CELEX: 62005CJ0403
Ieškinys dėl panaikinimo
Komisijos sprendimas, patvirtinantis Filipinų sienų saugumo projektą
Reglamento (EEB) Nr. 443/92 pagrindu priimtas sprendimas
Komisijos įgyvendinimo įgaliojimai
Ribos

Savo ieškiniu Europos Parlamentas prašo panaikinti Europos Bendrijų Komisijos sprendimą, patvirtinantį Filipinų Respublikos sienų saugumo projekto finansavimo įtraukimą į Europos Bendrijų bendrojo biudžeto eilutę 19 10 02 (
Philippine Border Management Project
, Nr. ASIA/2004/016-924, nepaskelbtas
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, toliau – Ginčijamas sprendimas), priimtą vykdant 1992 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 443/92 dėl finansinės ir techninės pagalbos ir ekonominio bendradarbiavimo su besivystančiomis Azijos ir Lotynų Amerikos šalimis (
OL L 52, p. 1
), su pakeitimais, padarytais 2003 m. balandžio 14 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 807/2003, suderinančiu su Sprendimu 1999/468/EB nuostatas, susijusias su komitetais, padedančiais Komisijai naudotis savo įgyvendinimo įgaliojimais, nustatytais Tarybos dokumentuose, priimtuose vadovaujantis konsultavimosi tvarka (balsų vieningumu) (
OL L 122, p. 36
, toliau – Reglamentas Nr. 443/92), dėl to, kad Komisija viršijo šiuo reglamentu jai suteiktus įgyvendinimo įgaliojimus.
Ginčijamas sprendimas priimtas Reglamente Nr. 443/92 numatyto reguliavimo komiteto susitikime, įvykusiame 2004 m. lapkričio 17 d. ir 18 d., Komisijai pateikus pasiūlymą dėl finansavimo. Kadangi šiame susitikime kai kurios valstybės narės suabejojo pasirinkto teisinio pagrindo pagrįstumu, pasiūlymui buvo nuspręsta taikyti rašytinę procedūrą, kuri užbaigta 2004 m. gruodžio 7 d. šiam komitetui kvalifikuota balsų dauguma pareiškus teigiamą nuomonę.
Ginčijamas sprendimas buvo priimtas 2004 m. gruodžio 21 dieną.
Teisinis pagrindas
Reglamentas Nr. 443/92
Pagal Reglamento Nr. 443/92 1 straipsnį:
„Bendrija tęsia ir plėtoja Bendrijos bendradarbiavimą su besivystančiomis Azijos ir Lotynų Amerikos šalimis, toliau – besivystančiomis ALA šalimis, kurios nėra Lomės konvencijos signatarės ir negauna naudos pagal Bendrijos vykdomos bendradarbiavimo su trečiosiomis Viduržemio jūros šalimis politiką. Šiuo bendradarbiavimu, papildančiu valstybių narių teikiamą pagalbą, teikiama vystomoji finansinė ir techninė pagalba ir vykdomas ekonominis bendradarbiavimas. Todėl Bendrija didžiausią dėmesį skiria žmogaus teisių rėmimui, paramai demokratizavimo procesui, geram valdymui, aplinkos apsaugai, prekybos liberalizavimui ir kultūrinės dimensijos stiprinimui, intensyvinant dialogą politiniais, ekonominiais ir socialiniais klausimais, sprendžiamais abipusiu interesu.“ (Pataisytas vertimas)
Pagal šio reglamento 2 straipsnio pirmąją pastraipą „Bendrijos vystomosios ir bendradarbiavimo politikos tikslas yra žmogiškasis vystymasis“ (Pataisytas vertimas).
Reglamento Nr. 443/92 4 straipsnis nustato:
„Finansinė ir techninė pagalba turi būti pirmiausia teikiama skurdžiausiai visuomenės daliai ir skurdžiausioms abiejų regionų šalims, įgyvendinant programas ir projektus bet kuriuose sektoriuose, kur Bendrijos pagalba yra svarbi. Visų pirma priemones reikia įgyvendinti srityse, kuriose sunku pritraukti šalies vidaus, ekonominių ir žmogiškųjų išteklių, tačiau kurios yra strategiškai svarbios arba suinteresuotųjų valstybių vystymuisi, arba tarptautinei bendruomenei kaip visumai.“ (Pataisytas vertimas)
Šio reglamento 5 straipsnyje paaiškinama:
„Finansinė ir techninė pagalba pirmiausia skiriama kaimo sektoriaus vystymuisi ir maisto saugos lygio paaukštinimui. <…>
Aplinkos ir gamtinių išteklių apsauga ir tvarus vystymasis yra ilgalaikiai prioritetai. <…>
…
Ypatingą dėmesį privaloma atkreipti į kovos su narkotikais priemones. Bendrijos bendradarbiavimas su besivystančiomis ALA šalimis skatinant kovą su narkotikais spartėja, plėtojant dialogą bendresniame šalių gamintojų ekonomikos vystymosi ir jų bendradarbiavimo su Europos bendrija kontekste. Šio bendradarbiavimo metu taikomos priemonės, įskaitant humanitarinę ir vystomąją pagalbą.
