CELEX: 62009FJ0003
Civildienesta lietas
Ierēdņi

Prasība, kas celta saskaņā ar EKL 236. pantu un EAEKL 152. pantu un ar kuru
R. Ridolfi
lūdz it īpaši atcelt, pirmkārt, Komisijas 2008. gada 5. marta lēmumu, ar kuru viņam no 2007. gada 24. oktobra, datuma, kurā
notikusi viņa iecelšana amatā iestādes mītnes valstī pēc darba trešajā valstī, atteikta “pārcelšana”, kas paredzēta Eiropas
Kopienu Civildienesta noteikumu X pielikuma 3. pantā, un, otrkārt, Komisijas 2008. gada 12. decembra dokumentu, kurā paredzēts
atgūt izglītības pabalsta, kas piešķirts prasītājam saskaņā ar Civildienesta noteikumu X pielikuma 15. pantu par periodu no
2007. gada 24. oktobra līdz 2007. gada 31. decembrim, palielinājumu
Nolēmums
Prasību noraidīt. Prasītājs atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Kopsavilkums
1.
Ierēdņi – Iecelšana amatā – Pārcelšana citā amatā
(Civildienesta noteikumu 7. panta 1. punkts)
2.
Ierēdņi – Vienlīdzīga attieksme – Priekšrocības, kas piešķirtas, ieceļot citā amatā Komisijas mītnes valstī pēc parastā darbā
iecelšanas laika posma pabeigšanas trešajā valstī
(Civildienesta noteikumu X pielikuma 3. un 15. pants)
1.
Pārcelšana citā amatā dienesta interesēs neizslēdz to, ka kompetentās iestādes ņem vērā ieinteresēto personu personīgās vēlmes,
tostarp, lai viņām ļautu pārvarēt personīgās grūtības. Ciktāl katra ierēdņa sniegums ir atkarīgs no viņa personīgās izaugsmes
un saskaņā ar Eiropas Kopienu pienākumu ņemt vērā savu ierēdņu intereses, dienesta intereses obligāti ietver to, ka tiek ņemtas
vērā personiskās problēmas, kuras norādījuši ierēdņi. Ļaut ierēdnim, kurš ir iecelts citā amatā pēc sava tieša lūguma un personīga
rakstura iemeslu dēļ, neņemt vērā šo apstākli un attiecināt viņa pārcelšanu citā amatā vienīgi uz dienesta vajadzībām, nozīmētu,
ka kļūdaini tiek disasociētas dienesta intereses un ierēdņa personiskā situācija; bet šie divi elementi ir nesaraujami saistīti.
(skat. 47. punktu)
Atsauce
Tiesa: 1978. gada 9. novembris, 140/77
Verhaaf
/Komisija,
Recueil
, 2117. lpp., 11. un 12. punkts.
2.
Vienlīdzīgas attieksmes princips tostarp aizliedz līdzīgas situācijas risināt dažādi un dažādas situācijas risināt vienādi,
ja vien šāds dažāds vai vienāds risinājums atkarībā no gadījuma nav objektīvi pamatots. Tāpat tas ir ar nediskriminācijas
principu, kurš ir vienīgi vispārējā vienlīdzības principa specifiska izpausme un kurš kopā ar pēdējo minēto principu ir viens
no Kopienu tiesību pamattiesībām, kuru ievērošanu nodrošina Tiesa. Savukārt samērīguma princips pieprasa, lai Kopienu iestāžu
tiesību akti nepārsniegtu atbilstošo un nepieciešamo, lai sasniegtu noteikto mērķi.
Tomēr, tā kā savas rīcības brīvības ietvaros Kopienu likumdevējs ir nolēmis izveidot “pārcelšanas” iespēju, proti, ierēdņa,
kurš ir iecelts amatā trešajā valstī, pagaidu pārcelšanu citā amatā Komisijas mītnes zemē vai jebkurā citā dienesta vietā
Kopienā, šim likumdevējam
a fortiori
ir plaša rīcības brīvība noteikt šādas iespējas nosacījumus un kārtību. Līdz ar to iepriekš minētie principi ir jāinterpretē
saskaņā ar šo plašo rīcības brīvību, pilnībā ņemot vērā nepieciešamību īstenot likumdevēja izvēli personāla politikas jomā.
Šādā jomā Kopienu tiesa attiecībā uz vienlīdzības principu, kā arī nediskriminācijas principu pārbauda tikai to, vai attiecīgā
iestāde nav veikusi patvaļīgu vai acīmredzami nepiemērotu nošķiršanu saistībā ar izvirzīto mērķi, un attiecībā uz samērīguma
principu, vai īstenotais pasākums nav acīmredzami nesamērīgs ar izvirzīto mērķi.
