CELEX: 62006FJ0007
Virkamiehet
Henkilöstö
Palkkaus

Henkilöstö – Palkkaus – Ulkomaankorvaus – Myöntämisedellytykset
(Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan b alakohta)
Käyttäessään laajaa harkintavaltaansa ulkomaankorvauksen myöntämisedellytysten vahvistamisessa yhteisön lainsäätäjä voi soveltaa
kaksoiskansalaisuuden omaaviin virkamiehiin yhteisiä sääntöjä – vaikka näiden henkilöiden tilanne ei ole verrattavissa vain
yhden kansalaisuuden omaavien henkilöiden tilanteeseen – rajoittaakseen henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan
1 kohdan b alakohdan mukaisesti ulkomaankorvausta saavien piiriä. Tiukoilla edellytyksillä, kuten sillä, ettei virkamiehellä
ole ollut tavanomaista asuinpaikkaa asemamaassa kymmenen vuoden ajan ennen palvelukseen tuloa, pyritään varmistamaan, että
tämä korvaus myönnetään virkamiehille, joilla on asemamaansa kansalaisuus, ainoastaan silloin, jos voidaan kumota olettama,
jonka mukaan henkilön kansalaisuus on painava osoitus tämän henkilön ja sen maan, jonka kansalainen hän on, välisistä lukuisista
yhteyksistä, tai jos virkamiehen ja tämän maan välisen yhteyden todetaan pysyvästi katkenneen.
Tällainen ulkomaankorvausta saavien piirin rajaaminen ei merkitse mielivaltaista tai henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevalla
4 artiklalla tavoiteltuun päämäärään nähden soveltumatonta syrjintää. Se, että henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevassa
4 artiklassa vahvistettuja luokkia sovellettaessa virkamiehiltä voidaan evätä ulkomaankorvaus marginaalisissa tilanteissa,
jotka muistuttavat edellä mainituissa säännöksissä hyväksyttyjä tilanteita, ei merkitse mielivaltaista erilaista kohtelua
näissä säännöksissä, jotka perustuvat objektiivisiin seikkoihin ja joita sovelletaan samalla tavoin kaikkiin henkilöstösäännöissä
tarkoitetussa tilanteessa oleviin virkamiehiin.
(ks. 39–41, 45 ja 46 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 147/79, Hochstrass v. yhteisöjen tuomioistuin, 16.10.1980 (Kok. 1980, s. 3005, 12 kohta); asia
1322/79, Vutera v. komissio, 15.1.1981 (Kok. 1981, s. 127, 9 kohta) ja asia C‑148/02, Garcia Avello, 2.10.2003 (Kok. 2003,
s. I‑11613, 31–37 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑18/91, Costacurta Gelabert v. komissio, 8.4.1992 (Kok. 1992, s. II‑1655, 42 kohta);
asia T‑18/98, Reichert v. parlamentti, 13.4.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑73 ja II‑309, 25 kohta); asia T‑317/99, Lemaître v.
komissio, 27.9.2000 (Kok. H. 2000, s. I‑A‑191 ja II‑867, 50 kohta) ja asia T‑251/02, E v. komissio, 13.12.2004 (Kok. H. 2004,
s. I‑A‑359 ja II‑1643, 124 ja 126 kohta).