CELEX: 62007TJ0460
Gemenskapsvarumärke
Invändningsförfarande
Ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av ordmärket LIFE BLOG
Det äldre nationella ordmärket LIFE
Relativt registreringshinder
Risk för förväxling
Artikel 8.1 b i förordning (EG) nr 40/94 (nu artikel 8.1 b i förordning (EG) nr 207/2009)
Delvist avslag på registreringsansökan

Bakgrund till målet
Nokia Oyj, som är sökande i målet, ingav den 7 januari 2004 en ansökan om registrering av gemenskapsvarumärke till harmoniseringsbyrån i enlighet med rådets förordning (EG) nr 40/94 av den om gemenskapsvarumärken (
EGT L 11, 1994, s. 1
; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3), i dess ändrade lydelse (ersatt av rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den om gemenskapsvarumärken (
EUT L 78, s. 1
)).
Det sökta varumärket utgörs av ordkännetecknet LIFE BLOG.
De varor och tjänster som registreringsansökan avsåg omfattas av klasserna 9, 38 och 41 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg, och motsvarar följande beskrivningar:
—
klass 9: ”Vetenskapliga, nautiska, elektriska, fotografiska, kinematografiska och optiska apparater och instrument samt apparater och instrument för lantmäteri, vägning, mätning, signalering, kontroll (övervakning), livräddning och undervisning; apparater och instrument för ledning, växling, transformering, ackumulering, reglering eller kontrollering av elektricitet; apparater för inspelning, upptagning, sändning och återgivning av ljud och bilder; magnetiska databärare, grammofonskivor; försäljningsautomater samt mekanismer för apparater med myntinkast; kassaapparater, räknemaskiner, databehandlingsutrustningar och datorer; eldsläckningsredskap”,
—
klass 38: ”Telekommunikation”,
—
klass 41: ”Undervisning/utbildning; genomförande av utbildningar; underhållning; anordnande av sport- och kulturaktiviteter”.
Denna ansökan offentliggjordes i
Bulletinen för gemenskapsvarumärken nr
2/2005 av den 10 januari 2005.
Den 4 april 2005 invände intervenienten Medion AG mot det sökta varumärket. Medion AG påstod att risk för förväxling förelåg i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 (nu artikel 8.1 b i förordning (EG) nr 207/2009).
Invändningen grundades på samtliga de varor och tjänster som omfattas bland annat av den tyska registreringen nr 39849644 av ordmärket LIFE. Ansökan beträffande det varumärket hade getts in den 29 augusti 1998 och varumärket registrerades den för varor och tjänster i klasserna 1, 7–11, 16, 21, 28, 37, 38, 41 och 42.
Invändningen avsåg samtliga varor och tjänster som avses med det sökta varumärket, förutom ”eldsläckningsredskap” i klass 9 och ”anordnande av sport- och kulturaktiviteter” i klass 41.
Invändningsenheten biföll den 27 november 2006 invändningen såvitt avser samtliga varor och tjänster förutom ”apparater och instrument för livräddning” och ”försäljningsautomater samt mekanismer för apparater med myntinkast” i klass 9, vilka inte ansågs vara av liknande slag som de varor som avsågs med det äldre varumärket. Som skäl för beslutet angav invändningsenheten att det i Tyskland förelåg risk för förväxling.
Sökanden överklagade invändningsenhetens beslut den 18 januari 2007.
Genom beslut av den 2 oktober 2007 (nedan kallat det angripna beslutet) avslog andra överklagandenämnden överklagandet. Överklagandenämnden angav att sökanden inte hade framfört några argument mot invändningsenhetens bedömning att de varor och tjänster i klasserna 9, 38 och 41 som avses med det sökta varumärket var identiska med eller av liknande slag som de varor och tjänster som avses med det äldre varumärket. Överklagandenämnden fastställde därför invändningsenhetens beslut i denna del. I likhet med hur invändningsenheten hade gått till väga, jämförde överklagandenämnden det sökta varumärket med det av intervenientens äldre varumärken som hade störst räckvidd och mest liknade sökandens varumärke.
Vad gäller jämförelsen mellan de aktuella kännetecknen gjorde överklagandenämnden följande bedömning. I punkt 24 i det angripna beslutet kom den fram till att ordet ”life” eller dess motsvarighet i det tyska språket ”Leben” inte kunde anses vara beskrivande för de aktuella varorna och tjänsterna på Internet. Vidare tillade den i punkt 25 i beslutet att det var föga sannolikt att den tyska omsättningskretsen associerar det engelska ordet ”life” med begreppet livslängd. När det gäller frågan om det äldre varumärket urvattnats på grund av att det – vilket gjordes gällande – parallellt finns ett stort antal liknande varumärken på marknaden, fann överklagandenämnden följande. I punkterna 26 och 27 i det angripna beslutet (punkterna 27 och 28 i den engelska versionen av nämnda beslut) konstateras att detta argument inte vinner stöd av utdragen ur harmoniseringsbyråns register över gemenskapsvarumärken, då vissa av dessa varumärken ännu inte hade registrerats och andra hade återkallats. Överklagandenämnden angav dessutom i punkt 28 i det angripna beslutet (punkt 29 i den engelska versionen) att EG-domstolen i domen av den 6 oktober 2005 i mål
C-120/04, Medion (REG 2005, s. I-8551)
, slog fast att ordet ”life” har normal särskiljningsförmåga.
