CELEX: 62002CJ0417
Nesplnění povinnosti státem
Směrnice 85/384/EHS
Uznávání diplomů architekta
Řízení o zápisu do Technické komory Řecka (Technico Epimelitirio Elladas)
Povinnost předložit dokument osvědčující, že se na určitý doklad o dosažení kvalifikace vztahuje režim vzájemného uznávání

Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá, aby Soudní dvůr určil, že tím, že Řecká republika přijala a ponechala
v platnosti ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. c) a článku 2 výnosu prezidenta republiky č. 107/1993 ze dne 22. března 1993 (dále
jen „výnos č. 107/1993“), a tím, že trpěla, že Technico Epimelitirio Elladas (Technická komora Řecka, dále jen „Technická
komora“), u níž je třeba se povinně zapsat, aby bylo možné vykonávat v Řecku povolání architekta, systematicky odmítala zápis
státních příslušníků členských států Společenství, držitelů diplomů, které nebyly vydány v Řecku a jež měly být uznány na
základě směrnice Rady 85/384/EHS ze dne 10. června 1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené
kvalifikaci v oboru architektury obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb (Úř.
věst. L 223, s. 15; Zvl. vyd. 06/01, s. 118), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
Právní rámec a postup před zahájením soudního řízení
Články 2 až 9 směrnice 85/384 stanoví obecná pravidla pro přístup k činnostem v oboru architektury. S cílem zjednodušit fungování
systému vzájemného uznávání čl. 7 odst. 1 směrnice 85/384 stanoví, že každý členský stát co nejdříve uvědomí současně ostatní
členské státy a Komisi o seznamu diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, které jsou vydávány na jeho území
a které splňují kritéria podle článků 3 a 4, spolu se seznamem institucí a orgánů, které je vydávají. Podle odstavce 2 téhož
článku 7 Komise zveřejní pro informaci seznamy a jejich aktualizace v
Úředním věstníku Evropských společenství
(dále jen „Úřední věstník“) po uplynutí lhůty tří měsíců od jejich sdělení.
Článek 10 směrnice 85/384 je ustanovením o uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci umožňujících přístup k činnostem v oboru
architektury na základě nabytých práv. Podle tohoto ustanovení každý členský stát uznává diplomy, osvědčení a jiné doklady
o dosažené kvalifikaci uvedené v článku 11 této směrnice, jež byly vydány ostatními členskými státy státním příslušníkům členských
států, kteří jsou ke dni oznámení této směrnice již držiteli tohoto dokladu nebo zahájí studium vedoucí k získání dotyčných
diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci nejpozději během třetího školního roku následujícího po oznámení
této směrnice, a přiznává těmto dokladům o dosažené kvalifikaci, i když nesplňují minimální požadavky stanovené v kapitole
II této směrnice, na svém území, pokud se jedná o přístup k činnostem uvedeným v článku 1 a jejich výkon, stejné účinky jako
diplomům, osvědčením a jiným dokladům o dosažené kvalifikaci v oboru architektury, které sám vydává.
Čl. 20 odst. 1 směrnice 85/384 stanoví, že řízení o přijetí oprávněné osoby k přístupu k některé z činností v oboru architektury
musí být skončeno co nejdříve a nejpozději tři měsíce po předložení veškerých dokladů týkajících se dotyčné osoby, aniž tím
jsou dotčeny lhůty, které mohou vyplynout z případného odvolání podaného v závěru tohoto řízení.
V Řecku byl přijat, mimo jiné k provedení směrnice 85/384, výnos č. 107/1993.
Čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993 stanovil jako jednu z podmínek pro získání povolení k výkonu povolání architekta
od Technické komory povinnost předložit osvědčení vydané příslušnými orgány členského státu původu nebo posledního usazení
potvrzující, že diplomy nebo jiné doklady o dosažení kvalifikace jsou těmi doklady, které stanoví tento výnos. Výnos č. 107/1993
byl novelizován výnosem č. 272/2000 ze dne 17. října 2000 (dále jen „výnos č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů“). Čl.
