CELEX: 62003CJ0111
Tagállami kötelezettségszegés
A mezőgazdasági termékek szabad mozgása
A 89/662/EGK irányelv
5. cikk
Állat-egészségügyi ellenőrzések az áruk rendeltetési helye szerinti államban
Más tagállamból származó egyes állati eredetű termékek importőreit terhelő nemzeti előzetes bejelentési rendszer

1       Keresetével az Európai Közösségek Bizottsága a Bíróságtól annak megállapítását kéri, hogy a Svéd Királyság – mivel a többi
tagállamból származó egyes állati eredetű termékek behozatala vonatkozásában továbbra is kötelező előzetes bejelentési és
egészségügyi ellenőrzési rendszert tart fenn – nem teljesítette a belső piac megvalósításának céljával a Közösségen belüli
kereskedelemben alkalmazható állat-egészségügyi ellenőrzésekről szóló, 1989. december 11-i 89/662/EGK tanácsi irányelv (HL L 395.,
13. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 9. kötet, 214. o.) 5. cikkéből eredő kötelezettségeit.

Jogi háttér

A vonatkozó közösségi szabályozás
2       A 89/662 irányelv tárgya az, hogy a belső piac megvalósításának céljával szabályozza a Közösségen belüli kereskedelemben alkalmazható
állat-egészségügyi ellenőrzéseket.
3       Az említett irányelv 1. cikke értelmében az irányelv hatálya alá eső, tagállamok közötti kereskedelmi célú állati eredetű
termékek állat-egészségügyi vizsgálataira (a harmadik országokból származó termékekre vonatkozó 6. cikk rendelkezéseit kivéve)
többé nem a határokon, hanem a 89/662 irányelvvel összhangban végzik el.
4       A 89/662 irányelv 2. cikke szerint az irányelvben az „állat-egészségügyi ellenőrzés” kifejezés valamennyi, az 1. cikkben meghatározott
termékre irányuló fizikai vizsgálatra és/vagy adminisztratív intézkedésre vonatkozik, amely közvetlen vagy más módon a közegészség
vagy az állati egészség védelmét célozza.
5       Az említett irányelv „A származási helyen végzett ellenőrzések” címet viselő I. fejezete tartalmazza a küldő tagállamban lefolytatandó
állat-egészségügyi ellenőrzéseket szabályozó 3. és 4. cikket.
6       A 3. cikk értelmében a küldő tagállam biztosítja, hogy csak azokat a termékeket szánják a Közösségen belüli kereskedelem céljára,
amelyeket az adott rendeltetési helyre vonatkozó közösségi szabályozással összhangban termeltek, vizsgáltak, jelöltek meg
és láttak el címkékkel, és azokat az említett végső címzettig egészségügyi bizonyítvány, állatorvosi bizonyítvány, vagy más,
a közösségi állat-egészségügyi szabályozásban előírt okmány kísér. A származási létesítmények folyamatos önellenőrzést végeznek
annak érdekében, hogy meggyőződjenek arról, hogy e termékek megfelelnek e követelményeknek. A hatósági állatorvos számára
a közösségi jogszabályok által előírt vizsgálati kötelezettségek sérelme nélkül a szállítmány feladása szerinti állam illetékes
hatósága rendszeresen ellenőriz a szóban forgó termékek előállításával, tárolásával vagy kezelésével foglalkozó minden vállalkozást
azért, hogy megbizonyosodjék arról, hogy e termékek megfelelnek a Közösség követelményeinek, valamint azért, hogy meghozza
a megfelelő intézkedéseket, amelyek – az említett követelmények be nem tartása esetén – magukban foglalhatják az engedély
visszavonását is.
7       A 89/662 irányelv 4. cikkének megfelelően a küldő tagállam köteles megtenni a szükséges intézkedéseket annak biztosítására,
hogy az említett termékek előállításuk, tárolásuk, értékesítésük és szállításuk minden szakaszában megfeleljenek az állat-egészségügyi
követelményeknek, továbbá büntetni a közösségi szabályozásnak ezen összefüggésben elkövetett bármely megsértését. A küldő
tagállam különösen arról gondoskodik egyrészt, hogy a 89/662 irányelv A. mellékletében említett irányelvekkel összhangban
előállított termékeket állat-egészségügyi szempontból attól függetlenül azonos módon vizsgálják meg, hogy azokat a Közösségen
belüli kereskedelemre vagy a saját piacra szánják, másrészt pedig arról, hogy a közösségi harmonizáció hatálya alá nem tartozó,
de a B. mellékletben felsorolt termékeket nem küldik másik tagállam felségterületére, ha azokat a Szerződés 36. cikkében (jelenleg,
módosítást követően, EK 30. cikk) megnevezett okok miatt nem értékesíthetné saját felségterületén.
