CELEX: 62005CJ0138
Dovoljenje za dajanje fitofarmacevtskih sredstev in biocidnih pripravkov v promet
Direktiva 91/414/EGS
Člen 8
Direktiva 98/8/ES
Člen 16
Pristojnosti držav članic med prehodnim obdobjem

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago prehodnih določb Direktive Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991
o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (UL L 230, str. 1) in Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne
16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet (UL L 123, str. 1).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora, ki poteka med Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie (v nadaljevanju: Stichting)
in Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (minister za kmetijstvo, naravo in kakovost živil, v nadaljevanju: minister),
v zvezi s postopkom, ki ga nizozemsko pravo določa za izdajo dovoljenja za dajanje v promet pesticidnih proizvodov.

Pravni okvir

Skupnostna ureditev
Direktiva 91/414
V skladu z deveto uvodno izjavo Direktive 91/414:
„[...] morajo predpisi, ki urejajo registracijo, zagotoviti visoka merila varstva, ki morajo zlasti preprečiti registracijo
fitofarmacevtskih sredstev, [katerih tveganje za zdravje, podtalne vode in okolje ni bilo ustrezno raziskano]; pri čemer je
varovanje podtalnice, okolja ter zdravja ljudi in živali pomembnejše kot izboljševanje proizvodnje rastlin.“
V skladu s členom 2(1) Direktive 91/414 so „fitofarmacevtska sredstva“ „[a]ktivne snovi in pripravki, ki vsebujejo eno ali
več aktivnih snovi v obliki, v kateri se dobavljajo uporabniku,“ in ki so predvsem namenjeni varstvu rastlin ali rastlinskih
proizvodov pred škodljivimi organizmi. Na podlagi člena 2(4) te direktive so aktivne snovi opredeljene kot „snovi ali mikroorganizmi,
vključno z virusi, ki imajo splošen ali poseben učinek“ na škodljive organizme ali na rastline, dele rastlin ali rastlinske
proizvode.
Na podlagi člena 4(1)(a) te direktive države članice zagotovijo, da se fitofarmacevtsko sredstvo registrira le, če so „aktivne
snovi v fitofarmacevtskem sredstvu uvrščene v Prilogo I in [so izpolnjeni] vsi pogoji iz te priloge“ in pogoji, navedeni v
istem odstavku 1, od (b) do (f), istega člena.
Člen 8 Direktive 91/414 se nanaša na prehodne ukrepe in ukrepe z odstopanjem. Odstavek 2 tega člena se glasi:
„Z odstopanjem od člena 4 in brez poseganja v odstavek 3 ali Direktivo 79/117/EGS lahko država članica v dvanajstih letih
od notifikacije te direktive registrira za dajanje v promet na svojem ozemlju fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo aktivne
snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I, in so že v prometu dve leti po dnevu notifikacije te direktive.
[…]“
Odstavek 3 istega člena 8 določa, „[č]e opravljajo preglede fitofarmacevtskih sredstev, ki vsebujejo aktivne snovi v skladu
z odstavkom 2, in pred začetkom takega pregleda, države članice uporabljajo zahteve iz člena 4(1)(b)(i) do (v) in (c) do (f)
v skladu z nacionalnimi predpisi glede zagotavljanja podatkov.“
V skladu s členom 13(6) Direktive 91/414 „lahko države članice za aktivno snov, ki je že v prometu dve leti po notifikaciji
te direktive, z ustreznim upoštevanjem določb Pogodbe, še naprej uporabljajo predhodne nacionalne predpise glede zahtevanih
podatkov, dokler se take snovi ne uvrsti v Prilogo I“.
V skladu s členom 23 te direktive je treba to izvesti v „dveh letih od datuma notifikacije“.
Direktiva 98/8
Direktiva 98/8 se nanaša na proizvode, ki so bili prej poznani pod imenom nekmetijski pesticidi, ki se uporabljajo za obvladovanje
zdravju človeka ali živali škodljivih organizmov in za obvladovanje organizmov, ki povzročajo škodo naravnim ali izdelanim
proizvodom.