3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů, vyžaduje od tohoto data, aby stejné osvědčení bylo vydáno
příslušnými orgány členského státu původu nebo posledního usazení v případech, kdy doklady o dosažení kvalifikace a školy,
které je vydávají, nejsou výslovně uvedeny v přílohách k článku 13 výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů. Tyto
přílohy zahrnují veškeré diplomy, osvědčení a jiné doklady o dosažené kvalifikaci, které jsou na seznamu zveřejňovaném Komisí
v Úředním věstníku na základě čl. 7 odst. 2 směrnice 85/384.
Čl. 3 odst. 2 výnosu č. 107/1993 ukládal osobám žádajícím o zápis do Technické komory povinnost dodat úřední překlad dokladů
stanovených čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993 do řečtiny. Článek 3 odst. 2 výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších
předpisů, dodává, že doklady musejí být úředně přeloženy do řečtiny buď příslušnými orgány země původu, nebo posledního usazení.
V návaznosti na přezkum oznámených předpisů a na četné stížnosti týkající se praxe Technické komory, která od roku 1996 systematicky
odmítala zápisy státních příslušníků členských států, držitelů diplomů uznaných na základě směrnice 85/384, Komise vytkla
řecké vládě, že nesprávně provádí a používá směrnici 85/384. Poté, co Komise Řeckou republiku vyzvala, aby předložila své
připomínky, zaslala tomuto členskému státu v souladu s čl. 226 prvním pododstavcem ES dne 24. února 2000 odůvodněné stanovisko,
ve kterém jej vyzvala, aby přijal opatření nezbytná ke splnění svých povinností plynoucích ze směrnice 85/384 ve lhůtě dvou
měsíců od oznámení tohoto stanoviska.
Poté, co se Komise přezkoumala odpovědi řecké vlády, usoudila, že porušení konstatované v odůvodněném stanovisku pokračuje,
a rozhodla se podat tuto žalobu.
K žalobě
Komise vznesla na podporu své žaloby tři žalobní důvody. Ve stádiu repliky se však Komise rozhodla upustit od žalobního důvodu
vztahujícího se k čl. 3 odst. 2 výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů.
K prvnímu žalobnímu důvodu vztahujícímu se k čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů
Argumentace účastníků řízení
Prvním žalobním důvodem Komise vytýká řecké vládě, že stanovila v čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších
předpisů, povinnost, která není v souladu s ustanoveními směrnice 85/384. Článek 27 směrnice 85/384 stanoví, že takové osvědčení
může být vyžadováno pouze ve výjimečných případech, jestliže existují důvodné pochybnosti. Tak tomu ovšem není, pokud jde
o dotčenou povinnost, která má především za cíl vypořádat se se závažnými průtahy zjištěnými při aktualizaci příloh k výnosu
č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů. Poslední aktualizace s desetiměsíčním zpožděním se týkala pouze sdělení Komise
ze dne 4. prosince 1999.
Ve své žalobní odpovědi řecká vláda tvrdila, že čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů, měl
za cíl zjednodušit v zájmu žadatelů způsob zapisování příslušným orgánem v případě, že existuje prodleva mezi aktualizovanou
přílohou k této směrnici a přílohou k předmětnému výnosu. Tato prodleva je způsobena obvyklými lhůtami nutnými k aktualizaci
přílohy k článku 13 výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů.
Tato vláda dále založila svoji argumentaci na patnáctém bodu odůvodnění směrnice 85/384, podle kterého členské státy mohou
stanovit, že oprávněné osoby zároveň se svým dokladem o vzdělání a odborné přípravě předloží osvědčení příslušných orgánů
členského státu původu nebo posledního usazení prokazující, že tyto doklady jsou doklady ve smyslu této směrnice.