När det gäller ordet ”blog” fann överklagandenämnden i punkterna 30 och 32 i det angripna beslutet (punkterna 31 och 33 i den engelska versionen) att det är allmänt vedertaget att ordet är en förkortning av ordet ”weblog”, vilket avser en personlig dagbok som regelbundet uppdateras på Internet. Överklagandenämnden fastställde därvid invändningsenhetens bedömning att ordet ”blog” var ”ganska svagt” för en del av de aktuella varorna eller tjänsterna som kunde innefatta varor och tjänster på Internet. Genomsnittskonsumenten av varor och tjänster som har samband med informationsteknologi skulle nämligen associera ordet med det som kännetecknar nämnda varor och tjänster.
Vad beträffar övriga varor och tjänster, fann överklagandenämnden i punkt 32 i det angripna beslutet (punkt 33 i den engelska versionen) att EG-domstolen, i samband med att den prövade de motstående kännetecknen LIFE och THOMSON LIFE, hade slagit fast att det fanns en risk för att de båda kännetecknen kunde förväxlas. I och med att EG-domstolen kom fram till detta i en kontext där beståndsdelen ”life” var av underordnad betydelse och där det även var fråga om elektriska varor, kan ”styrkan” eller ”svagheten” i ordet ”blog” inte i alltför hög grad påverka det slutliga ställningstagandet.
Slutligen gjorde överklagandenämnden följande helhetsbedömning av varumärkena. I punkterna 33 och 34 i det angripna beslutet (punkterna 34 och 35 i den engelska versionen) angav överklagandenämnden att med tillämpning av domen i det ovan i punkt 11 nämnda målet Medion så fanns det en risk för förväxling på grund av att ordet ”life” hade en självständig särskiljande betydelse i det sökta kännetecknet, utan att det för den skull var den dominerande beståndsdelen, och att den tyska allmänheten skulle uppfatta det sökta varumärket som ett kännetecken som i ekonomiskt avseende hade kopplingar till det äldre varumärket. Överklagandenämnden angav att denna slutsats för det första vinner stöd av att den omständigheten att varorna och tjänsterna är av liknande eller samma slag kompenserar den uppenbara skillnaden mellan varumärkena i fonetiskt och visuellt hänseende. För det andra är konsumenterna mer fokuserade på kännetecknets början, som således är lättare att komma ihåg. För det tredje är det så att de koncept som de aktuella kännetecknen ger uttryck för delvis överensstämmer med varandra.
Parternas yrkanden
Sökanden har yrkat att tribunalen ska
—
ogiltigförklara det angripna beslutet,
—
avslå invändningen,
—
återförvisa ärendet till harmoniseringsbyrån så att byrån registrerar det sökta varumärket, och
—
förplikta harmoniseringsbyrån att ersätta rättegångskostnaderna.
Harmoniseringsbyrån och intervenienten har yrkat att tribunalen ska
—
ogilla talan, och
—
förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
Huruvida tribunalen kan ta upp det andra och det tredje yrkandet till sakprövning
Parternas argument
Harmoniseringsbyrån har yrkat att sökandens andra och tredje yrkande ska avvisas, varvid det andra yrkandet består i att invändningen ska avslås och det tredje i att det sökta varumärket ska registreras. Grunden för harmoniseringsbyråns avvisningsyrkande är att det är fråga om förelägganden.
Tribunalens bedömning
Inom ramen för en talan som väckts vid gemenskapsdomstolen mot ett beslut som meddelats av en överklagandenämnd vid harmoniseringsbyrån, gäller enligt fast rättspraxis följande. Harmoniseringsbyrån är, enligt artikel 63.6 i förordning nr 40/94 (nu artikel 65.6 i förordning nr 207/2009), skyldig att vidta de åtgärder som krävs för att följa gemenskapsdomstolens dom. Det ankommer därför inte på tribunalen att rikta förelägganden till harmoniseringsbyrån (förstainstansrättens dom av den 31 januari 2001 i mål
T-331/99, Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld mot harmoniseringsbyrån (Giroform), REG 2001, s. II-433
, punkt 33, och av den i mål T-39/04, Orsay mot harmoniseringsbyrån – Jiménez Arellano (O orsay), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 15).
