CELEX: 62005FJ0044
Avalik teenistus
Ametnikud
Töölevõtmine
Vaba ametikoha teadaanne
Kandidatuuri tagasilükkamine
Vastuvõetavus

1.
Ametnikud – Hagi – Põhjendatud huvi
(Personalieeskirjad, artiklid 53, 78 ja 90; VIII lisa artikkel 14)
2.
Ametnikud – Õigused ja kohustused – Sõltumatuse ja aususe kohustus
(Personalieeskirjad, artikkel 11a)
3.
Ametnikud – Vaba töökoht – Kandidaatide teenete võrdlev hindamine
(Personalieeskirjad, artikkel 29)
4.
Ametnikud – Konkreetne otsus – Hilinenud edastamine – Mõju
(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik)
1.
Hageja peab tõendama, et tal on tekkinud ja jätkuv huvi vaidlustatud akti tühistamiseks ja kui huvi, millele ta toetub, puudutab
tulevikus tekkivat õiguslikku olukorda, peab hageja tõendama, et selle olukorra kahjustumine on juba kindel. Kui on tegemist
ametnikuga, kes jäi täielikuks loetud püsiva töövõimetuse tõttu pensionile enne, kui ta esitas hagi, milles taotles, et tühistataks
teise ametniku nimetamine ametikohale, millele hageja kandideeris, on võimaliku teenistusse ennistamise tõenäosus personalieeskirjade
VIII lisa artikli 14 alusel üksnes võimalik sündmus, mille toimumine tulevikus ei ole kindel ning mis loob vaid hüpoteetilise
huvi ega ole seega piisav tõendamaks, et kui vaidlustatud otsust ei tühistata, mõjutab see tema õiguslikku olukorda. Järelikult
tuleb hagejal tõendada sellise erakorralise asjaolu olemasolu, millest tingituna on tal jätkuv isiklik huvi esitada vaidlustatud
otsuse peale tühistamishagi.
Seevastu on vastuvõetav nõue tühistada otsus, millega lükati tagasi hageja kandidatuur vaidlusalusele ametikohale, sest hagejal
säilib huvi selle vastu, et tema kandidatuuri tagasilükkamise otsus tunnistataks õigusvastaseks, et saada hüvitist kahju eest,
mida see otsus võis talle tekitada.
(vt punktid 70, 72, 74, 76 ja 79)
Viited:
Euroopa Kohus: 21. jaanuar 1987, kohtuasi 204/85: Stroghili
vs
. kontrollikoda (EKL 1987, lk 389, punkt 11)
Esimese Astme Kohus: 9. veebruar 1994, kohtuasi T‑82/91: Latham
vs
. komisjon (EKL AT 1994, lk I‑A‑15 ja II‑61, punkt 25); 30. november 1998, kohtuasi T‑97/94: N
vs
. komisjon (EKL 1998, lk I‑A‑621 ja II‑1879, punktid 26 ja 27); 7. veebruar 2007, kohtuasi T‑175/04: Gordon
vs
. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punktid 33 ja 35)
2.
Personalieeskirjade artikkel 11a on suunatud selliste põhieesmärkide saavutamisele nagu ametniku sõltumatus, puutumatus ja
erapooletus. Artikli 11a lõikes 2 ette nähtud kohustus tähendab, et asjaomane ametnik peab teavitama ennetavalt ametisse nimetavat
asutust või ametiisikut, et viimati nimetatu saaks võtta asjakohased meetmed küsimuse kontekstist lähtudes, mitte loobuma
kohe alguses selle küsimusega tegelemast või seda lahendamast või jätma selle küsimusega tegelemise või lahendamise nimel
kõrvale asjaolusid, mida tema isiklikud huvid võivad mõjutada. Järelikult on personalieeskirjade artiklil 11a lai kohaldamisala,
hõlmates kõiki asjaolusid, mille puhul peab ametnik mõistlikult aru saama, et arvestades tema ametikohta ja küsimuse olemusest
tulenevaid asjaolusid, võib see kolmandate isikute silmis näida tema sõltumatuse võimalike muutuste allikana.
