CELEX: 62008CJ0120
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Reglamentai (EEB) Nr. 2081/92 ir (EB) Nr. 510/2006
Galiojimas laiko atžvilgiu
14 straipsnis
Registravimas supaprastinta tvarka
Sąsajos tarp prekių ženklų ir saugomų geografinių nuorodų

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio
produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (OL L 208, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas
lietuvių k., 3 sk., 13 t., p. 4) 14 straipsnio 1 dalies ir 2006 m. kovo 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 510/2006, dėl žemės
ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos (OL L 93; p. 12) 14 straipsnio 1 dalies
aiškinimu, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnyje numatyta supaprastinta tvarka įregistruotomis saugomomis
geografinėmis nuorodomis (toliau – SGN).
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Bavaria NV
(toliau –
Bavaria
) ir
Bayerischer Brauerbund eV
(toliau –
Bayerischer Brauerbund
) ginčą dėl
Bavaria
teisės naudoti prekių ženklą su žodžiu „Bavaria“, atsižvelgiant į SGN „Bayerisches Bier“, įregistruotą 2001 m. birželio 28 d.
Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1347/2001, papildančiu Komisijos reglamento (EB) Nr. 1107/96 dėl geografinių nuorodų ir kilmės
vietos nuorodų įregistravimo, vadovaujantis Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnyje nustatyta tvarka, priedą (OL L 182, p. 3;
2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 33 t., p. 97).

Teisinis pagrindas

Reglamentas Nr. 2081/92
Reglamento Nr. 2081/92 6 straipsnyje nustatyta:
„1.      Per šešis mėnesius Komisija oficialaus tyrimo būdu patikrina, ar įregistravimo paraiškoje buvo pateikti visi 4 straipsnyje
numatyti išsamūs duomenys.
Apie tyrimo rezultatus Komisija informuoja valstybę narę.
2.      Jeigu, atsižvelgusi į 1 dalies nuostatas, Komisija prieina prie išvados, kad pavadinimas atitinka apsaugos sąlygas,
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
ji paskelbia pareiškėjo vardą ar pavadinimą ir adresą, produkto pavadinimą, pagrindinius paraiškos dalykus, nuorodas į nacionalines
nuostatas, reglamentuojančias produkto paruošimą, gamybą ar apdirbimą ir, jei būtina, savo išvadų pagrindą.
3.      Jeigu pagal 7 straipsnio nuostatas Komisijai nepateikiamas protestas dėl įregistravimo, pavadinimas įtraukiamas į Komisijos
tvarkomą registrą, vadinamą „Saugomų kilmės vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų registru“, kuriame nurodomi grupių
pavadinimai ir atitinkamos kontrolės institucijos.
4.      Komisija
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
skelbia:
–        į registrą įtrauktus pavadinimus,
–        registro pakeitimus, padarytus pagal 9 ir 11 straipsnių nuostatas.
5.      Jeigu atlikusi šio straipsnio 1 dalyje numatytą tyrimą Komisija prieina prie išvados, kad pavadinimas neatitinka apsaugos
sąlygų, 15 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija nusprendžia neskelbti šio straipsnio 2 dalyje numatytos informacijos.
Prieš paskelbdama šio straipsnio 2 ir 4 dalyse numatytą informaciją ir 3 dalyje numatytą įregistravimą Komisija gali paprašyti
15 straipsnyje numatyto Komiteto nuomonės.“
Pagal šio reglamento 13 straipsnio 1 dalį:
„Įregistruoti pavadinimai saugomi nuo:
a)      bet kokio tiesioginio ar netiesioginio įregistruoto pavadinimo naudojimo komerciniais tikslais produktams, kuriems netaikomas
įregistravimas, jeigu šie produktai panašūs į tuo pavadinimu įregistruotus produktus arba jeigu, naudojantis tuo pavadinimu,
naudojamasi saugomo pavadinimo reputacija;
b)      bet kokio netinkamo naudojimo, imitavimo ar įvaizdžio apie gaminį atkūrimo, net ir tuo atveju, jei yra nurodoma tikroji produkto
kilmė arba jeigu saugomas pavadinimas yra išverstas arba prie jo rašomi tokie žodžiai, kaip „rūšis“, „tipas“, „metodas“, „pagaminta“,
„imitacija“ ir pan.;
c)      bet kokios melagingos ar klaidinančios nuorodos, tokios kaip – produkto provenencija, kilmė, pobūdis ar svarbiausios ypatybės
ant produkto išorinės ar vidinės pakuotės, reklamos medžiagoje arba su konkrečiu produktu susijusiuose dokumentuose, arba
ant produkto taros, kuri gali sukelti klaidingą įspūdį apie produkto kilmę;
d)      bet kokios kitos praktikos, galinčios suklaidinti visuomenę dėl tikros produkto kilmės.