Tribunalen avvisar därför sökandens tredje yrkande om att rätten ska förelägga harmoniseringsbyrån att registrera det sökta varumärket.
Såvitt avser det andra yrkandet finns det endast anledning att pröva detsamma om tribunalen bifaller yrkandet om ogiltigförklaring av det angripna beslutet.
Huruvida tribunalen kan tillåta de dokument som åberopats för första gången vid tribunalen
Parternas argument
Harmoniseringsbyrån och intervenienten har gjort gällande att bilagorna A 1–A 4 till ansökan, vilka åberopats till styrkande av att varumärken som innehåller ordet ”life” har existerat parallellt på marknaden, aldrig åberopades under det administrativa förfarandet vid harmoniseringsbyrån. Dessa bilagor ska därför inte tillåtas som bevisning.
Tribunalens bedömning
En talan vid tribunalen syftar till att rätten ska pröva lagenligheten av överklagandenämndernas beslut i den mening som avses i artikel 63 i förordning nr 40/94. Tribunalens uppgift är därmed inte att ompröva de faktiska omständigheterna mot bakgrund av bevisning som förebringas för första gången vid rätten (förstainstansrättens dom av den 18 februari 2004 i mål
T-10/03, Koubi mot harmoniseringsbyrån – Flabesa (CONFORFLEX), REG 2004, s. II-719
, punkt 52, och av den i mål
T-336/03, Éditions Albert René mot harmoniseringsbyrån – Orange (MOBILIX), REG 2005, s. II-4667
, punkterna 15 och 16).
Vid harmoniseringsbyrån gjorde sökanden gällande att den omständigheten att äldre varumärken existerat parallellt på marknaden kunde visa ”i vilken utsträckning ordet ’life’ urvattnats” (se punkterna 11, 23 och 27 i det angripna beslutet (punkterna 11, 23 och 28 i den engelska versionen)). Sökanden borde därmed ha åberopat bevisning till styrkande av detta argument vid harmoniseringsbyrån.
Tribunalen avvisar därför bilagorna A 1–A 4, vilka åberopats till styrkande av att varumärken innehållande ordet ”life” har existerat parallellt på marknaden, och vilka aldrig åberopades vid harmoniseringsbyrån.
Huruvida tribunalen kan pröva de argument och den bevisning som tidigare åberopats vid harmoniseringsbyrån
Parternas argument
Harmoniseringsbyrån har gjort gällande att sökanden i sin ansökan gjort en allmän hänvisning till sina inlagor, som gavs in under förfarandet vid harmoniseringsbyrån. Detta uppfyller inte de krav som uppställs i artikel 44.1 c i rättegångsreglerna. Tribunalen ska därför avvisa sökandens argument angående i vilken mån det äldre varumärket har ursprunglig särskiljningsförmåga och angående skillnaderna mellan de aktuella varumärkena.
Tribunalens bedömning
Ansökan ska enligt artikel 44.1 i rättegångsreglerna innehålla en kortfattad framställning av grunderna för talan. Enligt rättspraxis ska dessa uppgifter vara tillräckligt klara och precisa för att svaranden ska kunna förbereda sitt försvar och tribunalen ska kunna pröva talan, i förekommande fall utan att ha tillgång till andra uppgifter (se förstainstansrättens dom av den 21 april 2004 i mål
T-127/02, Concept mot harmoniseringsbyrån (ECA), REG 2004, s. II-1113
, punkt 17 och där angiven rättspraxis).
Även om innehållet i en ansökan kan understödjas och kompletteras i specifika avseenden genom hänvisning till utdrag ur bifogade handlingar, kan en generell hänvisning till andra inlagor (även då dessa är bilagor till ansökan) inte kompensera att väsentliga delar av den rättsliga argumenteringen saknas, som enligt ovannämnda bestämmelser ska återfinnas i själva ansökan (se domen i det ovan i punkt 26 nämnda målet ECA, punkt 18 och där angiven rättspraxis).
Vad gäller likheten och skillnaderna mellan de aktuella kännetecknen, angav sökanden endast följande i sin ansökan (punkt 29):
”Sökanden kommer inte att utveckla sitt resonemang om likheten och skillnaderna mellan de aktuella varumärkena, eftersom detta är uppenbart och prövats ingående tidigare under förfarandet. För att sökanden ska kunna hålla sig inom det antal sidor som maximalt är tillåtet, hänvisar sökanden således till de argument och den bevisning som åberopats vid harmoniseringsbyrån och överklagandenämnden.”
Sökanden har således inte identifierat vilka specifika punkter i ansökan som denna hänvisning ska komplettera. Sökanden har inte heller angett vilka inlagor som innehåller dessa eventuella argument.