8       A 89/662 irányelv „Vizsgálatok a rendeltetési helyre érkezéskor” címet viselő II. fejezete az 5–8. cikkeket foglalja magában.
9       Az 5. cikk rendelkezése szerint:
„(1)      A rendeltetési hely szerinti tagállamok az alábbi intézkedéseket vezetik be:
a)      Az illetékes hatóság az áru rendeltetési helyén megkülönböztetéstől mentes szúrópróbaszerű állat-egészségügyi vizsgálatokkal
ellenőrizheti a 3. cikk követelményeinek betartását; ehhez egyidejűleg mintát vehet.
Továbbá, amennyiben a tranzit tagállam vagy a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes hatóságának információi alapján
jogsértés gyanítható, akkor az árut a saját felségterületükön történő szállítása közben is ellenőrizhetik, beleértve a szállítóeszköz
megfelelőségének vizsgálatát is;
[…]
(3)      Azon üzemeltetőket [helyesen: Azok az üzemeltetők], amelyek másik tagállamból szállíttatnak termékeket vagy ilyen termékek
tételeinek teljes felosztását végzik,
[…]
c)      az illetékes hatóságok kérésére be kell jelenteni [helyesen: az illetékes hatóság kérésére kötelesek bejelenteni] a termékek
beérkezését egy másik tagállamból, amennyiben ez az (1) bekezdésben említett ellenőrzések elvégzéséhez szükséges;
[…]
(4)      E cikk végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat a 18. cikkben meghatározott eljárással összhangban fogadják el.
[…]”
10     A 89/662 irányelv 7. és 8. cikke tartalmazza az abban az esetben meghozandó intézkedéseket és követendő eljárást, amennyiben
a tagállam illetékes hatósága a rendeltetési helyen vagy a szállítás során végzett ellenőrzés folyamán megállapítja valamely
járványos állatbetegség, bármely új, súlyos vagy fertőző betegség, illetőleg más, állatokra vagy emberekre komoly veszélyt
jelentő ok fennálltát. E két cikk végrehajtására vonatkozó részletes szabályokat az irányelv 18. cikkében meghatározott eljárással
összhangban fogadják el.
11     A 9., 17. és 18. cikk a 89/662 irányelv „Közös rendelkezések” címet viselő III. fejezetében található.
12     Bármilyen zoonózis, betegség kitörése, illetve az állatokra vagy a közegészségre jelentős veszélyt jelentő bármi egyéb ok
megjelenése esetén az irányelv 9. cikke előírja nevezetesen, hogy a megteendő közösségi intézkedésekig a rendeltetési hely
szerinti tagállam súlyos közegészségügyi vagy állat-egészségügyi okból ideiglenes intézkedéseket tehet az érintett létesítmények
vagy járványos állatbetegség esetében a közösségi szabályozásban meghatározott védelmi terület vonatkozásában. Ezen intézkedésekről
késedelem nélkül értesítik a többi tagállamot és a Bizottságot; ez utóbbi a legelső adandó alkalommal felülvizsgál valamennyi
esetet az Állat-egészségügyi Állandó Bizottságban, és meghozza a szükséges intézkedéseket; a Bizottság figyelemmel kíséri
a helyzetet, és a helyzet alakulásának függvényében megváltoztatja vagy hatályon kívül helyezi a meghozott döntéseket.
13     A helyesbített 89/662 irányelv (HL 1990. L 151., 40. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 9. kötet, 214. o.) 17. cikke
értelmében:
„(1)      Amennyiben az e cikkben meghatározott eljárást kell alkalmazni, akkor az ügyeket az elnök saját kezdeményezésére vagy egy
tagállam kérésére, haladéktalanul a 68/361/EGK tanácsi határozattal felállított Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban
"bizottság") elé terjeszti.
(2)      A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottsághoz a szükséges intézkedésekről. A bizottság a tervezetre vonatkozó
véleményét két napon belül alakítja ki. Az olyan határozatok esetében, amelyeket a Bizottság javaslata alapján a Tanácsnak
kell elfogadnia, a véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében [jelenleg az EK 205. cikk (2) bekezdése] megállapított
többséggel fogalmazzák meg. A Bizottságon belül a tagállamok képviselőinek szavazatait az e cikkben meghatározott módon kell
súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(3)      A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.
(4)      Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a
Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé.
A Tanács minősített többséggel határoz.
Amennyiben a Tanács a véleményezésétől számított 15 napos határidő letelte után nem döntött, a javaslatot a Bizottság fogadja
el, kivéve, ha a Tanács egyszerű többséggel visszautasította az említett intézkedéseket.”
14     Ugyanezen irányelv 18. cikkének szövege a következő:
„(1)      Amennyiben az e cikkben meghatározott eljárást kell alkalmazni, akkor az elnök az ügyeket saját kezdeményezésére vagy egy
tagállam kérésére haladéktalanul a 68/361/EGK tanácsi határozattal felállított Állat-egészségügyi Állandó Bizottság (a továbbiakban
»bizottság«) elé terjeszti.
