CELEX: 62005CJ0457
Frie varebevægelser
direktiv 75/106/EØF
tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
færdigpakninger af væsker
pakning i bestemte volumenstørrelser
artikel 5, stk. 3, litra b) og d)
Baileys Minis
salg i færdigpakninger med en volumenstørrelse på 0,071 l

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 5, stk. 3, litra b), andet afsnit, sidste punktum,
sammenholdt med artikel 5, stk. 3, litra d), og bilag III, punkt 4, i Rådets direktiv 75/106/EØF af 19. december 1974 om tilnærmelse
af medlemsstaternes lovgivning om færdigpakning af visse væsker i bestemte volumenstørrelser (EFT L 42, s. 1), senest ændret
ved akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands,
Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske
Republiks tiltrædelse af Den Europæiske Union og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union
(EFT 2003 L 236, s. 33, herefter »direktiv 75/106«).
Denne anmodning er blevet indgivet inden for rammerne af en retssag mellem Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV (herefter
»Schutzverband« og Diageo Deutschland GmbH (herefter »Diageo«) vedrørende markedsføring i Tyskland af en drikkevare, benævnt
»Baileys«, i pakninger med et indhold på 0,071 l.

Retsforskrifter
Første, fjerde og sjette betragtning til direktiv 75/106 bestemmer:
»I de fleste af medlemsstaterne gælder der for færdigpakning til direkte salg af væsker i pakninger, der er fremstillet og
tillukket på forhånd, præceptive bestemmelser, som er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat og således hæmmer handelen
med disse færdigpakninger; der må derfor indledes en tilnærmelse af disse bestemmelser.
[…]
[F]or et givet produkt bør antallet af størrelser, der ligger for nær op ad hinanden og udgør en risiko for at vildlede forbrugeren,
formindskes mest muligt, men på grund af de overordentlig store lagerbeholdninger af færdigpakninger inden for Fællesskabet
kan denne formindskelse dog kun ske gradvis.
[…]
[F]or visse medlemsstater frembyder en hurtig ændring af det påfyldningsprincip, der er foreskrevet i deres nationale lovgivning,
samt tilrettelæggelse af nye kontrolformer og ændringer af systemet for enheder for mål og vægt vanskeligheder; der bør derfor
for disse medlemsstater fastsættes en overgangsperiode, som dog ikke må bringe forstyrrelser i handelen inden for Fællesskabet
med de nævnte varer og ikke frembyde en fare for gennemførelsen af direktivet i de andre medlemsstater.«
Direktivets artikel 5 har følgende ordlyd:
»1.      Medlemsstaterne kan ikke nægte, forbyde eller begrænse markedsføring af færdigpakninger, som opfylder kravene i dette direktiv,
under henvisning til fastsættelse af færdigpakningernes volumen, til de metoder, efter hvilke dette er kontrolleret, eller
til det nominelle volumen, såfremt nævnte volumen er anført i bilag III, kolonne I.
[…]
3.      […]
b)      Færdigpakninger med de i punkt 1, litra a) og b), i bilag III anførte produkter kan kun markedsføres efter den 31. december
1988, hvis de foreligger i de i dette bilag anførte nominelle volumener.
Færdigpakninger med de i punkt 2, litra a), i bilag III anførte produkter kan kun markedsføres efter den 31. december 1990
i de i kolonne I i dette bilag anførte nominelle volumener. De i samme bilags punkt 4 anførte produkter kan kun markedsføres
efter den 31. december 1991 i de i kolonne I anførte nominelle volumener.
c)      […]
d)      Med forbehold af litra b) kan de under punkt 4 i bilag III anførte produkter i volumenstørrelsen 0,071 l markedsføres i Irland
og Det Forenede Kongerige.
e)      […]«
Bilag III, kolonne I, til direktiv 76/106, der fastlægger de endeligt godkendte nominelle volumener, fastsætter for de produkter,
der er nævnt i bilagets punkt 4, følgende nominelle pakningsstørrelser: 0,02 l – 0,03 l – 0,04 l – 0,05 l – 0,10 l – 0,20
l – 0,35 l – 0,50 l – 0,70 l – 1 l – 1,125 l – 1,5 l – 2 l – 2,5 l – 3 l – 4,5 l – 5 l – 10 l.

Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Schutzverband er en forening, der har til formål at overvåge og sikre overholdelsen af de relevante retlige bestemmelser for
spiritusindustrien i Tyskland.
Diageo er det tyske datterselskab af Diageo North America Inc., en producent af drikkevarer. I Tyskland markedsfører det bl.a.
øl, whisky, gin og vodka under forskellige mærker.
Siden oktober 2004 har Diageo markedsført drikkevaren »Baileys« som såkaldt »Baileys Minis« i færdigpakninger med en volumenstørrelse
på 0,071 l, der fremstilles og aftappes i Irland.
Parterne i hovedsagen er uenige om, hvorvidt salg af disse færdigpakninger er lovlig i Tyskland.
Landgericht Wiesbaden har derfor besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)      Skal artikel 5, stk. 3, litra b), andet afsnit, andet punktum, sammenholdt med artikel 5, stk. 3, litra d), og bilag III,
punkt 4, i Rådets direktiv 75/106/EØF […], fortolkes således, at produkter med en volumenstørrelse på 0,071 l, som er lovligt
fremstillet og/eller markedsført i Irland eller Det Forenede Kongerige, også kan markedsføres i alle andre EF-medlemsstater?
2)      Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende: Er artikel 5, stk. 3, litra b), andet afsnit, andet punktum, sammenholdt med artikel
5, stk. 3, litra d), og bilag III, punkt 4, i direktiv 75/106/EØF, forenelig med princippet om frie varebevægelser i henhold
til artikel 28 EF og 30 EF?«

Om de præjudicielle spørgsmål
Den forelæggende ret ønsker med sine spørgsmål, der skal behandles samlet, nærmere bestemt oplyst, om artikel 5, stk. 3, litra
b), andet afsnit, sidste punktum, sammenholdt med artikel 5, stk. 3, litra d), og bilag III, punkt 4, i direktiv 75/106, i
lyset af princippet om frie varebevægelser i artikel 28 EF skal fortolkes således, at færdigpakninger med en volumenstørrelse
på 0,071 l, der indeholder et af de i punkt 4 anførte produkter, og som fremstilles og markedsføres i Irland, også kan markedsføres
i de andre medlemsstater.
I henhold til artikel 5, stk. 1, i direktiv 75/106 må medlemsstaterne for så vidt angår færdigpakninger, som opfylder kravene
og kontrolforskrifterne i direktivet, ikke træffe foranstaltninger, der begrænser markedsføringen heraf, af grunde, som vedrører
færdigpakningernes volumen eller bestemmelse af dette volumen (dom af 12.10.2000, sag C-3/99, Ruwet, Sml. I, s. 8749, præmis
42).
Artikel 5, stk. 3, litra b), andet afsnit, sidste punktum, forbyder markedsføring efter den 31. december 1991 af færdigpakninger
med de i bilag III, punkt 4, i direktiv 75/106 anførte væsker, når pakningerne ikke har de nominelle volumener, der er nævnt
i kolonne I i dette bilag.
Artikel 5, stk. 3, litra d), fastsætter en undtagelse til dette markedsføringsforbud.
En sammenligning af de forskellige sprogversioner af artikel 5, stk. 3, litra d), giver imidlertid ikke nogen klar angivelse
af den nøjagtige rækkevidde af denne undtagelsesbestemmelse.
En gennemgang af de forskellige sprogversioner af artikel 5, stk. 3, litra d), i direktiv 75/106 viser nemlig, at de under
punkt 4 i bilag III i direktivet anførte væsker, der i Irland og Det Forenede Kongerige frembydes i en volumenstørrelse på
0,071 l, kan markedsføres, mens det af andre sprogversioner af samme bestemmelser fremgår, at disse væsker i volumenstørrelsen
0,071 l kan markedsføres i Irland og Det Forenede Kongerige.