Vystymosi žmogiškoji dimensija yra visose veiklos srityse ir yra šios bendradarbiavimo formos tikslas.
Vystymosi kultūrinė dimensija privalo išlikti visos vykdomos veiklos ir visų programų, kuriose dalyvauja Bendrija, nuolatiniu tikslu.
Pagalba turėtų būti atitinkamai paskirstoma,
inter alia
, demokratijos, gero valdymo ir žmogaus teisių skleidimo konkretiems projektams.
Be to, reikėtų rūpintis užtikrinti, jog projektų ir programų sukurti pokyčiai nedarytų jokio žalingo poveikio moterų užimamai padėčiai ir vaidmeniui, tačiau, atvirkščiai, konkrečios priemonės ar netgi projektai priimami tam, kad būtų padidintas jų aktyvus dalyvavimas lygiateisiškumo pagrindu kūrimo procese, gaunant jo rezultatus ir vykdant socialinę veiklą bei priimant sprendimus.
Ypatingą dėmesį reikia skirti vaikų apsaugai.
Tautinėms mažumoms skiriamas ypatingas dėmesys garantuojamas priemonėmis, sukurtomis jų gyvenimo sąlygų gerinimui, atsižvelgiant į jų kultūrinį identitetą.
Ypatingą dėmesį reikia skirti demografiniams klausimams, ypač susijusiems su gyventojų skaičiaus didėjimu.
Bendrijai teikiant pagalbą vystomiesiems projektams ir programoms, privaloma atsižvelgti į makroekonomikos ir sektorių problemas ir pritarti operacijoms, darančioms poveikį ūkio struktūrinei sandarai, sektorių politikos ir institucijų vystymuisi. <…>
Parama besivystančių šalių nacionalinėms institucijoms, teikiama siekiant padidinti jų pajėgumus valdyti vystomosios politikos sritis ir projektus, sudaro veiklos sritį, kuri, kaip manoma, vaidina strateginį vaidmenį vystymosi procese. Besivystančių šalių ir Bendrijos tinkamo dialogo palaikymas yra svarbus šio konteksto elementas.
<…>“ (Pataisytas vertimas)
Pagal Reglamento Nr. 443/92 6 straipsnį:
„Finansinė ir techninė pagalba turėtų būti teikiama palyginti pažangesnėms besivystančioms ALA šalims, ypač šiose konkrečiose srityse ir šiais atvejais:
—
demokratijos ir žmogaus teisių skleidimui,
—
gaivalinių nelaimių prevencijai ir atstatymo darbams joms įvykus,
—
kovai su narkotikais,
—
aplinkai ir gamtiniams ištekliams,
—
institucijų, ypač valdžios institucijų, stiprinimui,
—
bandomiesiems projektams, kuriais padedama nepalankioje padėtyje esančių gyventojų sluoksniams, ypač didelėse miestų aglomeracijose,
—
regionų bendradarbiavimui ir integracijai, ypatingą dėmesį atkreipiant į regionų bendradarbiavimo ir integracijos projektus, sudarančius partnerystės tarp skurdžių ir palyginti pažangių valstybių susiformavimo galimybę.“ (Pataisytas vertimas)
Šio reglamento 7 straipsnis numato:
„Ekonominis bendradarbiavimas, skirtas tarnauti abipusiams Bendrijos ir jos partnerių valstybių interesams, prisideda prie besivystančių ALA šalių vystymosi, padedant jų institucijoms padidinti pajėgumus taip, kad šios sukurtų aplinką, palankesnę investicijoms ir vystymuisi, ir įgyvendinti daugumą perspektyvų, atsiradusių, didėjant tarptautinei prekybai, įskaitant Europos bendrąją rinką ir sustiprinant visų valstybių narių verslininkų, technologijos ir praktinės patirties vaidmenį, ypač privačiame sektoriuje ir mažose bei vidutinėse įmonėse.