Mot denna bakgrund ankommer det inte på tribunalen att gå igenom nämnda inlagor och bilagor för att kunna komma fram till vilka argument som sökanden kan tänkas hänvisa till. Det ankommer inte heller på tribunalen att pröva dessa argument. Tribunalen avvisar därför talan såvitt avser dessa argument.
Vad därefter gäller argumenten om det äldre varumärkets särskiljningsförmåga, gör tribunalen följande bedömning. Trots att sökanden i punkt 28 i ansökan hänvisat till de argument och den bevisning som åberopats vid harmoniseringsbyrån, så har sökanden – särskilt i punkterna 22–27 i ansökan – utvecklat argumenten till stöd för att det äldre varumärket har låg särskiljningsförmåga. Det är därför mot bakgrund av dessa argument som tribunalen kommer att pröva kritiken mot det angripna beslutet.
Av samma skäl som dem som anges i punkterna 26–30 ovan, är tribunalen emellertid inte skyldig att pröva ”de argument och den bevisning som åberopats vid harmoniseringsbyrån och överklagandenämnden” (punkt 28 i ansökan), i den mån dessa varken identifierats eller preciserats i ansökan.
Yrkandet om ogiltigförklaring av det angripna beslutet
Parternas argument
Sökanden har som enda grund för sin talan gjort gällande att artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 har åsidosatts.
Sökanden har därvid anfört följande. Överklagandenämnden gjorde fel då den grundade sin bedömning på domen i det ovan i punkt 11 nämnda målet Medion. De kumulativa villkor som domstolen uppställer i den domen är nämligen inte uppfyllda i detta fall: målet rör inte ett varumärke som både innehåller ett äldre varumärke och firman på ett företag, det äldre varumärket har inte normal särskiljningsförmåga och det äldre varumärket har inte någon ”självständig betydelse” i det yngre varumärket. Ordet ”blog” i det sökta varumärket utgör inte sökandens firma.
Begreppet ett varumärkes ”självständiga betydelse” innebär att den beståndsdel som inte utgör den gemensamma delen i de aktuella varumärkena även ska kunna ange varornas och tjänsternas ursprung, oberoende av det sammansatta varumärket. Genom att ett nytt varumärke placeras bredvid bolagets firma, ger det intryck av att det sammansatta kännetecknet avser ett visst produktsortiment bland de varor och tjänster som bolaget säljer. Enligt förstainstansrättens rättspraxis vore den korrekta bedömningen att den beståndsdel som utgör det äldre varumärket bör vara den dominerande beståndsdelen i det sökta varumärket, för att risk för förväxling ska kunna föreligga. Detta kan inte vara fallet beträffande ordet ”life” i det sökta varumärket, vilket är mindre särskiljande än ordet ”blog”.
Överklagandenämnden ansåg att det äldre varumärket har normal särskiljningsförmåga, men det äldre varumärket är enligt sökanden i själva verket ett ”svagt varumärke”. Vidare kunde domstolen i domen i det ovan i punkt 11 nämnda målet Medion inte göra någon sådan kvalificering, eftersom det målet gällde en begäran om förhandsavgörande. Dessutom ankommer det på överklagandenämnden att bedöma det äldre varumärkets särskiljningsförmåga.
Slutligen är den beståndsdel som utgör det äldre varumärket ett ord som är mycket vanligt förekommande i den aktuella branschen, och det existerar parallellt på marknaderna vad beträffar varorna och tjänsterna samt omsättningskretsen.
Harmoniseringsbyrån och intervenienten har yrkat att talan inte ska bifallas på den ovannämnda grunden.
Tribunalens bedömning
Enligt lydelsen i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 kan det sökta varumärket inte registreras efter invändning av innehavaren av ett äldre varumärke, ”om det – på grund av att det är identiskt med eller liknar det äldre varumärket och de varor eller tjänster som omfattas av varumärkena är identiska eller är av liknande slag – föreligger en risk att allmänheten förväxlar dem inom det område där det äldre varumärket är skyddat, inbegripet risken för att varumärket associeras med det äldre varumärket”.
Enligt artikel 8.2 a ii i förordning nr 40/94 (nu artikel 8.2 a ii i förordning nr 207/2009) avses med äldre varumärken varumärken som har registrerats i en medlemsstat för vilka ansökan om registrering gjorts tidigare än ansökan om registrering av gemenskapsvarumärket.
Enligt fast rättspraxis föreligger risk för förväxling om det finns risk för att allmänheten kan tro att varorna eller tjänsterna i fråga kommer från samma företag eller i förekommande fall från företag med ekonomiska band (se förstainstansrättens dom av den 10 september 2008 i mål T-325/06, Boston Scientific mot harmoniseringsbyrån – Terumo (CAPIO), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 70 och där angiven rättspraxis, se analogt även domstolens dom av den i mål
C-39/97, Canon, REG 1998, s. I-5507
, punkt 29, och av den i mål
C-342/97, Lloyd Schuhfabrik Meyer, REG 1999, s. I-3819
, punkt 17).
