), bol § 4 bod 9 písm. b)
Umsatzsteuergesetz 2005 [Gesetz zur Eindämmung missbräuchlicher Steuergestaltungen (ďalej len „StEindämmG“) z 28. apríla 2006
(BGBl. 2006 I, s. 1095)] zmenený s účinnosťou od 6. mája 2006. Od DPH sú teraz oslobodené:
„transakcie patriace do pôsobnosti zákona o dostihových stávkach a lotériách. Oslobodené nie sú transakcie, na ktoré sa vzťahuje
zákon o dostihových stávkach a lotériách, ktoré sú oslobodené od stávkovej dane a od dane z lotérií alebo z ktorých sa táto
daň nevyberá“.
Na základe spoločného uplatňovania UStG a zákona o dostihových stávkach a lotériách [Rennwett- und Lotteriegesetz (ďalej len
„RennwLottG“)] sú od DPH oslobodené stávky na verejné dostihové preteky („dostihové stávky“), stávky s fixným kurzom (stávky
typu „oddset“), lotérie a zlosovania.

Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Spoločnosť Leo-Libera prevádzkuje herňu s hracími automatmi. Vo svojom daňovom priznaní k DPH za mesiac január 2007 uviedla
príslušné transakcie. Po tom, ako Finanzamt rozhodol o stanovení preddavku na daň, podala sťažnosť s tvrdením, že uvedené
transakcie sú oslobodené od DPH. Zastávala názor, že zmena článku § 4 bodu 9 písm. b) Umsatzsteuergesetz 2005, ktorú priniesol
StEindämmG, bola v rozpore s právom Spoločenstva.
Finanzamt jej sťažnosť zamietol ako nedôvodnú. Spoločnosť Leo‑Libera podala žalobu na Finanzgericht. Tento súd jej žalobu
zamietol s odôvodnením, že dotknuté transakcie nie sú oslobodené od DPH podľa § 4 bodu 9 písm. b) UStG. Podľa tohto ustanovenia
sú oslobodené výlučne transakcie, na ktoré sa vzťahuje RennwLottG. Transakcie týkajúce sa hracích automatov nepatria do kategórie
oslobodených transakcií. Finanzgericht dodal, že článok 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 umožňuje členským štátom, aby
stanovili výnimky z oslobodenia od dane.
Na podporu svojho opravného prostriedku „revision“ podaného na Bundesfinanzhof spoločnosť Leo‑Libera tvrdila, že podľa článku
135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 nemôže členský štát oslobodiť od DPH výlučne stávky a lotérie, ale musí od tejto dane
oslobodiť aj „iné formy hazardných alebo peňažných hier“. Je nesporné, že vnútroštátni zákonodarcovia môžu stanoviť podmienky
a obmedzenia v súvislosti s týmto oslobodením. Nie sú však oprávnení všeobecne zdaňovať „iné formy hazardných a peňažných
hier“. Keďže podľa nemeckej právnej úpravy podlieha DPH približne 63 % všetkých transakcií pochádzajúcich z hazardných hier,
ktoré sa hrajú na nemeckom území, len malá časť hier je oslobodená od dane podľa smernice 2006/112. Vnútroštátna právna úprava
je teda v rozpore s právom Spoločenstva. Okrem toho táto právna úprava porušuje zásadu daňovej neutrality, pretože stavia
do nevýhody prevádzkovateľov hracích automatov oproti prevádzkovateľom verejných kasín, ktorí môžu DPH preniesť na hráčov.
Bundesfinanzhof vyjadruje pochybnosti, pokiaľ ide o súlad § 4 bodu 9 písm. b) UStG s právom Spoločenstva. Domnieva sa totiž,
že podľa článku 13 B písm. f) šiestej smernice, tak ako ho vykladá Súdny dvor, organizácia a prevádzkovanie hazardných a peňažných
hier musia byť v zásade oslobodené od DPH. Rovnaký záver platí v súvislosti s článkom 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112,
pretože dotknuté dve ustanovenia práva Spoločenstva znejú rovnako.