Kai įregistruoto pavadinimo sudėtyje yra bendriniu laikytinas žemės ūkio ar maisto produkto pavadinimas, to bendrinio pavadinimo
vartojimas atitinkamam žemės ūkio ar maisto produktui žymėti nelaikomas prieštaraujančiu 1 dalies a ir b punktams.“
Minėto reglamento 14 straipsnyje skelbiama:
„1.      Kai kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda yra įregistruota, remiantis šiuo reglamentu, paraiška prekės ženklui įregistruoti,
atitinkanti vieną iš 13 straipsnyje nurodytų situacijų ir susijusi su ta pačia produkto rūšimi, atmetama, jeigu paraiška prekės
ženklui įregistruoti buvo pateikta po 6 straipsnio 2 dalyje nustatytos informacijos paskelbimo dienos.
Prekės ženklai, kurie buvo įregistruoti pažeidžiant šio straipsnio 1 dalies pirmąją pastraipą, paskelbiami negaliojančiais.
Ši dalis taip pat taikoma tais atvejais, kai paraiška prekės ženklui įregistruoti buvo pateikta prieš 6 straipsnio 2 dalyje
numatytos įregistravimo paraiškos paskelbimo datą, jeigu ji buvo paskelbta anksčiau, nei buvo įregistruotas prekės ženklas.
2.      Atsižvelgiant į Bendrijos teisę, toliau galima naudoti prekės ženklą, esant vienai iš 13 straipsnyje nurodytų situacijų, kai
prekės ženklas buvo sąžiningai įregistruotas prieš paraiškos kilmės vietos nuorodai ar geografinei nuorodai įregistruoti padavimo
datą, nepaisant kilmės vietos nuorodos ar geografinės nuorodos įregistravimo, jei nėra priežasčių paskelbti prekės ženklą
negaliojančiu arba atšaukti prekės ženklą pagal 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos 89/104/EEB dėl valstybių
narių įstatymų, susijusių su prekių ženklais, derinimo [OL L 40, 1989, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk.,
1 t., p. 92] 3 straipsnio 1 dalies c ir g punktus ir 12 straipsnio 2 dalies b punktą.
3.      Kilmės vietos nuoroda arba geografinė nuoroda neįregistruojama, kai, atsižvelgiant į prekės ženklo reputaciją, pripažinimą
ir jo naudojimo laikotarpį, registracija gali suklaidinti vartotoją dėl tikros produkto tapatybės.“
Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnyje nustatyta:
„1.      Per šešis mėnesius nuo šio reglamento įsigaliojimo valstybės narės informuoja Komisiją, kuriuos jų teisiškai saugomus pavadinimus
ar kuriuos pavadinimus, pagal įprastą praktiką nusistovėjusius valstybėse narėse, kuriose nėra apsaugos sistemos, jos nori
įregistruoti pagal šį reglamentą.
2.      Remdamasi 15 straipsnyje nustatyta tvarka, Komisija įregistruoja šio straipsnio 1 dalyje minėtus pavadinimus, atitinkančius
2 ir 4 straipsnių nuostatas. 7 straipsnis netaikomas. Tačiau bendriniai pavadinimai nepridedami.
3.      Valstybės narės gali ir toliau taikyti nacionalinę pavadinimų, pateiktų pagal 1 dalį, apsaugą tol, kol nepriimtas sprendimas
dėl įregistravimo.“

Reglamentas (EB) Nr. 1107/96
Pagal 1996 m. birželio 12 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1107/96 dėl geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų įregistravimo
vadovaujantis Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnyje nustatyta tvarka (OL L 148, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
3 sk., 19 t., p. 176) pirmą ir antrą konstatuojamąsias dalis:
„kadangi pagal Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 17 straipsnio nuostatas per šešis mėnesius nuo to reglamento įsigaliojimo valstybės
narės pateikė Komisijai teisiškai saugomus pavadinimus ar pavadinimus, tradiciškai nusistovėjusius valstybėse narėse, kuriuos
jos nori įregistruoti;
kadangi, išanalizavus pateiktus pavadinimus pagal Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 nuostatas, paaiškėjo, kad tam tikri pavadinimai
atitinka to reglamento nuostatas ir gali būti registruojami ir saugomi Bendrijos lygiu kaip geografinės nuorodos ar kilmės
vietos nuorodos“.
Reglamento Nr. 1107/96 1 straipsnyje nustatyta:
„Priede išvardyti pavadinimai įregistruojami kaip [SGN] arba saugomos kilmės vietos nuorodos (SKVN) pagal Reglamento (EEB)
Nr. 2081/92 17 straipsnio nuostatas.
Pagal 17 straipsnio nuostatas pateikti pavadinimai, kurie nėra įtraukti į priede pateikiamą sąrašą, toliau saugomi nacionaliniu
lygiu tol, kol dėl jų bus priimtas sprendimas.“

Reglamentas (EB) Nr. 2400/96
1996 m. gruodžio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2400/96 dėl tam tikrų pavadinimų įtraukimo į Reglamente Nr. 2081/92 numatytą
„Saugomų kilmės vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų registrą“ (OL L 327, p. 11; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
3 sk., 20 t., p. 143) pirmoje–ketvirtoje konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„kadangi pagal Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 5 straipsnį valstybės narės Komisijai perdavė paraiškas dėl tam tikrų pavadinimų
įregistravimo geografinėmis nuorodomis ar kilmės vietos nuorodomis;
kadangi pagal minėto reglamento 6 straipsnio 1 dalį buvo nustatyta, kad šios paraiškos atitinka minėtą reglamentą visų pirma
dėl to, kad jose pateikta visa minėto reglamento 4 straipsnyje numatyta informacija;
kadangi šiuos pavadinimus išspausdinus
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
Komisija negavo nė vieno pagal reglamento 7 straipsnį pateikto protesto;
kadangi dėl to šiuos pavadinimus galima įtraukti į „Saugomų kilmės vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų registrą“
ir tokiu būdu juos saugoti visoje Bendrijoje kaip geografines nuorodas ar kilmės vietos nuorodas“.