(2)      A Bizottság képviselője tervezetet nyújt be a bizottsághoz a szükséges intézkedésekről. A bizottság a tervezetre vonatkozó
véleményét két napon belül alakítja ki. Az olyan határozatok esetében, amelyeket a Bizottság javaslata alapján a Tanácsnak
kell elfogadnia, a véleményt a Szerződés 148. cikkének (2) bekezdésében megállapított többséggel fogalmazzák meg. A Bizottságon
belül a tagállamok képviselőinek szavazatait az e cikkben meghatározott módon kell súlyozni. A bizottságban a tagállamok képviselőinek
szavazatait az említett cikkben meghatározott módon kell súlyozni. Az elnök nem szavazhat.
(3)      A Bizottság a tervezett intézkedéseket elfogadja, ha azok összhangban vannak a bizottság véleményével.
(4)      Ha a tervezett intézkedések nincsenek összhangban a bizottság véleményével, vagy a bizottság nem nyilvánított véleményt, a
Bizottság a meghozandó intézkedésekről haladéktalanul javaslatot terjeszt a Tanács elé.
A Tanács minősített többséggel határoz.
Amennyiben a Tanács a véleményezésétől számított három hónapos határidő letelte után nem döntött, a javaslatot a Bizottság
fogadja el, kivéve, ha a Tanács egyszerű többséggel visszautasította az említett intézkedéseket.”

A jogvita tárgyát képező nemzeti szabályozás
15     A svéd élelmezésügyi hatóságnak (Livsmedelsverket) az állati eredetű élelmiszerek Közösségen belüli kereskedelmében eszközölt
állat-egészségügyi ellenőrzéséről szóló, 1998. december 15-i rendelete (SLV FS 1998., 39. szám) 8. cikke előírja, hogy az
importőr vagy megbízottja köteles egyes termékeket – e termékek becsült érkezési idejét legkésőbb 24 órával megelőzően – az
áru első címzettje szerint illetékes ellenőrzési hatóságnak bejelenteni.
16     A kérdéses termékek az említett rendelet 3. mellékletében szerepelnek, és a következőkre terjednek ki:
–       nem hőkezelt (pozitív foszfatázpróbát eredményező) tej és tejtermékek;
–       közvetlen fogyasztásra szánt (A. és B. osztályú) tyúktojás;
–       bármely állatfaj friss húsa (beleértve a mélyhűtött húst is);
–       előkészített húsok (beleértve például a nem hőkezelt terméket);
–       darálthús;
–       minden egyéb termék, amely kockázatot hordozhat az egészségre, és amelynek tekintetében ezért az élelmezésügyi nemzeti hatóság
a nyilvántartásba vételt megelőző bejelentési kötelezettséget írt elő.
17     Bizonyos, hogy az előbbiekben felsorolt összes termék a 89/662 irányelv hatálya alá tartozik, akár közvetlenül, akár pedig
– ami a darálthúsokat és az előkészített húsokat illeti – a darált hús és az előkészített húsok előállítására és forgalomba
hozatalára vonatkozó követelmények megállapításáról szóló, 1994. december 14-i 94/65/EK tanácsi irányelv (HL L 368., 10. o.;
magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 17. kötet, 93. o.) 10. cikkének utaló szabálya révén.
18     Az előbbiekben hivatkozott 1998. december 15-i rendelet említett 8. cikkében szereplő „első címzett” fogalmát ugyanezen rendelet
2. cikke határozza meg azon személyként, aki Svédországban elsőként kapja meg az élelmiszert, és azt azon a helyen kezeli,
ahol azt átvette. Amikor valamely árutétel a szállítás során megosztásra kerül, az árutétel egyes részeinek minden címzettjét
az árutétel első címzettjének kell tekinteni.

A pert megelőző eljárás
19     A Bizottság egy hozzá érkezett panaszt követően, mivel úgy ítélte meg, hogy a fent hivatkozott svéd szabályozás összeegyeztethetetlen
a 89/662 irányelv 5. cikkében foglalt követelményekkel, 1999. július 9-én kelt levelében felhívta a Svéd Királyságot észrevételeinek
két hónapon belüli megtételére.
20     Minthogy a Bizottság nem tartotta kielégítőnek a svéd kormány által szolgáltatott magyarázatot, 2001. december 21-én indokolással
ellátott véleményt intézett a Svéd Királysághoz, amelyben felhívta arra, hogy annak kézhezvételétől számított két hónapon
belül tegye meg azokat az intézkedéseket, amelyek a véleményben foglaltaknak való megfeleléshez szükségesek.
21     Mivel a svéd kormány az indokolással ellátott véleményre – 2002. február 26-i levelében – korábbi érvelésének megismétlésével
válaszolt, a Bizottság a jelen kereset benyújtása mellett döntött.
