CELEX: 62005CJ0237
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 92/50/ETY
Julkiset palveluhankinnat
Maanviljelijöille vuonna 2001 tarjotut avustuspalvelut
Asetus (ETY) N:o 3508/92
Yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän toimeenpano Kreikassa
Tarjouspyynnön esittämättä jättäminen
Kanteen tutkimatta jättäminen

Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut
julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin
92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä
97/52/EY (EYVL L 328, s. 1; jäljempänä direktiivi 92/50), eikä varsinkaan sen 3 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan, 11 artiklan
1 kohdan ja 15 artiklan 2 kohdan eikä avoimuutta koskevan yleisen periaatteen mukaisia velvoitteitaan sen käytännön takia,
jota toimivaltaiset viranomaiset ovat noudattaneet suorittaessaan muun muassa maanviljelijöiden yhdennetyn hallinto‑ ja valvontajärjestelmän
mukaisesti vuodelta 2001 tekemiä hakemuksia ja ilmoituksia koskevia laatimis‑ ja vastaanottotöitä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Direktiivi 92/50
Direktiivin 92/50 1 artiklan a alakohdan mukaan ”’julkisia palveluhankintoja koskevilla sopimuksilla’ tarkoitetaan rahallista
vastiketta vastaan tehtyjä kirjallisia sopimuksia, jotka on tehty palvelujen suorittajan ja hankintaviranomaisen kesken”,
lukuun ottamatta tämän saman säännöksen i–ix alakohdassa lueteltuja sopimuksia.
Kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tehdessään julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia tai järjestäessään suunnittelukilpailuja hankintaviranomaisten on
noudatettava tämän direktiivin säännösten mukaisia menettelyjä.
2.      Hankintaviranomaisten on varmistettava, että palvelujen suorittajia kohdellaan tasapuolisesti.”
Direktiivin 92/50 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”1. a) Tätä direktiiviä sovelletaan:
–        – – julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin, joiden kohteena ovat liitteessä I B esitetyt palvelut, – – jotka 1 artiklan
b alakohdassa tarkoitetut hankintaviranomaiset ovat tehneet ja joiden ennakoitu arvo ilman arvonlisäveroa on vähintään 200
000 ecua,
–        julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin, joiden kohteena ovat liitteessä I A esitetyt palvelut, – –
i)      jotka direktiivin 93/36/ETY liitteessä I mainitut hankintaviranomaiset ovat tehneet ja joiden ennakoitu arvo ilman arvonlisäveroa
on vähintään 130 000 erityistä nosto-oikeutta vastaava määrä ecuina,
ii)      jotka 1 artiklan b alakohdassa tarkoitetut, muut kuin direktiivin 93/36/ETY liitteessä I mainitut hankintaviranomaiset ovat
tehneet ja joiden ennakoitu arvo ilman arvonlisäveroa on vähintään 200 000 erityistä nosto-oikeutta vastaava määrä ecuina.”
Direktiivin 92/50 8 artiklan mukaan ”liitteessä I A lueteltuja palveluja koskevat sopimukset on tehtävä” tämän saman direktiivin
”III–VI osaston säännösten mukaisesti”.
Kyseisen direktiivin 9 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Liitteessä I B lueteltuja palveluja koskevat sopimukset on tehtävä 14 ja 16 artiklan säännösten mukaisesti.”
Saman direktiivin 11 artiklan 1 kohdassa säädetään, että hankintaviranomaisten on julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia
tehdessään noudatettava 1 artiklan d, e ja f alakohdassa säädettyjä avoimia tai rajoitettuja menettelyjä taikka neuvottelumenettelyjä.
Direktiivin 92/50 15 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Hankintaviranomaisten, jotka haluavat tehdä julkista palveluhankintaa koskevan sopimuksen noudattaen avointa tai rajoitettua
menettelyä taikka 11 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa noudattaen neuvottelumenettelyä, on julkaistava aiettaan koskeva
ilmoitus.”