(vt punkt 132)
Viited:
Esimese Astme Kohus: 9. juuli 2002, kohtuasi T‑21/01: Zavvos
vs
. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑101 ja II‑483, punkt 39); 11. september 2002, kohtuasi T‑89/01: Willeme
vs
. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑153 ja II‑803, punkt 47); 12. juuli 2005, kohtuasi T‑157/04: De Bry
vs
. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑199 ja II‑901, punkt 33)
3.
Ametissenimetamiseks ja edutamiseks asutusele antud kaalutlusõiguse rakendamine eeldab, et viimane selgitab hoolsalt ja erapooletult
välja iga kandidatuuri olulised asjaolud ning järgib kohusetundlikult vaba ametikoha teates nimetatud nõudeid, mistõttu ta
on kohustatud kõrvale jätma kõik neile nõuetele mittevastavad kandidaadid. Teade vaba ametikoha kohta on tegelikult õiguslik
raamistik, mille ametisse nimetav asutus või teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus ise enda jaoks kehtestab, ning
ta peab sellest rangelt kinni pidama.
Mis puutub ametniku valimisel tehtud võimaliku vea hindamisse, siis peab see viga olema ilmne ja ületama ulatusliku kaalutlusõiguse,
mis vaba ametikoha teates seatud raamidega piiritletuna kuulub ametisse nimetavale asutusele kandidaatide teenete võrdleval
hindamisel ja teenistuse huvide hindamisel. Avaliku Teenistuse Kohtu kontroll peab piirduma küsimusega, kas asjaomane asutus
jäi mõistlikkuse piiresse – arvestades asjaolusid, millele nimetatud asutus oma hinnangu andmisel tugines – ning ega ta ei
ole võimu ilmselt kuritarvitanud või kasutanud seda muul eesmärgil, kui talle antud pädevuse teostamiseks.
Seega ei või Avaliku Teenistuse Kohus asendada ametisse nimetava asutuse hinnangut kandidaadi teenete ja kvalifikatsiooni
kohta oma vastava hinnanguga, juhul kui ükski toimikus sisalduv asjaolu ei võimalda kinnitada, et nimetatud teeneid ja kvalifikatsiooni
hinnates sooritas asjaomane asutus ilmse hindamisvea.
(vt punktid 155–156)
Viited:
Euroopa Kohus: 30. oktoober 1974, kohtuasi 188/73: Grassi
vs
. nõukogu (EKL 1974, lk 1099, punktid 26, 38 et 41); 30. mai 1984, kohtuasi 111/83: Picciolo
vs
. parlament (EKL 1984, lk 2323, punkt 16); 4. veebruar 1987, kohtuasi 324/85: Bouteiller
vs
. komisjon (EKL 1987, lk 529, punkt 6)
Esimese Astme Kohus: 13. detsember 1990, kohtuasi T‑20/89: Moritz
vs
. komisjon (EKL 1990, lk II‑769, punkt 29); 18. september 2003, kohtuasi T‑73/01: Pappas
vs
. Regioonide komitee (EKL AT 2003, lk I‑A‑207 ja II‑1011, punkt 54); 9. november 2004, kohtuasi T‑116/03: Montalto
vs
. nõukogu (EKL AT 2004, lk I‑A‑339 ja II‑1541, punkt 65); 4. mai 2005, kohtuasi T‑30/04: Sena
vs
. AESA (EKL AT 2005, lk I‑A‑113 ja II‑519, punktid 80 ja 81)
4.
Personalieeskirjade artikli 25 teise lõigu esimeses lauses on ette nähtud, et igast konkreetsest otsusest teatatakse kohe
kirjalikult ametnikule. Vaid see, kui tuvastatakse, et kõnealune teatamine on toimunud hilinenult, ei kujuta endast nimetatud
sätte rikkumist, mis tooks kaasa vaidlustatud otsuse tühistamise.
(vt punktid 195 ja 198)
Viited:
Esimese Astme Kohus: 18. märts 1997, liidetud kohtuasjad T‑178/95 jaT‑179/95: Picciolo ja Caló
vs
. Regioonide komitee (EKL AT 1997, lk I‑A‑51 ja II‑155, punktid 28 ja 29); 17. november 1998, T‑131/07: Gómez de Enterría
y Sanchez
vs
. parlament (EKL AT 1998, lk I‑A‑613 ja II‑1855, punkt 69); 7. veebruar 2007, liidetud kohtuasjad T‑118/04 ja T‑134/04: Caló
vs
. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 79)