22     A Bíróság elnöke 2003. július 23-i végzésével megengedte, hogy a Finn Köztársaság a Svéd Királyság kérelmeinek támogatása
végett beavatkozzék.

A keresetről
23     A Bizottság azt a kifogást fogalmazza meg a Svéd Királysággal szemben, hogy az – mivel a többi tagállamból származó egyes
állati eredetű termékek behozatala vonatkozásában olyan kötelező előzetes bejelentési és egészségügyi ellenőrzési rendszert
vezetett be 1998-ban, és tart hatályban, amely egyrészt az említett termékek importőreit terhelő előzetes bejelentési kötelezettséget,
másrészt pedig az ugyanezen termékek behozatala során elvégzendő egészségügyi ellenőrzéseket ír elő – nem teljesítette a 89/662
irányelv 5. cikkéből eredő kötelezettségeit.

A kereset tárgyáról
24     A Bizottság válaszbeadványában úgy nyilatkozott, hogy kifogásától eláll annyiban, amennyiben az az érintett termékek behozatalára
vonatkozó egészségügyi ellenőrzések meglétén alapul.
25     Ilyen feltételek között a Bizottságnak kizárólag a jogvita tárgyát képező svéd szabályozás által értintett termékek importőreit
terhelő előzetes bejelentési kötelezettségre alapított kifogása megalapozottságát kell vizsgálni.

Az ügy érdeméről
A felek érvei
26     Keresetének alátámasztására a Bizottság hangsúlyozza, hogy a 89/662 irányelv 5. cikke az irányelvben kimondott azon elv alóli
kivételt képez, amely szerint az állat-egészségügyi ellenőrzésekre a származási tagállamban kell sort keríteni.
27     Márpedig ezt a cikket, mivelhogy az irányelvnek az áru rendeltetési helyén eszközölt ellenőrzési intézkedések csökkentésére
irányuló elsődleges célja alóli kivételt képez, megszorítóan kell értelmezni.
28     Ezenkívül a Bizottság szerint az említett 5. cikk kizárólag „az áru rendeltetési helyén” „szúrópróbaszerűen” végzett állat-egészségügyi
ellenőrzésekre vonatkozik, és ugyanezen rendelkezés (3) bekezdése csak az azokra „az üzemeltetők[re vonatkozik], amelyek másik
tagállamból szállíttatnak termékeket, vagy ilyen termékek […] teljes felosztását végzik”.
29     Továbbá, ugyanezen 5. cikk (3) bekezdésének c) pontja úgy pontosít, hogy a szóban forgó termékek beérkezése bejelentésének
kötelezettsége csak annyiban áll fenn, amennyiben az az említett cikk (1) bekezdésben foglalt megkülönböztetéstől mentes szúrópróbaszerű
állat-egészségügyi ellenőrzések elvégzéséhez „szükséges”.
30     Márpedig, egyrészt a vitatott nemzeti rendelkezés az „importőrökre” vonatkozik, és ennek következtében úgy kell rá tekinteni,
hogy a 89/662 irányelvben megtiltott, határon történő ellenőrzést von maga után.
31     Másrészt a termékek svéd felségterületre való behozatalának helyén elvégzett ellenőrzések diszkriminatívak, minthogy a Bizottság
véleménye szerint meghatározásuknál fogva kizárólag a behozott termékeket érintik.
32     A Bizottság hozzáteszi, hogy a svéd kormány álláspontja ellentétes a 89/662 irányelv céljával és hatékony érvényesülésével,
amennyiben a küldő tagállamban végzett ellenőrzéseket nem ismeri el vagy nem tekinti megbízhatóknak, és a bejelentési kötelezettség
rendszeresen terheli az érintett termékek összes importőrét.
33     Ami a svéd kormány azon érvét illeti, miszerint egyes küldő tagállamok súlyos mulasztását állapította meg az állati eredetű
élelmiszerekben a szalmonella jelenlétével kapcsolatban, és hogy emiatt e termékeknek a végső rendeltetési helyen elvégzett
egyszerű szúrópróbaszerű ellenőrzései nem elégségesek a hatékony közegészségvédelemhez, a Bizottság erre azzal válaszol, hogy
az élelmiszerekben a szalmonella jelenlétének vizsgálata különleges szabályozás tárgyát képezi, és hogy valamely tagállam
semmiképpen sem igazolhatja a közösségi jog alapján fennálló kötelezettségei végrehajtásának elmulasztását azzal a körülménnyel,
hogy más tagállamok szintén megszegték kötelezettségeiket.
34     Egyébiránt, a Bizottság szerint a 89/662 irányelv maga ad lehetőséget minden egyes tagállamnak arra, hogy a közösségi szabályok
megsértésének a mintavételezés során történő megállapítása esetén megfelelő intézkedéseket tegyen. Közelebbről az irányelv
8. cikkének (1) bekezdése ír elő erre irányuló eljárást. Sőt, az irányelv 9. cikkének (1) bekezdése lehetővé teszi ideiglenes
intézkedések tételét, amennyiben súlyos közegészségügyi kockázatok kerülnének megállapításra.