Člen 5(1) te direktive določa, da države članice izdajo dovoljenje za biocidni pripravek, samo „če je (so) aktivna(-e) snov(-i),
vključena(-e) v dovoljenju, uvrščena(-e) na seznam v Prilogi I ali Prilogi IA in je izpolnjeno določeno število drugih pogojev“.
Člen 16(1) Direktive 98/8 o prehodnih ukrepih določa, da „lahko država članica za obdobje 10 let [...] še naprej uporablja
svoj trenutni sistem ali prakso dajanja biocidnih pripravkov v promet. Država članica lahko zlasti v skladu z nacionalnimi
predpisi na svojem ozemlju dovoli dajanje v promet biocidnega pripravka, ki vsebuje aktivne snovi, ki niso uvrščene na seznam
v Prilogi I ali IA“. Vendar morajo biti te aktivne snovi dane v promet najpozneje v 24 mesecih po začetku veljavnosti te direktive
kot aktivne snovi v biocidnem pripravku za drugačne namene od namenov znanstvenega raziskovanja in razvoja ali uporabe, usmerjene
v raziskovanje in razvoj proizvodnje.

Nacionalna ureditev
Člen 2(1) zakona o pesticidih (Bestrijdingsmiddelenwet) iz leta 1962 (Stb. 1962, št. 288), kot je bil spremenjen z zakonom
z dne 6. februarja 2003 (Stb. 2003, št. 62, v nadaljevanju: Bmw), določa:
„Na Nizozemskem je prepovedana dobava, hramba ali skladiščenje, vnos ali uporaba pesticidov, za katere ni izkazano, da so
bili dovoljeni ali v primeru biocidnih pripravkov z manjšim tveganjem registrirani na podlagi tega zakona.“
Člen 3(1) Bmw v glavnem prenaša določbe člena 4(1) Direktive 91/414. Tako po eni strani člen 3(1)(a), točke od 1 do 10, določa
pogoje, ki v bistvenem ustrezajo tistim iz navedenega člena 4(1)(b), od (i) do (v), te direktive, in po drugi strani so v
točkah od (b) do (d) člena 3(1) določeni pogoji, ki ustrezajo tistim, določenim v členu 4(1), od (c) do (e), navedene direktive.
Člen 3(2)(a) Bmw prenaša določbe člena 4(1)(a) iste direktive.
Člen 16aa Bmw, ki je začel veljati 8. februarja 2003, določa:
„1.   Če je iz kmetijskih razlogov to nujno, zadevni minister lahko odobri izjemo ali oprostitev, kar se tiče določbe člena 2(1)
in člena 10(1) in (2), za fitofarmacevtsko sredstvo, ki vsebuje aktivno snov, ki:
(a)   je bila dobavljena pred 26. julijem 1993,
(b)   ni bila določena z ukrepom Skupnosti iz člena 3(2)(a) in
(c)   glede katere se je pregled iz člena 8(2) Direktive [91/414] začel in nadaljeval po 26. juliju 2003.
2.     Za te izjeme in oprostitve lahko veljajo določeni pogoji. Lahko se odobrijo z določenimi omejitvami oziroma se kadar koli
umaknejo.“

Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Minister je 21. aprila 2004 na podlagi člena 16aa Bmw sprejel odlok o oprostitvah, ki se nanaša na fitofarmacevtska sredstva
za leto 2004 (besluit „Vrijstellingen gewasbeschermingsmiddelen 2004“, Stcrt. 2004, št. 77, v nadaljevanju: odlok z dne 21.
aprila 2004), s katerim je uporabnike, na katere se ta odlok nanaša, in opisane kulture oprostil prepovedi iz členov 2(1)
in 10(1) Bmw, če so spoštovana pravila za uporabo, določena v Poglavju I priloge k navedenemu odloku, ki se nanašajo na dostavo,
hrambo, skladiščenje, uvoz ali uporabo fitofarmacevtskih sredstev, naštetih v istem Poglavju I, na Nizozemskem. Odlok z dne
21. aprila 2004 je prenehal veljati 1. januarja 2005.