Ekonominio bendradarbiavimo tikslas visų pirma yra paramą teikiančių šalių sukuriama pasitikėjimo atmosfera, kuriai esant vykdoma makroekonomikos ir struktūrinė politika, atvira prekybai ir investicijoms ir palanki technologijos perdavimui, ypač ginant intelektinės nuosavybės teises.“ (Pataisytas vertimas)
Pagal šio reglamento 8 straipsnį ekonominis bendradarbiavimas apima visų pirma šiuos tris sektorius:
„1)
mokslinio ir technologinio potencialo ir ekonominės, socialinės bei kultūrinės aplinkos gerinimas apskritai, vykdant mokymą pagal planus arba keičiantis praktine patirtimi <…>;
2)
institucinės struktūros tobulinimas, kurį privaloma vykdyti, kartu plėtojant glaudesnį partnerių dialogą tam, kad ekonominis, teisinis, administracinis ir socialinis klimatas taptų palankesnis vystymuisi;
3)
parama įmonėms, pavyzdžiui, prekybos skatinimas, mokymas ir techninės pagalbos planai bei ryšių tarp įmonių užmezgimas ir jų bendradarbiavimo palengvinimas pagal planus.
<…>“ (Pataisytas vertimas)
Pagal Reglamento Nr. 443/92 15 straipsnį:
„1.   Komisija administruoja finansinę ir techninę pagalbą bei ekonominį bendradarbiavimą.
2.   Komisijai padeda komitetas.
3.   Kai daroma nuoroda į šį straipsnį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai.
Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas terminas yra vienas mėnuo.
<…>“
Ginčijamas sprendimas
Anglų kalba surašytame Ginčijamame sprendime yra du straipsniai.
1 straipsnio 1 dalis patvirtina Filipinų sienų valdymo projektą (
Philippines Border Management Project
, toliau – projektas), kuris aprašytas prie šio sprendimo pridėtame priede (toliau – aprašantysis priedas). To paties straipsnio 2 dalyje nustatoma didžiausia Bendrijos įnašo suma – 4900000 eurų, finansuotina iš 2004 m. Bendrijos bendrojo biudžeto eilutės 19 10 02.
Ginčijamo sprendimo 2 straipsnis nustato mokėjimų vykdymo būdus ir grafiką.
Pagal aprašančiojo priedo 3.2 punktą „Expected results and main activities“ projekto paskirtis – padėti Filipinų valdžios institucijoms pasiekti šiuos tikslus:
„1.
Promotion of best international border management standards through review/validation of ongoing national policies and practices.
2.
Intelligence information is efficiently shared among agencies involved in BM (border management) through a linked and secured IT system <…> (analysing and processing the information).
3.
Circulation of false identity documents is prevented through increased capacity to detect false documents and public awareness on the importance of holding correct identity documents.
4.
Capacity of Border Management senior and technical staff is increased through appropriate training activities (gender and culturally-sensitive).“
Nurodant 2002 m. liepos 22 d. Bendrųjų reikalų tarybos išvadas, Ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 1 punkte pabrėžiamas Europos Sąjungos vaidmuo padedant trečiosioms šalims vykdyti pagal 2001 m. rugsėjo 28 d. Jungtinių Tautų Saugumo tarybos rezoliuciją 1373 (2001) (toliau – Rezoliucija 1373) joms nustatytus įpareigojimus.
Šio sprendimo motyvuojamosios dalies 2 punkte minimi: peržiūrėtas Filipinams skirtas 2002–2006 m. šalies strategijos dokumentas ir šiai valstybei skirta 2002–2004 m. nacionalinė orientacinė programa, kuriuose pirmenybė teikiama kovos su terorizmu priemonėms. Jame nurodyta, kad kovai su terorizmu skirtą pagalbą Komisija ketina teikti sienų valdymui, ypač imigracijai, ir kovai su terorizmo finansavimu.
Pagal šio sprendimo motyvuojamosios dalies 3 punktą „the overall objective of the proposed project is to assist in the implementation of the UNSCR 1373 (2001) in the fight against terrorism and international crime“.
Ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies 4 punkte nurodyta: „the purpose of the project is to contribute to the efforts of the Government of the Republic of the Philippines to enhance border security and management in the Philippines in accordance with international norms and protocols“.
Šalių reikalavimai
Parlamentas Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti Ginčijamą sprendimą,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį kaip nepriimtiną arba bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą,
—
priimti teisingą sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.
2006 m. kovo 28 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Ispanijos Karalystei leista įstoti į šią bylą palaikyti Komisijos reikalavimus.
Dėl ieškinio priimtinumo
Šalių argumentai
Komisija teigia, kad Parlamento ieškinys buvo pateiktas praleidus nustatytus terminus. Ji mano, kad ši institucija galėjo realiai susipažinti su Ginčijamu sprendimu dar prieš jo oficialų pateikimą 2005 m. rugsėjo 9 d., nes šis sprendimas jam buvo pateiktas neoficialiai: Parlamento vystymosi komiteto sekretoriatui – 2005 m. gegužės 12 d. išsiųstu Manilos delegacijos laišku bei 2005 m. liepos 19 d. – pasikeičiant korespondencija tarp šių dviejų institucijų teisės tarnybų narių.