35     A svéd kormány, amelyet a finn kormány támogat, vitatja a Bizottság érvelését.
36     Mindenekelőtt az egyes termékek előzetes bejelentésének az 1998. december 15-i rendelet 8. cikkében foglalt, fent hivatkozott
követelményét a szúrópróbaszerű ellenőrzések hatékony lebonyolítására való törekvés indokolja; e szúrópróbaszerű ellenőrzéseket
a 89/662 irányelv előírása alapján kifejezetten a rendeltetési hely szerinti tagállamban kell lebonyolítani, ami biztosítja
a termékek ellenőrzésre való rendelkezésre állását, és lehetővé teszi az illetékes hatóságoknak az ellenőrzés tervezését.
A végső rendeltetési helyen ugyanis az ellenőrzés nem végezhető el könnyen, minthogy a kérdéses termékek helyét nehéz meghatározni,
és azok gyorsan eljutnak a fogyasztókhoz.
37     Emellett, az ilyen kötelezettség egyáltalán nem jelenti, hogy az illetékes nemzeti hatóságnak lehetősége lenne minden egyes,
a svéd területre belépő tétel ellenőrzésére.
38     Továbbá, a Bizottság által vitatott szabályozás nem feltétlenül az importőrre vonatkozik, hanem arra az üzemeltetőre, aki
elsőként kapja meg az élelmiszert, és azt saját átvevőhelyen kezeli (például feldolgozóüzemben vagy nagykereskedelmi üzletben,
hűtőházban vagy élelmiszerraktárban).
39     Ezenkívül e szabályozás célja az, hogy az illetékes nemzeti hatóságnak lehetőséget adjon ellenőrzések végzésére akkor, amikor
annak gyanúja áll fenn, hogy a közösségi szabályozást valamely előző szakaszban nem tartották be. Jelesül, közegészségvédelmi
szempontból nem elegendő a végső rendeltetési helyen szúrópróbaszerű ellenőrzést végezni, minthogy megállapítást nyert egyes
küldő tagállamok súlyos mulasztása a szalmonellának az állati eredetű élelmiszerekben való jelenlétével kapcsolatos követelmények
teljesítése vonatkozásában. A svéd kormány szerint nem minden tagállam ért el ugyanis hasonló szintet ezen a területen, és
a Svédországban előforduló fertőzések szinte kizárólag „külföldi” termékekre vezethetők vissza.
40     Egyébként pedig a Bizottság keresetében vitatott nemzeti intézkedés semmilyen akadályt nem okozott a kereskedelemben, hiszen
a más tagállamból származó húsbehozatal 1997 óta növekszik.
41     Végül, a jogvita tárgyát képező svéd szabályozás megfelel a 89/662 irányelv 5. cikke (3) bekezdése c) pontjának, amely a svéd
kormány szerint lehetőséget biztosít a tagállamoknak a valamely más tagállamból származó termékek vonatkozásában bejelentési
eljárás alkalmazására, és lehetőséget biztosít a tagállamoknak e tekintetben bizonyos mérlegelésre. Közelebbről, ez az irányelv
nem tartalmazza az ugyanezen irányelv 5. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt rendeltetési hely meghatározását. A közösségi
jogalkotó nem határozta meg közelebbről a bejelentés időpontját, illetőleg annak gyakoriságát. Hasonlóképpen, az említett
irányelv nem határozza meg azt, hogy mit kell érteni „üzemeltetők” alatt.
A Bíróság álláspontja
42     A Bizottságnak a jelen ítélet 25. pontjában körülhatárolt keresete megalapozottsága értékeléséhez kiindulásként meg kell jegyezni,
hogy – amint az címéből és első preambulumbekezdéséből kitűnik – a 89/662 irányelv az egységes piac megteremtését szolgáló
egyik intézkedés.
43     A mezőgazdasági termékeknek a közös piac szervezése alapvető vonását képező szabad forgalomba bocsátása biztosítása érdekében
az irányelv az állati eredetű termékek „Közösségen belüli kereskedelmének útjában álló állat-egészségügyi korlátok” megszüntetését
célozza.
44     Tekintettel a 89/662 irányelv végső céljára, amely negyedik preambulumbekezdése szerint az, hogy az állat-egészségügyi ellenőrzéseket
kizárólag a feladás helyére korlátozzák, az irányelv – amint az ötödik preambulumbekezdéséből következik – arra törekszik,
hogy az áruknak „a feladás helyén végzendő ellenőrzés[é]re és a rendeltetési helyen elvégzendő ellenőrzés[ének] szervezésére
[helyezze a hangsúlyt]”, mivel ez a megoldás – a hatodik preambulumbekezdés szerint – maga után vonja a Közösség belső határainál
az állat-egészségügyi vizsgálatok beszüntetését, és feltételezi a küldő állam által elvégzett állat-egészségügyi ellenőrzésekbe
vetett bizalom növekedését.