Naproti tomu řecká vláda ve své duplice uvedla, že čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů,
bude novelizován, aby bylo vyhověno žalobnímu důvodu Komise. Povinnost předložit předmětné osvědčení bude zrušena, a pokud
odpovídající řecká vyhláška ministra nebude dosud zveřejněna, oprávněné osobě bude postačovat, když uvede odkaz na zveřejnění
svých dokladů v Úředním věstníku. Následně tato vláda uvědomila Soudní dvůr o zveřejnění výnosu prezidenta republiky dne 17.
února 2004, jímž se zrušuje výnos č. 107/1993, ve znění pozdějších předpisů, a jímž došlo k výše popsané změně.
Závěry Soudního dvora
Z právní argumentace Komise vyplývá, že první žalobní důvod se vztahuje k čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993, ve znění
pozdějších předpisů. Je nicméně namístě poznamenat, že odůvodněné stanovisko vydané Komisí se týká tohoto ustanovení v jeho
znění před novelizací. Je tudíž třeba se zabývat i bez návrhu řecké vlády přípustností prvního žalobního důvodu.
Na základě své judikatury může totiž  Soudní dvůr i bez návrhu zkoumat, zda jsou splněny podmínky stanovené v článku 226 ES
pro podání žaloby pro nesplnění povinnosti (rozsudek ze dne 31. března 1992, Komise v. Itálie, C-362/90, Recueil, s. I‑2353,
bod 8).
Z judikatury Soudního dvora rovněž vyplývá, že odůvodněné stanovisko Komise a žaloba musejí být založeny na stejných žalobních
důvodech. Tento požadavek však nemůže zajít až tak daleko, že by se ve všech případech vyžadoval dokonalý soulad mezi vnitrostátními
ustanoveními zmiňovanými v odůvodněném stanovisku a těmi, které se objeví v žalobě. Pokud v období mezi těmito dvěma fázemi
řízení dojde k legislativní změně, pak postačuje, že systém zavedený právní úpravou zpochybňovanou v průběhu postupu před
zahájením soudního řízení je celkově zachován prostřednictvím nových opatření, jež členský stát přijal následně po odůvodněném
stanovisku a které jsou napadány v rámci žaloby (rozsudek ze dne 17. listopadu 1992, Komise v. Řecko, C-105/91, Recueil, s. I‑5871,
bod 13).
V projednávané věci je nutné konstatovat, že základní povinnost obsažená v čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993, a sice
povinnost předložit osvědčení potvrzující, že předložené doklady o dosažení kvalifikace jsou těmi, které jsou upraveny ustanoveními
tohoto výnosu, byla rovněž převzata do čl. 3 odst. 1 písm. c) novelizovaného výnosu č. 107/1993. Z toho vyplývá, že v rámci
této žaloby bude předmětem přezkumu věci samé původní znění výnosu č. 107/1993. Z toho rovněž vyplývá, že žalobní důvod je
přípustný.
Co se týče věci samé, je třeba uvést, že povinnost stanovená v čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu č. 107/1993 ukládala dotčeným
osobám předložit doplňující důkaz, který směrnice 85/384 neupravuje. Odrazující účinek, který měla tato povinnost, byl v rozporu
s cílem zjednodušit skutečný výkon práva usazování, k jehož dosažení a zajištění směřují směrnice 85/384 a článek 43 ES.
Obvyklé lhůty aktualizace příloh k výnosu č. 107/1993, jichž se dovolává řecká vláda, nemohou odůvodnit překážky, jež v Řecku
ztěžují přístup k výkonu povolání architekta. Podle judikatury Soudního dvora obtíže vzniklé na vnitrostátní úrovni související
s podmínkami tvorby právních a správních předpisů nemohou zprostit státy jejich povinností plynoucích z práva Společenství
(viz zejména rozsudek ze dne 7. prosince 2000, Komise v. Francie, C-374/98, Recueil, s. I‑10799, bod 13).
