CELEX: 62004CJ0001
Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa
Maksukyvyttömyysmenettelyt
Asetus (EY) N:o 1346/2000
Ajallinen soveltamisala
Toimivaltainen tuomioistuin

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee maksukyvyttömyysmenettelyistä 29 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o
1346/2000 (EYVL L 160, s. 1; jäljempänä asetus) 3 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa Staubitz-Schreiber (jäljempänä pääasian valittaja) on valittanut Bundesgerichtshofiin
sen jälkeen, kun hänen hakemuksensa maksukyvyttömyysmenettelyn (Insolvenzverfahren) aloittamisesta hylättiin ensin maksukyvyttömyysasioita
käsittelevässä Amtsgericht Wuppertalissa ja sitten muutoksenhaussa Landgericht Wuppertalissa.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
3       Asetuksessa säädetään sen johdanto-osan neljännen ja kuudennen perustelukappaleen mukaan toimivallasta aloittaa sellaisia
maksukyvyttömyysmenettelyjä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia, ja toimivallasta tehdä päätöksiä, jotka johtuvat välittömästi
näistä menettelyistä ja jotka liittyvät niihin läheisesti. Lisäksi asetuksessa säädetään kyseisten päätösten tunnustamisesta
ja sovellettavasta laista, ja sen tavoitteena on muun muassa välttää kannustamasta osapuolia siirtämään omaisuutta tai oikeudenkäyntejä
jäsenvaltiosta toiseen edullisemman oikeusaseman saamiseksi.
4       Asetuksen johdanto-osan 12 perustelukappaleen mukaan asetuksessa mahdollistetaan päämenettelyn aloittaminen siinä jäsenvaltiossa,
jossa velallisen pääintressien keskus sijaitsee. Tämä menettely on vaikutuksiltaan yleinen ja pyrkii lähtökohtaisesti käsittämään
velallisen koko omaisuuden, jollei muuta johdu erityisesti rinnakkaisten sekundäärimenettelyjen aloittamisesta siinä jäsenvaltiossa
tai niissä jäsenvaltioissa, jossa tai joissa velallisella on toimipaikka; sekundäärimenettelyjen vaikutukset rajoittuvat kyseisen
valtion tai kyseisten valtioiden alueella sijaitsevaan velallisen omaisuuteen.
5       Asetuksen 1 artiklan 1 kohdan mukaan asetusta sovelletaan, jollei kyseisen artiklan 2 kohdassa luetelluista erityistapauksista
muuta johdu, ”sellaiseen velallisen kaikkia velkoja koskevaan maksukyvyttömyysmenettelyyn, jossa velallinen menettää osittain
tai kokonaan määräysvallan omaisuuteensa ja jossa määrätään selvittäjä”.
6       Asetuksen 2 artiklan mukaan asetuksessa tarkoitetaan
”a)      ’maksukyvyttömyysmenettelyllä’ 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kaikkia velkoja koskevaa menettelyä. Luettelo menettelyistä
on liitteessä A;
– –
d)      ’tuomioistuimella’ jäsenvaltion lainkäyttöelintä tai muuta viranomaista, joka on toimivaltainen päättämään menettelyn aloittamisesta
tai tekemään muita menettelyyn liittyviä päätöksiä;
e)      maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista tai selvittäjän määräämistä koskevalla ’päätöksellä’ sellaisen tuomioistuimen tekemää
päätöstä, joka on toimivaltainen päättämään menettelyn aloittamisesta tai selvittäjän määräämisestä;
f)      ’menettelyn alkamisella’ ajankohtaa, josta alkaen päätöstä menettelyn aloittamisesta on noudatettava riippumatta siitä, onko
päätös lopullinen;
– – ”
7       Asetuksen 3 artiklassa säädetään kansainvälisestä toimivallasta seuraavaa:
”1.      Sen jäsenvaltion tuomioistuin, jossa velallisella on pääintressien keskus, on toimivaltainen aloittamaan maksukyvyttömyysmenettelyn.
Yhteisön ja muun oikeushenkilön pääintressien keskuksen katsotaan sijaitsevan siinä valtiossa, jossa oikeushenkilöllä on sääntömääräinen
kotipaikka, jollei muuta näytetä.