Parlamentas atsikerta, kad ieškinio dėl Ginčijamo sprendimo, kuris nebuvo paskelbtas ir skirtas ne jam, senaties terminas prasidėjo tik tą dieną, kurią jis tinkamai sužinojo apie šį sprendimą, t. y. nuo oficialaus laiško, prie kurio pridėta šio sprendimo kopija, gavimo, 2005 m. rugsėjo 9 dienos. Parlamento nuomone, ankstesni laiškai nebuvo pakankamai išsamūs, kad leistų jam susipažinti su tiksliu šio sprendimo turiniu bei motyvais, o neoficialaus dviejų institucijų kolegų susirašinėjimas negali prilygti Ginčijamo sprendimo pateikimui.
Ispanijos Karalystė nepateikia savo pozicijos dėl ieškinio priimtinumo.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal EB 230 straipsnio penktąją pastraipą šiame straipsnyje numatyti ieškiniai pateikiami per du mėnesius nuo akto paskelbimo arba nuo pranešimo apie jį ieškovui datos arba, jei to nebuvo padaryta, nuo tos dienos, kai ieškovas apie jį sužinojo.
Pagal EB 254 straipsnio 3 dalį apie direktyvas ir sprendimus, kitus nei pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis skelbiamus
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, pranešama tiems, kuriems jie skirti, ir jie įsigalioja po tokio pranešimo.
Neginčijama, kad Ginčijamas sprendimas nebuvo paskelbtas Oficialiajame leidinyje ir apie jį nebuvo pranešta Parlamentui, kuriam jis skirtas, todėl dviejų mėnesių terminas šiai institucijai galėjo prasidėti tik tą dieną, kurią ji tinkamai sužinojo apie šį sprendimą.
Todėl svarbu nustatyti datą, kurią Parlamentas susipažino su tiksliu Ginčijamo sprendimo turiniu ir motyvais.
Pirmiausia reikia pažymėti, jog iš bylos medžiagos matyti, kad 2004 m. gruodžio 14 d. Komisija persiuntė Parlamentui glaustą Reglamente Nr. 443/92 numatyto reguliavimo komiteto susitikimo, įvykusio 2004 m. lapkričio 17 d. ir 18 d., protokolą, kuriame nurodyta, jog šis komitetas pateikė nuomonę dėl Komisijos pasiūlyto projekto.
2005 m. vasario 8 d. ir 10 d. du Parlamento nariai raštu paprašė pateikti išsamesnės informacijos apie šio pasiūlymo likimą.
Atsakydama 2005 m. kovo 14 d. ir balandžio 22 d. laiškais, Komisija tik aprašė šio pasiūlymo priėmimo procedūros eigą nurodydama, kad Reglamentas Nr. 443/92 yra Ginčijamo sprendimo teisinis pagrindas, ir pacituodama šio sprendimo motyvuojamosios dalies 3 ir 4 punktus. 2005 m. balandžio 22 d. laiške ji taip pat nurodė Filipinams skirtą 2002–2006 m. šalies strategijos dokumentą. Tačiau nė viename iš atsakymų nebuvo pateikta Ginčijamo sprendimo arba aprašančiojo priedo kopija.
2005 m. gegužės 22 d. Parlamentas, vis dar negavęs tikslaus Ginčijamo sprendimo turinio ir motyvų, per Vystymosi komitetą paprašė šio sprendimo teksto kopijos iš Komisijos.
Tačiau tik dar kartą priminęs 2005 m. rugpjūčio 26 d. laišku Parlamentas gavo Ginčijamo sprendimo teksto, be datos ir nepasirašyto, bei aprašančiojo priedo kopijas.
Reikia pridurti, jog nors Komisija tvirtina atsakiusi į Parlamento prašymą 2005 m. birželio 22 d. laišku, ji nepateikia įrodymų, patvirtinančių, kad nurodytą dieną ši institucija iš tikrųjų gavo Ginčijamo sprendimo kopiją. Komisijos nurodomos neoficialios korespondencijos tarp institucijų negalima vertinti kaip turinčios lemiamą reikšmę nagrinėjamomis aplinkybėmis. Be to, Komisija nesugebėjo paneigti Parlamento teiginio, kad per šiuos neoficialius kontaktus gauta informacija buvo nepakankamai tiksli, jog leistų jam susipažinti su tiksliu Ginčijamo sprendimo turiniu ir motyvais.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad Parlamentas susipažino su tiksliu Ginčijamo sprendimo turiniu ir motyvais tik Komisijai pateikus visą šio sprendimo tekstą 2005 m. rugsėjo 9 dieną.
