CELEX: 62004TJ0452
Konkurence
Koncentrācija
Frankofona izdevniecība
Lēmums, ar ko koncentrāciju atzīst par saderīgu ar kopējo tirgu ar nosacījumu, ka aktīvi tiek pārdoti tālāk
Lēmums par tālākpārdoto aktīvu ieguvēja apstiprināšanu
Neizvēlētā ieguvēja kandidāta prasība atcelt tiesību aktu
Pilnvarotās personas neatkarība
Regula (EEK) Nr. 4064/89

Tiesvedības priekšvēsture
2002. gada 25. septembrī
Vivendi Universal SA
(turpmāk tekstā – “
VU
”) nolēma pārdot izdevniecības akcijas, kuras Eiropā piederēja tās meitas uzņēmumam
Vivendi Universal Publishing SA
(turpmāk tekstā – “
VUP
”).

Lagardère SCA
izvirzīja savu kandidatūru šo aktīvu, kuri aptvēra
VUP
daļas un vadības aktīvus (turpmāk tekstā – “strīdus aktīvi”), iegādei.
Tomēr izrādījās, ka
VU
, kura vēlējās pārdot strīdus aktīvus un saņemt par tiem maksu pēc iespējas ātrāk, izstrādātais atsavināšanas kalendārs nebija
saderīgs ar formalitāšu, kas ir vajadzīgas iepriekšējai atļaujai, ko sniedz par šo iegādes projektu atbildīgās konkurences
iestādes, grafiku.

Lagardère
tāpēc lūdza
Natexis Banques Populaires SA
(turpmāk tekstā – “
NBP
”) ar vienas no tās meitas sabiedrībām, kuras mērķis ir strīdus aktīvu iegādes no
VUP
, starpniecību to aizstāt, kļūt par [aktīvu] īpašnieci uz laiku un pēc tam, kad
Lagardère
būs saņēmusi atļauju strīdus aktīvu iegādes projektam, pārdot tās pēdējai minētajai [sabiedrībai].
Ar 2002. gada 8. oktobra vēstuli
NBP
piekrita
Lagardère
lūgumam.

Lagardère
un
NBP
galvenos strīdus aktīvu iegādes, ko veic
NBP
, nosacījumus iesniedza Eiropas Kopienu Komisijai, kura tos apstiprināja.
Pēc tam
Lagardère
iesniedza
VU
savu strīdus aktīvu iegādes piedāvājumu, kurā bija paredzēts, ka
Lagardère
tiks aizstāta ar
NBP
vai jebkuru citu šī koncerna vienību.
2002. gada 29. oktobrī
VU
apstiprināja strīdus aktīvu pārdošanu
Lagardère
.
2002. gada 3. decembrī
Investima 10 SAS
,
Ecrinvest 4 SA
meitas sabiedrība 100 % apmērā, kura pati ir
Segex Sarl
meitas sabiedrība 100 % apmērā, kuru savukārt kontrolē
NBP
100 % apmērā, parakstīja strīdus aktīvu iegādes solījumu par labu
VUP
.
Tajā pašā dienā
Segex
un
Ecrinvest 4
ar
Lagardère
noslēdza pārdevuma līgumu (turpmāk tekstā – “pārdevuma līgums”), kurā
Lagardère
(ar
Ecrinvest 4
palīdzību) bija atļauts pēc tam, kad Komisija būs apstiprinājusi plānoto koncentrācijas darījumu, iegādāties
Investima 10
, strīdus aktīvu īpašnieces, kapitālu pilnā apmērā, ja vien
VUP
izpildīs iepriekš minēto iegādes solījumu. Šo aktīvu iegādes cenu
Lagardère Segex
, visu
Ecrinvest 4
kapitālu veidojošo akciju īpašniecei, samaksāja avansā.
2002. gada 20. decembrī
VUP
izpildīja
Investima 10
iegādes solījumu un pēdējā minētā tajā pašā dienā noslēdza ar
VUP
strīdus aktīvu iegādes līgumu.
Tajā pašā dienā
NBP
publicēja šādu paziņojumu presei:
“
NBP
iegādājas pilnībā visus pārdotos aktīvus, lai pārdotu tos tālāk [
Lagardère
] pēc tam, kad tā būs saņēmusi konkurences iestāžu atļauju.
No šīs dienas
VUP
aktīvu īpašniece būs sabiedrība
Investima 10
, kuras netiešā īpašniece 100 % apmērā ir
NBP
.
Šī akciju sabiedrība ar valdi un uzraudzības padomi kļūst par mātes sabiedrību tās pārdoto sabiedrību veidojošai daļai.
[..]”
Atbilstoši pārdevuma līguma 4. panta 1. punktam:
“ii) [
Segex
] ir atbildīga un
Ecrinvest 4
nodrošina, ka:
[..]
c)      [
Investima 10
] par [tās] valdes locekļiem ieceļ [..] vienu vai vairākas neatkarīgas trešās personas, izņemot tās personas, kuras ir no
[
Segex
] vai [
Lagardère
] koncerniem;
[..]
e)      [
Investima 10
] statūtos vienam valdes loceklim tiek piešķirtas ekskluzīvas pilnvaras, par kurām atbilstoši šim līgumam valde var būt [atbildīga]
attiecībā pret Komisiju [..] vai jebkuru citu kompetento konkurences iestādi, un nodrošina, ka šajā amatā tiek iecelta neatkarīga
trešā persona [..].”
2002. gada 20. decembrī tika izveidota
Investima 10
valde un
B.
,
S
. biroja priekšsēdētājs, kā “neatkarīga trešā persona” tika iecelts par valdes locekli pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta
ii) apakšpunkta e) daļas izpratnē.
Starp
Ecrinvest 4
un
S
. biroju 2002. gada 19. decembrī noslēgtā līguma 2. panta 2. punkta pirmajā daļā ir precizēts, ka sava sabiedrības uzdevumu
ietvaros
B.
darbosies
Investima 10
un strīdus aktīvu interesēs, konkrētāk, centīsies saglabāt to dzīvotspēju, saimniecisko vērtību un konkurētspēju.
Tādēļ šī līguma 2. panta 2. punkta otrajā daļā ir precizēts, ka
B.
ir jāievēro un jānodrošina, lai
Investima 10
valde ievērotu:
“i)      pirkuma līguma 4. pantā [..] ietvertos [noteikumus] par [..] aktīvu pārvaldes kā rūpīga saimnieka pārvaldes principiem, kuru
ievērošana tiekot prasīta no valdes un [sabiedrības] daļu sociālām struktūrvienībām, lai saglabātu [sabiedrības] apmēra un
vērtības turpinātību.
[..]”
2003. gada 14. aprīlī
Lagardère
atbilstoši Padomes 1989. gada 21. decembra Regulas (EEK) Nr. 4064/89 par uzņēmumu koncentrācijas kontroli (labojumi OV 1990,
L 257, 13. lpp.), kas grozīta ar Padomes 1997. gada 30. jūnija Regulu (EK) Nr. 1310/97 (OV L 180, 1. lpp.), 4. panta 1. punktam
paziņoja Komisijai par savu strīdus
VUP
aktīvu iegādes projektu.
Ar 2003. gada 5. jūnija lēmumu Komisija, konstatējot, ka paziņotais koncentrācijas projekts rada nopietnas šaubas attiecībā
uz tā saderību ar kopējo tirgu, pamatojoties uz Regulas Nr. 4064/89 6. panta 1. punkta c) apakšpunktu, uzsāka padziļinātu
šī darījuma kontroli.
No lietas dalībnieku rakstveida dokumentiem izriet, ka
Investima 10
2003. gada 14. oktobrī ir kļuvusi par
Editis SA
.
2003. gada 27. oktobrī Komisija
Lagardère
nosūtīja paziņojumu par iebildumiem, izklāstot tai paziņotā koncentrācijas darījuma izraisīto konkurences problemātiku, uz
kuru
Lagardère
atbildēja tā paša gada 17. novembrī.
Līdz ar to
Lagardère
2003. gada 2. decembrī Komisijai iesniedza virkni koriģējošu pasākumu, kuri izpaudās kā saistību pārdot tālāk strīdus aktīvus
uzņemšanās.
Komisijas 2004. gada 7. janvāra Lēmumā 2004/422/EK (Lieta COMP/M.2978 –
Lagardère
/
Natexis
/
VUP
, OV L 125, 54. lpp.; turpmāk tekstā – “2004. gada 7. janvāra lēmums”), kurš pieņemts atbilstoši Regulas Nr. 4064/89 8. panta
2. punktam, ir paredzēts:
“
1. pants
Paziņotais darījums, kas grozīts ar 2003. gada 21. decembra saistību uzņemšanās paketi, ar kuru
Lagardère
iegūst
VUP
, turpmāk sauktu par
Editis
, [strīdus aktīvu] ekskluzīvo kontroli, tiek atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu un ar Eiropas Ekonomikas zonas līgumu.
2. pants
1. pants ir piemērojams ar nosacījumu, ka
Lagardère
pilnībā ievēro II pielikumā minētās saistības.
3. pants
Šim lēmumam ir pievienota apņemšanās, ka
Lagardère
pilnībā ievēros [pārējās] II pielikumā aprakstītās saistības.”
Atbilstoši šo II pielikumā ietverto saistību 1. punktam
Lagardère
ir uzņēmusies pienākumu pārdot tālāk visus
Editis
aktīvus (turpmāk tekstā – “tālākpārdotie aktīvi”), izņemot aktīvus, kuri izsmeļoši ir uzskaitīti šajā punktā (turpmāk tekstā –
“saglabātie aktīvi”).
Tālākpārdotie aktīvi veido aptuveni 60–70 % no
VUP
apgrozījuma pasaulē un 70–80 % no
VUP
īstenotā apgrozījuma frankofono izdevniecību tirgū, uz kuru attiecas atļautais koncentrācijas darījums (turpmāk tekstā – “koncentrācijas
darījums”).