Z odlokom z dne 28. aprila 2004, ki je spremenil odlok z dne 21. aprila 2004 (besluit „Wijziging Besluit vrijstellingen gewasbeschermingsmiddelen
2004“, Stcrt. 2004, št. 82, v nadaljevanju: odlok z dne 28. aprila 2004), je minister v prilogi I k odloku z dne 21. aprila
2004 dodal trinajst oddelkov. Ti oddelki se nanašajo na posebno uporabo nekaterih fitofarmacevtskih sredstev, za katera so
bila odobrena odstopanja od zgoraj navedenih prepovedi.
Stichting in Stichting Natuur en Milieu (v nadaljevanju skupaj: ustanovi) sta z dopisom z dne 9. junija 2004 proti odloku
z dne 28. aprila 2004 vložili ugovor.
Z odločbo ministra z dne 18. oktobra 2004 so bili očitki ustanov razglašeni deloma za nedopustne in deloma za neutemeljene.
Stichting je 28. oktobra 2004 vložil tožbo zoper to odločbo pri College van Beroep voor het bedrijfsleven, ki je, glede na
to, da mu je bil v bistvu predložen problem o združljivosti člena 16aa Bmw s pravom Skupnosti, odločilo, da prekine odločanje
in Sodišču v predhodno odločanje predloži ta vprašanja:
„1.   Ali je člen 8 Direktive [91/414] tak, da ga nacionalno sodišče lahko uporabi po tem, ko se je rok iz člena 23 te direktive
iztekel?
2.     Ali je člen 16 Direktive [98/8] treba razlagati tako, da ima navedena določba enak pomen kot določba člena 8(2) Direktive
[91/414]?
3.     Ali je treba člen 8(2) Direktive [91/414] treba razlagati tako, da ustvarja obveznost mirovanja ‚standstill‘, namreč da lahko
država članica spreminja svoj obstoječi sistem ali prakso, ki jo običajno izvaja, le kolikor ta sprememba uvaja presojo pred
izdajo dovoljenja za fitofarmacevtsko sredstvo v skladu s to direktivo?
4.     Če je odgovor na tretje vprašanje nikalen:
Ali člen 8(2) Direktive [91/414] postavlja omejitve glede sprememb nacionalnih predpisov, ki urejajo dajanje biocidnih pripravkov
v promet, in če jih, glede na okoliščine primera, katere so te omejitve?
5.     Če je odgovor na četrto vprašanje nikalen:
Katera merila je treba uporabiti pri presoji, ali gre za ukrepe, ki resno ogrožajo doseganje cilja, ki ga določa Direktiva
[91/414]?
6.     Če je odgovor na drugo vprašanje nikalen:
a)     Ali je treba člen 8(2) Direktive [91/414] razlagati tako, da mora država članica, če dovoli, da se na njenem ozemlju dajo
v promet fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo aktivne snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I k omenjeni direktivi, in ki so
že bila v prometu dve leti po notifikaciji te direktive, upoštevati določbe člena 4 te direktive?
b)     Ali je treba člen 8(2) Direktive [91/414] razlagati tudi tako, da mora država članica, če dovoli, da se na njenem ozemlju
dajo v promet fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo aktivne snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I k omenjeni direktivi, in
ki so že bila v prometu dve leti po notifikaciji te direktive, upoštevati določbe člena 8(3) te direktive?
7.     Ali je treba člen 8(3) Direktive [91/414] razlagati tako, da pojem pregleda, ki ga vsebuje, vključuje presojo nove uporabe
fitofarmacevtskega sredstva, ki je že v prometu, pri čemer je v okviru te presoje treba ugotoviti, ali gre za nesprejemljivo
tveganje za uporabnika ali delavca, za javno zdravje in okolje v okviru začasnega ukrepa v smislu člena 16aa zakona o pesticidih?