2.      Jos velallisen pääintressien keskus sijaitsee jäsenvaltiossa, muun jäsenvaltion tuomioistuin on toimivaltainen aloittamaan
maksukyvyttömyysmenettelyn vain, jos velallisella on toimipaikka tässä jäsenvaltiossa. Tällaisen menettelyn vaikutukset rajoittuvat
viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa sijaitsevaan velallisen omaisuuteen.
3.      Jos maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu 1 kohdan nojalla, myöhemmin 2 kohdan nojalla aloitettava menettely on sekundäärimenettely.
Tällaisen menettelyn on oltava likvidaatiomenettely.
4.      Ennen kuin 1 kohdan mukainen päämenettely on aloitettu, 2 kohdassa tarkoitettu menettely voidaan aloittaa vain:
a)      jos 1 kohdan mukaista menettelyä ei voida aloittaa sen jäsenvaltion lainsäädännöstä johtuvien edellytysten vuoksi, jossa velallisen
pääintressien keskus sijaitsee;
b)       jos maksukyvyttömyysmenettelyä on hakenut velkoja, jonka kotipaikka tai asuinpaikka taikka sääntömääräinen kotipaikka on siinä
jäsenvaltiossa, jossa velallisen toimipaikka sijaitsee, tai jonka saatava perustuu toimipaikassa harjoitetusta toiminnasta
johtuvaan velvoitteeseen.”
8       Asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaan maksukyvyttömyysmenettelyyn ja sen vaikutuksiin sovelletaan ”sen jäsenvaltion lakia,
jossa menettely on alkanut, jäljempänä ’menettelyn aloitusvaltio’”. Asetuksen 5–15 artiklaan sisältyy kuitenkin useita poikkeuksia
menettelyn aloitusvaltion laista.
9       Asetuksen 16 artiklan 1 kohdan mukaan ”maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskeva päätös, jonka on tehnyt 3 artiklan
mukaan toimivaltainen jäsenvaltion tuomioistuin, on tunnustettava kaikissa muissa jäsenvaltioissa siitä alkaen, kun päätöstä
on noudatettava menettelyn aloitusvaltiossa. Tätä säännöstä on sovellettava myös silloin, kun velallinen oikeudellisen luonteensa
vuoksi ei olisi voinut olla maksukyvyttömyysmenettelyn kohteena toisessa jäsenvaltiossa”.
10     Asetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaan ”päätös 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamisesta saa ilman eri muodollisuuksia
muissa jäsenvaltioissa samat vaikutukset kuin sillä on menettelyn aloitusvaltion lain mukaan, jollei tämän asetuksen säännöksistä
muuta johdu eikä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä ole aloitettu tässä toisessa jäsenvaltiossa”.
11     Asetuksen 38 artiklassa säädetään, että ”kun 3 artiklan 1 kohdan mukaan toimivaltainen jäsenvaltion tuomioistuin on määrännyt
väliaikaisen selvittäjän varmistaakseen velallisen omaisuuden säilymisen, tämä väliaikainen selvittäjä voi pyytää toisessa
jäsenvaltiossa sijaitsevan velallisen omaisuuden säilyttämiseksi ja turvaamiseksi sen valtion lain mukaisia toimenpiteitä
maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan hakemuksen ja menettelyn aloittamista koskevan päätöksen tekemisen väliseksi
ajaksi”.
12     Siirtymäsäännösten osalta asetuksen 43 artiklassa, jonka otsikkona on ”Ajallinen soveltaminen”, säädetään seuraavaa:
”Tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan ainoastaan niihin maksukyvyttömyysmenettelyihin, jotka aloitetaan asetuksen tultua
voimaan. Velallisen ennen tämän asetuksen voimaantuloa tekemiin oikeustoimiin sovelletaan edelleen sitä lakia, joka oli niihin
niiden tekohetkellä sovellettava laki.”
13     Asetuksen 44 artiklassa, jonka otsikkona on ”Suhde sopimuksiin”, säädetään seuraavaa:
”1.      Voimaantulonsa jälkeen tämä asetus korvaa niiden asioiden osalta, joita se koskee, jäsenvaltioiden keskinäisissä suhteissa
– – kahden tai useamman jäsenvaltion väliset sopimukset – – .
2.      Edellä 1 kohdassa mainittuja sopimuksia sovelletaan edelleen ennen tämän asetuksen voimaantuloa aloitettujen menettelyjen
osalta.