Lagardère
saistību 2. punktā ir precizēts, ka detalizēts saglabāto aktīvu [apraksts] ir ietverts minēto saistību 1. pielikumā.
Atbilstoši šo saistību 3. punktam
Lagardère
apņemas noslēgt neatsaucamas tālākpārdošanas vienošanās [noteiktā] – konfidenciālā – termiņā, sākot no brīža, kad tiek saņemts
atļaujas lēmums ar nosacījumiem, un veikt faktisku tālākpārdošanu – konfidenciālā – termiņā, sākot no brīža, kad noslēgta
vienošanās.

Lagardère
bija iespēja izvēlēties tālākpārdoto aktīvu pārņēmēju, ievērojot šādus tās saistību 10. punktā noteiktus izvēles kritērijus:
“Lai attiecīgajos tirgos saglabātu efektīvu konkurenci, paziņotāja puse apņemas pārdotos aktīvus atsavināt vienam vai vairākiem
no paziņotājas puses neatkarīgiem un šādiem nosacījumiem atbilstošiem pircējiem:
a)
Lagardère
nedrīkst būt būtiskas tiešas vai netiešas intereses attiecībā uz vienu vai vairākiem pircējiem;
b)      vienam vai vairākiem pircējiem jābūt dzīvotspējīgiem, darbotiesspējīgiem un tādiem komersantiem, kuriem ir saimnieciska interese
saglabāt vai attīstīt efektīvu konkurenci, tomēr šis formulējums neizslēdz
a priori
nevienu industriālo vai finanšu pircēju kategoriju;
c)      turklāt viena vai vairāku pārdoto aktīvu iegāde no iespējamā pircēja puses nedrīkst radīt nedz jaunas konkurences problēmas,
nedz draudus saistību izpildei laikus. Paziņotājai pusei ir jāvar Komisijai pierādīt, ka pircējs atbilst saistību nosacījumiem
un ka viens vai vairāki pārdotie aktīvi ir atsavināti atbilstoši šīm saistībām;
d)      viens vai vairāki pircēji ir saņēmuši vai, vērtējot saprātīgi, var saņemt visas vajadzīgās atļaujas pārdoto aktīvu iegādei
un izmantošanai.”

Lagardère
saistību 14. punktā ir precizēts, ka par pircēja vai pircēju izvēli ir jāsaņem Komisijas apstiprinājums un ka ieinteresēto
personu apstiprinājuma pieteikumam ir jāietver vajadzīgā informācija, lai ļautu Komisijai pārbaudīt to kandidatūru atbilstību
šī sprieduma 27. punktā citētajā 10. punktā noteiktajiem nosacījumiem.