Reglamento Nr. 2400/96 1 straipsnyje skelbiama:
„Šio dokumento priede išvardyti pavadinimai į Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 6 straipsnio 3 dalyje numatytą „Saugomų kilmės
vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų registrą“ įrašomi kaip saugomos geografinės nuorodos (SGN) arba saugomos kilmės
vietos nuorodos (SKVN).“

Reglamentas (EB) Nr. 692/2003
2003 m. balandžio 8 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 692/2003, iš dalies keičiančio Reglamentą Nr. 2081/92 (OL L 99, p. 1; 2004
m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., tomas 38 t., p. 454), 1 straipsnio 13 punkte nustatyta:
„[Reglamento Nr. 2081/92] 14 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)      1 dalis pakeičiama taip:
„1.      Kai kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda yra įregistruota pagal šį reglamentą, paraiška įregistruoti prekės ženklą,
kuris susijęs su ta pačia produkto rūšimi ir kurį naudojant susidarytų viena iš 13 straipsnyje nurodytų situacijų, atmetama,
jeigu ta paraiška pateikta po paraiškos kilmės vietos nuorodai ar geografinei nuorodai įregistruoti pateikimo Komisijai datos.
Prekės ženklai, kurie buvo įregistruoti pažeidžiant pirmą pastraipą, pripažįstami negaliojančiais.“
<…>“

Reglamentas Nr. 510/2006
Reglamento Nr. 510/2006 19 ir 20 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„Šio reglamento įsigaliojimo dieną pagal <...> Reglamentą (EEB) Nr. 2081/92 <...> jau įregistruotiems pavadinimams turėtų
būti toliau taikoma šiame reglamente numatyta apsauga, ir jie automatiškai įtraukiami į registrą. Be to, reikėtų numatyti
pereinamojo laikotarpio priemones, taikomas įregistravimo paraiškoms, pateiktoms Komisijai iki šio reglamento įsigaliojimo
dienos.
Siekiant aiškumo ir skaidrumo, Reglamentas (EEB) Nr. 2081/92 turėtų būti panaikintas ir pakeistas šiuo reglamentu.“
Reglamento Nr. 510/2006 4 straipsnyje „Produkto specifikacija“ nustatyta:
„1.      Tam, kad būtų galima naudoti saugomą kilmės vietos nuorodą (SKVN) arba [SGN], žemės ūkio produktas ar maisto produktas turi
atitikti produkto specifikaciją.
2.      Produkto specifikacijoje pateikiama bent ši informacija:
<…>“
Minėto reglamento 7 straipsnio „Prieštaravimas/sprendimas įregistruoti“ 6 dalyje skelbiama:
„Komisija atnaujina saugomų kilmės vietos nuorodų ir [SGN] registrą.“
To paties reglamento 13 straipsnio „Apsauga“ 1 dalyje nustatyta:
„Įregistruoti pavadinimai saugomi nuo:
a)      bet kokio tiesioginio ar netiesioginio įregistruoto pavadinimo naudojimo komerciniais tikslais produktams, kuriems netaikomas
įregistravimas, jeigu šie produktai panašūs į tuo pavadinimu įregistruotus produktus arba jeigu, naudojantis tuo pavadinimu,
naudojamasi saugomo pavadinimo reputacija;
b)      bet kokio neleistino naudojimo, imitavimo ar įvaizdžio apie gaminį atkūrimo, net ir tuo atveju, jeigu yra nurodoma tikroji
produkto kilmė arba jeigu saugomas pavadinimas yra išverstas, arba prie jo rašomi žodžiai, pavyzdžiui, „rūšis“, „tipas“, „metodas“,
„pagaminta kaip“, „imitacija“ ar panašūs;
c)      bet kokios melagingos ar klaidinančios nuorodos į, pavyzdžiui, produkto provenenciją, kilmę, pobūdį ar esmines ypatybes, esančios
ant produkto išorinės ar vidinės pakuotės, reklaminėje medžiagoje arba su atitinkamu produktu susijusiuose dokumentuose, ir
nuo produkto įpakavimo į tokią tarą, kuri gali sukelti klaidingą įspūdį apie produkto kilmę;
d)      bet kokios kitos praktikos, galinčios suklaidinti vartotojus dėl tikrosios produkto kilmės.