8.     Ali je treba člen 8(3) Direktive [91/414] razlagati tako, da obsega le določbe glede predložitve podatkov pred pregledom oziroma
da je to določbo treba razlagati tako, da so pogoji, ki so v njej navedeni, pomembni tudi za način, na katerega je treba pregled
organizirati in izvesti?“

Predlog za ponovno odprtje ustnega postopka
Z dopisom z dne 18. maja 2006 je nizozemska vlada Sodišču predlagala, naj na podlagi člena 61 Poslovnika odredi ponovno odprtje
ustnega postopka, ker naj bi sklepni predlogi generalne pravobranilke, ki se nanašajo na peto vprašanje, temeljili na nepravilni
razlagi nizozemskih predpisov in predpisov Skupnosti.
Sklepni predlogi generalne pravobranilke naj, prvič, ne bi upoštevali obveznosti, ki jo imajo na podlagi nizozemskega prava
predlagatelji dovoljenja za dajanje v promet fitofarmacevtskega sredstva, da pristojnemu ministru predložijo podroben spis.
Drugič, nizozemska vlada trdi, da se, nasprotno kot to navaja generalna pravobranilka, štirinajsta uvodna izjava Direktive
91/414 nanaša le na možnost, da se začasno dovolijo fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo aktivno snov, ki se ne nahaja
v Prilogi I k tej direktivi in še ni bila dana na trg dve leti po notifikaciji navedene direktive.
Sodišče lahko v skladu s členom 61 Poslovnika po uradni dolžnosti ali na predlog generalnega pravobranilca oziroma na predlog
strank odredi ponovno odprtje ustnega postopka, če meni, da dejansko stanje ni dovolj razjasnjeno ali da je treba v zadevi
odločiti na podlagi trditve, o kateri stranki nista razpravljali (glej sklep z dne 4. februarja 2000 v zadevi Emesa Sugar,
C-17/98, Recueil, str. I-665, točka 18, in sodbo z dne 14. decembra 2004 v zadevi Swedish Match, C-210/03, Recueil, str. I-11893,
točka 25).
Vendar v tej zadevi ne gre za tak primer. Po eni strani namreč nizozemska vlada le komentira sklepne predloge generalne pravobranilke,
pri čemer ne navaja elementov dejanskega stanja ali pravnih določb, na katere naj bi se slednja oprla in glede katerih naj
stranke ne bi razpravljale. Po drugi strani je treba ugotoviti, da je ob upoštevanju elementov, s katerimi razpolaga Sodišče,
dejansko stanje dovolj razjasnjeno, da lahko odgovori na vsa zastavljena vprašanja.
Predlog za ponovno odprtje ustnega postopka je zato treba zavrniti.

Vprašanja za predhodno odločanje

Dopustnost
V stališčih, predloženih Sodišču, francoska vlada uvodoma izraža dvome o dopustnosti nekaterih zastavljenih vprašanj.
Najprej izpostavlja, da se predložitveno sodišče v prvem vprašanju sklicuje na celoten člen 8 Direktive 91/414, pri čemer
ne navede, kateri od odstavkov tega člena, ki se nanašajo na precej različne situacije, je sporen. Francoska vlada v nadaljevanju
meni, da se člen 23 te direktive ne nanaša na uporabo njenega člena 10(1), prvi pododstavek, druga alinea, o postopkih medsebojnega
priznavanja glede določenih zahtev iz člena 4 navedene direktive. To vprašanje naj bi bilo nedopustno, ker odgovor nanj ni
potreben za razrešitev spora o glavni stvari.
Končno, francoska vlada mani, da je drugo vprašanje nedopustno, ker se spor o glavni stvari nanaša zgolj na fitofarmacevtske
proizvode in ne na biocidne pripravke.