Lagardère
ir jāieceļ pilnvarota persona, kas atbilst šādiem tās saistību 15. punktā noteiktiem nosacījumiem:
“Paziņotāja puse ieceļ pilnvaroto personu, lai tā pildītu turpmāk noteiktos uzdevumus. Pilnvarotajai personai ir jābūt neatkarīgai
no
Lagardère
un
Editis
, tai ir jābūt vajadzīgajai kvalifikācijai, lai tā īstenotu savu pilnvarojumu, piemēram, kā padomdevēja banka, konsultants
vai revidents, un attiecībā uz to nedrīkst pastāvēt interešu konflikts. Pilnvarotās personas atalgojumu nodrošina
Lagardère
saskaņā ar nosacījumiem, kuri neietekmē nedz labu tā pilnvarojuma īstenošanu, nedz tā neatkarību.”
Atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieka (
Hold Separate Manager
) iecelšana
Lagardère
saistību 9. punkta noteikumos ir paredzēta šādi:
“Paziņotāja puses [atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieka], kurš ir atbildīgs par atsavināto aktīvu pārvaldīšanu, iecelšanu
kontrolē pilnvarotā persona. [Atsevišķo aktīvu elementu pārvaldniekam] atsavinātie aktīvi, lai nodrošinātu to saimniecisko
dzīvotspēju, tirgspēju, konkurētspēju un autonomiju attiecībā pret saglabātajiem aktīviem un citām
Lagardère
darbībām, ir jāpārvalda neatkarīgi un ierastos darījumu ietvaros. Gadījumā, ja kādas
Editis
meitas sabiedrības, kura ir atsavināšanas saistību priekšmets, valdes priekšsēdētājs izbeigtu pildīt savus pienākumus, [atsevišķo
aktīvu elementu pārvaldnieks] ir pilnvarots iecelt šī [priekšēdētāja] pēcnācēju; [šo rīcību] kontrolē pilnvarota persona.”
Pilnvarotās personas uzdevumi
Lagardère
saistībās ir noteikti šādi:
“20.      Pilnvarotās personas darbības mērķis ir nodrošināt šo saistību izpildi. Komisija pilnvarotajai personai pēc savas iniciatīvas
vai pēc pilnvarotās personas vai paziņotājas puses lūguma nosūta jebkādas norādes, kuru mērķis ir nodrošināt šo saistību izpildi.
21.      Pilnvarotās personas uzdevums ir:
a)      nodrošināt, lai atsavinātie aktīvi tiktu saglabāti un pārvaldīti atsevišķas struktūrvienības ietvaros – atsevišķi un neatkarīgi
no saglabātajiem aktīviem un citām
Lagardère
darbībām – līdz atsavināto aktīvu faktiskas pārdošanas brīdim;
b)      nodrošināt, lai [atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieks] saglabātu atsavināto aktīvu dzīvotspēju un tirgspēju un to pārvaldi
un izmantošanu ierastos darījumu ietvaros atbilstoši agrākajai praksei līdz atsavināto aktīvu faktiskās pārdošanas brīdim;
c)      nodrošināt efektīvu pasākumu veikšanu, lai nekāda no konkurences viedokļa slepena informācija par atsavinātajiem aktīviem
netiktu izpausta paziņotājai pusei, izņemot informāciju, kas vajadzīga atsavināto aktīvu pārdošanai ar pēc iespējas labākiem
nosacījumiem atbilstoši šīm saistībām;
d)      nodrošināt, lai pārstrukturēšanas pasākumi tiktu veikti atbilstoši šīm saistībām, būt informētai par notiekošajām pārrunām
starp
Lagardère
un
Editis
par sabiedrības daļu nodalīšanu un vajadzības gadījumā piedalīties šajās pārrunās;
[..]
f)      vispārēji nodrošināt atsavināto aktīvu pilnas saimnieciskās un konkurences vērtības saglabāšanu un visu šajā ziņā lietderīgo
pasākumu veikšanu;
g)      vispārēji uzraudzīt, lai paziņotāja puse apmierinoši izpildītu šīs saistības.”
Turklāt saistību 24. punktā ir precizēts šādi:
“Domstarpību starp
Lagardère
un
Editis
par šo saistību izpildei vajadzīgajiem pārstrukturēšanas pasākumiem gadījumā viena vai otra puse var informēt pilnvaroto personu
ar ierakstītu vēstuli, kuras kopija jānosūta [attiecīgajai] otrai pusei. Pēc tam, kad pilnvarotā persona, ievērojot sacīkstes
principu, ir uzklausījusi puses par vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu apjomu, tā pēc iespējas īsākā laikposmā izsaka savus
ieteikumus. Pilnvarotā persona Komisijai nosūta ziņojumu, informējot to par savu ieteikumu. Ja domstarpības starp
Lagardère
un
Editis
pastāv joprojām, viena vai otra puse var lūgt Komisiju pēc tam, kad tā, ievērojot sacīkstes principu, ir uzklausījusi puses,
noteikt vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu apjomu.”
Visbeidzot,
Lagardère
saistībās, kuras ietilpst sadaļā ar virsrakstu “
Editis
sabiedrības veida maiņa”, ir noteikts:
“30.      Pēc tam, kad Komisija būs apstiprinājusi jaunos statūtus, paziņotāja puse
Editis
pārveidos par
société par actions simplifiée
. Pēc šīs pārveidošanas
Editis
sabiedrības struktūrvienības ietvers [..] ģenerāldirektoru priekšsēdētāju, kurš pildīs [atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieka]
uzdevumus, un [..] akcionāru komiteju, ko veido trīs [..] šī sprieduma 15. punktā minētās pilnvarotās personas pārstāvji un
divi [..]
Lagardère
pārstāvji.
31.
Société par actions simplifiée
darbība tiek organizēta atbilstoši šādiem principiem:
a)
Editis
vadības pienākumus veic ģenerāldirektors priekšsēdētājs, ko iepriekš noteikto uzdevumu ietvaros kontrolē pilnvarotā persona;
b)      akcionāru komiteja kontrolē saglabāto aktīvu pārvaldi, un šajā ziņā tai ir tiesības saņemt visu informāciju par šiem aktīviem;
c)      attiecībā uz atsavinātajiem aktīviem akcionāru komitejai pilnvarotās personas kontrolē ir tiesības saņemt informāciju par
visiem lēmumiem vai notikumiem, kuri var ietekmēt
Lagardère
mantiskās intereses atsavināto aktīvu ietvaros, it īpaši šādu informāciju: par kārtējiem rezultātiem, ieguldījumu lēmumiem,
aktīvu pārdošanu vai pirkšanu, kuras summa pārsniedz EUR 200 000, lēmumiem, kuri ietekmē sabiedrības parādsaistības un visu
veidu garantijas, kā arī visiem stratēģiskajiem lēmumiem vai lēmumiem, kas ietilpst kārtējo darījumu jomā. Tomēr pilnvarotā
persona nodrošina, lai komerciāla vai operatīva rakstura konfidenciāla informācija par atsavinātajiem aktīviem, tostarp attiecīgajā
gadījumā tiem, kas minēti iepriekšējā teikumā, netiktu izpausta
Lagardère
.
32.      Laikposmā no Komisijas lēmuma par paziņotā darījuma atļaušanu pieņemšanas un
Editis
pārveidošanu par
société par actions simplifiée Editis
joprojām vada pašreizējās sabiedrības struktūrvienības, koordinējot [savu darbību] ar pilnvaroto personu. Šajā laikposmā
Lagardère
kā
Editis
akcionārei ir tiesības saņemt visu informāciju par saglabātajiem aktīviem. Attiecībā uz atsavinātajiem aktīviem pilnvarotā
persona nodrošina šī sprieduma 31. punkta c) apakšpunktā minētās informācijas paziņošanu
Lagardère
.”
2004. gada 5. februārī Komisija:
–        par atsevišķo aktīvu elementu pārvaldnieku iecēla
A. K.
un apstiprināja projektu, kurā noteikts uzdevumu apraksts, kas iesniegts 2004. gada 30. janvārī;
–        par pilnvaroto personu iecēla
S
. biroju, kuru pārstāv tā priekšsēdētājs
B.
, un apstiprināja projektu, kurā noteikts tā pilnvarojums, kas iesniegts 2004. gada 30. janvārī.
2004. gada 9. februārī
Lagardère S
. biroju iecēla par pilnvaroto personu.
2004. gada 25. martā
Editis
, piemērojot
Lagardère
saistību 30. punktu, tika pārveidota par
société par actions simplifiée
, kuras sabiedrības struktūrvienības no šī brīža papildus ģenerāldirektoram priekšsēdētājam, kurš pilda atsevišķo aktīvu elementu
pārvaldnieka uzdevumus, ietver akcionāru komiteju, kuru veido trīs pilnvarotās personas pārstāvji un divi
Lagardère
pārstāvji.