Kai įregistruoto pavadinimo sudėtyje [yra] bendriniu laikytinas žemės ūkio produkto ar maisto produkto pavadinimas, to bendrinio
pavadinimo vartojimas atitinkamam žemės ūkio produktui ar maisto produktui žymėti nelaikomas prieštaraujančiu pirmos pastraipos
a ir b punktams.“
Reglamento Nr. 510/2006 14 straipsnio „Prekių ženklų, kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų sąsajos“ 1 dalyje skelbiama:
„Jeigu kilmės vietos nuoroda ar geografinė nuoroda įregistruojama pagal šį reglamentą, paraiška įregistruoti prekių ženklą,
atitinkantį vieną iš 13 straipsnyje nurodytų situacijų ir susijusį su ta pačia produktų grupe, yra atmetama, jeigu paraiška
įregistruoti prekių ženklą pateikta po įregistravimo paraiškos pateikimo Komisijai datos.
Prekių ženklai, įregistruoti pažeidžiant pirmą pastraipą, pripažįstami negaliojančiais.“
Šio reglamento 17 straipsnyje „Pereinamojo laikotarpio nuostatos“ nustatyta:
„1.      Pavadinimai, kurie šio reglamento įsigaliojimo dieną yra išvardyti <...> Reglamento (EB) Nr. 1107/96 priede ir pavadinimai,
kurie yra išvardyti <...> Reglamento (EB) Nr. 2400/96 priede, automatiškai įtraukiami į šio reglamento 7 straipsnio 6 dalyje
nurodytą registrą. Atitinkamos specifikacijos yra laikomos 4 straipsnio 1 dalyje nurodytomis specifikacijomis. Visos konkrečios
pereinamojo laikotarpio nuostatos, susijusios su tokiais įregistravimo atvejais, tebegalioja.
2.      Paraiškų, pareiškimų ir prašymų, kuriuos Komisija gavo prieš šio reglamento įsigaliojimo datą ir dėl kurių sprendimas dar
nepriimtas, atveju:
a)      nepažeidžiant 13 straipsnio 3 dalies, 5 straipsnyje nurodyta procedūra netaikoma; ir
b)      5 straipsnio 3 dalies c punkte nurodytas bendras dokumentas pakeičiamas specifikacijų santrauka, parengta pagal [2004 m. kovo
1 d.] Komisijos reglamentą (EB) Nr. 383/2004 [nustatantį išsamias Reglamento Nr. 2081/92 taikymo taisykles dėl pagrindinių
produkto specifikacijų punktų santraukos (OL L 64, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 43 t., p. 17].
3.      Prireikus Komisija gali priimti kitas pereinamojo laikotarpio nuostatas 15 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.“
Pagal Reglamento Nr. 510/2006 19 straipsnį:
„Reglamentas (EEB) Nr. 2081/92 panaikinamas.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir turėtų būti skaitomos pagal III priede pateiktą atitikmenų
lentelę.“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

Bayerischer Brauerbund
yra Vokietijos asociacija, kurios tikslas – apsaugoti bendrus Bavarijos aludarių interesus. Remiantis
Amtsgericht München
(Miuncheno apylinkės teismas) patvirtinimu, jos įstatai priimti 1917 m. gruodžio 7 dieną.
Bayerischer Brauerbund
priklauso registruoti kolektyviniai prekių ženklai „Genuine Bavarian Beer“ – nuo 1958 m., „Bayrisch Bier“ ir „Bayrisches
Bier“ – nuo 1968 m. bei „Reinheitsgebot seit 1516 Bayrisches Bier“ – nuo 1985 metų.

Bavaria
yra alų gaminanti Nyderlandų komercinė bendrovė, vykdanti veiklą tarptautinėje rinkoje. Anksčiau šios bendrovės pavadinimas
buvo „Firma Gebroeders Swinkels“, o žodį „Bavaria“ ši bendrovė ėmė vartoti 1925 m. ir 1930 m. įtraukė jį į savo pavadinimą.
Bavaria
buvo ir yra kelių registruotų prekių ženklų ir vaizdinių elementų, kuriuose yra žodis „Bavaria“, savininkė. Registruojama
buvo 1947, 1971, 1982, 1991, 1992 ir 1995 metais. Kai kuriems šių prekių ženklams Vokietijoje buvo atsisakyta suteikti apsaugą
1973, 1992 ir 1993 metais.
Dėl pavadinimo „Bayerisches Bier“ buvo sudaryti dvišaliai susitarimai dėl kilmės nuorodų, kilmės vietos pavadinimų ir kitų
geografinių pavadinimų apsaugos tarp Vokietijos Federacinės Respublikos ir atitinkamai Prancūzijos Respublikos (1961), Italijos
Respublikos (1963), Graikijos Respublikos (1964), Šveicarijos Konfederacijos (1967) bei Ispanijos Karalystės (1970).
1993 m. rugsėjo 28 d.
Bayerischer Brauerbund
, susitarusi su dar dviem Bavarijos asociacijomis, pateikė Vokietijos vyriausybei SGN registracijos paraišką pagal Reglamento Nr. 2081/92
17 straipsnio 1 dalį. 1994 m. sausio 20 d. Vokietijos vyriausybė pranešė Komisijai apie paraišką įregistruoti SGN „Bayerisches
Bier“ taikant minėtoje nuostatoje numatytą tvarką.
Komisija ir Vokietijos valdžios institucijos keletą kartų pasikeitė informacija, kad būtų papildyta turima medžiaga, kuri
buvo pripažinta pakankama 1997 m. gegužės 20 dieną. 2000 m. kovo 28 d. laišku Komisijai perduota galutinė specifikacija.
Geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų reguliavimo komitetas kelis kartus aptarė du Komisijos reglamento projektus dėl
„Bayerisches Bier“ įregistravimo kaip SGN. Tarp aptartų klausimų buvo ir prekių ženklų, taip pat susidedančių iš „Bayerisches
Bier“, ar jų vertimų, egzistavimas.
Kadangi minėtame komitete nepavyko surinkti Reglamento Nr. 2081/92 15 straipsnio antroje pastraipoje numatytos balsų daugumos,
jis negalėjo pateikti savo nuomonės per nustatytus terminus. Taigi Komisija, remdamasi savo paskutiniu projektu, pateikė pasiūlymą
dėl Tarybos reglamento, o Taryba jo pagrindu priėmė Reglamentą Nr. 1347/2001, kuriuo „Bayerisches Bier“ buvo įregistruotas
kaip SGN, kuri įtraukiama į Reglamento Nr. 1107/96 priede esantį pavadinimų sąrašą.
Tęsdama kitose valstybėse narėse įgyvendinamas priemones,
Bayerischer Brauerbund
kreipėsi į
Landgericht München
(Miuncheno apygardos teismas) su prašymu įpareigoti
Bavaria
atsisakyti vieno iš šio sprendimo 20 punkte nurodytų prekių ženklų apsaugos. Konkrečiai buvo nurodytas tarptautinis prekių
ženklas Nr. 645 349, saugomas Vokietijoje pirmumo tvarka nuo 1995 m. balandžio 28 dienos.

Landgericht München
patenkino
Bayerischer Brauerbund
prašymą sprendimu, kurį apeliacine tvarka patvirtino
Oberlandesgericht München
(Miuncheno aukštesnysis apygardos teismas).
Bavaria
padavė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
Šiomis aplinkybėmis
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius
klausimus:
„1.      Ar Reglamento <...> Nr. 510/2006 14 straipsnio 1 dalis taikoma tuo atveju, kai saugoma nuoroda yra tinkamai įregistruota supaprastinta
tvarka pagal <...> Reglamento <...> Nr. 2081/92 <...> 17 straipsnį?
2.      a)     Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, į kokį momentą reikia atsižvelgti vertinant saugomos geografinės nuorodos
pirmumą pagal Reglamento <...> Nr. 510/2006 14 straipsnio 1 dalį?
b)      Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai, kokia nuostata reglamentuoja supaprastinta tvarka pagal Reglamento <...> Nr. 2081/92
17 straipsnį tinkamai įregistruotos geografinės nuorodos ir prekių ženklo priešpriešą ir pagal ką nustatomas saugomos geografinės
nuorodos pirmumas?
3.      Ar galima remtis nacionalinėmis nuostatomis dėl geografinių pavadinimų apsaugos, jei nuoroda „Bayerisches Bier“ (Bavarijos
alus) atitinka registravimo sąlygas pagal Reglamentą <...> Nr. 2081/92 ir Reglamentą <...> Nr. 510/2006, tačiau Reglamentas
<...> Nr. 1347/2001 negalioja?“
2008 m. gegužės 8 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi šios bylos nagrinėjimas buvo sustabdytas iki sprendimo byloje
Bavaria ir Bavaria Italia
paskelbimo (2009 m. liepos 2 d. sprendimas, C‑343/07, Rink. p. I‑5491). Minėtoje byloje buvo nagrinėjamas
Corte d’appello di Torino
(Italija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą, susijęs, be kita ko, taip pat su
Bavaria
ir
Bayerischer Brauerbund
ginču dėl Reglamento Nr. 1347/2001 galiojimo.

Dėl prejudicinių klausimų
Pirmiausia pažymėtina, kad pirmuoju ir antruoju klausimais suponuojama, kad galioja Reglamentas Nr. 1347/2001, o trečiasis
klausimas grindžiamas jo negaliojimo prielaida.
Dėl šios priežasties trečiąjį klausimą reikia išnagrinėti pirmiau už pirmąjį ir antrąjį.

Dėl trečiojo klausimo
Savo trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas teiraujasi dėl Reglamento Nr. 1347/2001 galiojimo,
o neigiamo atsakymo atveju – dėl galimybės taikyti nacionalines nuostatas dėl geografinių pavadinimų apsaugos, jei, nepaisant
šio reglamento negaliojimo, SGN „Bayerisches Bier“ atitiktų registravimo sąlygas pagal reglamentus Nr. 2081/92 ir Nr. 510/2006.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad šis klausimas buvo pateiktas atsižvelgiant į tuos pačius veiksnius, galinčius
turėti įtakos Reglamento Nr. 1347/2001 galiojimui, kuriuos nurodė
Corte d’appello di Torino
tuo metu Teisingumo Teismo dar nagrinėtoje byloje, kurioje buvo priimtas minėtas Sprendimas
Bavaria ir Bavaria Italia
.
Kadangi minėtame sprendime Teisingumo Teismas atsakė, kad išnagrinėjus pateiktą klausimą nebuvo nustatytas joks veiksnys,
galintis turėti įtakos Reglamento Nr. 1347/2001 galiojimui, nėra reikalo atsakyti į trečiąjį klausimą šioje byloje.

Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
Savo pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos tikslinga nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas
iš esmės klausia Teisingumo Teismo dėl nuostatos ir referencinės datos, kurias reikia taikyti sprendžiant dėl priešpriešos
tarp supaprastinta tvarka pagal Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnį kaip SGN tinkamai įregistruoto pavadinimo ir prekių ženklo,
kurio registravimo paraiška buvo pateikta iki šio pavadinimo įregistravimo ir iki Reglamento Nr. 692/2003 įsigaliojimo.
Dėl Reglamento Nr. 510/2006 ar Reglamento Nr. 2081/92, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 692/2003, 14 straipsnio 1 dalies
netaikymo
ratione temporis
pagrindinei bylai
Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalies pradine ar Reglamentu Nr. 692/2003 pakeista redakcija ir Reglamento Nr. 510/2006
14 straipsnio 1 dalimi siekiama nuspręsti dėl priešpriešos tarp kaip SGN įregistruoto pavadinimo ir paraiškos įregistruoti
prekių ženklą, atitinkantį vieną iš Reglamento Nr. 2081/92 ar atitinkamai Reglamento Nr. 510/2006 13 straipsnyje nurodytų
situacijų ir susijusį su ta pačia produktų grupe ar klase.
Numatytas tokios priešpriešos problemos išsprendimas yra prekių ženklo registracijos paraiškos atmetimas ar įregistruoto prekių
ženklo registracijos pripažinimas negaliojančia, kai minėta paraiška buvo pateikta po šiose atitinkamose nuostatose numatytos
datos.
Pagal Reglamento Nr. 510/2006 14 straipsnio 1 dalį ir pagal Reglamentu Nr. 692/2003 nustatytą Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio
1 dalies redakciją paraiška įregistruoti prekių ženklą atmetama arba prireikus jo registracija pripažįstama negaliojančia,
jei ši paraiška pateikta po pavadinimo įregistravimo kaip SGN paraiškos pateikimo Komisijai datos.
Tačiau pirmesniame punkte nurodytos nuostatos negali būti taikomos atgaline data, siekiant nuspręsti dėl pagrindinėje byloje
nagrinėjamos priešpriešos tarp supaprastinta tvarka pagal Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnį kaip SGN tinkamai įregistruoto
pavadinimo ir prekių ženklo, kurio registravimo paraiška buvo pateikta iki Reglamento Nr. 692/2003 įsigaliojimo.
Iš tiesų pagal nusistovėjusią teismo praktiką paprastai teisinio saugumo principui prieštarauja Sąjungos teisės akto taikymo
pradžios momento nustatymas anksčiau už šio akto paskelbimą, nebent išimtiniais atvejais to reikalautų siekiamas tikslas ir
būtų tinkamai apsaugoti suinteresuotųjų asmenų teisėti lūkesčiai. Šiuo klausimu, siekiant užtikrinti teisinio saugumo ir teisėtų
lūkesčių apsaugos principų laikymąsi, Sąjungos materialinės teisės nuostatos turi būti aiškinamos kaip netaikomos iki jų įsigaliojimo
susiklosčiusioms situacijoms, nebent iš jų turinio, tikslo ar struktūros aiškiai matyti, kad joms būtina suteikti tokį poveikį
(žr. 2002 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo
Falck ir Acciaierie di Bolzano prieš Komisiją
, C‑74/00 P ir C‑75/00 P, Rink. p. I‑7869, 119 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Nors teisinio saugumo principas draudžia, kad reglamentas būtų taikomas atgaline data, neatsižvelgiant į palankias arba nepalankias
pasekmes, kurias toks taikymas galėtų sukelti suinteresuotajam asmeniui, tas pats principas reikalauja, kad visos faktinės
situacijos paprastai, išskyrus aiškias priešingo pobūdžio nuorodas, būtų įvertintos pagal tuo metu galiojusias teisės normas.
Tačiau jeigu naujasis įstatymas yra skirtas tik ateičiai, jis taip pat taikomas, išskyrus leidžiančias nukrypti nuostatas,
pagal ankstesnį įstatymą atsiradusių situacijų pasekmėms ateityje (žr. 2006 m. liepos 6 d. Sprendimo
Kersbergen-Lap ir Dams-Schipper
, C‑154/05, Rink. p. I‑6249, 42 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Reikia konstatuoti, kad aplinkybės, kuriomis kilo pagrindinėje byloje nagrinėjama pavadinimo ir prekių ženklo priešprieša,
susiklostė ne tik iki Reglamento Nr. 510/2006, bet ir iki Reglamento Nr. 692/2003, iš dalies pakeitusio Reglamentą Nr. 2081/92,
įsigaliojimo. Minėta priešprieša susijusi su aplinkybe, kad, pirma, 1994 m. sausio 20 d. Vokietijos vyriausybei pateikus paraišką
Komisijai, pavadinimas „Bayerisches Bier“ Reglamentu Nr. 1347/2001 buvo įregistruotas kaip SGN pagal Reglamente Nr. 2081/92
numatytą supaprastintą tvarką ir, antra, kadangi
Bavaria
priklausantis prekių ženklas buvo įregistruotas tarptautiniu mastu Nr. 645 349, jis turi pirmumą ir todėl saugomas, be kita
ko, Vokietijoje nuo 1995 m. balandžio 28 dienos.