Glede tega je treba spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso v okviru sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči,
vzpostavljenega na podlagi člena 234 ES, le nacionalno sodišče – ki odloča v sporu in ki mora prevzeti odgovornost za sodno
odločitev, ki jo je treba sprejeti – pristojno za presojo, glede na posebnosti zadeve, o tem, ali potrebuje predhodno odločbo
za to, da izda sodbo, in o pomembnosti vprašanj, ki jih zastavi Sodišču. Glede na to, da se zastavljena vprašanja za predhodno
odločanje nanašajo na razlago prava Skupnosti, Sodišče načeloma mora odločiti (glej zlasti sodbe z dne 15. decembra 1995 v
zadevi Bosman, C-415/93, Recueil, str. I‑4921, točka 59; z dne 19. februarja 2002 v zadevi Arduino, C-35/99, Recueil, str.
I‑1529, točka 24, in z dne 10. novembra 2005 v zadevi Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, C‑316/04, ZOdl., str. I‑9759,
točka 29).
Vendar je Sodišče že navedlo, da v izjemnih primerih samo preizkusi okoliščine, v katerih mu je zadevo predložilo nacionalno
sodišče, da preveri svojo pristojnost (glej v tem smislu sodbo z dne 16. decembra 1981 v zadevi Foglia, 244/80, Recueil, str.
3045, točka 21). Odločitev o vprašanju za predhodno odločanje, ki ga je zastavilo nacionalno sodišče, je mogoče zavrniti le,
če je očitno, da zahtevana razlaga prava Skupnosti ni v nobeni zvezi z resničnostjo ali predmetom spora o glavni stvari, če
je problem hipotetičen ali če Sodišče nima na voljo dejanskih in pravnih elementov, potrebnih za to, da poda koristen odgovor
na zastavljena vprašanja (glej zlasti zgoraj navedene sodbe Bosman, točka 61, Arduino, točka 25, in Stichting Zuid-Hollandse
Milieufederatie, točka 30).
V obravnavanem primeru ni očitno, da bi šlo pri vprašanjih, ki jih je zastavilo predložitveno sodišče, za katerega od navedenih
primerov.
Čeprav po eni strani College van Beroep voor het bedrijfsleven v prvem vprašanju ni navedlo, na kateri odstavek člena 8 Direktive
št. 91/414 se sklicuje, je to sodišče vseeno Sodišču predložilo vse, kar je potrebno za to, da mu lahko koristno odgovori.
Dejansko je iz predložitvene odločbe College van Beroep voor het bedrijfsleven jasno razvidno, da se nanaša na odstavka 2
in 3 člena 8, saj se nanašata na fitofarmacevtske proizvode, ki vsebujejo aktivne snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I k tej
direktivi in so že dane v promet dve leti po notifikaciji te direktive, ter na odstavek 1 člena 23 te direktive, saj ta določa,
da je rok za prenos dve leti od tega dneva notifikacije.
Po drugi strani, čeprav se člen 16aa Bmw v skladu s svojim besedilo uporablja le za fitofarmacevtska sredstva („gewasbeschermingsmiddelen“),
se ni mogoče strinjati, da razlaga člena 16 Direktive 98/8 očitno nima nobene zveze z resničnostjo ali predmetom spora o glavni
stvari ali da je zastavljeni problem hipotetičen. Dejansko je predložitveno sodišče s tem, da se sklicuje na točko 44 sodbe
z dne 3. maja 2001 v zadevi Monsanto (C‑306/98, Recueil, str. I‑3279), v kateri je Sodišče razsodilo, da Direktiva 98/8 vsebuje
določbe o dajanju v promet proizvodov, ki so zelo podobni tistim iz Direktive 91/414, in s tem, da je v bistvu vprašalo, ali
so določbe člena 16(1) Direktive 98/8, v skladu s katerimi država članica lahko med prehodnim obdobjem še naprej uporablja
svoj sistem ali obstoječo prakso za dajanje biocidnih pripravkov v promet, vsebovane tudi v členu 8(2) Direktive 91/414, dovolj
utemeljilo svoje drugo vprašanje.
Torej so vsa zastavljena vprašanja dopustna.

Temelj
Drugo vprašanje
Z drugim vprašanjem, ki ga je treba obravnavati najprej, predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali imata kljub različnim
formulacijam prehodni ureditvi iz člena 16(1) Direktive št. 98/8 na eni strani in člena 8(2) Direktive št. 91/414 na drugi
strani enak pomen.