Todėl termino, per kurį Parlamentas galėjo pareikšti ieškinį, eiga prasidėjo 2005 m. rugsėjo 10 d. ir baigėsi 2005 m. lapkričio 20 d., įskaitant pratęsimą dėl nuotolio.
Kadangi ieškinys šiuo atveju įteiktas 2005 m. lapkričio 16 d., jis buvo pareikštas per nustatytą terminą.
Dėl ieškinio
Šalių argumentai
Pagrįsdamas savo ieškinį Parlamentas nurodo vienintelį pagrindą: kad Komisija neturėjo teisės priimti Ginčijamo sprendimo. Juo faktiškai viršyti šio sprendimo pagrindą sudarančiu Reglamentu Nr. 443/92 ir, konkrečiau tariant, ekonominiam bendradarbiavimui skirtais šio reglamento 7 ir 8 straipsniais suteikti įgaliojimai, nes šis sprendimas akivaizdžiai grindžiamas kovos su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu motyvais.
Negalima išplėsti Reglamento Nr. 443/92 taikymo srities jį aiškinant plačiai, nes kovos su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu įtraukimas į šio reglamento taikymo sritį yra jo teksto keitimas. Šiuo atžvilgiu Parlamentas tvirtina, kad Komisija buvo pateikusi pasiūlymą šiame reglamente numatyti, be kita ko, kovą su terorizmu, tačiau ši iniciatyva liko neįgyvendinta.
Nors Parlamentas sutinka, kad institucinių pajėgumų stiprinimas priklauso vystomojo bendradarbiavimo sričiai, jis mano, kad tarptautinis saugumas ir kova su terorizmu nėra Reglamente Nr. 443/92 numatytos institucinės pagalbos dalis. Parama institucijoms savaime nėra tikslas, o tik priemonė sumažinti skurdą ir taip pasiekti vystomojo bendradarbiavimo politikos tikslus. Bet kuriuo atveju kova su terorizmu nepatenka į Komisijos bendrosios kompetencijos sritį.
Parlamentas, kaip biudžeto valdymo institucija, subsidiariai teigia, kad Ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas, nes Komisija neturėjo teisės skirti nagrinėjamam projektui būtinų išlaidų. Pirma, biudžetas buvo paskirtas nepriėmus leidimą šioms išlaidoms suteikiančio pagrindinio akto. Antra, tai yra biudžeto konkretumo principą pažeidžiantis netinkamas vystomojo bendradarbiavimo srities lėšų naudojimas.
Kita vertus, Komisija tvirtina, kad Reglamente Nr. 443/92 nesant aiškios nuorodos į kovą su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu, Ginčijamas sprendimas netampa neteisėtu tuo pagrindu, kurį nurodė Parlamentas. Galbūt nepakankami šio sprendimo motyvai realiai neturi poveikio jo galiojimui. Komisijos nuomone, reikia skirti Ginčijamame sprendime nurodytą tikslą, kuris yra padėti įgyvendinti Rezoliuciją 1373, ir jo specifinį tikslą – per pagalbą sienų valdymui skatinti Reglamento Nr. 443/92 5 ir 6 straipsniuose aiškiai numatytą institucinių pajėgumų stiprinimą.
Projekto, kuris įgyvendinamas Ginčijamu sprendimu, tikslas yra ne tik kova su terorizmu, bet ir kova su prekyba narkotikais bei žmonėmis. Todėl projektas turi teigiamo poveikio vidaus saugumui, visų pirma turizmo sektoriui. Komisija papildomai nurodo, kad projektas padeda sukurti palankesnes ekonominio vystymosi ir investavimo sąlygas, todėl jis patenka ir į Reglamento Nr. 443/92 7 bei 8 straipsnių taikymo sritį.
Remdamasi vystomosios politikos sistema ir jos pastarųjų metų raida Komisija papildomai nurodo, kad institucijų stiprinimas, kuris yra vienas iš tvariam vystymuisi būtinų horizontaliųjų aspektų, nuo šiol yra sudėtinė įvairių Bendrijos bendradarbiavimo politikos sričių dalis. Ši išvada išplaukia ir iš EB 177 bei 181a straipsnių, kurių formuluotės patvirtina, kad pagalba gali būti suteikta ir tose srityse, kurios nėra aiškiai paminėtos, kaip antai išminavimas arba lengvųjų ginklų išėmimas iš apyvartos.
Pripažindama neturinti savarankiškos kompetencijos kovos su terorizmu srityje, Komisija pabrėžia, kad Reglamentas Nr. 443/92 yra bendrosios politikos finansinis instrumentas, todėl nustatant jo taikymo sritį reikia būti lanksčiam ir atsižvelgti visų pirma į bendrą politikos sistemą.