Kadangi iš reglamentų Nr. 692/2003 ir Nr. 510/2006 turinio, tikslo ar struktūros ir, kalbant konkrečiai, iš pirmiau analizuotų
nuostatų neišplaukia būtinybė suteikti joms atgalinį poveikį, reikia konstatuoti, kad tokiai priešpriešai, kaip pagrindinėje
byloje nagrinėjamos SGN ir prekių ženklo, turi būti taikoma pirminės Reglamento Nr. 2081/92 redakcijos 14 straipsnio 1 dalis.
Nagrinėjamu atveju reikia nuspręsti, ar tuo metu, kai nagrinėjamas
Bavaria
prekių ženklas buvo įregistruotas 1995 m., SGN „Bayerisches Bier“ jau naudojosi pirmumu, galinčiu pateisinti šio prekių ženklo
registracijos pripažinimą negaliojančia. Šį klausimą reikia išspręsti remiantis taisykle, reguliavusia nagrinėjamą priešpriešą
jos atsiradimo momentu.
Šiuo klausimu nesvarbu, kad, remiantis Reglamento Nr. 510/2006 19 konstatuojamąja dalimi ir 17 straipsniu, pagal Reglamentą Nr. 2081/92
kaip SGN jau įregistruotiems pavadinimams taikoma šiame Reglamente Nr. 510/2006 numatyta apsauga.
Dėl Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalies taikymo
ratione materiae
pagrindinei bylai
Pirmiausia primintina, kad Reglamentu Nr. 2081/92 sukurtoje sistemoje pavadinimus buvo galima registruoti taikant arba jo
5 ir paskesniuose straipsniuose numatytą įprastą tvarką, arba jo 17 straipsnyje numatytą supaprastintą tvarką. Įprasta tvarka
įregistruoti pavadinimai buvo nurodomi Reglamento Nr. 2400/96 priede, o supaprastinta tvarka įregistruoti pavadinimai buvo
įrašomi į Reglamento Nr. 1107/96 priedą.
Pagrindinėje byloje nagrinėjamai priešpriešai taikoma Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalis.
Iš tiesų minėta 14 straipsnio 1 dalis vienintelė reglamentuoja pavadinimų ir prekių ženklų paraiškų priešpriešą, o šio straipsnio
2 ir 3 dalys susijusios su skirtingomis situacijomis.
Pagal Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalyje numatytą kolizinę normą prekių ženklo registravimo paraiška atmetama arba,
neatmetus paraiškos, įregistruoto prekių ženklo registracija pripažįstama negaliojančia, jei ši paraiška pateikta po šio reglamento
6 straipsnio 2 dalyje numatytos paskelbimo datos. Registravimo paraiška taip pat atmetama arba prekių ženklo registracija
pripažįstama negaliojančia, jei paraiška buvo pateikta prieš paskelbimo datą, tačiau paskelbimas įvyko anksčiau, nei buvo
įregistruotas prekių ženklas.
Taigi minėtoje kolizinėje normoje įtvirtintas nagrinėjamo prekių ženklo paraiškos atmetimo motyvas arba (subsidiariai) šio
prekių ženklo registracijos pripažinimo negaliojančia motyvas kaip šios kolizinės normos taikymo referencinę datą nurodant
Reglamento Nr. 2081/92 6 straipsnio 2 dalyje numatytą paskelbimo datą.
Anot Komisijos, tokios referencinės datos pasirinkimas reiškia, kad Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalis netaikoma
supaprastinta tvarka įregistruotiems pavadinimams, nes šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje numatytas paskelbimas taikomas
tik įprastai registracijos tvarkai.
Tokiam aiškinimui negalima pritarti.
Pirma, Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalis taikoma kilmės vietos nuorodoms ir geografinėms nuorodoms, įregistruotoms
„remiantis šiuo reglamentu“, nedarant skirtumo tarp taikytos registracijos tvarkos.
Antra, primintina, kad Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnio tikslas supaprastinta tvarka registruoti valstybėse narėse jau
esamus pavadinimus, kurie atitinka šio reglamento esmines sąlygas ir jau yra teisiškai saugomi ar nusistovėję praktikoje.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad Reglamentu Nr. 2081/92, būtent jo 17 straipsniu, sukurta sistema buvo siekiama suteikti
supaprastinta tvarka registruojamiems pavadinimams tą patį apsaugos lygį, kuris pripažįstamas įprasta tvarka registruojamiems
pavadinimams.
Be to, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1107/96 antros konstatuojamosios dalies ir Reglamento Nr. 2400/96 ketvirtos konstatuojamosios
dalies, registravimas tiek supaprastinta, tiek įprasta tvarka reiškė, kad registruojami pavadinimai atitiko Reglamentą Nr. 2081/92
ir kad dėl to jie buvo tinkami apsaugoti Sąjungos mastu.
Dėl šios priežasties konstatuotina, kad Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalis taip pat taikoma priešpriešai, susijusiai
su pavadinimais, supaprastinta tvarka įregistruotais kaip SGN.