Opozoriti je treba, da je Sodišče v točkah od 59 do 63 zgoraj navedene sodbe Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie že pritrdilno
odgovorilo na enako vprašanje.
Torej je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da ima člen 16(1) Direktive št. 98/8 enak pomen kot člen 8(2) Direktive št.
91/414.
Od tretjega do petega vprašanja
V vprašanjih od tretjega do petega, ki jih je treba obravnavati skupaj, predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba
člen 8(2) Direktive št. 91/414 razlagati tako, da pomeni obveznost „standstill“, ali pa ta člen vsebuje druge omejitve pravice
držav članic, da med prehodnim obdobjem spremenijo svoje sisteme za izdajo dovoljenj. Zlasti se zastavlja vprašanje, ali navedeni
člen nasprotuje sprejetju nacionalnega predpisa, ki za predlagatelja dovoljenja za dajanje v promet fitofarmacevtskega sredstva
v tem obdobju ne določa obveznosti predložitve spisa, in od pristojnega organa ne zahteva, naj preveri, ali zadevno fitofarmacevtsko
sredstvo in aktivne snovi, ki jih vsebuje, ne škodijo zdravju ljudi in živali ter okolju, saj je edino zakonski pogoj za izdajo
dovoljenja ta, da gre za nujen primer v interesu kmetijstva.
Najprej je treba poudariti, da morebitnega obstoja obveznosti „standstill“ ni mogoče izpeljati iz samega besedila člena 8(2)
Direktive 91/414, saj ta člen ne vsebuje nobenega izrecnega besedila v tem smislu (glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, točka 37).
Iz navedenega izhaja, da člena 8(2) Direktive 91/414 ni mogoče razlagati tako, da pomeni obveznost „standstill“.
Vendar ni mogoče šteti, da je pravica držav članic, spremeniti svoj sistem izdajanja dovoljenj za fitofarmacevtska sredstva
med prehodnim obdobjem, ki ga uvaja člen 8(2) Direktive 91/414, neomejena. (glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie, točka 41).
Dejansko je treba spomniti, da čeprav države članice niso dolžne sprejeti ukrepov za prenos direktive pred iztekom roka, določenega
v ta namen, iz povezane uporabe členov 10, drugi odstavek, ES in 249, tretji odstavek, ES in iz same direktive izhaja, da
se morajo v tem obdobju vzdržati sprejetja določb, ki bi resno ogrozile rezultat, ki ga predpisuje ta direktiva (sodba z dne
18. decembra 1997 v zadevi Inter‑Environnement Wallonie, C‑129/96, Recueil, str. I-7411, točka 45). Enako velja v prehodnem
obdobju, kot ga predvideva v obravnavani zadevi člen 8(2) Direktive 91/414 (glej po analogiji zgoraj navedeno sodbo Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie, točka 42).
V tem oziru je treba poudariti, da cilj Direktive 91/414 ni zgolj izboljšanje proizvodnje rastlin in odprava ovir v trgovini
z rastlinskimi proizvodi znotraj Skupnosti, temveč tudi zaščita zdravja ljudi in živali ter okolja (glej v tem smislu sodbo
z dne 9. marca 2006 v zadevi Stichting Zuid‑Hollandse Milieufederatie in Stichting Natuur en Milieu, C‑174/05, še neobjavljena
v ZOdl., točka 30).
V navedenih okoliščinah države članice ne morejo, ne da bi resno ogrozile rezultat, ki ga predpisuje Direktiva, v prehodnem
obdobju iz njenega člena 8(2) spremeniti veljavnih predpisov tako, da bi bilo mogoče dovoliti fitofarmacevtsko sredstvo, za
katero velja ta določba, ne da bi skrbno presodili učinkov, ki jih ima lahko navedeni proizvod na zdravje ljudi in živali
ter okolje.
Takšna presoja učinkov, ki jo opravijo organi države članice, poleg tega zahteva, da je odločitev glede dovoljenja sprejeta
na podlagi spisa, ki vsebuje vse potrebno za presojo navedenih učinkov.