Co se týče tvrzení řecké vlády založeného na patnáctém bodu odůvodnění směrnice 85/384, je třeba konstatovat, že znění tohoto
bodu odůvodnění nemůže samo o sobě sloužit jako právní základ pro požadavek předložit osvědčení vydané příslušnými orgány
členského státu původu nebo posledního usazení.
Co se týče skutečnosti, že řecká vláda přijala právní úpravu, jíž se ruší povinnost předložit osvědčení příslušných orgánů
členského státu původu nebo posledního usazení, je třeba uvést, že z ustálené judikatury vyplývá, že se existence nesplnění
povinnosti posuzuje vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném
stanovisku, a že změny, ke kterým došlo následovně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (viz zejména rozsudek ze dne
25. května 2000, Komise v. Řecko, C-384/97, Recueil, s. I‑3823, bod 35).
V projednávané věci bylo odůvodněné stanovisko, ve kterém byla Řecká republika vyzvána, aby přijala opatření nezbytná k dosažení
souladu s tímto stanoviskem ve lhůtě dvou měsíců,  zasláno posledně uvedené dne 24. února 2000. Řecká vláda však zveřejnila
výnos prezidenta republiky zrušující tuto povinnost předložit  předmětné osvědčení až v únoru 2004.
První žalobní důvod dovolávaný Komisí je tedy opodstatněný.
K druhému žalobnímu důvodu vztahujícímu se k praxi Technické komory
Argumentace účastníků řízení
Svým druhým žalobním důvodem Komise uplatňuje, že správní praxe Technické komory svědčí o nesprávném uplatnění směrnice 85/384
spočívající v tom, že tato komora neposuzuje žádosti o zápis ve lhůtách stanovených směrnicí 85/384 nebo ani nesděluje žadatelům
důvody jejich odmítnutí. Komise uvádí, že dopisem ze dne 5. listopadu 2001 požádala o informace o osudu žádostí o zápis do
Technické komory podaných před sedmi až deseti měsíci, na něž nebylo odpovězeno. Ke dni 1. dubnu 2002 byli dotčení žadatelé
stále bez odpovědi.
Řecká vláda nepopírá možnost, že nedostatky ve správě Technické komory mohly mít vliv na lhůty, v nichž se zpracovávají žádosti
podané uchazeči o povolání architekta, avšak uplatňuje, že vzhledem k četnosti zemětřesení v Řecku, musí Technická komora
provádět zevrubný přezkum spisů, aby ověřila jejich kvalifikaci v oblasti předcházení rizik spojených se seismickou činností.
Soudní dvůr vyzval řeckou vládu, aby písemně poskytla přesné údaje týkající se zpracovávání žádostí o zápis podaných k Technické
komoře a pro každou z nich uvedla datum žádosti, datum zápisu do rejstříku a případně datum, kdy si tato komora vyžádala od
žadatele doplňující doklady.
Ve své odpovědi ze dne 21. ledna 2004 řecká vláda uvedla, že k tomuto datu bylo podáno 41 žádostí o zápis. Z přezkumu těchto
žádostí vyplývá, že:
–
9 architektů bylo zapsáno,
–
2 architekti prohlásili, že upustili od svého zápisu,
–
14 architektů, kteří podali žádost v letech 1988 až 2002 a doplnili své spisy, bylo zapsáno rozhodnutím ze dne 8. ledna 2004,
–
12 spisů odpovídajících žádostem podaným v letech 1992 až 2002 zůstalo neúplných,
–
4 žádosti bez dokladů byly podány v roce 2003.
Závěry Soudního dvora
S ohledem na informace, které poskytla řecká vláda ve své odpovědi ze dne 21. ledna 2004, Soudní dvůr konstatuje, že v době,
kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, řízení o zápisu u 8 ze uvedených 14 architektů, které bylo skončeno
dne 8. ledna 2004, trvalo déle než tři měsíce, neboť příslušné žádosti byly podány v letech 1989, 1995, 1996, 1997 a 1998.