Subsidiariai Komisija tvirtina, kad Reglamentą Nr. 443/92 reikia aiškinti plačiai, atsižvelgiant į jo teisinį pagrindą, t. y. EB sutarties 235 straipsnį (dabar – EB 308 straipsnis).
Ispanijos Karalystės nuomone, Komisijos įgyvendinimo įgaliojimus reikia nustatyti atsižvelgiant į didelę diskreciją, Teisingumo Teismo praktikos pripažintą Bendrijos institucijoms srityse, kuriose būtina atlikti sudėtingas ekonomines analizes. Konkrečiau tariant, ji mano, kad Ginčijamas sprendimas patenka į Reglamento Nr. 443/92 taikymo sritį, nes, pirma, jis padeda stiprinti gaunančiosios valstybės institucinę sistemą, o ši sritis aiškiai paminėta šio reglamento 8 straipsnyje, ir, antra, padėdamas sukurti tam tikrą vidaus saugumo lygį, jis skatina šios valstybės ekonominį ir socialinį vystymąsi. Šią išvadą patvirtina tai, kad tarp Reglamento Nr. 443/92 tikslų nurodytos ir saugumo gerinimui skirtos priemonės, kaip antai kova su narkotikais. Kadangi siekiami tikslai šiame reglamente išvardyti neišsamiai, platus aiškinimas leidžia atsižvelgti į tarptautinės bendruomenės raidą, jo tikslams priskiriant kovą su terorizmu ir Rezoliucijos 1373 įpareigojimų laikymąsi, kurie, beje, neprieštarauja Bendrijos politikos priemonėms ekonominio vystymosi ir bendradarbiavimo srityje.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal EB 7 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą Bendrijos institucijos gali veikti tik neviršydamos Sutarties joms suteiktų įgaliojimų (šiuo klausimu žr. 2001 m. gruodžio 13 d. Sprendimo
Parlamentas prieš Tarybą
,
C-93/00, Rink. p. I-10119
, 39 punktą ir 2005 m. balandžio 14 d. Sprendimo
Belgija prieš Komisiją
,
C-110/03, Rink. p. I-2801
, 57 punktą).
Pagal EB 202 straipsnio trečią įtrauką tam, kad būtų pasiekti Sutartyje nustatyti tikslai pagal joje numatytas nuostatas, Europos Sąjungos Taryba savo priimamuose teisės aktuose suteikia Komisijai įgaliojimus įgyvendinti Tarybos nustatytas taisykles. Tokiems įgaliojimams vykdyti Taryba gali nustatyti tam tikrus reikalavimus ir ji turi teisę tam tikrais atvejais pati naudotis šiais įgyvendinimo įgaliojimais.
Šie įgaliojimai, kurių ribos nustatytinos atsižvelgiant visų pirma į pagrindinius nagrinėjamo reglamento bendruosius tikslus, suteikia Komisijai teisę imtis visų pagrindiniam reglamentui įgyvendinti būtinų arba naudingų taikymo priemonių, jeigu jos neprieštarauja šiam reglamentui (šiuo klausimu žr. 1995 m. spalio 17 d. Sprendimo
Nyderlandai prieš Komisiją
,
C-478/93, Rink. p. I-3081
, 30 ir 31 punktus bei 1998 m. lapkričio 19 d. Sprendimo
Portugalija prieš Komisiją
,
C-159/96, Rink. p. I-7379
, 40 ir 41 punktus).
Šiuo atveju, kaip nurodyta Reglamento Nr. 443/92 15 straipsnyje, Taryba suteikė Komisijai teisę administruoti finansinę ir techninę pagalbą ir ekonominį bendradarbiavimą su besivystančiomis Lotynų Amerikos ir Azijos šalimis. Remdamasi būtent šiuo įgyvendinimo įgaliojimu Komisija priėmė Ginčijamą sprendimą.
Iš Ginčijamo sprendimo motyvuojamosios dalies bei iš aprašančiojo priedo matyti, kad projektas turi padėti Filipinų Respublikai pagerinti savo sienų saugumą ir valdymą, kaip tai nurodyta Rezoliucijoje 1373, kurios tikslas – kovoti su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu.
Šiuo tikslu projektas yra skirtas įgyvendinti konkrečias priemones keturiose su sienų valdymu susijusiose srityse: valdymo metodų optimizacija, informacinės sistemos sukūrimas, tapatybės dokumentų kontrolė bei atitinkamo personalo apmokymai.
Todėl tam, kad būtų galima priimti sprendimą dėl Parlamento pateikto ieškinio, reikia nustatyti, ar kovos su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu tikslas, kaip antai siekiamas Ginčijamu sprendimu, patenka į Reglamento Nr. 443/92 taikymo sritį.