Det følger af fast retspraksis, at nødvendigheden af en ensartet anvendelse og dermed ensartet fortolkning af fællesskabsretlige
bestemmelser bevirker, at en bestemmelses ordlyd i tvivlstilfælde ikke kan betragtes isoleret, men derimod kræver, at den
fortolkes og anvendes på baggrund af versionerne på de andre officielle sprog (dom af 12.11.1969, sag 29/69, Stauder mod Ulm,
Sml. 1969, s. 107, org.ref.: Rec. s. 419, præmis 3, af 7.7.1988, sag 55/87, Moksel Import und Export, Sml. s. 3845, præmis
15, af 2.4.1998, sag C-296/95, EMU Tabac m.fl., Sml. I, s. 1605, præmis 36, og af 19.4.2007, sag C-63/06, Profisa, endnu ikke
trykt i Samling af Afgørelser, præmis 13).
I tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sprogversioner af en fællesskabsbestemmelse skal den pågældende bestemmelse
fortolkes på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den er led i (dom af 27.10.1977, sag
30/77, Bouchereau, Sml. s. 1999, præmis 14, af 7.12.2000, sag C-482/98, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 10861, præmis
49, og af 1.4.2004, sag C-1/02, Borgmann, Sml. I, s. 3219, præmis 25, samt Profisa-dommen, præmis 14).
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at direktiv 75/106 blev vedtaget med hjemmel i EØF-traktatens artikel 100 (efter ændring
artikel 100 i EF-traktaten, nu artikel 94 EF) med henblik på en indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative
bestemmelser, der direkte indvirker på det fælles markeds oprettelse eller funktion (Ruwet-dommen, præmis 40).
Det fremgår af første betragtning til direktivet, at det har til formål at modvirke hindringerne for den frie bevægelighed
for visse drikkevarer i færdigpakninger, hvilket skyldes det forhold, at der i de fleste medlemsstater gælder præceptive bestemmelser,
som er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat (Ruwet-dommen, præmis 41).
Det skal desuden bemærkes, at Rådets direktiv 88/316/EØF af 7. juni 1988 om ændring af direktiv 75/106/EØF (EFT L 143, s. 26),
der indførte de i hovedsagen omhandlede bestemmelser i direktiv 75/106, har hjemmel i EØF-traktatens artikel 100 A (efter
ændring artikel 100 A i EF-traktaten, nu artikel 95 EF), og at det har til formål at forbedre vilkårene for det indre markeds
oprettelse og funktion (dom af 5.10.2000, sag C-376/98, Tyskland mod Parlamentet og Rådet, Sml. I, s. 8419, præmis 83).
Det skal ligeledes bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at en bestemmelse i den afledte fællesskabsret i videst muligt
omfang skal fortolkes i overensstemmelse med EF-traktatens bestemmelser og de almindelige fællesskabsretlige principper (dom
af 13.12.1983, sag 218/82, Kommissionen mod Rådet, Sml. s. 4063, præmis 15, af 25.11.1986, forenede sager 201/85 og 202/85,
Klensch m.fl., Sml. s. 3477, præmis 21, af 21.3.1991, sag C-314/89, Rauh, Sml. I, s. 1647, præmis 17, og af 27.1.1994, sag
C-98/91, Herbrink, Sml. I, s. 223, præmis 9, samt Borgmann-dommen, præmis 30).
I denne sammenhæng har Domstolen for så vidt angår direktiv 75/106 allerede fastslået, at artikel 28 EF skal fortolkes således,
at denne artikel er til hinder for, at en medlemsstat forbyder markedsføring af en færdigpakning med et nominelt volumen,
der ikke er angivet i fællesskabsbestemmelserne, og som lovligt er fremstillet og bragt i handelen i en anden medlemsstat
(Ruwet-dommen, præmis 57).
Der kan således ikke være tvivl om, at det følger af artikel 5, stk. 3, litra d), i direktiv 75/106, at markedsføringen af
færdigpakninger med en volumenstørrelse på 0,071 l, der indeholder de bilag III, punkt 4, i direktivet nævnte væsker – i det
mindste i Irland og Det Forenede Kongerige – er i overensstemmelse med direktivet.
For så vidt som disse færdigpakninger i det mindste lovligt fremstilles og markedsføres disse to medlemsstater, er artikel
28 EF til hinder for, at de forbydes i andre medlemsstater, medmindre dette forbud er begrundet i tvingende hensyn og anvendes
uden forskel på indenlandske varer og indførte varer, og er nødvendigt for varetagelsen af det nævnte hensyn og desuden står
i et passende forhold til det tilstræbte mål, og at dette mål ikke kan nås ved foranstaltninger, der er mindre restriktive
for handelen i Fællesskabet (jf. i denne retning Ruwet-dommen, præmis 50 og 57).