45     Ennek megfelelően, a 89/662 irányelv 1. cikke előírja, hogy a hatálya alá tartozó állati eredetű termékek állat-egészségügyi
vizsgálatait többé nem a határokon végzik el. Az irányelv egyébként alapvető különbséget tesz a származási helyen és a rendeltetési
helyen végzett ellenőrzések között, amikor hetedik preambulumbekezdésében kimondja, hogy a rendeltetési hely szerinti tagállamban
az állat-egészségügyi ellenőrzések kizárólag a rendeltetési helyen szúrópróbaszerű ellenőrzésekkel végezhetők.
46     Erre való tekintettel az említett irányelv, miután az „állat-egészségügyi ellenőrzésre” tág meghatározást ad, amely magában
foglalja a valamennyi szóban forgó termékre irányuló fizikai vizsgálatot és/vagy adminisztratív intézkedést, amelyet közvetlen
vagy más módon a közegészség vagy az állati egészség védelmére szánnak, 3. és 4. cikkében részletesen szabályozza származási
helyen végzett ellenőrzéseket.
47     Ami a rendeltetési helyre érkezéskor végezhető ellenőrzéseket illeti, az irányelv 5. cikke előírja, hogy az illetékes nemzeti
hatóság jogosult ellenőrizni a 3. cikk követelményeinek betartását azzal a kifejezett feltétellel, hogy az ellenőrzésre az
áru rendeltetési helyén, megkülönböztetéstől mentes szúrópróbaszerű állat-egészségügyi vizsgálatokkal kerül sor. Abban az
esetben, ha a tranzit tagállam vagy a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes hatóságának információi alapján jogsértés
gyanítható, akkor az árut természetesen a saját felségterületükön történő szállítása közben is ellenőrizhetik, kivéve azonban
a határon történő bármilyen ellenőrzést. Az említett 5. cikk (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az e cikk végrehajtására
vonatkozó részletes szabályokat a 89/662 irányelv 18. cikkében meghatározott eljárással összhangban fogadják.
48     Ezenkívül az irányelv 7. és 8. cikke rögzíti a rendeltetési hely szerinti tagállam által követendő eljárást arra az esetre,
ha a szállítmány rendeltetési helyén vagy a szállítás során végzett ellenőrzés folyamán megállapítást nyer, hogy a küldemény,
hogy valamely állati eredetű termék súlyosan veszélyezteti a közegészségvédelmi célt. E rendelkezések arra kötelezik a rendeltetési
hely szerinti tagállam illetékes hatóságait, hogy késedelem nélkül vegyék fel a kapcsolatot a küldő ország illetékes hatóságaival.
A Bizottság adott esetben kénytelen lehet meghozni a tagállamok összehangolt fellépését eredményezni hivatott megfelelő intézkedéseket,
amelyeket a 89/662 irányelv 17. cikkében meghatározott eljárás szerint kell megerősíteni vagy felülvizsgálni. A fentebb említett
7. és 8. cikk alkalmazásának részletes szabályait a Bizottság a 18. cikkben megállapított eljárással határozza meg.
49     Végül az említett irányelv 9. cikkének megfelelően, a valamely tagállam által jelentős veszély esetén sürgősséggel hozott,
a szabályozástól esetlegesen össze nem egyeztethető ideiglenes intézkedéseket felváltja egy közösségi védőrendszer, amelynek
körvonalait ez a cikk rögzíti; ezen cikk alkalmazásának részletes szabályait szintén a 18. cikkben meghatározott eljárással
összhangban fogadják el.
50     Márpedig a jelen ítélet 42–49. pontjában felidézett tényekből világosan következik, hogy a jogvita tárgyát képező svéd szabályozást
a 89/662 irányelv követelményeivel összeegyeztethetetlennek kell tekinteni.
51     Az ezen irányelvvel bevezetett, az árunak a feladó tagállamban történő teljes körű ellenőrzésén alapuló harmonizált állat-egészségügyi
ellenőrzőrendszernek ugyanis elvileg a rendeltetési hely szerinti tagállamban történő ellenőrzés helyébe kell lépnie, továbbá
lehetővé kell tennie az érintett termékek szabad forgalomba hozatalát a belső piac feltételeihez hasonló feltételek között.
E tekintetben a közegészségvédelem szükségességéhez kapcsolódó megfontolások nem igazolhatnak valamely tagállam által a határátátléptetés
során egyoldalúan alkalmazott, további sajátságos korlátokat, amilyen például a kérdéses svéd szabályozásban a más tagállamokból
származó állati eredetű termékek importőreit terhelő előzetes bejelentési kötelezettség.