Dessutom ska det, vid prövningen av huruvida det föreligger risk för förväxling hos allmänheten, göras en helhetsbedömning mot bakgrund av samtliga relevanta faktorer i det enskilda fallet (se domen i det ovan i punkt 41 nämnda målet CAPIO, punkt 71 och där angiven rättspraxis, se analogt domstolens dom av den 11 november 1997 i mål
C-251/95, SABEL, REG 1997, s. I-6191
, punkt 22, samt dom i de ovan i punkt 41 nämnda målen Canon, punkt 16, och Lloyd Schuhfabrik Meyer, punkt 18).
Vid denna helhetsbedömning av risken för förväxling föreligger ett visst samspel mellan de faktorer som beaktas, däribland varumärkeslikheten och varu- eller tjänsteslagslikheten. Låg varu- eller tjänsteslagslikhet kan således kompenseras av hög varumärkeslikhet och omvänt (domstolens dom av den 13 september 2007 i mål C-234/06 P, Il Ponte Finanziaria mot harmoniseringsbyrån, REG 2007, s. I-7333, punkt 48, förstainstansrättens dom av den i mål
T-6/01, Matratzen Concord mot harmoniseringsbyrån – Hukla Germany (MATRATZEN), REG 2002, s. II-4335
, punkt 25, se analogt domen i det ovan i punkt 41 nämnda målet Canon, punkt 17). Samspelet mellan dessa faktorer kommer till uttryck i sjunde skälet i förordning nr 40/94 (nu skäl 8 i förordning nr 207/2009) där det anges att begreppet likhet bör tolkas i förhållande till risken för förväxling. Denna risk måste i sin tur bedömas mot bakgrund av ett flertal omständigheter, bland annat hur känt varumärket är på marknaden, hur varumärket kan associeras med det använda eller registrerade kännetecknet, graden av likhet mellan varumärket och kännetecknet samt mellan de ifrågavarande varorna eller tjänsterna (se domen i det ovan i punkt 41 nämnda målet CAPIO, punkt 72 och där angiven rättspraxis).
Helhetsbedömningen ska dessutom, vad gäller de motstående kännetecknens visuella, fonetiska eller begreppsmässiga likhet, grunda sig på det helhetsintryck som kännetecknen åstadkommer med hänsyn särskilt till deras särskiljande och dominerande beståndsdelar. Det framgår nämligen av lydelsen i artikel 8.1 b i förordning nr 40/94, i vilken det anges att det ”föreligger en risk att allmänheten förväxlar”, att den uppfattning som genomsnittskonsumenten av det ifrågavarande varu – eller tjänsteslaget har av varumärkena är av avgörande betydelse vid helhetsbedömningen av risken för förväxling. Genomsnittskonsumenten uppfattar vanligtvis ett varumärke som en helhet och ägnar sig inte åt att undersöka varumärkets olika detaljer (se domen i det ovan i punkt 41 nämnda målet CAPIO, punkt 73 och där angiven rättspraxis, se analogt även domen i det ovan i punkt 42 nämnda målet SABEL, punkt 23).
I samband med helhetsbedömningen av risken för förväxling förväntas genomsnittskonsumenten av varorna i fråga vara normalt informerad samt skäligen uppmärksam och medveten. Vidare ska hänsyn tas till att genomsnittskonsumenten sällan har möjlighet att göra en direkt jämförelse mellan de olika varumärkena utan måste förlita sig på en oklar minnesbild av varumärkena. Det ska även beaktas att genomsnittskonsumentens uppmärksamhet kan variera beroende på vilket varu- eller tjänsteslag det är fråga om (förstainstansrättens dom av den 23 oktober 2002 i mål
T-104/01, Oberhauser mot harmoniseringsbyrån – Petit Liberto (Fifties), REG 2002, s. II-4359
, punkt 28, och av den i mål
T-186/02, BMI Bertollo mot harmoniseringsbyrån – Diesel (DIESELIT), REG 2004, s. II-1887
, punkt 38, se analogt domen i det ovan i punkt 41 nämnda målet Lloyd Schuhfabrik Meyer, punkt 26).
I detta mål är det äldre varumärket ett nationellt varumärke registrerat i Tyskland. Överklagandenämnden beaktade detta nationella varumärke när den fattade det angripna beslutet. Såsom även överklagandenämnden konstaterade i punkt 21 i det angripna beslutet, ska prövningen således begränsas till att endast avse Tyskland.