Lagardère
kontaktējās ar vairākiem uzņēmumiem, tostarp prasītāju, kuri varētu iegādāties tālākpārdodamos aktīvus.
Prasītāja izrādīja savu interesi par šo darījumu. Ar 2004. gada 28. aprīļa telefaksu tā paziņoja savu pārņemšanas piedāvājumu
Lagardère
.
2004. gada 19. maija paziņojumā
Lagardère
paziņoja, ka tā izskata piecu iespējamo pircēju pirkšanas piedāvājumus, tostarp arī prasītājas piedāvājumu, un ka līdz 2004. gada
25. maija pusnaktij tā ekskluzīvi izskatīs vienu no tiem, proti,
Wendel Investissement SA
(turpmāk tekstā – “
Wendel
”) [piedāvājumu].
2004. gada 28. maijā
Lagardère
un
Wendel
noslēdza tālākpārdodamo aktīvu pirkšanas līguma projektu.
Ar 2004. gada 4. jūnija vēstuli
Lagardère
lūdza Komisiju apstiprināt
Wendel
kā šo aktīvu ieguvēju.
2004. gada 5. jūlijā
S
. birojs Komisijai iesniedza savu kopsavilkuma ziņojumu, konstatējot
Wendel
kandidatūras atbilstību
Lagardère
saistību 10. punktā noteiktajiem piešķiršanas kritērijiem.
Ar 2004. gada 30. jūlija Lēmumu (2004) D/203365 Komisija pēc tam, kad tā bija konstatējusi, ka
Wendel
atbilst
Lagardère
saistību 10. punktā noteiktajiem piešķiršanas kritērijiem, apstiprināja to kā tālākpārdodamo aktīvu ieguvēju.
Šis lēmums tika pieņemts atbilstoši
Lagardère
saistību 14. punktam un pamatojoties iepriekš minēto apstiprināšanas pieteikumu, tam pievienoto pārdevuma līguma projektu,
S
. biroja ziņojumu,
Lagardère
un
Wendel
rakstveida atbildēm uz Komisijas informācijas pieprasījumu, informāciju, ko
Wendel
sniegusi sanāksmes ar Komisijas dienestiem laikā, kā arī viedokļu apmaiņu par
Wendel
kandidatūru ar
Editis
personālu pārstāvošām struktūrvienībām un ieinteresētām trešām personām.
Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas [tagad – Vispārējā tiesa] kancelejā iesniegts 2004. gada 8. jūlijā, prasītāja
par 2004. gada 7. janvāra lēmumu cēla prasību atcelt tiesību aktu (lieta T‑279/04).
Ar 2004. gada 24. augusta telefaksu Komisija prasītājai pēc tās pieteikuma nosūtīja lēmumu, ar kuru
Wendel
tiek apstiprināta kā tālākpārdodamo aktīvu pārņēmēja.
Šo aktīvu ar nosaukumu “Nouvel Editis” nodošana
Wendel
īpašumā notika 2004. gada 30. septembrī.

Tiesvedība
Ar prasības pieteikumu, kas iesniegts 2004. gada 8. novembrī, prasītāja par 2004. gada 30. jūlija apstiprināšanas lēmumu (turpmāk
tekstā – “2004. gada 30. jūlija apstiprināšanas lēmums”) cēla šo prasību atcelt tiesību aktu.
Ar šīs dienas spriedumu Vispārējā tiesa (sestā palāta) noraidīja prasību atcelt tiesību aktu, ko prasītāja bija iesniegusi
lietā T‑279/04 par 2004. gada 7. janvāra lēmumu.
Ar dokumentiem, kas iesniegti 2005. gada 25. janvārī un 24. martā,
Wendel
un
Lagardère
atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 115. pantam lūdza atļauju iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
Ar dokumentiem, kas iesniegti 2005. gada 3. martā un 18. aprīlī, prasītāja, pirmkārt, lūdza, lai atbilstoši Vispārējās tiesas
Reglamenta 116. panta 2. punktam noteikti prasības pieteikumam pievienotie dokumenti un noteiktas šī dokumenta, kā arī iebildumu
raksta teksta daļas tiktu izslēgtas no tiesvedības dokumentu paziņojuma
Wendel
un
Lagardère
, un, otrkārt, šī paziņojuma nolūkā iesniedza attiecīgo dokumentu nekonfidenciālo versiju.
Ar ceturtās palātas priekšsēdētāja 2005. gada 11. maija un 25. oktobra rīkojumiem
Lagardère
un
Wendel
tika atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam un Pirmās instances tiesas kancelejai tika uzdots tām paziņot tiesvedības
dokumentu nekonfidenciālo versiju.
Ar dokumentu, kas Pirmās instances tiesas kancelejā iesniegts 2005. gada 10. jūnijā,
Lagardère
apstrīdēja prasītājas iesniegto pieteikumu par konfidencialitāti.
2005. gada 16. septembrī un 2006. gada 27. aprīlī
Lagardère
un
Wendel
iesniedza savus iestāšanās rakstus.
Ar 2005. gada 8. novembra un 2006. gada 4. jūlija dokumentiem prasītāja iesniedza savus atbildes apsvērumus.
Ar 2007. gada 19. jūnija rīkojumu ceturtās palātas priekšsēdētājs noraidīja prasītājas iesniegto pieteikumu par konfidencialitāti
attiecībā uz
Lagardère
un uzdeva Pirmās instances tiesas kancelejai nosūtīt
Lagardère
attiecīgo dokumentu oriģinālversiju.
Tā kā Vispārējās tiesas palātu sastāvs tika mainīts, tiesnesis referents tagad darbojas sestajā palātā, kurai 2008. gada 24. oktobrī
attiecīgi tika nodota šī lieta.
Pēc tiesneša referenta ziņojuma Vispārējā tiesa (sestā palāta) nolēma sākt mutvārdu procesu un lūgt lietas dalībniekus rakstveidā
atbildēt uz noteiktiem jautājumiem. Lietas dalībnieki izpildīja šo lūgumu noteiktajā termiņā.
Lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un atbildes uz Vispārējās tiesas jautājumiem tika uzklausīti 2010. gada 28. janvāra
tiesas sēdē.
Ar 2010. gada 9. jūnija spriedumu lietā T‑237/05
Éditions Odile Jacob
/Komisija (Krājums, I‑0000. lpp.) Vispārējā tiesa atcēla Komisijas 2005. gada 7. aprīļa lēmumu, ar ko bija noraidīts prasītājas
pieteikums, kura mērķis bija, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par
publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (OV L 145, 43. lpp.), panākt piekļuvi noteiktiem dokumentiem,
lai tos izmantotu šīs prasības atbalstam.
Ar 2010. gada 21. jūnijā iesniegtu vēstuli prasītāja lūdza atlikt apspriedi šajā lietā uz saprātīgu termiņu, sākot no brīža,
kad Komisija nosūtīs attiecīgos dokumentus.

Lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        atcelt 2004. gada 30. jūlija lēmumu;
–        piespriest Komisijai un
Lagardère
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Komisijas, kuru atbalsta
Lagardère
un
Wendel
, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        prasību noraidīt;
–        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums
Savas prasības atbalstam prasītāja izvirza četrus pamatus, kas saistīti attiecīgi ar to, ka, pirmkārt, Komisija nav izpildījusi
savu kandidātu tālākpārdodamo aktīvu pārņemšanai izvēles kontroles pienākumu, otrkārt, ir apstiprinājusi
Wendel
, pamatojoties uz ziņojumu, kuru izstrādājusi pilnvarotā persona, kura nav neatkarīga no
Editis
,
Lagardère
un
Wendel
, treškārt, ir pārkāpusi tai paredzēto pienākumu norādīt pamatojumu un, ceturtkārt, ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu
Wendel
kandidatūras atbilstības tālākpārdodamo aktīvu pārņēmēja apstiprināšanas nosacījumiem, kas noteikti
Lagardère
saistību 10. punkta b) apakšpunktā, vērtējumā.
Vispirms ir jāizvērtē otrais pamats, ar kuru prasītāja apgalvo, ka 2004. gada 30. jūnija lēmums ir pieņemts, ņemot vērā ziņojumu,
kuru izstrādājusi pilnvarotā persona, kura nav neatkarīga no
Editis
.
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītāja apgalvo, ka laikā, kad
Lagardère
2004. gada 9. februārī atbilstoši savu saistību 15. punktam par pilnvaroto personu iecēla
S
. biroju, kuru pārstāvēja tā priekšsēdētājs
B.
,
B.
kopš 2002. gada 20. decembra bija
Investima 10
, kas, kā minēts šī sprieduma 19. punktā, 2003. gada 14. oktobrī kļuvusi par
Editis
, valdes loceklis.
Pēc prasītājas domām,
B.
tātad kā
Editis
vadošais darbinieks, kuram attiecībā uz trešām personām bija pilnībā visas pilnvaras, kas piešķirtas valdes locekļiem, pretēji
minētajā 15. punktā paredzētajam nebija no
Editis
neatkarīgs.
Neatkarīgas pilnvarotās personas, kas Komisijas vārdā un uzdevumā ir atbildīga par atsavināmo aktīvu tālākpārdošanas pārraudzīšanu,
funkciju īstenošana prasa, lai attiecībā uz struktūrvienību, kuras aktīvu atsavināšana ieinteresētajai personai ir jāpārrauga,
nepastāvētu jebkāda veida saiknes un vēl jo vairāk tādas saiknes, kurām ir finanšu raksturs. Tomēr
B.
īstenotās valdes locekļa funkcijas tika atalgotas.
Turklāt
B. Editis
valdes loceklis joprojām bija līdz pat 2004. gada 25. martam, un tādējādi tas no 2004. gada 9. februāra līdz šim datumam
apvienoja divas funkcijas, kuras ietvēra attiecīgi
Editis
pārdošanas
Lagardère
, bet pēc tam – tālākpārdodamo aktīvu pārdošanas trešām personām kontroli.
Visbeidzot, pat pēc savu
Editis
valdes locekļa funkciju izbeigšanas
B.
noteikti esot bijis saistīts ar
Editis
tiktāl, ciktāl viņa civiltiesiskā un krimināltiesiskā atbildība attiecībā pret akcionāriem un trešām personām joprojām varēja
iestāties vairākus gadus.
Tikai šaubu pastāvēšana attiecībā uz pilnvarotās personas neatkarību esot pietiekama, lai padarītu spēkā neesošu procedūru
saistībā ar tālākpārdotajiem aktīviem un tādējādi – 2004. gada 30. jūlija lēmumu. Pārņēmēja kandidatūras novērtējuma ziņojums,
kuru izstrādājusi pilnvarotā persona, esot Komisijas lēmuma apstiprināt vai neapstiprināt ieinteresēto personu pamata un noteicošais
elements.
Neapstrīdot pašas pilnvarotās personas uzdevumu aktīvu tālākpārdošanas procedūrā, tās ziņojuma secinājumiem noteikti esot
bijusi noteicoša ietekme uz 2004. gada 30. jūlija lēmumu. Pietiekot salīdzināt pilnvarotās personas ziņojuma secinājumus un
2004. gada 30. jūlija lēmumu, lai konstatētu, ka pēdējā minētajā lēmumā tieši pārņemts ziņojuma, kurš ir ņemts par pamatu
lielam skaitam tā punktu, teksts.
Komisija apstrīd prasītājas argumentus. Tā atgādina, ka tad, kad
VUP
kontroli pārņēma
NBP
,
B.
kā
S
. biroja priekšsēdētājs tika iecelts par
Investima 10
–
NBP
meitas sabiedrības, kuras īpašumā bija strīdus aktīvi, – valdes locekli, piemērojot pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta
e) daļu.
Tā kā ieinteresētā persona kā neatkarīga trešā persona attiecībā pret kompetentajām konkurences iestādēm bija atbildīga par
Investima 10
, kas kļuvusi par
Editis
, valdes pienākumu izpildi, šī funkcija esot pielīdzināma tādai, kāda ir
Lagardère
saistību 15. punktā norādītajai pilnvarotajai personai.
Pēc tam, kad
S
. birojs tā priekšēdētāja
B.
personā tika iecelts par pilnvaroto personu, kas atbildīga par
Lagardère
tālākpārdošanas saistību kontroli, vēlāk
Lagardère
pārņemot
Editis
kontroli,
B.
noteiktu laiku esot turpinājis veikt neatkarīgās trešās personas,
Editis
valdes locekļa, kuru apmaksā
NBP
, funkcijas informētības par
Editis
, kuru ieinteresētā persona bija ieguvusi šajā amatā, dēļ.
Nekādi neradot atkarības saikni starp
B.
un
Editis
,
B.
klātesamības saglabāšana šajā valdē pilnībā atbilstot 2004. gada 7. janvāra lēmumam un
Lagardère
saistībām. Mērķis esot bijis novērst
Lagardère
ietekmi uz
Editis
vadību pārejas laikposmā, kurā sabiedrības struktūrvienībām, kas izveidotas kopš brīža, kad
NBP
pārņēma
VUP
kontroli, atbilstoši
Lagardère
saistību 30. punktam ir jāturpina darboties, līdz
Editis
tiks pārveidota par
société par actions simplifiée
, kas notika 2004. gada 25. martā.