ES sutartimi priimtų bendradarbiavimui su besivystančiomis šalimis skirtų EB 177–181 straipsnių tikslas yra ne tik tvarus ekonominis ir socialinis šių šalių vystymasis, jų sklandi ir laipsniška integracija į pasaulio ekonomiką bei kova su skurdu, bet ir demokratijos bei teisinės valstybės plėtojimas ir žmogaus teisių bei pagrindinių laisvių gerbimas laikantis Jungtinėse Tautose ir kitose tarptautinėse organizacijose prisiimtų įsipareigojimų.
Be to, iš Tarybos, joje posėdžiavusių valstybių narių vyriausybių atstovų, Europos Parlamento ir Komisijos bendro pareiškimo dėl Europos Sąjungos vystomosios politikos, pavadinto „Europos konsensusas“ (
OL C 46, 2006, p. 1
) matyti, kad be taikos ir saugumo negalimas tvarus vystymasis ir skurdo panaikinimas, o atnaujinta Bendrijos vystomoji politika neišvengiamai yra susijusi su demokratijos ir pagarbos žmogaus teisėms skatinimu.
Bendrijos teisės aktų leidėjas, 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1905/2006, nustatančiu vystomojo bendradarbiavimo finansinę priemonę (
OL L 378, p. 41
), panaikindamas Reglamentą Nr. 443/92, taip pat nusprendė sustiprinti bendradarbiavimo politikos sistemą pagerinant jos veiksmingumą. Šiuo tikslu 2006 m. lapkričio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1717/2006, nustatantis stabilumo priemonę (
OL L 327, p. 1
), numato išorinės pagalbos instrumentais teikiamą pagalbą, papildančią Bendrijos pagalbą, skirtą visų pirma atitinkamų valstybių pažeidžiamumo prevencijai. Kaip nurodyta šio reglamento šeštoje konstatuojamojoje dalyje, reikia atsižvelgti į 2004 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos deklaraciją dėl kovos su terorizmu, kurioje kovos su terorizmu tikslus prašoma įtraukti į išorės pagalbos programas. Pagal šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies a punktą Komisijai pavedama užtikrinti techninės ir finansinės pagalbos, skirtos kovoje su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu dalyvaujančių valdžios institucijų pajėgumams stiprinti, administravimą bei nurodoma, jog pirmenybė teikiama pagalbos priemonėms, skirtoms kovos su terorizmu, muitų ir imigracijos sričių teisės aktams rengti ir tobulinti.
Akivaizdu ir neginčijama, kad Reglamente Nr. 443/92 nėra jokios aiškios nuorodos į kovą su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu. Taip pat svarbu pabrėžti, kad Komisijos 2002 m. pateiktas pasiūlymas iš dalies pakeisti Reglamentą Nr. 443/92 (2002 m. liepos 2 d. COM 2002/0340 galutinis) į jo taikymo sritį įtraukiant kovą su terorizmu buvo nesėkmingas.
Tačiau Komisija mano, kad Ginčijamas sprendimas galėjo būti teisėtai priimtas remiantis Reglamentu Nr. 443/92, nes projektas tiesiogiai prisideda prie atitinkamos šalies institucinių pajėgumų stiprinimo, o ši veiklos sritis aiškiai nurodyta tiek šio reglamento 5 ir 6 straipsniuose, susijusiuose su finansine ir technine pagalba, tiek jo 7 ir 8 straipsniuose, susijusiuose su ekonominiu bendradarbiavimu.
Šiuo klausimu, kalbant apie finansinę ir techninę pagalbą, iš Reglamento Nr. 443/92 5 straipsnio matyti, kad parama besivystančių valstybių institucijoms savaime yra ne tikslas, bet instrumentas siekiant sustiprinti jų vystymosi politikos bei projektų valdymo pajėgumus tose srityse, kurioms šis reglamentas teikia ypatingą reikšmę, t. y. visų pirma kaimo sektorius, aplinkos apsauga, kova su narkotikais, vystymosi kultūrinė dimensija, vaikų apsauga ir demografiniai klausimai. Tačiau už sienų valdymą atsakingų institucijų administracinių pajėgumų stiprinimo siekiant kovoti su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu negalima laikyti patenkančiu į vieną iš šiame reglamente numatytų veiklos sričių.
Dėl Reglamento Nr. 443/92 6 straipsnio, konkrečiose srityse ir konkrečiais atvejais numatančio 5 straipsnyje nurodytą finansinę ir techninę pagalbą sąlygiškai pažangesnėms besivystančioms valstybėms, visų pirma viešosios valdžios institucinių pajėgumų stiprinimą, iš šio reglamento 1 straipsnio trečio sakinio matyti, kad ši pagalba turi stiprinti šioje nuostatoje išvardytus tikslus. Todėl joje numatytos finansinės ir techninės pagalbos atžvilgiu Reglamento Nr. 443/92 6 straipsnyje numatytų institucinių pajėgumų stiprinimas taip pat nėra tikslas.