Det är även utrett att omsättningskretsen ska anses bestå av en tysk genomsnittskonsument som är normalt informerad samt skäligen uppmärksam och medveten, vilket även överklagandenämnden kom fram till i punkt 21 i det angripna beslutet. Vissa av dessa varor och tjänster kan emellertid vara dyra, varför omsättningskretsen måste anses vara uppmärksam i större utsträckning. Ingen av parterna har bestritt dessa konstateranden, varför tribunalen kommer att lägga dem som grund för sin bedömning.
Det är mot bakgrund av ovannämnda överväganden som tribunalen kommer att pröva överklagandenämndens bedömning av risken för att de motstående kännetecknen förväxlas.
Varu- och tjänsteslagslikheten
I denna del godtar tribunalen överklagandenämndens resonemang i punkt 18 i det överklagade beslutet, som i sin tur hänvisar till invändningsenhetens bedömning. Sökanden har nämligen inte framfört någon kritik mot överklagandenämndens bedömning i det angripna beslutet vad gäller varu- och tjänsteslagsidentiteten eller varu- och tjänsteslagslikheten.
Känneteckenslikheten
Såsom angetts ovan i punkt 44, ska helhetsbedömningen av risken för förväxling, vad gäller varumärkenas visuella, fonetiska eller begreppsmässiga likhet, grunda sig på det helhetsintryck som varumärkena åstadkommer med hänsyn särskilt till deras särskiljande och dominerande beståndsdelar (se förstainstansrättens dom av den 14 oktober 2003 i mål
T-292/01, Phillips-Van Heusen mot harmoniseringsbyrån – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), REG 2003, s. II-4335
, punkt 47, samt domen i det ovan i punkt 41 nämnda målet CAPIO, punkt 88 och där angiven rättspraxis, se analogt domen i det ovan i punkt 42 nämnda målet SABEL, punkt 23).
Av rättspraxis framgår vidare att två varumärken ska anses likna varandra om de ur omsättningskretsens synvinkel åtminstone delvis liknar varandra i ett eller flera relevanta avseenden (domen i det ovan i punkt 43 nämnda målet MATRATZEN, punkt 30, och domen i det ovan i punkt 41 nämnda målet CAPIO, punkt 89, se även analogt domen i det ovan i punkt 42 nämnda målet SABEL, punkt 23).
I punkt 35 i det angripna beslutet (punkt 36 i den engelska versionen) fann överklagandenämnden efter att ha gjort en helhetsbedömning att de aktuella varumärkena liknar varandra. Tribunalen fastställer denna bedömning.
Tribunalen erinrar om att det är kännetecknen LIFE och LIFE BLOG som ska jämföras med varandra.
Vad gäller den visuella jämförelsen, finner tribunalen att det sökta varumärket består av två ord som skrivs med versaler och som tillsammans innehåller åtta bokstäver. Det äldre varumärket består av ett enda ord som också skrivs med versaler och som innehåller fyra bokstäver. Dessa olikheter kompenseras emellertid av att ordet ”life” är gemensamt för de båda kännetecknen, och utgör en trogen efterbildning av det äldre varumärket.
Det finns således en viss visuell likhet mellan de motstående kännetecknen, eftersom det äldre varumärket utgör den första beståndsdelen i det sökta varumärket. Eftersom det är fråga om två ordmärken skrivs de dessutom i ostiliserad form vid bedömningen av den visuella likheten. Genomsnittskonsumenten, som i normalfallet måste förlita sig på en oklar minnesbild av varumärkena, skulle kunna blanda samman de ifrågavarande varumärkena i visuellt hänseende (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den 4 maj 2005 i mål
T-22/04, Reemark mot harmoniseringsbyrån – Bluenet (Westlife), REG 2005, s. II-1559
, punkt 34).
Vad därefter gäller den fonetiska jämförelsen, finner tribunalen att det sökta varumärket består av två ord medan det äldre varumärket består av ett ord. De båda kännetecknen uttalas därmed på olika sätt. I och med att det första ordet i det sökta varumärket är identiskt med det enda ordet i det äldre varumärket (de uttalas dessutom likadant), ger en helhetsbedömning emellertid vid handen att de båda kännetecknen till viss del liknar varandra i fonetiskt hänseende (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den 27 september 2007 i mål T-418/03, La Mer Technology mot harmoniseringsbyrån – Laboratoires Goëmar (LA MER), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 123).
När det sedan gäller jämförelsen i begreppsmässigt hänseende, finner tribunalen att ordet ”life” är ett vanligt förekommande engelskt ord som är lätt att förstå för den tysktalande genomsnittliga allmänheten. När ordet ”life” ställs i relation till samtliga berörda varor och tjänster, hänvisar det snarare till ett livskoncept (life) än till att dessa varor och tjänster skulle ha en särskild livslängd. Samma begreppsmässiga innehåll återfinns i det sökta varumärket, som – åtminstone för dem som förstår betydelsen av ordet ”blog” – hänvisar till en personlig dagbok på Internet.