Dėl referencinės datos taikant Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalį priešpriešai, susijusiai su pavadinimais, supaprastinta
tvarka įregistruotais kaip SGN
Pažymėtina, kad Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalyje numatyta referencinė data reiškia to paties reglamento 6 straipsnio
2 dalyje numatytą paskelbimo datą, tačiau taikant supaprastintą tvarką tokio paskelbimo nebuvo. Taigi reikėtų nustatyti referencinę
datą, taikytiną priešpriešai, susijusiai su pavadinimu, supaprastinta tvarka įregistruotu kaip SGN.
Kadangi Reglamentu Nr. 2081/92 įtvirtinta bendra ir išsami apsaugos sistema (žr. 2009 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo
Budĕjovický Budvar
, C‑478/07, Rink. p. I‑7721, 114 ir 115 punktus), ji turi būti laikoma užbaigta sistema, neleidžiančia valstybėms narėms užpildyti
spragų remiantis jų nacionaline teise. Taigi sprendimo reikėtų ieškoti atsižvelgiant į nagrinėjamos nuostatos ir reglamento
struktūrą, tikslus ir uždavinius (šiuo klausimu žr. 1974 m. sausio 30 d. Sprendimo
Hannoversche Zucker
, 159/73, Rink. p. 121, 4 punktą).
Pirmiausia reikia pažymėti, kad įprastos registravimo tvarkos atveju Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalyje numatyta
pavadinimų apsauga Sąjungos mastu nuo konkuruojančio prekių ženklo, kuri prasideda iki šių pavadinimų įregistravimo.
Šiomis aplinkybėmis tokios datos nustatymas atsižvelgiant į šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje numatytą paskelbimą Sąjungos
mastu atitinka teisinio saugumo principo reikalavimus.
Tačiau supaprastinta tvarka įregistruotų pavadinimų pirmasis paskelbimas Sąjungos mastu buvo paskelbimas apie jų įregistravimą.
Antra, pažymėtina, kad pagal Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnio 3 dalį valstybės narės galėjo ir toliau taikyti nacionalinę
pavadinimų, pateiktų pagal šio straipsnio 1 dalį, apsaugą tol, kol bus priimtas sprendimas dėl įregistravimo. Remiantis Reglamento Nr. 1107/96
1 straipsniu, pagal minėtą 17 straipsnį pateikti pavadinimai toliau saugomi nacionaliniu lygiu, kol dėl jų bus priimtas sprendimas.
Kadangi supaprastinta tvarka registruotiniems pavadinimams iki registravimo datos buvo toliau taikoma nacionalinė apsauga,
tokios registracijos įsigaliojimo datos nustatymas kaip referencinės datos šių pavadinimų apsaugai pagal Reglamento Nr. 2081/92
14 straipsnio 1 dalį atitinka šiuo reglamentu sukurtos sistemos struktūrą.
Be to, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1347/2001 dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamos SGN, paskelbimas apie registraciją taip
pat apima šios registracijos įsigaliojimo datą ir todėl atitinka teisinio saugumo reikalavimus.
Dėl šios priežasties darytina išvada, kad, kiek tai susiję su  Reglamento Nr. 2081/92 17 straipsnyje numatyta supaprastinta
tvarka įregistruotais pavadinimais, registracijos įsigaliojimo data atitinka ir Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalyje
numatytos referencinės datos tikslą, ir šio reglamento struktūrą.
Darytina išvada, kad ši data yra referencinė data, pagal Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio 1 dalį sprendžiant dėl priešpriešos,
susijusios su pavadinimu, supaprastinta tvarka įregistruotu kaip SGN.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 2081/92 14 straipsnio
1 dalis taikoma sprendžiant dėl priešpriešos, kilusios tarp supaprastinta tvarka pagal šio reglamento 17 straipsnį kaip SGN
tinkamai įregistruoto pavadinimo ir prekių ženklo, atitinkančio vieną iš šio reglamento 13 straipsnyje nurodytų situacijų
ir susijusio su ta pačia produkto rūšimi, kurio registravimo paraiška buvo pateikta iki šio pavadinimo įregistravimo ir iki
Reglamento Nr. 692/2003 įsigaliojimo. Šio pavadinimo registracijos įsigaliojimo data yra referencinė data taikant minėtą 14 straipsnio
1 dalį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir
kilmės vietos nuorodų apsaugos 14 straipsnio 1 dalis taikoma sprendžiant dėl priešpriešos tarp supaprastinta tvarka pagal
šio reglamento 17 straipsnį kaip saugomos geografinės nuorodos tinkamai įregistruoto pavadinimo ir prekių ženklo, atitinkančio
vieną iš šio reglamento 13 straipsnyje nurodytų situacijų ir susijusio su ta pačia produkto rūšimi, kurio registravimo paraiška
buvo pateikta iki šio pavadinimo įregistravimo ir iki 2003 m. balandžio 8 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 692/2003, iš dalies
keičiančio Reglamentą Nr. 2081/92, įsigaliojimo. Šio pavadinimo registracijos įsigaliojimo data yra referencinė data taikant
minėtą 14 straipsnio 1 dalį.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.