Editis
akcionāru komitejas locekļa statuss, kas
B.
tika piešķirts 2004. gada 25. martā, datumā, kurā
Wendel
īpašumā tika nodoti tālākpārdotie aktīvi, arī atbilstot
Lagardère
saistībām. 30. punktā esot precizēts, ka pilnvarotās personas pārstāvjiem akcionāru komitejā ir jābūt balsu vairākumam, lai
garantētu, ka neatkarīgā trešā persona, pilnvarotā persona, nodrošina, ka
Lagardère
nevar ietekmēt
Editis
vadību.
Tā kā
S
. birojs par pilnvaroto personu tika iecelts tā priekšsēdētāja personā, kura brīdī, kad
NBP Editis
pārdeva
Lagardère
, jebkādai agrākai vai vēlākai saiknei starp
S
. biroju un
NBP
neesot nozīmes, lai novērtētu tā neatkarību attiecībā pret
Editis
, jo saistību īstenošanas stadijā
NBP Editis
vairs nekontrolēja. Iespējamas saiknes starp pilnvaroto personu un
NBP
, agrāko aktīvu, kuri ir koncentrācijas apstiprināšanas ar nosacījumiem lēmuma priekšmets, īpašnieku nevarot apdraudēt tālākpārdošanu,
kuru mērķis ir atrisināt konkurences problēmas, kas izriet no šo strīdus aktīvu apvienošanas ar
Lagardère
aktīviem, īstenošanu.
Pēc Komisijas domām, prasītāja pilnvarotās personas neatkarības attiecībā pret
Editis
neesamības pierādījumu izsecinot tikai no secinājuma, ka [pilnvarotā persona] nebija brīva no jebkādas saiknes vai kontakta
ar
Editis
. Tomēr neatkarības attiecībā pret
Editis
nosacījums, kuru Komisija prasīja no pilnvarotās personas, bija vērsts, lai nodrošinātu, ka tālākpārdoto aktīvu pārņēmēja
kandidatūras pārbaude netiek pamatota tikai ar šo aktīvu dzīvotspēju un konkurētspēju, neņemot vērā personīgos apsvērumus.
Līdz ar to pilnvarotajai personai nevarot lietderīgi pārmest, ka tai ir bijusi interese rīkoties par labu
Editis
, jo tas bija obligāts nosacījums saistību pilnīgai izpildei un efektīvas konkurences saglabāšanai.
Katrā ziņā, lai pilnvarotās personas neatkarības neesamība, pieņemot, ka tā ir pierādīta, izraisītu 2004. gada 30. jūlija
lēmuma atcelšanu, būtu jāpierāda arī, ka šī nelikumība ieinteresētajai personai ir likusi izstrādāt neobjektīvu ziņojumu un
ka šim dokumentam ir bijusi noteicoša ietekme uz minētā lēmuma saturu.
Prasītāja ne tikai nav iesniegusi nevienu faktu, lai pierādītu, ka pilnvarotā persona ir izstrādājusi kļūdainu vai tendenciozu
ziņojumu, tā arī nav nekādi pierādījusi, ka šim dokumentam ir bijusi noteicoša ietekme uz 2004. gada 30. jūlija lēmuma ievirzi.
Galīgajā tālākpārdoto aktīvu ieguvēja apstiprināšanas lēmuma pieņemšanā pilnvarotās personas uzdevums esot bijis tikai sniegt
ieguvēja novērtējumu un norādīt, vai, pēc [pilnvarotās personas] domām, tas atbilst saistībās noteiktajiem nosacījumiem. Patiesībā
Komisija 2004. gada 30. jūlija lēmumu esot pieņēmusi, nevis pamatojoties tikai un noteicoši uz pilnvarotās personas ziņojumu,
bet balstoties uz visu informāciju, tostarp pilnvarotās personas sniegto informāciju.
Vispārējās tiesas vērtējums
Atbilstoši
Lagardère
saistību 15. punktam tās ieceltajai pilnvarotajai personai, lai uzraudzītu apmierinošu tās saistību izpildi, attiecībā pret
Lagardère
un
Editis
būtu “jābūt neatkarīgai [..] un attiecībā uz to nedrīkstētu pastāvēt interešu konflikts”. Tajā ir precizēts arī, ka “pilnvarotās
personas atalgojumu nodrošina
Lagardère
saskaņā ar nosacījumiem, kuri neietekmē nedz tā pilnvarojuma labu īstenošanu, nedz tā neatkarību”.
Jāatgādina, ka pēc tam, kad
NBP
piekrita aizstāt
Lagardère
, lai uz noteiktu laiku ar
Segex
un
Ecrinvest 4
,
NBP
meitas sabiedrību, kuras tā kontrolē 100 % apmērā, starpniecību iegādātos strīdus aktīvus, tās ar
Lagardère
2002. gada 3. decembrī noslēdza pārdevuma līgumu, ar kuru
Lagardère
– ar nosacījumu, ka tiks saņemta iepriekšēja Komisijas atļauja koncentrācijas darījumam, – tika nodots viss
Investima 10
,
Ecrinvest 4
meitas sabiedrības 100 % apmērā, [savukārt] [
Ecrinvest 4
] ir
Segex
meitas sabiedrība 100 % apmērā un strīdus aktīvus 2002. gada 20. decembrī ir ieguvusi no
VUP
, kapitāls.
2002. gada 20. decembrī
Investima 10
, strīdus aktīvu īpašniece, piemērojot pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta c) daļu, iecēla
B.
,
S
. biroja priekšsēdētāju, par savas valdes locekli šīs normas izpratnē, [proti,] kā neatkarīgu personu 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta
e) daļas izpratnē.
Šajā statusā
B.
, kura atalgojumu nodrošināja
NBP
, piemērojot pārdevuma līguma 4. panta 1. punkta ii) apakšpunkta e) daļu, tika piešķirtas “ekskluzīvas [..] pilnvaras, par
kurām atbilstoši [..] [pārdevuma] līgumam valde [varēja] būt atbildīga attiecībā pret Komisiju [..]”.
Turklāt atbilstoši savu saistību 15. punktam, kas pārņemts no 2004. gada 7. janvāra lēmuma II pielikuma,
Lagardère
2004. gada 9. februārī
S
. biroju iecēla tādas pilnvarotās personas statusā, kurai atbilstoši šo saistību 21. punkta g) apakšpunktam ir “jāuzrauga”,
lai
Lagardère
“apmierinoši īstenotu” tālākpārdoto aktīvu pārdošanu, un [šīs pilnvarotās personas] atalgojumu šajā statusā nodrošināja
Lagardère
.
B.
šajā datumā bija
S
. biroja priekšsēdētājs un Komisija neiebilda, ka
B.
pilda tādas pilnvarotās personas funkcijas, kādas bija paredzētas 2004. gada 7. janvāra lēmumā.
Tādējādi
S
. birojs tika iecelts par pilnvaroto personu
Lagardère
saistību 15. punkta izpratnē un tā priekšsēdētājs pildīja ar šo uzdevumu saistītās funkcijas, lai gan šī pati persona bija
Investima 10
, kas vēlāk kļuvusi par
Editis
, valdes loceklis.
Turklāt no 2004. gada 9. februāra,
S
. biroja iecelšanas datuma, līdz 2004. gada 25. martam,
Editis
pārveidošanas par
société par actions simplifiée
datumam,
B.

Editis
valdes locekļa un pilnvarotās personas funkcijas pildīja vienlaikus.
Atbilstoši
Lagardère
saistību 32. punktam [sabiedrību]
Editis
no lēmuma pieņemšanas brīža 2004. gada 7. janvārī līdz 25. martam, datumam, kurā
Editis
tika pārveidota par
société par actions simplifiée
, joprojām vadīja tās pastāvošās sabiedrības struktūrvienības.
Atbildē uz Vispārējās tiesas jautājumu Komisija ir precizējusi, ka
B.