– – ”
14     Asetus tuli sen 47 artiklan mukaisesti voimaan 31.5.2002. Sen liitteessä A mainitaan Saksan oikeuden mukainen ”Insolvenzverfahren”
saman asetuksen 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuna maksukyvyttömyysmenettelynä.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
15     Pääasian valittaja asui Saksassa, jossa hän harjoitti elinkeinonharjoittajana telekommunikaatiolaitteiden ja -tarvikkeiden
kauppaa. Hän lopetti tämän liiketoiminnan vuonna 2001 ja jätti 6.12.2001 maksukyvyttömyysasioita käsittelevään Amtsgericht
Wuppertaliin hakemuksen omaisuuttaan koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta. Hän siirsi 1.4.2002 kotipaikkansa
Espanjaan asuakseen ja työskennelläkseen siellä.
16     Kyseinen tuomioistuin hylkäsi 10.4.2002 tekemällään päätöksellä omaisuuden puuttumisen takia hakemuksen maksukyvyttömyysmenettelyn
aloittamisesta. Landgericht Wuppertal hylkäsi pääasian valittajan tästä päätöksestä tekemän valituksen 14.8.2002 ja 15.10.2003
tekemillään päätöksillä sillä perusteella, että Saksan tuomioistuimet eivät olleet asetuksen 3 artiklan 1 kohdan mukaan toimivaltaisia
aloittamaan maksukyvyttömyysmenettelyä, koska pääasian valittajan pääintressien keskus sijaitsi Espanjassa.
17     Pääasian valittaja teki valituksen Bundesgerichtshofiin edellä mainittujen päätösten kumoamiseksi ja asian palauttamiseksi
Landgericht Wuppertaliin. Hän väittää, että kansainvälistä toimivaltaa on arvioitava maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista
koskevan hakemuksen jättöajankohdan mukaan eli tässä tapauksessa ottamalla huomioon se, että hänen kotipaikkansa oli joulukuussa
2001 Saksassa.
18     Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että sen käsiteltävänä oleva pääasia kuuluu asetuksen soveltamisalaan
sen 43 artiklan ja 44 artiklan 2 kohdan mukaisesti, koska maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta ei ollut tehty mitään
myönteistä päätöstä ennen kuin kyseinen asetus tuli voimaan 31.5.2002.
19     Kyseinen tuomioistuin toteaa toiseksi, että pääasian valittaja siirsi pääintressiensä keskuksen Espanjaan jätettyään Saksassa
hakemuksen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta mutta ennen kuin tällainen menettely aloitettiin ja ennen kuin sen vaikutukset
alkoivat Saksan lainsäädännön mukaan.
20     Tässä yhteydessä Bundesgerichtshof on päättänyt lykätä asian ratkaisua ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko jäsenvaltion tuomioistuin, jonne on jätetty hakemus maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta, yhä toimivaltainen tekemään
ratkaisun maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta, jos velallinen on hakemuksen jättämisen jälkeen mutta ennen menettelyn
aloittamista siirtänyt pääintressiensä keskuksen toisen jäsenvaltion alueelle, vai tuleeko tuon toisen jäsenvaltion tuomioistuimesta
toimivaltainen?”

Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
21     Asetuksen 43 artiklan ensimmäisessä virkkeessä säädetään periaatteesta, joka koskee kyseisen asetuksen ajallisen soveltamisen
edellytyksiä. Tätä säännöstä on tulkittava siten, että asetusta sovelletaan, jos maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta
ei ole tehty mitään päätöstä ennen kuin asetus tuli voimaan 31.5.2002, vaikka aloittamispäätöstä koskeva hakemus olisikin
jätetty ennen kyseistä ajankohtaa. Juuri tällainen on tilanne nyt käsiteltävänä olevassa asiassa, koska pääasian valittaja
jätti hakemuksensa 6.12.2001 ja koska maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta ei tehty mitään päätöstä ennen 31.5.2002.
22     Tästä seuraa pääasian osalta, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava toimivaltaisuuttaan asetuksen 3
artiklan 1 kohdan mukaan.