Glede na člen 13(6) Direktive 91/414, ki določa, da bodo z odstopanjem od odstavka 1 istega člena države članice lahko v prehodnem
obdobju ob spoštovanju Pogodbe ES še naprej uporabljale predhodna nacionalna pravila o zahtevah glede podatkov, ni mogoče
razlagati tako, da državam članicam omogoča, da osebe, ki predlagajo izdajo dovoljenja za fitofarmacevtsko sredstvo, v celoti
izvzamejo iz obveznosti predložitve spisa.
Predložitveno sodišče je pristojno za to, da presodi, ali nacionalna zakonodaja, ki je predmet obravnave v postopku v glavni
stvari, spoštuje pogoje, navedene v točkah 44 in 45 te sodbe.
Torej je na vprašanja od tretjega do petega treba odgovoriti, da člen 8(2) Direktive 91/414 ne pomeni obveznosti „standstill“.
Člena 10, drugi odstavek, ES in 249, tretji odstavek, ES ter Direktiva 91/414 kljub temu zahtevajo, naj se države članice
med prehodnim obdobjem iz člena 8(2) te direktive vzdržijo sprejetja določb, ki bi resno ogrozile uresničitev rezultata, ki
ga predpisuje navedena direktiva. Zlasti države članice med navedenim prehodnim obdobjem ne smejo spremeniti veljavnih predpisov
tako, da bi bilo mogoče dovoliti fitofarmacevtsko sredstvo, za katero velja ta določba, ne da bi se skrbno presodilo, kakšne
učinke ima lahko navedeni proizvod na zdravje ljudi in živali ter okolje. Prav tako je odločitev o izdaji dovoljenja mogoče
sprejeti le na podlagi spisa, ki obsega vse potrebno dejansko presojo navedenih učinkov.
Šesto vprašanje
S šestim vprašanjem, ki se deli na dva dela, predložitveno sodišče sprašuje, ali je treba člen 8(2) Direktive 91/414 razlagati
tako, da mora država članica, če dovoli, da se na njenem ozemlju dajo v promet fitofarmacevtska sredstva, ki vsebujejo aktivne
snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I k tej direktivi, in ki so že bila v prometu dve leti po njeni notifikaciji, spoštovati
določbe člena 4 ali 8(3) navedene direktive.
V tem oziru je treba spomniti, da je Sodišče že imelo možnost odgovoriti na enako vprašanje v zgoraj navedeni sodbi Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie. Iz točk od 46 do 57 te sodbe izhaja, da je Sodišče nanj odgovorilo nikalno.
Torej je treba na šesto vprašanje odgovoriti, da je treba člen 8(2) Direktive 91/414 razlagati tako, da državi članici ni
treba spoštovati določb člena 4 ali 8(3) navedene direktive, če dovoli, da se na njenem ozemlju dajo v promet fitofarmacevtska
sredstva, ki vsebujejo aktivne snovi, na katere se Priloga I k tej direktivi na nanaša, in ki so že bila dana na trg dve leti
po njeni notifikaciji.
Sedmo vprašanje
S sedmim vprašanjem College van Beroep voor het bedrijfsleven v bistvu sprašuje, ali je s „pregledom“ v smislu člena 8(3)
Direktive 91/414, treba razumeti tudi presojo, kot je ta, ki jo izvaja ob sprejetju odlokov, ki se obravnavajo v postopku
v glavni stvari, na podlagi člena 16aa Bmw, ki je namenjena ugotavljanju, ali nova uporaba fitofarmacevtskega sredstva, ki
je že na trgu, povzroča nesprejemljiva tveganja za uporabnike, delavce, javno zdravje in okolje.
Glede tega je treba spomniti, da pregled v smislu Direktive 91/414 predpostavlja, da je bilo za zadevni fitofarmacevtski proizvod
že izdano dovoljenje in da je to ob pregledu še veljavno (zgoraj navedena sodba Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie,
točka 67).
