CELEX: 62005CJ0191
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Direktiiv 79/409/EMÜ
Loodusliku linnustiku kaitse
Erikaitseala
Muutmine teadusliku aluseta

Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavaldusega Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Portugali Vabariik on muutnud erikaitseala
„Moura, Mourão ja Barrancos” (edaspidi „asjaomane erikaitseala”) ulatust, jättes sellest välja alad, kus elavad looduslikult
esinevad linnuliigid, mille kaitse oli selle erikaitseala loomise aluseks, siis on Portugali Vabariik rikkunud nõukogu 2. aprilli
1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98; edaspidi
„direktiiv”) artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
Direktiivi artikli 4 lõige 1 sätestab:
„I lisas nimetatud liikide elupaikade kaitseks tuleb rakendada erimeetmeid, et kindlustada nende liikide säilimine ja paljunemine
levikualal. Sellega seoses võetakse arvesse järgmist:
a)      väljasuremisohus liigid;
b)      liigid, mis on tundlikud teatavate muutuste suhtes oma elupaigas;
c)      liigid, mida peetakse nende väikesearvuliste asurkondade või piiratud kohaliku leviku tõttu haruldaseks;
d)      teised liigid, mis oma elupaiga eripära tõttu nõuavad erilist tähelepanu.
Hindamisel võetakse arvesse arvukuse arengutendentse ja muutumist.
Liikmesriigid klassifitseerivad erikaitsealadena nende liikide kaitseks eelkõige arvuliselt ja suuruselt kõige sobivamad alad,
võttes arvesse nende liikide kaitsenõudeid geograafilistel maismaa- ja merealadel, kus käesolevat direktiivi kohaldatakse.”
Pärast kaebuse saamist asjaomase erikaitseala muutmise kohta igasuguse teadusliku aluseta saatis komisjon 17. oktoobril 2003
Portugali valitsusele märgukirja, millele Portugali ametiasutused vastasid 19. detsembri 2003. aasta kirjaga.
Komisjon saatis 9. juulil 2004 Portugali valitsusele põhjendatud arvamuse, milles oli kirjas, et kuna Portugali Vabariik muutis
asjaomase erikaitseala ulatust, jättes sellest välja alad, kus elavad looduslikult esinevad linnuliigid, mille kaitse oli
selle erikaitseala loomise aluseks, mistõttu Portugali Vabariik on rikkunud direktiivi artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi,
kutsub komisjon seda liikmesriiki võtma vajalikke meetmeid arvamuse järgimiseks kahekuulise tähtaja jooksul arvamuse kättesaamisest.
Pärast Portugali ametiasutuste 24. veebruaril 2005 saadetud vastusega tutvumist leidis komisjon, et olukord on endiselt mitterahuldav
ja esitas käesoleva hagi.
Komisjon väidab oma hagiavalduses, et vähendades 20. mai 2002. aasta dekreetseadusega nr 141/2002 (
Diário da República
I, A-seeria, nr 116, 20.5.2002) asjaomase erikaitseala ulatust, mis määrati kindlaks kõnealuse erikaitseala loomisel 23. septembri
1999. aasta dekreetseadusega nr 384‑B/99 (
Diário da República
I, A-seeria, nr 223, 29.9.1999), jättis Portugali valitsus kaitse alt välja mitmed looduslikult esinevad linnuliigid, mis
on loetletud erikaitseala loomise aluseks olevas „Natura 2000” standardses andmevormis, kusjuures tegemist on direktiiviga
kaitstud liikidega.
Lisaks rõhutas komisjon, et asjaomase erikaitseala ulatust muudeti igasuguse teadusliku aluseta, mistõttu see on vastuolus
Euroopa Kohtu praktikast tulenevate nõuetega.
Portugali valitsus tunnistas omalt poolt, et sõltumata liikmesriikide kaalutlusõigusest peab erikaitseala ulatus olema kehtestatud
direktiivi sätetega ette nähtud kriteeriumide kohaselt, nagu on rõhutatud Euroopa Kohtu praktikas.