23     Tässä säännöksessä, jonka mukaan sen jäsenvaltion tuomioistuin, jossa velallisella on pääintressien keskus, on toimivaltainen
aloittamaan maksukyvyttömyysmenettelyn, ei täsmennetä, onko se tuomioistuin, jossa asia pantiin alun perin vireille, yhä toimivaltainen,
kun velallinen on menettelyn aloittamista koskevan hakemuksen jätettyään mutta ennen kyseistä aloittamista koskevan päätöksen
tekemistä siirtänyt pääintressiensä keskuksen pois kyseisestä jäsenvaltiosta.
24     On kuitenkin todettava, että toimivaltaisuuden siirtyminen tällä perusteella siltä tuomioistuimelta, jossa asia pantiin alun
perin vireille, toisen jäsenvaltion tuomioistuimelle olisi vastoin asetuksen tavoitteita.
25     Yhteisön lainsäätäjä nimittäin palauttaa asetuksen johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa mieleen tavoitteensa välttää
kannustamasta menettelyn osapuolia siirtämään omaisuutta tai oikeudenkäyntejä jäsenvaltiosta toiseen edullisemman oikeusaseman
saamiseksi. Tämä tavoite ei täyttyisi, jos velallinen voisi menettelyn aloittamista koskevan hakemuksen jättämisen ja menettelyn
aloittamista koskevan päätöksen tekemisen välisenä aikana siirtää pääintressiensä keskuksen toiseen jäsenvaltioon ja määrittää
siten toimivaltaisen tuomioistuimen ja sovellettavan lain.
26     Tällainen toimivaltaisuuden siirtyminen olisi myös vastoin asetuksen johdanto-osan toisessa ja kahdeksannessa perustelukappaleessa
mieleen palautettua tavoitetta, jonka mukaan rajat ylittävien menettelyjen toimintaa on tehostettava ja parannettava, koska
toimivaltaisuuden siirtyminen pakottaisi velkojat seuraamaan jatkuvasti velallista sinne, mihin tämä on katsonut parhaaksi
sijoittautua enemmän tai vähemmän pysyvästi, ja koska se saattaisi usein käytännössä johtaa menettelyn pitkittymiseen.
27     Lisäksi on katsottava, että sen tuomioistuimen, jossa asia pantiin ensiksi vireille, toimivaltaisuuden säilyminen takaa suuremman
oikeusvarmuuden velkojille, jotka ovat velallisen kanssa oikeussuhteita solmiessaan arvioineet velallisen pääintressien keskuksen
sijaintiin nähden niitä riskejä, jotka heidän olisi kannettava velallisen maksukyvyttömyyden tilanteessa.
28     Päämenettelyn yleiset vaikutukset, mahdollisten sekundäärimenettelyjen aloittaminen sekä tuomioistuimen, jossa asia pannaan
alun perin vireille, määräämällä väliaikaisella selvittäjällä oleva mahdollisuus pyytää toimenpiteitä toisessa jäsenvaltiossa
sijaitsevan velallisen omaisuuden säilyttämiseksi ja turvaamiseksi ovat lisäksi velkojille merkittäviä takeita, joiden avulla
voidaan mahdollisimman laajasti kattaa velallisen omaisuus erityisesti silloin, kun tämä on menettelyn aloittamista koskevan
hakemuksen jätettyään mutta ennen menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä siirtänyt pääintressiensä keskuksen pois kyseisestä
jäsenvaltiosta.
29     Ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle on näin ollen vastattava, että asetuksen 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten,
että sen jäsenvaltion tuomioistuin, jonka alueella velallisen pääintressien keskus sijaitsee tämän jättäessä hakemuksen maksukyvyttömyysmenettelyn
aloittamisesta, pysyy toimivaltaisena aloittamaan kyseisen menettelyn, kun kyseinen velallinen hakemuksen jätettyään mutta
ennen menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä siirtää pääintressiensä keskuksen toisen jäsenvaltion alueelle.

Oikeudenkäyntikulut
30     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 3 artiklan 1 kohtaa
on tulkittava siten, että sen jäsenvaltion tuomioistuin, jonka alueella velallisen pääintressien keskus sijaitsee velallisen
jättäessä hakemuksen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisesta, pysyy toimivaltaisena aloittamaan kyseisen menettelyn, kun
kyseinen velallinen hakemuksen jätettyään mutta ennen menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä siirtää pääintressiensä keskuksen
toisen jäsenvaltion alueelle.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.