Investima 10
/
Editis
valdes locekļa funkcijas pildīja atbilstoši Francijas Komerckodeksam, kas bija piemērojams izskatāmajā lietā, un ka līdz
ar to ieinteresētajai personai kā neatkarīgai trešai personai šajā valdē uzticēto uzdevumu izpilde nekādi neizslēdz, ka ieinteresētā
persona pilda likumīgas funkcijas, kuras komercsabiedrības valdes locekļiem ir uzticētas ar šo kodeksu.
Saskaņā ar šī kodeksa L 225‑64. panta pirmās daļas pirmo teikumu “valdei tiek dotas visplašākās pilnvaras, lai rīkotos sabiedrības
vārdā jebkuros apstākļos”.
Pirms
S
. birojs, kuru pārstāvēja
B.
– tā priekšsēdētājs –, tika iecelts par pilnvaroto personu,
B.
tātad bija
Editis
valdes struktūrvienības loceklis un palika šajā amatā vairāk nekā mēnesi pēc šīs iecelšanas.
Būdams
Investima 10
, kas pa to laiku bija kļuvusi par
Editis
, valdes loceklis
S
. biroja, kura priekšsēdētājs viņš bija, iecelšanas par pilnvaroto personu datumā un pēc tam īstenojot valdes locekļa funkcijas
vienlaikus ar pilnvarotās personas uzdevumu, kuru tam bija uzticējis
S
. birojs,
B.
attiecībā pret
Editis
bija raksturīga atkarība, kura varēja radīt šaubas par neitralitāti, kādu tam būtu bijis jāizrāda, pildot šo uzdevumu.
Jāpiebilst, ka
S
. birojam tā priekšsēdētāja
B.
personā, tā pilnvarotās personas statusā, kurai atbilstoši
Lagardère
saistību 21. punkta g) apakšpunktam bija jāpārrauga apmierinoša
Lagardère
tālākpārdoto aktīvu atsavināšanas izpilde un kurai atalgojumu šajā statusā apmaksāja
Lagardère
, bija jāpārrauga, lai
Lagardère
tālākpārdoto aktīvu atsavināšana notiktu atbilstoši
Lagardère
saistību 1. punktā minētajām tālākpārdošanām.
Pēc pašas Komisijas domām, šo darījumu veidoja “īpaši delikāta aktīvu nodalīšana, pirms
Lagardère
tos pārdod trešai personai”.
Pilnvarotajai personai atbilstoši
Lagardère
saistību 21. punkta d) apakšpunktam it īpaši bija “[jānodrošina], lai pārstrukturēšanas pasākumi tiktu veikti atbilstoši
[
Lagardère
] saistībām”, tai bija jābūt “informētai par notiekošajām pārrunām starp
Lagardère
un
Editis
par [sabiedrības daļu] nodalīšanu un vajadzības gadījumā [jāpiedalās] šajās pārrunās”.
Saskaņā ar šo pašu saistību 24. punktu pilnvarotajai personai “domstarpību starp
Lagardère
un
Editis
par [..] vajadzīgajiem pārstrukturēšanas pasākumiem” gadījumā “pēc tam, kad [tā], ievērojot sacīkstes principu, ir uzklausījusi
puses par vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu apjomu”, ir jāizsaka ieteikums un jānosūta Komisijai ziņojums, informējot to
par savu ieteikumu.
No lietas materiāliem izriet, ka šādas domstarpības starp
Lagardère
un
Editis
patiešām ir bijušas. Komisija atbildē uz repliku ir apgalvojusi, ka tā regulāri tika informēta par saspīlējumiem, kurus reizēm
izraisīja
Lagardère
, kurai bija interese piešķirt pēc iespējas lielāku ietekmes apjomu
Editis
aktīviem, kurus tā atbilstoši 2004. gada 7. janvāra lēmumam drīkstēja saglabāt [savā īpašumā]. Komisija tajā ir norādījusi
arī, ka pilnvarotā persona, lai aizstāvētu ar tālākpārdotiem aktīviem saistītās intereses, pēc tam, kad tā iepriekš bija konsultējusies
ar Komisiju, iebilda pret vairākiem
Lagardère
mēģinājumiem.
Sabiedrības, kurai piederēja visi
Editis
aktīvi, valdes locekļa funkciju īstenošana, ko veica
B.
, varēja ietekmēt neatkarību, kāda ieinteresētajai personai bija jāizrāda, izstrādājot vajadzīgo pārstrukturēšanas pasākumu
ieteikumus un informējot Komisiju par šiem ieteikumiem.
Atbilstoši līguma, kas 2002. gada 19. decembrī noslēgts starp
Ecrinvest 4
un
S
. biroju, 2. panta 2. punkta pirmajai daļai
B.
sākot no 2002. gada 20. decembra “sava sabiedrības pilnvarojuma ietvaros [..]” darbojās “sabiedrības
Investima 10
un aktīvu interesēs, konkrētāk, ar mērķi saglabāt [šo aktīvu] dzīvotspēju, saimniecisko vērtību un konkurētspēju”.
Turklāt
B.
atbilstoši šī paša līguma 2. panta 2. punkta otrajai daļai bija jāievēro un jānodrošina, lai
Investima 10
valde ievērotu pārdevuma līguma 4. pantā ietvertos noteikumus par strīdus aktīvu “pārvaldes kā rūpīga saimnieka pārvaldes
principiem”, kuru ievērošana tiekot prasīta no valdes, “lai saglabātu [sabiedrības] apmēra un vērtības turpinātību”.
No šī sprieduma 92. punkta izriet, ka papildus īpašajam tam valdē piešķirtajam uzdevumam, kas nozīmēja pildīt pienākumus,
par kuriem pārdevuma līguma ietvaros valde var būt atbildīga attiecībā pret Komisiju vai ikvienu citu konkurences iestādi,
B.
tādējādi savā
Investima 10
, kas vēlāk kļuvusi par
Editis
, valdes locekļa statusā attiecībā uz visiem strīdus aktīviem, kuri secīgi piederēja šīm abām sabiedrībām, noteikti piedalījās
komercsabiedrības valdes locekļa likumīgo pilnvaru izpildē pilnā apmērā.
No tā izriet, ka
B.
no 2002. gada 20. decembra līdz 2004. gada 25. martam
Investima 10
, kas vēlāk kļuvusi par
Editis
, kuru interesēs viņš ir apņēmies rīkoties tā sabiedrības pilnvarojuma ietvaros atbilstoši “pārvaldes kā rūpīga saimnieka
pārvaldes principiem”, valdes struktūrvienības locekļa funkciju īstenošana vairs neļāva nodrošināt pilnīgi neatkarīgu neatkarīgas
pilnvarotās personas, kas norādīta
Lagardère
saistību 15. punktā, pienākumu izpildi.
Tātad Komisija nevar lietderīgi apgalvot, ka
B.
kā neatkarīgas trešās personas,
Editis
valdes locekļa, kā arī neatkarīgas pilnvarotās personas funkciju īstenošana bija vērsta uz to, lai neļautu
Lagardère
ietekmēt attiecīgo aktīvu pārvaldi, un ka pilnvarotajai personai nevar pārmest, ka tai bija interese rīkoties par labu
Editis
, jo šāda interese esot bijis obligāts nosacījums
Lagardère
saistību pilnīgai izpildei un efektīvas konkurences saglabāšanai.
Tā kā ar 2004. gada 7. janvāra lēmumu
Lagardère
tika atļauts saglabāt tās saistību 1. punktā izsmeļoši norādītu skaitu strīdus aktīvu, pilnvarotajai personai gluži pretēji
pilnīgi neatkarīgi bija jāraugās, lai
Lagardère
atbilstoši šai normai tikai izpildītu aktīvu tālākpārdošanas saistības, kuras pati Komisija, ievērojot koncentrācijas darījuma
pušu līgumu slēgšanas brīvību, uzskatīja par pietiekamām, lai saglabātu efektīvu konkurenci un līdz ar to padarītu šo darījumu
par saderīgu ar kopējo tirgu.
Līdz ar to
Wendel
kandidatūras tālākpārdoto aktīvu pārpirkšanai novērtējuma ziņojumu, ņemot vērā kuru ir pieņemts 2004. gada 30. jūlija lēmums,
izstrādāja pilnvarotā persona, kura attiecībā pret
Editis
neatbilda neatkarības nosacījumam, kas prasīts
Lagardère
saistību, kas noteiktas 2004. gada 7. janvāra lēmuma II pielikumā, 15. punktā.
Attiecībā uz ziņojuma ietekmi uz 2004. gada 30. jūlija lēmuma saturu jāatgādina, ka
S
. birojam kā pilnvarotajai personai, kā izriet no šī lēmuma 5. punkta, tika lūgts Komisijai iesniegt ziņojumu, kurā būtu novērtēta
Wendel
kā tālākpārdoto aktīvu iegādātāja kandidatūra, ņemot vērā
Lagardère
saistību, kas pievienotas 2004. gada 7. janvāra lēmumam, 10. punktā paredzētos apstiprināšanas kritērijus.
Turklāt no 2004. gada 30. jūlija lēmuma 6. punkta izriet, ka tas ir pamatots tostarp ar pilnvarotās personas ziņojumu.
Lai arī ir taisnība, ka 2004. gada 30. jūlija lēmums nav pamatots tikai ar šo ziņojumu, tomēr šķiet, ka šim dokumentam uz
minēto lēmumu ir bijusi noteicoša ietekme.
No pilnvarotās personas ziņojuma un 2004. gada 30. jūlija lēmuma salīdzinoša novērtējuma izriet, ka [pēdējo minēto] lēmumu
būtiski ir ietekmējis šis ziņojums.
Lai pierādītu
Wendel
spēju saglabāt un attīstīt
Nouvel Editis
, pilnvarotais birojs savā ziņojumā un Komisija 2004. gada 30. jūlija lēmumā ir uzsvēruši
Nouvel Editis
“nelielo apmēru” un to, ka
Wendel
saglabās
Nouvel Editis
vajadzīgos “menedžmenta, izdevniecības un atbalsta resursus”.
Abos dokumentos ir ietverts identisks teksts par to, ka
Wendel
ieguldījumu vērtības palielināšanai ir nepieciešama “
Interforum
izplatīšanas centra uzdevumu pārstrukturēšana un attīstība”.
Gan pilnvarotais birojs, gan Komisija ir atsaukušies uz
Wendel
kapitāla lielākās vai galvenās daļas sadali un tās “uz īpašumu vērsto” pieeju, kas atšķirībā no pieejas, kāda ir tradicionāliem
investīciju fondiem, ļauj secināt, ka
Wendel
iesaistīsies
Editis
ilgākā laikposmā nekā šie fondi ar īslaicīgām perspektīvām.
Tā kā pilnvarotais birojs uzskata, ka
Wendel
ir pārņemšanas kandidāts, kas bez kavēšanās var izpildīt
Lagardère
saistības, Komisija norāda, ka tas, ka
Wendel
iegādājas
Lagardère
tālākpārdotos aktīvus, nevar no jauna radīt konkurences problēmas, kas varētu izraisīt šo saistību izpildes aizkavēšanos.
Visbeidzot, ņemot gan vērā pilnvarotās personas, kura
Wendel
ieguldījumu ilgumu prognozē uz aptuveni pieciem līdz septiņiem gadiem, viedokli par nepieciešamību “konsolidēt” uzņēmumu,
pati Komisija uzskata, ka
Wendel
“izstāšanās” no
Nouvel Editis
kapitāla īsā laikā ir maz ticama un ka tas šķiet pietiekami, lai ļautu “uzņēmumu stabilizēt”.
Turklāt Komisija pati vairākkārt ir atsaukusies uz pilnvarotā biroja ziņojuma secinājumiem, lai atbildē uz prasītājas ceturto
atcelšanas pamatu apstrīdētu, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzami kļūdu tās
Wendel
kandidatūras atbilstības
Lagardère
saistību 10. punkta b) apakšpunktā noteiktajiem apstiprināšanas nosacījumiem novērtējumā.
Tātad konstatētā nelikumība var ietekmēt 2004. gada 30. jūlija lēmuma likumību.
Līdz ar to šis lēmums ir jāatceļ, turklāt nav jāizskata citi prasītājas prasījumu atcelt tiesību aktu pamatojumam izklāstītie
pamati.

