CELEX: 62007TJ0359
Fellebbezés
Közszolgálat
Egyenlő bánásmód

1.
Tisztviselők – Szerződéses alkalmazottak – Díjazás – Fogalom
(Személyzeti szabályzat, 62. és azt követő cikkek; az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, 19. és azt követő
cikkek, 92. cikk, és melléklet, 2. cikk, (2) bekezdés)
2.
Tisztviselők – Szerződéses alkalmazottak – Díjazás – A korábban a nemzeti jog szerinti jogállásba felvett alkalmazottak által
elszenvedett díjazáscsökkenés ellentételezése
(Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek, melléklet, 2. cikk, (2) bekezdés)
3.
Tisztviselők – Az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek – Egyenlő bánásmód – Az átmeneti szabályozásra való
alkalmazás
1.
Tekintettel arra, hogy a díjazás fogalma – ahogyan azt a személyzeti szabályzat 62. és azt követő cikkei meghatározzák, amelyek
alkalmazandók az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek 92. cikkével együttesen értelmezett 19. és azt követő
cikkei értelmében a korábban a nemzeti jog szerinti jogállásba felvett szerződéses alkalmazottakra – magában foglalja a családi
támogatásokat, az intézményeknek az említett alkalmazási feltételek melléklete 2. cikkének (2) bekezdése értelmében fennálló,
arra vonatkozó kötelezettsége, hogy figyelembe vegyék egyrészt az alkalmazási hely szerinti tagállam adózásra, társadalombiztosításra
és nyugdíjra vonatkozó szabályozása, másrészt pedig a szerződéses alkalmazottra alkalmazandó rendelkezések között fennálló
különbségeket, úgy értelmezendő, hogy ezen intézményeknek, amennyiben a közösségi szerződéses alkalmazotti szabályozásra való
áttérés során bekövetkező díjazáscsökkenést kívánják ellentételezni, tekintettel kell lenniük a díjazás e fogalmának minden
összetevőjére. Ehhez következésképpen kötelesek figyelembe venni az adózásra, társadalombiztosításra és nyugdíjra korábban
alkalmazandó nemzeti jog azon sajátosságait, amelyek hatással lehetnek a közösségi személyzeti szabályzat értelemében vett
díjazás szintjére, még akkor is, ha az e sajátosságok közé tartozó esetleges pénzbeli előnyök nem feltétlenül képezik a nemzeti
jog értelmében vett díjazás részét. Ennek következtében az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek melléklete
2. cikkének (2) bekezdése arra kötelezi az intézményeket, hogy amikor mérlegelési jogkörükben eljárva a díjazáscsökkenést
ellensúlyozó határozatot fogadnak el, a kiegészítő összegek kiszámításakor vegyék figyelembe a nemzeti jog szerinti minden
olyan fizetésbeli, adójogi és társadalombiztosítási előnyt, amely az alkalmazandó közösségi jogban a díjazás fogalmába tartozna.
Ezért az egyéb alkalmazottakra vonatkozó alkalmazási feltételek melléklete 2. cikkének (2) bekezdése helyes alkalmazásának
minősül az, ha az intézmény a nemzeti jog értelmében vett családi támogatásokat, amelyek az állam által fizetett szociális
ellátásnak, és nem a munkáltató által fizetett díjazásnak minősülnek, beszámítja az érintett alkalmazottaknak nyújtott kiegészítő
összegekbe.
(lásd a 45–47. pontot)
Hivatkozás: a Bíróság 186/85. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 1987. május 7‑én hozott ítéletének (EBHT 1987., 2029. o.)
26. és 29. pontja; a Bíróság 189/85. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 1987. május 7‑én hozott ítéletének (EBHT 1987.,
2061. o.) 18. pontja.
2.
Az egyenlő bánásmód elvének alkalmazása érdekében, a korábban a nemzeti jog szerinti jogállásba felvett alkalmazottaknak a
közösségi szerződéses alkalmazottakra vonatkozó szabályozás hatálya alá való átkerülésüket követően nyújtandó kiegészítő összegek
meghatározását illetően az intézménynek össze kell hasonlítania a szóban forgó helyzeteket az egyéb alkalmazottakra vonatkozó
alkalmazási feltételek melléklete 2. cikke (2) bekezdésének céljára tekintettel, amely cél a személyzeti szabályzatban meghatározott
korábbi, a családi támogatásokat is magában foglaló tejes díjazás szintjének fenntartására és a személyzeti szabályzat értelmében
vett díjazásra való átalakítására irányul. Az alkalmazandó rendelkezések céljára és a díjazás közösségi, személyzeti szabályzat
szerinti fogalmára tekintettel ezen összehasonlítás az intézmény arra vonatkozó kötelezettségét vonja maga után, hogy vegye
figyelembe az érintettek családi helyzetét, és különösen azt, hogy van‑e gyermekük. Márpedig mind ténybeli, mind jogi szempontból
az Office des infrastructures de Bruxelles (brüsszeli infrastruktúra hivatal) alkalmazottaira alkalmazandó átmeneti intézkedésekre
vonatkozó általános végrehajtási rendelkezések 7. cikkének (1) bekezdése és 8. cikkének (1) bekezdése szerinti, szerződéses
alkalmazottakra vonatkozó szabályozásra való áttérés időpontjában az egy vagy több gyermekkel rendelkező személy családi és
kereseti helyzete alapvetően eltér a gyermektelen személy helyzetétől, mivel ez utóbbi – sem a korábbi nemzeti szerződéses
rendszer alapján, sem pedig a közösségi személyzeti szabályzat alapján – nem jogosult az eltartott gyermekek után járó családi
támogatásokra mint a díjazás különös összetevőjére. Fordított szempontból a személyek e két csoportjának eltérő családi és
kereseti helyzete releváns megkülönböztető szempont, amelyet – az alkalmazandó szabályozás céljára tekintettel – az intézmény
jogszerűen nem hagyhat figyelmen kívül.
(lásd az 50. és 51. pontot)
3.
Az egyenlő bánásmód elvének valamely átmeneti szabályozásra való alkalmazása azt feltételezi, hogy az intézmény minden érintett
személyes helyzetét pontosan a jogállásuk megváltozásának időpontjában veszi figyelembe, amely változás jelentős megszakító
jellegű esemény, amely alapvetően módosíthatja az érintett jogainak és kötelezettségeinek összességét. Ha ez másképp történne,
a közösségi intézményeknek – annak érdekében, hogy az érintettek jogállása ilyen
ad hoc
változásának helyzetében tiszteletben tartsák az egyenlő bánásmódot – az általános hatályú intézkedések elfogadása során
figyelembe kellene venniük ezen érintettek személyes helyzetének feltételezett változását, ami a jövőre vonatkozó és összehasonlító
vizsgálat túlzott és kivitelezhetetlen követelményét támasztana velük szemben. Ezen értékelés azonban nem érinti annak szükségességét,
hogy rendszeres időközönként vizsgálják az érintett alkalmazottak személyes helyzetét, és adott esetben orvosolják az olyan
személyek közötti jövőbeli egyenlőtlenséget, akik e későbbi időszakban hasonló vagy ugyanolyan helyzetben lesznek.
(lásd az 54. pontot)
Hivatkozás: az Elsőfokú Bíróság T‑435/04. sz., Simões Dos Santos kontra OHIM ügyben 2007. február 14‑én hozott ítéletének
(az EBHT‑ban még nem tették közzé) 90. és azt követő pontjai.