Schutzverband og den belgiske regering har gjort gældende, at markedsføringsforbuddet i artikel 5, stk. 3, litra b), andet
afsnit, sidste punktum, i direktiv 75/106 er begrundet i et tvingende hensyn til forbrugerbeskyttelsen.
Selv om det i denne henseende er korrekt, at direktivet ifølge sin fjerde betragtning har til formål at forhindre, at forbrugerne
vildledes ved anvendelsen af nominelle volumener, der ligger for tæt på hinanden, må det kunne antages, at der ikke foreligger
en sådan risiko, når udgangspunktet for en sådan vurdering er en almindelig oplyst, rimelig opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger
(dom af 13.1.2000, sag C-220/98, Estée Lauder, Sml. I, s. 117, præmis 30, og Ruwet-dommen, præmis 53).
Artikel 4, stk. 1, i direktiv 75/106 indeholder nemlig en forpligtelse til på etiketten at angive nettoindholdet af væske
i emballagen i volumenenheder (liter, centiliter, milliliter) med henblik på at sætte en normal gennemsnitsforbruger i stand
til at undgå forveksling af to volumener og at sammenligne priserne på samme væske i to forskellige pakninger under hensyntagen
til den konstaterede forskel i volumen (Ruwet-dommen, præmis 54).
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at direktiv 75/106 selv, inden for den ramme for nominelle volumener, som fastsættes
i kolonne I i bilag III for de produkter, der er omfattet af bilagets punkt 4, tillader, at der kan benyttes nominelle volumener
(0,02 l, 0,03 l, 0,04 l og 0,05 l), hvis indbyrdes forskel kun udgør 0,01 l. Det må derfor antages, at en nominel volumen
som den omhandlede på 0,07 l, der ligger mellem de nominelle volumener på 0,05 l og 0,10 l, der findes blandt de i fællesskabsbestemmelserne
angivne nominelle volumener for de omhandlede væsker, er tilstrækkelig til ikke at vildlede en gennemsnitsforbruger, henset
til at hver af disse volumenstørrelser udviser en forskel på over 0,01 l.
Endelig skal der tages hensyn til den forpligtelse, der følger at Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/6/EF af 16. februar
1998 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med angivelse af priser på forbrugsvarer (EFT L 80, s. 27), og hvorefter salgsprisen
pr. måleenhed skal angives, uden at der tages hensyn til færdigpakningens nominelle volumen (Ruwet-dommen, præmis 56).
Det følger af ovenstående, at artikel 5 stk. 3, litra d), i direktiv 75/106, ud fra sin almindelige opbygning og sit formål
og princippet om de frie varebevægelser, skal fortolkes således, at færdigpakninger i volumenstørrelser på 0,071 l, der indeholder
de i bilag III, punkt 4, i direktivet nævnte væsker, og som lovligt er fremstillet og markedsført i Irland eller Det Forenede
Kongerige, ligeledes må markedsføres i de andre medlemsstater.
Endvidere er den almindelige opbygning af og formålet med direktiv 75/106 samt princippet om de frie varebevægelser til hinder
for et forbud mod at markedsføre de i bilag III, punkt 4, i direktivet anførte væsker i færdigpakninger med en nominel volumen
på 0,071 l hidrørende fra andre medlemsstater end Irland og Det Forenede Kongerige, hvilket fremgår af direktivets artikel
5, stk. 3 litra b), andet afsnit, sidste punktum, sammenholdt med artikel 5, stk. 3, litra d).
Eftersom de omhandlede færdigpakninger i medfør af disse bestemmelser således kun må markedsføres fra disse to medlemsstater,
kan et sådant forbud hindre samhandelen inden for Fællesskabet, da det kan indebære, at fremstillingen og markedsføringen
heraf vanskeliggøres og bliver mere byrdefuld for producenter, som er etableret i andre medlemsstater, idet det kan afskrække
dem fra at markedsføre sådanne færdigpakninger.
For at kunne markedsføre de omhandlede færdigpakninger er en producent, som er etableret i en anden medlemsstat end Irland
eller Det Forenede Kongerige, nemlig nødsaget til at eksportere disse færdigpakninger til disse to medlemsstater, eller til
at fremstille dem dér, inden de dernæst genindføres til producentens egen medlemsstat.