Podľa § 4 bodu 9 písm. b) UStG sa toto oslobodenie týka len limitovaného počtu hier, a to lotérií a stávok, aj keď tieto hry
predstavujú iba malú časť z celkových herných operácií uskutočnených na nemeckom území a z obratu, ktorý táto činnosť na tomto
území prináša.
Vnútroštátny súd sa preto pýta, či nemecký zákonodarca pri legislatívnej reforme v roku 2006 neprekročil stanovenú mieru voľnej
úvahy, ktorú mu priznalo právo Spoločenstva.
Za týchto podmienok Bundesfinanzhof rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 135 ods. 1 písm. i) smernice Rady 2006/112... vykladať v tom zmysle, že povoľuje členským štátom takú právnu
úpravu, podľa ktorej sú od DPH oslobodené len určité (dostihové) stávky a lotérie a všetky ‚iné formy hazardných alebo peňažných
hier‘ sú z tohto oslobodenia od dane vyňaté?“

O návrhu na opätovné otvorenie ústnej časti konania
Návrhom podaným do kancelárie Súdneho dvora 17. marca 2010 spoločnosť Leo‑Libera žiadala o opätovné otvorenie ústnej časti
konania na základe článku 61 rokovacieho poriadku.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Súdny dvor môže nariadiť opätovné otvorenie ústnej časti konania podľa článku 61 rokovacieho
poriadku, ak sa domnieva, že nie je dostatočne oboznámený, alebo že vec sa musí prejednať na základe tvrdenia, ktoré ešte
medzi účastníkmi nebolo prejednané (rozsudky z 10. februára 2000, Deutsche Post, C‑270/97 a C‑271/97, Zb. s. I‑929, bod 30,
a z 18. júna 2002, Philips, C‑299/99, Zb. s. I‑5475, bod 20).
V prejednávanej veci Súdny dvor dospel po vypočutí generálneho advokáta k záveru, že má k dispozícii všetky informácie potrebné
na rozhodnutie o prejudiciálnej otázke a že prejednávaná vec nemusí byť preskúmaná z hľadiska tvrdenia, ktoré pred ním nebolo
prejednané.
Návrh na nariadenie opätovného otvorenia ústnej časti konania preto treba zamietnuť.

O prejudiciálnej otázke
Vnútroštátny súd sa touto otázkou v podstate pýta, či sa má článok 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 vykladať v tom zmysle,
že v rámci svojej právomoci stanoviť podmienky a obmedzenia oslobodenia od DPH uvedeného v tomto ustanovení členské štáty
môžu od DPH oslobodiť len niektoré hazardné alebo peňažné hry.
S cieľom odpovedať na túto otázku treba na úvod pripomenúť, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že výrazy použité na označenie
oslobodení uvedených v článku 135 ods. 1 smernice 2006/112 sa majú vykladať doslovne, keďže tieto oslobodenia predstavujú
výnimky zo všeobecnej zásady, podľa ktorej sa DPH vyberá z každého poskytnutia služieb, ktoré platiteľ dane uskutoční za odplatu
(pozri analogicky, pokiaľ ide o šiestu smernicu, rozsudok z 13. júla 2006, United Utilities, C‑89/05, Zb. s. I‑6813, bod 21).
Výklad pojmov použitých v tomto ustanovení musí byť okrem toho v súlade s účelom uvedených oslobodení a musí rešpektovať požiadavky
zásady daňovej neutrality, ktorou sa vyznačuje spoločný systém DPH (pozri analogicky rozsudok United Utilities, už citovaný,
bod 22).
Pokiaľ ide konkrétnejšie o stávky, lotérie a iné hazardné hry, treba pripomenúť, že oslobodenie, ktoré požívajú, je motivované
praktickými dôvodmi, keďže hazardné hry sa nehodia na uplatňovanie DPH, a nie úmyslom zabezpečiť týmto činnostiam priaznivejšie
zaobchádzanie v oblasti DPH, ako je to v prípade poskytovania niektorých služieb vo všeobecnom záujme v sociálnej oblasti
(rozsudok United Utilities, už citovaný, bod 23).