52     Mivel az említett irányelv tárgya az áruk feladásának helyén elvégzendő állat-egészségügyi ellenőrzések részletekbe menő szabályozása
annak érdekében, hogy a lehető legkisebb mértékre szorítsa a rendeltetési helyen elvégezhető ellenőrzések számát, és méginkább,
hogy megszüntesse az ellenőrzéseket a Közösség belső határain a belső piac fokozatos megvalósítása végett, ezt az irányelvet
úgy kell értelmezni, hogy világosan és pontosan megszabja a tagállamok mozgásterét a rendeltetési helyen még elvégezhető egészségügyi
ellenőrzések végrehajtása során.
53     Ebben az összefüggésben a 89/662 irányelv 5. cikke – ellentétben a svéd kormány kijelentéseivel – nem tesz lehetővé olyan
nemzeti szabályozást, amilyet a Bizottság a jelen eljárás keretében vitat.
54     Ily módon ‑ általánosságban ‑ az említett 5. cikket, a 89/662 irányelv lényeges célja (az állati eredetű termékeket érintő
ellenőrzések és intézkedések csökkentése) alóli kivételként, megszorító módon kell értelmezni.
55     E rendelkezés ‑ amint az szövegéből kitűnik ‑ kizárólag „az áru rendeltetési helyén megkülönböztetéstől mentes szúrópróbaszerű”
és „a 3. cikk követelményeinek betartását” célzó állat-egészségügyi vizsgálatokra vonatkozik.
56     Ezenkívül az 5. cikk (3) bekezdése csak „[a]zon üzemeltetők[re]” alkalmazandó, „amelyek másik tagállamból szállíttatnak termékeket
vagy ilyen termékek tételeinek teljes felosztását végzik”, és az említett üzemeltetők ugyanezen bekezdés c) pontja alapján
„az illetékes hatóság kérésére kötelesek bejelenteni a termékek beérkezését egy másik tagállamból, amennyiben ez” a jelen
ítélet előző pontjában körülhatárolt „ellenőrzések elvégzéséhez szükséges”.
57     Ezzel szemben a Bizottság által kifogásolt nemzeti szabályozás mindenekelőtt kifejezetten az „importőrökre” vonatkozik; ez
a fogalom nem fedi a 89/662 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének első mondatában szereplő fogalmat, és nemcsak azzal jár, hogy
kizárólag a külföldről behozott termékekre (kivéve a Svédországból származókat) vonatkoznak a jogvita tárgyát képező intézkedések,
hanem a határátkelés során elvégzendő ellenőrzéseket von maga után, amit az irányelv tilt. Akárhogyan is, a kifogásolt svéd
szabályozás szövege egyáltalán nem szavatolja azt, hogy az ellenőrzésekre pontosan az áru rendeltetési helyén kerül sor, amint
azt a 89/662 irányelv 5. cikke megköveteli, és az alperes kormány egyébként a végső rendeltetési helyen elvégzendő ellenőrzéssel
természetesen vele járó gyakorlati nehézségekről számolt be.
58     Továbbá, az említett szabályozással bevezetett előzetes bejelentési kötelezettség általános jelleget ölt, és nem zárható ki,
hogy az 5. cikkben megengedett egyszerű szúrópróbaszerű vizsgálaton túlmutató ellenőrzésekhez vezet.
59     Végül, ez a szabályozás nem tartja be a 89/662 irányelv 5. cikke (3) bekezdésének c) pontjában foglalt feltételeket, amelyek
világosan megkövetelik, hogy a termékeknek valamely másik tagállamból való beérkezésére vonatkozó bejelentési kötelezettség
nem lehet rendszeres, hanem az illetékes hatóság kifejezetten erre vonatkozó kérésén kell alapulnia, kizárólag abban az esetben,
ha ez az ugyanezen cikk (1) bekezdésben említett ellenőrzések megfelelő elvégzéséhez elengedhetetlen.
60     E körülmények között, a Bizottság által kifogásolt svéd szabályozás nem tekinthető összeegyeztethetőnek a 89/662 irányelv
5. cikkének előírásaival.
61     Hozzá kell tenni, hogy az illető szabályozás a kettős ellenőrzés komoly kockázatát rejtheti magában, amelyre ráadásul éppen
a terméknek az országterületre történő belépése pillanatában kerül sor, ami az áruval kapcsolatban a feladás helyén elvégzett
ellenőrzések megfelelőségét érintő nyilvánvaló bizalomhiányra utal.
62     Jelesül, a Bizottság által megkérdőjelezett belső rendelkezés létjogosultságával kapcsolatban az alperes kormány által adott
magyarázatok (tudniillik az egészségügyi ellenőrzések hatékonyságának biztosítása a szalmonellával fertőzött élelmiszerek
Svédországba való belépésének megakadályozása érdekében), ellentmondanak a 89/662 irányelv – a mezőgazdasági termékek szabad
forgalomba hozatalának elősegítésében és a származási tagállamban elvégzendő ellenőrzések hangsúlyozásában álló – szellemiségének.
