CELEX: 62005FJ0042
Pareigūnai
Ieškinys dėl panaikinimo
Ieškinys dėl žalos atlyginimo

1.
Pareigūnai – Vertinimas – Vertinimo ataskaita – Teisminė kontrolė – Ribos
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
2.
Pareigūnai – Ieškinys – Prašymas atlyginti sprendimo galios neturinčiais veiksmais padarytą žalą.
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
3.
Pareigūnai – Ieškinys – Priimtinumo sąlygos – Viešosios tvarkos pobūdis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniai)
1.
Bendrijos teismo vykdoma teisminė vertinimų ataskaitų turinio kontrolė apribojama patikrinimu, ar buvo laikytasi procedūrinių
taisyklių, ar tiksliai nustatytos faktinės aplinkybės, ar nebuvo padaryta akivaizdžios vertinimo klaidos arba piktnaudžiauta
įgaliojimais.
(žr. 33 punktą)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1994 m. spalio 26 d. Sprendimo
Marcato prieš Komisiją
, T‑18/93, Rink. VT p. I‑A‑215 ir II‑681, 45 punktas; 2003 m. gegužės 20 d. Sprendimo
Pflugradt prieš ECB
, T‑179/02, Rink. VT p. I‑A‑149 ir II‑733, 46 punktas.
2.
Remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniais, prieš paduodant ieškinį dėl žalos, sukeltos sprendimo galios
neturinčiais veiksmais, kaip antai psichologiniu priekabiavimu, atlyginimo reikia laikytis dviejų pakopų administracinės procedūros.
Visų pirma suinteresuotasis asmuo turi Paskyrimų tarnybai pateikti prašymą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio
1 dalies punktą, kad administracija atlygintų šią žalą. Tik eksplicitinis arba implicitinis tokio prašymo atmetimas yra laikomas
asmens nenaudai priimtu aktu, dėl kurio gali būti paduotas skundas, ir tiktai priėmus implicitinį ar eksplicitinį sprendimą
atmesti šį skundą galima kreiptis į teismą su ieškiniu dėl žalos atlyginimo.
(žr. 58–61 punktus)
Nuoroda:
1989 m. birželio 27 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Giordani prieš Komisiją
, 200/87, Rink. p. 1877, 22 punktas.
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1994 m. gruodžio 1 d. Sprendimo
Ditterich prieš Komisiją
, T‑79/92, Rink. VT p. I‑A‑289 ir II‑907, 41 punktas ir jame nurodyta teismų praktika; 2002 m. gegužės 14 d. Sprendimo
Antas de Campos prieš Parlamentą
, T‑194/00, Rink. VT p. I‑A‑59 ir II‑279, 72 punktas; 2004 m. liepos 8 d. Sprendimo
Tsarnavas prieš Komisiją
, T‑200/02, 48 punktas; 2006 m. gegužės 15 d. Sprendimo
Schmit prieš Komisiją
, F‑03/05, Rink. VT p. I‑A‑1‑9 ir II‑A‑1‑33, 48 punktas.
3.
Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 ir 91 straipsniuose įtvirtintos normos yra viešosios tvarkos pobūdžio, ir šalys ar teismas
negali jų taikyti savo nuožiūra. Todėl tai, jog institucija eksplicitiniame spendime atmesti iškovo skundą nesirėmė jame pateikto
prašymo atlyginti žalą nepriimtinumu, nepanaikina administracijos teisės pareikšti prieštaravimą dėl priimtinumo per teismo
procesą bei neatleidžia Pirmosios instancijos teismo nuo jam tenkančios pareigos patikrinti, ar buvo laikytasi Pareigūnų tarnybos
nuostatų 90 ir 91 straipsnių.
(žr. 62 punktą)
Nuoroda:
2002 m. gruodžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Hoyer prieš Komisiją
, T‑209/99, Rink. VT p. I‑A‑243 ir II‑1211, 47 punktas.