Dette markedsføringsforbud er ikke berettiget, eftersom det er i åbenbar modstrid med et af de i direktiv 75/106 anførte formål,
nemlig at modvirke hindringer for den frie bevægelighed for færdigpakninger, der indeholder de i bilag III til dette direktiv
nævnte væsker. Hvad angår risikoen for vildledning af forbrugerne skal dette anbringende forkastes af de grunde, der er anført
i denne doms præmis 27-30.
Hvad angår adgangen til udelukkende at markedsføre færdigpakninger med en nominel volumen på 0,071 l fra Irland og Det Forenede
Kongerige i medfør af artikel 5, stk. 3, litra d), i direktiv 75/106 kan dette ikke retfærdiggøres med henvisning til det
med bestemmelsen forfulgte formål.
Såfremt det varigt kun er muligt at markedsføre disse færdigpakninger fra Irland og Det Forenede Kongerige, går dette ud over,
hvad der er nødvendigt for at opnå det nævnte formål, nemlig, som det fremgår af sjette betragtning til direktiv 75/106, at
give disse to medlemsstater mulighed for at tilpasse sig de vanskeligheder, der ville opstå ved en hurtig ændring af det påfyldningsprincip,
der er foreskrevet i deres nationale lovgivning, samt ved at tilrettelægge nye kontrolformer og ændringer af enheder for mål
og vægt.
Det skal derudover bemærkes, at som det følger af samme betragtning, må der med henblik på at afhjælpe disse vanskeligheder
fastsættes en overgangsperiode, som dog ikke må bringe forstyrrelser i handelen inden for Fællesskabet og ikke frembyde en
fare for gennemførelsen af direktiv 75/106.
Det følger heraf, at artikel 5, stk. 3, litra b), andet afsnit, sidste punktum i direktiv 75/106, sammenholdt med artikel
5, stk. 3, litra d), er ugyldig, for så vidt som volumenstørrelsen 0,071 l ikke indgår i de nominelle volumener, der i de
harmoniserede fællesskabsbestemmelser er anført i bilag III, punkt 4, kolonne I, i dette direktiv.
Henset til samtlige de ovenfor anførte betragtninger skal de forelagte spørgsmål besvares således, at:
–        artikel 5 stk. 3, litra d) i direktiv 75/106 skal fortolkes således, at færdigpakninger i volumenstørrelser på 0,071 l, der
indeholder de i bilag III, punkt 4, i direktivet nævnte væsker, og som lovligt er fremstillet og markedsført i Irland eller
Det Forenede Kongerige, ligeledes må markedsføres i de andre medlemsstater, og at
–        artikel 5, stk. 3, litra b), andet afsnit, sidste punktum, i direktiv 75/106, sammenholdt med dette direktivs artikel 5, stk. 3,
litra d), er ugyldig, for så vidt som volumenstørrelsen 0,071 l ikke indgår i de nominelle volumener, der i de harmoniserede
fællesskabsbestemmelser er anført i bilag III, punkt 4, kolonne I, i direktiv 75/106.

Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Fjerde Afdeling) for ret:
Artikel 5, stk. 3, litra d), i Rådets direktiv 75/106/EØF af 19. december 1974 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
om færdigpakning af visse væsker i bestemte volumenstørrelser, senest ændret ved akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske
Republiks, Republikken Estlands, Republikken Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken
Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater,
der danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at færdigpakninger i volumenstørrelser på 0,071 l, der
indeholder de i bilag III, punkt 4, i direktivet nævnte væsker, og som lovligt er fremstillet og markedsført i Irland eller
Det Forenede Kongerige, ligeledes må markedsføres i de andre medlemsstater.
Artikel 5, stk. 3, litra b), andet afsnit, sidste punktum, i direktiv 75/106/EØF, som ændret ved den nævnte akt, sammenholdt
med artikel 5, stk. 3, litra d), er ugyldig, for så vidt som volumenstørrelsen 0,071 l ikke indgår i de nominelle volumener,
der i de harmoniserede fællesskabsbestemmelser er anført i bilag III, punkt 4, kolonne I, i direktivet.
Underskrifter
*
Processprog: tysk.