Tomēr, ņemot vērā personīga un ģimenes rakstura neērtības un ierobežojumus, kurus ierēdņiem var izraisīt iecelšana amatā trešajās
valstīs, nevar apgalvot, ka to ierēdņu, kuri pabeidz parasto dienesta periodu trešajā valstī, situācija ir līdzīga ierēdņu,
kuri pamet trešo valsti pirms šāda perioda beigām, it īpaši pēc sava lūgumu, situācijai. Tāpat tas ir gadījumā, ja tiek izspriesta
un izvērtēta ierēdņu situācija, ņemot vērā Kopienu civildienesta vajadzības, tostarp dienesta ilguma un turpinātības nepieciešamību,
kā arī budžeta noteikumus; un ir jāatzīst, ka šādas vajadzības tiek labāk izpildītas, izpildot parasto dienesta ilgumu trešajā
valstī, nekā priekšlaicīgi beidzot dienestu.
Tā kā ierēdņu, kas izpilda parasto dienesta periodu trešajās valstīs, situācija nav līdzīga ierēdņu situācijai, kas neizpilda
šādu periodu, no tā izriet, ka, ja vien nav pamatojuma par pretējo, diferencēšana starp abām ierēdņu kategorijām ir ne tikai
pamatota, bet pat obligāta.
Šajā gadījumā Kopienu likumdevējs var brīvi noteikt konkrētas priekšrocības ierēdņiem, kas pabeidz parasto dienesta periodu
trešajās valstīs, un tas var arī brīvi, ievērojot samērīguma principu, noteikt šīs priekšrocības, kā to tas ir paveicis, nosakot
“pārcelšanas” stadijas un paaugstināta izglītības pabalsta samaksas turpināšanu. Tā kā ierēdnis, kas ir iecelts citā amatā
pamata valstī bez “pārcelšanas”, nezaudē izglītības pabalsta palielinājumu, kurš piešķirts ierēdņiem ar “pārcelšanu”, nevis
ar tiesībām uz izglītības pabalstu, tad šī diferencēšana nekādā veidā nav nesamērīga ar tā mērķi.
(skat. 50., 51. un 53.–57. punktu)
Atsauces
Tiesa: 1979. gada 20. februāris, 122/78
Buitoni
,
Recueil
, 677. lpp., 16. un 20. punkts; 1983. gada 23. februāris, 66/82
Fromançais
,
Recueil
, 395. lpp., 8. punkts; 1984. gada 17. maijs, 15/83
Denkavit Nederland
,
Recueil
, 2171. lpp., 25. punkts; 1987. gada 11. marts, 279/84, 280/84, 285/84 un 286/84
Rau Lebensmittelwerke
u.c./Komisija,
Recueil
, 1069. lpp., 34. punkts; 1989. gada 11. jūlijs, 265/87
Schräder HS Kraftfutter
,
Recueil
, 2237. lpp., 22. punkts; 1990. gada 26. jūnijs, C‑8/89
Zardi
,
Recueil
, I‑2515. lpp., 10. punkts; 1998. gada 5. maijs, C‑157/96
National Farmers’ Union
u.c.,
Recueil
, I‑2211. lpp., 60. punkts.
Pirmās instances tiesa: 1998. gada 30. septembris, T‑13/97
Losch
/Tiesa,
Recueil FP
, I‑A‑543. un II‑1633. lpp., 113., 121. un 122. punkts; 1998. gada 30. septembris, T‑164/97
Busacca
u.c./Revīzijas palāta,
Recueil FP
, I‑A‑565. un II‑1699. lpp., 49., 58. un 59. punkts; 1999. gada 6. jūlijs, T‑112/96 un T‑115/96
Séché
/Komisija,
Recueil FP
, I‑A‑115. un II‑623. lpp., 127. un 132. punkts; 2002. gada 27. septembris, T‑211/02
Tideland Signal
/Komisija,
Recueil
, II‑3781. lpp., 39. punkts; 2003. gada 8. janvāris, T‑94/01, T‑152/01 un T‑286/01
Hirsch
u.c./ECB,
Recueil FP
, I‑A‑1. un II‑27. lpp., 51. punkts; 2005. gada 13. aprīlis, T‑2/03
Verein für Konsumenteninformation
/Komisija, Krājums, II‑1121. lpp., 99. punkts; 2006. gada 13. septembris, T‑217/99, T‑321/00 un T‑222/01
Sinaga
/Komisija, Krājumā nav publicēts, 144. punkts.
Civildienesta tiesa: 2007. gada 23. janvāris, F‑43/05
Chassagne/
Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp., 55. punkts, 59. punkts un tajā minētā judikatūra un 61. punkts; 2009. gada
28. aprīlis, F‑115/07
Balieu-Steinmetz
un
Noworyta
/Parlaments, Krājums‑CDL, I‑A‑1‑0000. un II‑A‑1‑0000. lpp., 26. punkts un tajā minētā judikatūra.