Kõnealune valitsus kinnitab, et hetkel on väljatöötamisel asjaomase erikaitseala uus ja piisav ulatus. Selle puhul arvestatakse
esiteks selliste liikide piisava kaitsekohustustega, mille alusel määrati kõnealune erikaitseala, nagu sookurg (
Grus grus
), kassikakk (
Bubo bubo
), raisakotkas (
Aegypius monachus
), kääbuskotkas (
Hieraaetus pennatus
) ja kaeluskotkas (
Gyps fulvus
), ning teiseks stepilindude vajaliku kaitsega sobivatel aladel.

Euroopa Kohtu hinnang
Tuleb meelde tuletada, et direktiivi artikkel 4 näeb ette kaitsekorra, mis on iseäranis suunatud nii I lisas mainitud liikide
kui ka rändliikide kaitsele ja mida on tugevdatud neid liike silmas pidades ning mis on õigustatud seetõttu, et tegemist on
vastavalt ohustatud liikidega ja ühenduse looduspärandi moodustavate liikidega (vt selle kohta 23. mai 1990. aasta otsus kohtuasjas
C‑169/89: Van den Burg, EKL 1990, lk I‑2143, punkt 11, ja 11. juuli 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑44/95: Royal Society for
the Protection of Birds,EKL 1996, lk I‑3805, punktid 23 ja 26).
Samuti tuleb rõhutada, et liikmesriikidel tuleb valikute tegemisel ja erikaitseala ulatuse kindlaksmääramisel juhinduda ornitoloogilistest
kriteeriumidest, mis sisalduvad artikli 4 lõigetes 1 ja 2 (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Royal Society for the
Protection of Birds, punkt 26).
Dekreetseaduse nr 141/2002 sätetest ilmneb, et asjaomase erikaitseala ulatust muudeti põhjusel, et see erikaitseala hõlmas
alasid, mis ei kujutanud endast olulisi stepilindude elupaiku.
Ometi tuleb rõhutada, nagu õigustatult mainis komisjon, et kuigi nimetatud dekreetseaduse kohaselt asjaomasest erikaitsealast
välja jäänud aladel ei esine stepilinde, asuvad seal niisuguste teiste looduslike lindude elupaigad, keda on mainitud direktiivi
I lisas ja kelle kaitse oli erikaitseala loomise aluseks, nagu eelkõige sookurg (
Grus grus
), kassikakk (
Bubo bubo
), raisakotkas (
Aegypius monachus
), kääbuskotkas (
Hieraaetus pennatus
) ja kaeluskotkas (
Gyps fulvus
).
Liikmesriik ei saa neil tingimustel vähendada erikaitseala pindala või muuta selle piire, välja arvatud, kui erikaitsealast
välja jäänud alad ei ole enam kõige sobivamad looduslikult elavate linnuliikide kaitsmiseks direktiivi artikli 4 lõike 1 tähenduses.
Portugali valitsus isegi ei maininud, et antud asjas on sellise olukorraga tegemist.
Järelikult tuleb komisjoni hagi lugeda põhjendatuks.
Eeltoodud asjaoludel tuleb tuvastada, et kuna Portugali Vabariik muutis asjaomase erikaitseala ulatust, jättes sellest välja
alad, kus elavad looduslikult esinevad linnuliigid, mille kaitse oli selle erikaitseala loomise aluseks, siis on Portugali
Vabariik rikkunud direktiivi artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Portugali Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud
välja mõista Portugali Vabariigilt.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Kuna Portugali Vabariik muutis erikaitseala „Moura, Mourão ja Barrancos” ulatust, jättes sellest välja alad, kus elavad looduslikult
esinevad linnuliigid, mille kaitse oli selle kaitseala loomise aluseks, siis on Portugali Vabariik rikkunud nõukogu 2. aprilli
1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 4 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
2.
Mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: portugali.