I likhet med vad som gjorts gällande av harmoniseringsbyrån finner tribunalen att den ytterligare betydelsen av ”blog” i det sökta varumärket inte kan undanröja hänvisningen till livskonceptet (life) som återfinns i båda kännetecknen. Denna hänvisning kan inte anses vara av ringa eller av försumbar betydelse, så att det finns en viss begreppsmässig likhet mellan de aktuella kännetecknen.
Risken för förväxling
Risk för förväxling föreligger när det samtidigt föreligger en tillräckligt stor likhet både mellan varumärkena i fråga och mellan de varor eller tjänster som dessa varumärken avser (domen i det ovan i punkt 43 nämnda målet MATRATZEN, punkt 45).
Det är visserligen riktigt att konsumenten normalt sett fäster större avseende vid inledningen av ord då dessa är mer framträdande (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den 27 februari 2008 i mål T-325/04, Citigroup mot harmoniseringsbyrån – Link Interchange Network (WORLDLINK), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 82). Tribunalen konstaterar emellertid att ingen av de båda beståndsdelarna ”life” och ”blog” tydligt framstår som den dominerande beståndsdelen i det sökta varumärket. Det vore konstruerat att anse att ordet ”life” är dominerande, av den anledningen att det är den första beståndsdelen i det sökta varumärket, men det finns inte heller någon anledning att anse att beståndsdelen ”blog” är dominerande (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovan i punkt 55 nämnda målet Westlife, punkt 36).
Det kan inte heller med framgång göras gällande att ordet ”life” på något sätt skulle vara beskrivande för de aktuella varorna och tjänsterna.
Vad sedan gäller ordet ”blog” finner tribunalen att det finns anledning att göra en åtskillnad beroende på vilka slags varor och tjänster det är fråga om. Om detta ord används för IT-varor eller IT-tjänster eller på telekommunikationsområdet, måste det anses ha begränsad särskiljningsförmåga. På dessa områden förstås nämligen ordet i allmänhet (även av den tyska genomsnittskonsumenten av dessa varor eller tjänster) som en hänvisning till en dagbok på Internet (weblog). Ordet ”life” har således i denna kategori högre särskiljningsförmåga än ordet ”blog”.
Vad däremot gäller övriga varor eller tjänster som inte rör IT- eller telekommunikationsområdet och beträffande vilka ordet ”blog” inte har någon betydelse, finner tribunalen att ingen av de båda beståndsdelarna ”life” och ”blog” tydligt framstår som den beståndsdel som har högst särskiljningsförmåga. Såsom angetts av harmoniseringsbyrån kompenseras emellertid ordet ”blogs” högre ursprungliga särskiljningsförmåga (om det antas att det visats att så är fallet) i viss utsträckning av att ordet ”life” förekommer i inledningen av kännetecknet, eftersom allmänhetens uppmärksamhet normalt sett riktas mot det sökta kännetecknets inledning.
I punkt 49 ovan konstateras att de aktuella varorna och tjänsterna till viss del är identiska och till viss del av liknande slag. Med hänsyn till vad som slås fast i punkterna 60–63 ovan kan dessutom det helhetsintryck som de motstående kännetecknen åstadkommer innebära att kännetecknen liknar varandra tillräckligt mycket för att konsumenten ska förväxla dem. Även om det antas att omsättningskretsen (inklusive den del som är uppmärksam i större utsträckning) kan särskilja de omtvistade kännetecknen, kan omsättningskretsen föranledas att tro – vilket även gjorts gällande av harmoniseringsbyrån – att varumärkena kommer från samma företag, eller i förekommande fall från företag med ekonomiska band vilka identifieras med ordet ”life”.
Såsom framgår av punkt 60 ovan, finns det ingenting som talar för att ordet ”life” är mindre framträdande än ordet ”blog” i det sökta varumärket. Den olikhet som finns mellan de båda kännetecknen, i form av det sista ordet i det sökta varumärket, är inte tillräckligt stor för att kompensera likheten mellan den ena av de båda beståndsdelarna i det sökta varumärket och den enda beståndsdelen i det äldre varumärket.
Även om det verkligen finns en begreppsmässig skillnad mellan kännetecknen, kan denna skillnad inte anses förta verkan av den visuella och fonetiska likhet som konstaterats ovan (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av 18 december 2008 i mål C-16/06 P, Éditions Albert René mot harmoniseringsbyrån, REG 2008, s. I-10053, punkt 98).
Slutligen har sökanden inte kunnat visa att det äldre varumärkets särskiljningsförmåga har försvagats, eftersom det inte åberopats någon bevisning till styrkande av att varumärken med ordet ”life” har existerat parallellt på marknaden.