Par pieteikumu par apspriedes atlikšanu
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, šķiet, ka Vispārējā tiesa var atbilstoši lemt par prasību, pamatojoties
uz lietas dalībnieku gan rakstveida, gan mutvārdu procesa laikā izvirzītajiem prasījumiem, pamatiem un argumentiem.
Tādējādi prasītājas pieteikums atlikt apspriedi ir noraidāms.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs.
Tā kā Komisijai un
Lagardère
spriedums ir nelabvēlīgs, tām jāpiespriež segt pašām savus, kā arī atlīdzināt prasītājas tiesāšanās izdevumus saskaņā ar
tās prasījumiem.
Tā kā prasītāja nav prasījusi
Wendel
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus,
Wendel
sedz tikai pati savus tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (sestā palāta)
nospriež:
1)
Komisijas 2004. gada 30. jūlija Lēmumu (2004) D/203365 par
Wendel Investissement SA
kā atsavināto aktīvu ieguvējas atzīšanu saskaņā ar Komisijas 2004. gada 7. janvāra Lēmumu 2004/422/EK, ar ko koncentrācijas
darījums ir atzīts par saderīgu ar kopējo tirgu un Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (Lieta COMP/M.2978 –
Lagardère/Natexis/VUP
), atcelt;
2)
Eiropas Komisija un
Lagardère

SCA
sedz savus un atlīdzina
Éditions Odile Jacob SAS
tiesāšanās izdevumus;
3)
Wendel Investissement
sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
Meij
Vadapalas
Truchot
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2010. gada 13. septembrī.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – franču.