Poleg tega iz povezanega branja členov 4(5) in 8(3) Direktive 91/414 izhaja, da predmet tega pregleda ni ponovna presoja izolirane
aktivne snovi, temveč končni fitofarmacevtski proizvod, in da se ta pregled opravi na pobudo nacionalnih organov in ne zainteresiranih
posameznikov (zgoraj navedena sodba Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, točka 68).
Torej je treba na sedmo vprašanje odgovoriti, da mora predložitveno sodišče presoditi, ali ima presoja, opravljena zaradi
uporabe člena 16aa Bmw, vse značilnosti pregleda v smislu člena 8(3) Direktive 91/414, in zlasti tiste, ki so opredeljene
v točkah 53 in 54 te sodbe.
Osmo vprašanje
V osmem vprašanju predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali se člen 8(3) Direktive 91/414 nanaša zgolj na določbe o predložitvi
podatkov pred pregledom ali pa ga je treba razlagati tako, da pogoji, ki jih navaja, vplivajo na način, kako je treba organizirati
in izvesti pregled.
Opozoriti je treba, da je enako vprašanje že bilo predmet presoje Sodišča. To je v točkah od 71 do 74 zgoraj navedene sodbe
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie presodilo, da je treba navedeni člen razlagati tako, da vsebuje zgolj določbe glede
predložitve podatkov pred pregledom.
Torej je treba na osmo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 8(3) Direktive 91/414 razlagati tako, da vsebuje samo določbe
glede predložitve podatkov pred pregledom.
Prvo vprašanje
S prvim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali ima člen 8(2) in (3) Direktive 91/414 neposreden učinek po
izteku roka za prenos navedene direktive v notranje pravo.
Upoštevajoč odgovore na druga vprašanja na prvo vprašanje ni treba odgovoriti.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
1)
Člen 16(1) Direktive 98/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 1998 o dajanju biocidnih pripravkov v promet
ima enak pomen kot člen 8(2) Direktive Sveta 91/414/EGS z dne 15. julija 1991 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet.
2)
Člen 8(2) Direktive 91/414 ne pomeni obveznosti „standstill“. Vendar člen 10, drugi odstavek, ES in člen 249, tretji odstavek,
ES ter Direktiva 91/414 kljub temu zahtevajo, naj se države članice med prehodnim obdobjem iz člena 8(2) te direktive vzdržijo
sprejetja določb, ki bi resno ogrozile uresničitev rezultata, ki ga predpisuje navedena direktiva. Zlasti države članice med
navedenim prehodnim obdobjem ne smejo spremeniti veljavnih predpisov tako, da bi bilo mogoče dovoliti fitofarmacevtsko sredstvo,
za katero velja ta določba, ne da bi skrbno presodili, kakšne učinke ima lahko navedeni proizvod na zdravje ljudi in živali
ter okolje. Prav tako je odločitev o izdaji dovoljenja mogoče sprejeti le na podlagi spisa, ki obsega vse potrebno za dejansko
presojo navedenih učinkov.
3)
Člen 8(2) Direktive 91/414 je treba razlagati tako, da državi članici, če dovoli, da se na njenem ozemlju dajo v promet fitofarmacevtska
sredstva, ki vsebujejo aktivne snovi, ki niso uvrščene v Prilogo I k tej direktivi, in ki so že bila dana na trg dve leti
po njeni notifikaciji, ni treba spoštovati določb člena 4 ali 8(3) navedene direktive.
4)
Predložitveno sodišče mora presoditi, ali ima presoja, opravljena zaradi uporabe člena 16aa zakona o pesticidih (Bestrijdingsmiddelenwet)
iz leta 1962, kot je bil spremenjen z zakonom z dne 6. februarja 2003, vse značilnosti pregleda v smislu člena 8(3) Direktive
91/414, in zlasti tiste, ki so opredeljene v točkah od 53 do 54 te sodbe.
5)
Člen 8(3) Direktive 91/414 je treba razlagati tako, da vsebuje samo določbe glede predložitve podatkov pred pregledom.
Podpisi
*
Jezik postopka: nizozemščina.