Visserligen är det inte helt uteslutet att den omständigheten att äldre varumärken existerar parallellt på marknaden i vissa fall eventuellt kan minska den risk för förväxling av två motstående varumärken som konstaterats av de olika instanserna vid harmoniseringsbyrån. En sådan möjlighet kan dock endast beaktas för det fall den som ansöker om gemenskapsvarumärket i fråga åtminstone under förfarandet vid harmoniseringsbyrån avseende relativa registreringshinder vederbörligen har visat att skälet till att varumärkena kunde existera parallellt var att det saknades risk för att omsättningskretsen skulle förväxla de äldre varumärken som denne har åberopat med intervenientens äldre varumärke som utgör grunden för invändningen, och under förutsättning att de äldre varumärkena i fråga och de motstående varumärkena är identiska (se förstainstansrättens dom av den 7 november 2007 i mål T-57/06, NV Marly mot harmoniseringsbyrån – Erdal (Top iX), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 97 och där angiven rättspraxis).
Bevisning till styrkande av vilka registreringar som existerade parallellt på marknaden har dock inte getts in i förevarande mål, vilket även överklagandenämnden angav i punkt 27 i det angripna beslutet (punkt 28 i den engelska versionen). Sökanden har i vart fall ingalunda visat att varumärkena existerade parallellt på marknaden på grund av att det inte förelåg någon risk för förväxling (förstainstansrättens dom av den 11 maj 2005 i mål
T-31/03, Grupo Sada mot harmoniseringsbyrån (GRUPO SADA), REG 2005, s. II-1667
, punkt 87).
Dessutom kan det, även då det är fråga om dels ett äldre varumärke som har låg särskiljningsförmåga, dels ett sökt varumärke som inte utgör en fullständig återgivning av det förra, föreligga risk för förväxling bland annat med anledning av att kännetecknen liknar varandra eller att de varor eller tjänster som avses liknar varandra (domstolens beslut av den 27 april 2006 i mål C-235/05 P, L'Oréal mot harmoniseringsbyrån, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkt 53).
Det följer härav att graden av likhet mellan de aktuella varumärkena och identiteten eller graden av likhet mellan de varor och tjänster som de avser sammantaget är tillräckligt höga. Således gjorde överklagandenämnden en riktig bedömning när den ansåg att det föreligger risk för att omsättningskretsen förväxlar de aktuella kännetecknen.
Med beaktande av överklagandenämndens slutsats i punkt 33 i det angripna beslutet (punkt 34 i den engelska versionen) – och utan att det finns anledning att pröva om det var relevant att överklagandenämnden grundade sin bedömning bland annat på domen i det ovan i punkt 11 nämnda målet Medion, av den anledningen att beståndsdelen ”blog” varken utgör något varumärke eller firman på ett välrenommerat företag – fastställer tribunalen överklagandenämndens bedömning av risken för förväxling med avseende på varu- och tjänsteslagslikheten samt känneteckenslikheten.
Det framgår dessutom av rättspraxis att när ett sammansatt varumärke har bildats genom en sammansättning av en beståndsdel och ett annat varumärke, kan det sistnämnda varumärket behålla en självständig särskiljande ställning i det sammansatta varumärket, även om det inte är den dominerande beståndsdelen i det sammansatta varumärket. I ett sådant fall kan det sammansatta varumärket och detta andra varumärke anses likna varandra (förstainstansrättens dom av den 2 december 2008 i mål
T-212/07, Harman International Industries mot harmoniseringsbyrån – Becker (Barbara Becker), REG 2008, s. II-3431
, punkt 37; se även domen i det ovan i punkt 11 nämnda målet Medion, punkterna 30 och 37). I förevarande fall kan det mot bakgrund av ovannämnda överväganden konstateras att beståndsdelen ”life” behåller en självständig särskiljande ställning i det sökta varumärket.
Sökanden kan således inte vinna framgång med sin enda grund om att överklagandenämnden åsidosatte artikel 8.1 b i förordning nr 40/94. Talan ska därmed ogillas i sin helhet. Det saknas därvid anledning att pröva om sökandens andra yrkande kan tas upp till sakprövning eller ej, genom vilket sökanden yrkat att tribunalen ska avslå invändningen (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens dom av den 22 maj 2008 i mål T-205/06, NewSoft Technology mot harmoniseringsbyrån – Soft (Presto! Bizcard Reader), ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 70).
Rättegångskostnader
Enligt artikel 87.2 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Harmoniseringsbyrån och intervenienten har yrkat att sökanden ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom sökanden har tappat målet, ska harmoniseringsbyråns och intervenientens yrkanden bifallas.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (åttonde avdelningen)
följande:

1)
Talan ogillas.

2)
Nokia Oyj ska ersätta rättegångskostnaderna.

Martins Ribeiro
Wahl
Dittrich
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 20 januari 2010.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: finska.