Co se týče ostatních 12 výše uvedených spisů, oficiální dopis vyzývající dotčené osoby k tomu, aby doplnily svůj spis, byl
odeslán až 30. prosince 2002, ačkoli 6 z nich podalo svoji žádost v roce 1992, respektive 1995, 1997, 1998, 1999 a 2000. Je
nutné tudíž dojít k závěru, že ke dni rozhodnému pro účely určení toho, zda došlo k nesplnění povinnosti, a sice po uplynutí
dvou měsíců od oznámení odůvodněného stanoviska ze dne 24. února 2004, těchto 6 osob, z nichž některé předložily své žádosti
před několika lety, neobdrželo žádné oficiální sdělení ze strany Technické komory, kterým by byly vyzvány k doplnění svých
spisů a ve kterém by byly označeny chybějící doklady.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že článek 20 směrnice 85/384 vyžaduje, aby řízení o přijetí oprávněné osoby k přístupu
k některému z povolání v oboru architektury bylo skončeno co nejdříve a nejpozději tři měsíce po předložení veškerých dokladů
týkajících se dotyčné osoby. Jediné výjimky z tohoto požadavku jsou přípustné v případě, že je podáno odvolání, anebo v případech
stanovených v čl. 17 odst. 4 a 18 odst. 2 směrnice 85/384, když je třeba přikročit k novému přezkumu spisu, dozví-li se hostitelský
členský stát o závažných a konkrétních skutečnostech, ke kterým došlo před usazením dotyčné osoby v tomto státě, nebo dozví-li
se, že prohlášení uvedené v čl. 17 odst. 3 obsahuje nesprávné informace. V takovém případě o tom může být členský stát původu
nebo posledního usazení informován a přikročí k prověření věrohodnosti těchto skutečností. Dotázaný členský stát musí zaslat
svoji odpověď ve lhůtě tří měsíců.
Řecká vláda se žádné z výše uvedených výjimek nedovolávala.
Co se týče nutnosti ověřovat kvalifikaci žadatelů v oblasti předcházení rizik spojených se seismickou činností, jíž řecká
vláda odůvodňuje průtahy ve zpracovávání spisů, tato okolnost nemůže odůvodnit jednak zápisy architektů v takto dlouhých lhůtách
a jednak průtahy při  zasílání výzev k dodání chybějících dokladů dotčeným osobám.
Efektivní a rychlý průběh řízení o zápisu je jedním z cílů sledovaných směrnicí 85/384. Požadavek co nejrychlejšího zápisu
oprávněných osob se vztahuje na celý proces zpracování žádostí a vyžaduje rovněž, aby dotčená osoba byla vyzvána k doplnění
své žádosti dodáním chybějících dokladů v co nejkratší době. Tato povinnost zároveň patří k těm povinnostem, které vyplývají
z článku 43 ES, jenž má za cíl odstranit omezení svobody usazování.
Řecká vláda neuvedla žádný důvod, kterým lze odůvodnit průtahy jejích příslušných orgánů při zpracovávání spisů a nedoložila,
že by tyto průtahy byly přičitatelné nedbalosti ze strany dotčených osob.
Druhý žalobní důvod dovolávaný Komisí je tudíž opodstatněný.
K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud
účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu
nákladů řízení ve svém návrhu a Řecká republika byla ve sporu neúspěšná, je namístě jí uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů  Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:
1)
Řecká republika tím, že přijala a ponechala v platnosti ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. c) výnosu prezidenta republiky č. 107/1993
ze dne 22. března 1993, a tím, že trpěla, že Technico Epimelitirio Elladas (Technická komora Řecka), u níž je třeba se povinně
zapsat, aby bylo možné vykonávat v Řecku povolání architekta, zpracovávala spisy a zapisovala státní příslušníky členských
států Společenství, držitele zahraničních diplomů, jež měly být uznávány na základě směrnice Rady 85/384/EHS dne 10. června
1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru architektury obsahující opatření
k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb, se značnými průtahy, nesplnila povinnosti, které pro
ni vyplývají z této směrnice.
2)
Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy.
–
Jednací jazyk: řečtina.