63     Az irányelv eme célja nem lenne megvalósítható, és hatékony érvényesülése nem lenne elérhető, amennyiben a tagállamok megtehetnék,
hogy az irányelvben foglalt előírásokon túlterjeszkednének, ezért a kifejezetten előírtakon felüli nemzeti intézkedések fenntartását
vagy meghozatalát összeegyeztethetetlennek kell tekinteni az irányelv célszerűségével.
64     Egyébiránt, egyrészt maga a 89/662 irányelv tartalmaz (7., 8. és 9. cikkében) olyan rendelkezéseket, amelyek a közegészség
súlyos veszélyeztetésének kockázata esetén lehetővé teszik a rendeltetési hely szerinti tagállamnak intézkedések elfogadását,
amelyeket azonban eljárási biztosítékokkal lát el a közösségi szintű szabályozásba való beilleszthetőségük érdekében, sőt
ezek a nemzeti intézkedések csupán ideiglenes jelleggel bírnak, és a közös intézkedések meghozataláig maradnak hatályban.
65     Másrészt, ahogyan azt a főtanácsnok indítványának 14., 77. és 78. pontjában kifejtette, a Svéd Királyság, valamint a Finn
Köztársaság is az Európai Unióhoz történt csatlakozásuk folyamán további biztosítékokat kaptak az egyes nekik szánt állati
eredetű termékek szállítása során végzett szalmonellavizsgálatok vonatkozásában.
66     Akárhogyan is, az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében egyetlen tagállam sem hivatkozhat saját kötelezettségszegésének
igazolására valamely másik tagállam közösségi jogsértésére. Következésképpen, a tagállam semmiképpen sem vezethet be egyoldalúan
olyan kiegyenlítő vagy védelmi intézkedéseket, amelyek célja az ilyen jogsértés elhárítása, hanem a Szerződésben erre az esetre
előírt eljárások és jogorvoslati lehetőségek keretei között köteles cselekedni (lásd ilyen értelemben különösen a 232/78. sz.,
Bizottság kontra Franciaország ügyben 1979. szeptember 25-én hozott ítélet [EBHT 1979., 2729. o.] 9. pontját; a 325/82. sz.,
Bizottság kontra Németország ügyben 1984. február 14-én hozott ítélet [EBHT 1984., 777. o.] 11. pontját; a C‑146/89. sz.,
Bizottság kontra Egyesült Királyság ügyben 1991. július 9-én hozott ítélet [EBHT 1991., I‑3533. o.] 47. pontját és a C‑5/94. sz. Hedley
Lomas-ügyben 1996. május 23-án hozott ítélet [EBHT 1996., I‑2553. o.] 20. pontját).
67     Emellett a svéd kormány azon érvét, miszerint a többi tagállamból származó húsok behozatalát a jogvita tárgyát képező nemzeti
rendelkezés alkalmazása nem befolyásolta, el kell utasítani, tekintettel a Bíróság ítélkezési gyakorlatára, amelyből az következik,
hogy valamely közösségi jogi szabályban előírt kötelezettség be nem tartása önmagában megvalósítja a kötelezettségszegést,
és az a felvetés, hogy ez a magatartás nem járt negatív következményekkel, nem bír jelentőséggel (lásd a C‑233/00. sz., Bizottság
kontra Franciaország ügyben 2003. június 26-án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑6625. o.] 62. pontját).
68     Az összes eddigi megfontolás alapján a Bizottság keresetét megalapozottnak kell tekinteni.
69     Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Svéd Királyság – mivel a többi tagállamból származó egyes állati eredetű termékek
behozatala vonatkozásában továbbra is kötelező előzetes bejelentési rendszert tart fenn – nem teljesítette a 89/662 irányelv
5. cikkéből eredő kötelezettségeit.

A költségekről
70     Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §-a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Svéd Királyságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
Az eljárási szabályzat 69. cikke 4. §-ának első bekezdése alkalmazásában az eljárásba beavatkozó Finn Köztársaság maga viseli
saját költségeit.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Bíróság megállapítja, hogy a Svéd Királyság – mivel a többi tagállamból származó egyes állati eredetű termékek behozatala
vonatkozásában továbbra is kötelező előzetes bejelentési rendszert tart fenn – nem teljesítette a belső piac megvalósításának
céljával a Közösségen belüli kereskedelemben alkalmazható állat-egészségügyi ellenőrzésekről szóló, 1989. december 11-i 89/662/EGK
tanácsi irányelv 5. cikkéből eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság kötelezi a Svéd Királyságot a költségek viselésére.
3)
A Finn Köztársaság maga viseli saját költségeit.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: svéd.