Na základe týchto úvah treba preskúmať, či môžu členské štáty oprávnene obmedziť rozsah pôsobnosti oslobodenia od dane stanoveného
v článku 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 do takej miery, že len malá časť hazardných a peňažných hier organizovaných
na území týchto štátov, určená buď v závislosti od počtu povolených hier, alebo výšky obratu, ktorý tieto hry dosahujú, môže
toto oslobodenie požívať.
V tejto súvislosti treba na úvod uviesť, že z ustanovenia článku 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 vyplýva, že toto ustanovenie
ponecháva členským štátom široký priestor na voľnú úvahu, pokiaľ ide o oslobodenie alebo zdanenie predmetných transakcií,
pretože im umožňuje, aby stanovili podmienky a obmedzenia, ktorým môže toto oslobodenie podliehať.
Ďalej treba konštatovať, že zo znenia článku 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 nemožno v nijakom prípade vyvodiť záver,
že normotvorca Spoločenstva zamýšľal zaviesť určitý druh kvantitatívneho obmedzenia s cieľom okrem iného zabezpečiť, aby prinajmenšom
50 % hazardných a peňažných hier prevádzkovaných a organizovaných v členskom štáte alebo aspoň 50 % obratu vytvoreného prevádzkovaním
a organizovaním týchto hier mohlo spadať pod oslobodenie od DPH podľa tohto ustanovenia.
V tejto súvislosti skutočnosť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora organizácia a prevádzkovanie hazardných hier a hracích
automatov musia byť od DPH v zásade oslobodené (pozri najmä rozsudky z 11. júna 1998, Fischer, C‑283/95, Zb. s. I‑3369, bod
25, ako aj Linneweber a Akritidis, už citovaný, bod 23), nemožno vzhľadom na cieľ článku 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112,
ako aj všeobecné zásady, na ktorých táto smernica spočíva, vykladať v tom zmysle, že uvedené konštatovanie spochybňuje.
Po prvé, pokiaľ ide o účel predmetného oslobodenia, treba pripomenúť, že v oblasti hazardných a peňažných hier môžu členské
štáty nielen nezávisle určovať podmienky a obmedzenia oslobodenia stanoveného v článku 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112
(rozsudky Fischer, už citovaný, bod 25, a Linneweber a Akritidis, už citovaný, bod 23), ale disponujú aj voľnou úvahou, v rámci
ktorej môžu úplne alebo čiastočne zakázať tieto činnosti alebo ich obmedziť a na tento účel prijať viac alebo menej prísny
spôsob kontroly (rozsudky z 24. marca 1994, Schindler, C‑275/92, Zb. s. I‑1039, bod 61, a z 21. septembra 1999, Läärä a. i,
C‑124/97, Zb. s. I‑6067, bod 35).
Z toho vyplýva, ako to uviedol aj generálny advokát v bode 47 návrhov, že členský štát môže byť vedený k tomu, aby na svojom
území obmedzil ponuku hazardných alebo peňažných hier len na také formy hier, ktoré sa hodia na uplatňovanie DPH, takže praktické
dôvody, na ktorých sa, ako bolo uvedené v bode 24 tohto rozsudku, oslobodenie zakladá, sa v ich prípade nebudú uplatňovať.
Výklad článku 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112, na základe ktorého by toto ustanovenie, ako tvrdila spoločnosť Leo‑Libera,
napriek tomu zaväzovalo členský štát, ktorý sa rozhodol pre prístup opísaný v predchádzajúcom bode, k tomu, aby od platenia
DPH oslobodil prinajmenšom 50 % povolených hier a/alebo tie formy hier, ktoré prinášajú aspoň 50 % obratu vytvoreného všetkými
hazardnými a peňažnými hrami na vnútroštátnom trhu, by preto bol zjavne v rozpore jednak s cieľom normotvorcu Spoločenstva,
jednak so zásadou, uvedenou v bode 22 tohto rozsudku, podľa ktorej sa výnimky zo všeobecného pravidla musia vykladať doslova.