Komisija taip pat negali remtis tuo, kad projektu siekiama didinti Filipinų Respublikos vidaus stabilumą ir saugumą.
Akivaizdu, kad sienų valdymas iš principo stiprina atitinkamos šalies vidaus stabilumą ir saugumą ir taip sudaro galimybes geriau atlikti patikrinimus, susijusius visų pirma su prekyba ginklais, nuodingomis medžiagomis ir žmonėmis, t. y. veikomis, kurios neabejotinai sudaro rimtas ekonominio ir socialinio vystymosi kliūtis. Tačiau reikia konstatuoti, kad vidaus stabilumas ir saugumas ne tik visiškai nepaminėtas Reglamente Nr. 443/92, bet ir nėra jokio įrodymo, iš kurio būtų galima daryti išvadą, jog šių tikslų netiesiogiai siekiama šiuo reglamentu, kurio septintoje konstatuojamojoje dalyje prie atnaujintų prioritetų minimi: aplinka, žmogiškoji vystymosi dimensija ir ekonominis bendradarbiavimas atsižvelgiant į abipusius interesus.
Priešingai nei tvirtina Komisija, nėra svarbu tai, kad Ginčijamam sprendimui analogiški sprendimai buvo priimti remiantis Reglamentu Nr. 443/92 ar kad jis yra taikomas kovos su narkotikais sričiai, kuri atitinkamos valstybės vidaus stabilumui ir saugumui turi panašų poveikį kaip ir kova su terorizmu bei tarptautiniu nusikalstamumu. Komisijos įgyvendinimo įgaliojimus iš tikrųjų reikia vertinti atsižvelgiant į kiekvienam sprendimui būdingus elementus, kurie šiuo atveju nepateisina Ginčijamo sprendimo priėmimo remiantis Reglamento Nr. 443/92 5 ir 6 straipsniais, o šio reglamento 5 ir 6 straipsniai aiškiai numato kovą su narkotikais, o ne kovą su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu.
Dėl Komisijos nurodyto institucinių pajėgumų stiprinimo ekonominio bendradarbiavimo srityje iš Reglamento Nr. 443/92 7 ir 8 straipsnių matyti, kad ekonominis bendradarbiavimas turi padėti sukurti investavimui ir vystymuisi palankesnę ekonominę, teisėkūros, reglamentavimo ir socialinę aplinką. Kadangi bet kuri bendradarbiavimo priemonė jau vien dėl numatomo finansavimo iš principo gali turėti poveikį ekonominei atitinkamos šalies situacijai, tam, kad institucinių pajėgumų stiprinimo projektą būtų galima priskirti ekonominio bendradarbiavimo sričiai, jis turi turėti tiesioginį ryšį su investicijų ir vystymosi stiprinimo tikslu.
Tačiau šiuo atveju, kaip savo išvados 101 ir 102 punktuose nurodė generalinė advokatė, nė vienas iš Ginčijamo sprendimo elementų neleidžia nustatyti, kaip projektu siekiamas tikslas gali padaryti aplinką iš tikrųjų palankesnę investavimui ir ekonominiam vystymuisi.
Iš viso to, kas išdėstyta, išplaukia, kad Ginčijamu sprendimu siekiama kovos su terorizmu ir tarptautiniu nusikalstamumu srities tikslo, kuris nepatenka į Reglamentu Nr. 443/92 tęsiamos vystomojo bendradarbiavimo politikos sritį, todėl Komisija viršijo šio reglamento 15 straipsniu Tarybos jai suteiktus įgyvendinimo įgaliojimus.
Tad atsižvelgiant į šį argumentą Ginčijamą sprendimą reikia panaikinti.
Tokiomis aplinkybėmis nereikia nagrinėti Parlamento dublike subsidiariai pateikto argumento, kad Komisija neturi teisės skirti projektui finansuoti būtinų išlaidų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Parlamentas reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Komisijos, o pastaroji bylą pralaimėjo, ji turi jas padengti. Vadovaujantis šio reglamento 69 straipsnio 4 dalimi, Ispanijos Karalystė pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:

1.
Panaikinti Europos Bendrijų Komisijos sprendimą, patvirtinantį Filipinų Respublikos sienų saugumo projekto finansavimo įtraukimą į Europos Bendrijų bendrojo biudžeto eilutę 19 10 02 (Philippine Border Management Project, Nr. ASIA/2004/016-924).

2.
Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

3.
Ispanijos Karalystė pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.