Po druhé, pokiaľ ide o štruktúru smernice 2006/112, treba uviesť, že keďže je nesporné, že veľkosť obratu dosiahnutého pri
hrách oslobodených od DPH a hrách, ktoré nie sú oslobodené, sa môže v určitých obdobiach značne líšiť, oslobodenie niektorých
foriem hazardných alebo peňažných hier od DPH, za predpokladu, že sa prijme výklad spoločnosti Leo-Libera, by bolo striedavo
raz v súlade, inokedy zas v rozpore s článkom 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112.
Tento výklad by tak nielen vyvolal značnú právnu neistotu, ale zároveň by bol v rozpore s postojom vyjadreným v článku 131
tejto smernice, podľa ktorého sa oslobodenia od DPH majú uplatňovať správne a jednoducho (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. januára
2006, Turn- und Sportunion Waldburg, C‑246/04, Zb. s. I‑589, bod 31).
Napokon treba dodať, že na rozdiel od toho, čo tvrdí spoločnosť Leo-Libera, zásada daňovej neutrality, podľa ktorej sa s podobnými
plneniami, ktoré si navzájom konkurujú, nesmie zaobchádzať z hľadiska DPH rozdielne, nebráni ani právnej úprave, aká existuje
vo veci samej.
Túto zásadu totiž nemožno vykladať tak, že bráni oslobodeniu určitej formy hazardnej alebo peňažnej hry od DPH, zatiaľ čo
inej forme v oslobodení nebráni, ak si tieto dve formy hier nekonkurujú, pretože by sa stratil potrebný účinok článku 135
ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 a širokej miery voľnej úvahy, ktorú toto ustanovenie priznáva členským štátom.
Ako vyplýva zo spisu predloženého Súdnemu dvoru, vnútroštátna právna úprava sporná vo veci samej z hľadiska DPH nezaobchádza
rozdielne s podobnými hazardnými alebo peňažnými hrami, ktoré by sa mohli považovať za konkurenčné.
Skutočnosť, že hazardné alebo peňažné hry oslobodené od DPH predstavujú, tak ako je to vo veci samej, len malú časť povolených
hier na vnútroštátnom území a/alebo prinášajú len malú časť z celkového obratu dosiahnutého v oblasti hier na tomto území,
je preto so zreteľom na zásadu daňovej neutrality irelevantná.
Podobne je v súvislosti s touto zásadou irelevantná aj skutočnosť, na rozdiel od tvrdenia spoločnosti Leo-Libera, že výška
nejednotnej dane z hier, ktorej platiteľmi sú niektorí organizátori a prevádzkovatelia hazardných a peňažných hier platiaci
DPH, by mala byť upravená v závislosti od DPH splatnej pri tejto činnosti, a to z dôvodu, že zásada daňovej neutrality sa
na túto daň neuplatňuje (pozri v tomto zmysle rozsudok Fischer, už citovaný, bod 30).
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 135 ods. 1 písm. i) smernice 2006/112 sa
má vykladať v tom zmysle, že v rámci svojej právomoci stanoviť podmienky a obmedzenia oslobodenia od DPH uvedeného v tomto
ustanovení môžu členské štáty od tejto dane oslobodiť len niektoré hazardné alebo peňažné hry.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
Článok 135 ods. 1 písm. i) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má
vykladať v tom zmysle, že v rámci svojej právomoci stanoviť podmienky a obmedzenia oslobodenia od DPH uvedeného v tomto ustanovení
môžu členské štáty od tejto dane oslobodiť len niektoré hazardné alebo peňažné hry.
Podpisy
*
Jazyk konania: nemčina.