Asetus (ETY) N:o 3508/92
Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto‑ ja valvontajärjestelmästä 27.11.1992 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 3508/92 (EYVL L 355, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 17.7.2000 annetulla neuvoston asetuksella
(EY) N:o 1593/2000 (EYVL L 182, s. 4; jäljempänä asetus N:o 3508/92), kolmannessa ja neljännessä perustelukappaleessa todetaan,
että yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä ja hallinto‑ ja valvontakoneiston mukauttamiseksi uuteen tilanteeseen
ja niiden tehokkuuden ja kannattavuuden parantamiseksi on tarpeen luoda tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskeva uusi yhdennetty
hallinto‑ ja valvontajärjestelmä (jäljempänä yhdennetty järjestelmä), joka kattaa taloudelliset tukijärjestelmät peltokasvien
ja naudan‑, lampaan‑ ja vuohenlihan alalla.
Asetuksen N:o 3508/92 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Yhdennetty järjestelmä sisältää seuraavat osat:
a)      tietokonepohjainen tietokanta;
b)      viljelylohkojen tunnistejärjestelmä;
c)      eläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskeva järjestelmä;
d)      tukihakemukset;
e)      yhdennetty valvontajärjestelmä.”
Kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tietokonepohjaiseen tietokantaan on kirjattava kunkin maatilan osalta tukihakemuksista saadut tiedot. Tämän tietokannan on
mahdollistettava erityisesti se, että jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen saa suoraan ja viipymättä käyttöönsä vähintään
viimeisintä kolmea peräkkäistä kalenterivuotta tai markkinointivuotta koskevat tiedot.”
Saman asetuksen 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä perustuu maarekisterikarttoihin ja ‑asiakirjoihin tai muuhun kartta-aineistoon. On
käytettävä hyväksi tietokoneistettua maantieteellistä tietojärjestelmätekniikkaa, johon on toivottavaa sisällyttää ilmaortokuvaus
tai satelliittiortokuvaus ja joka sisältää tasalaatuisen standardin, joka takaa vähintään mittakaavaltaan 1:10 000 olevia
karttoja vastaavan tarkkuuden.”
Asetuksen N:o 3508/92 6 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Saadakseen oikeuden yhden tai useamman tämän asetuksen säännöksiin kuuluvan yhteisön järjestelmän etuihin kunkin tuottajan
on tehtävä kultakin vuodelta pinta-alatukihakemus, jossa ilmoitetaan:
–        viljelylohkot, mukaan lukien rehualat, viljelykäytöstä poistetut lohkot ja kesannointialat,
–        tarvittaessa kaikki muut tarvittavat tiedot, joista säädetään joko yhteisön järjestelmiä koskevissa asetuksissa tai kyseisen
jäsenvaltion sääntelyssä.”
Kyseisen asetuksen 7 artikla kuuluu seuraavasti:
”[Yhdennetty järjestelmä] koskee kaikkia jätettyjä tukihakemuksia, erityisesti hallinnollisen valvonnan, paikalla tehtävien
tarkastusten ja tarvittaessa ilmasta tai avaruudesta tehtävien kaukohavaintotarkastusten osalta.”

Asian tausta ja oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Komissiolle tehtiin kantelu, jossa katsottiin, että Kreikassa yhdennetyn järjestelmän täytäntöönpanoon vuonna 2001 liittyviä
tiettyjä palveluja koskeva eräs puitesopimus ja siihen liittyvät täytäntöönpanosopimukset olivat ristiriidassa direktiivin
92/50 kanssa.
Kyseinen puitesopimus oli 20.2.2001 tehty sisäasiain‑, hallinnon ja hallinnon hajauttamisen ministeriön, maatalousministeriön,
Kreikan prefektuurien muodostama unionin ja maatalousosuuskuntien yhteenliittymien panhelleenisen liiton välillä.
Tuon puitesopimuksen nojalla kyseisen liiton piti yhteensovittaa jäsentensä, eli paikallisten maatalousosuuskuntien yhteenliittymien
(jäljempäna UCA), tarjottaviksi annetut seuraavat palvelut:
–        tiedottaa maanviljelijöitä maatiloja ja viljelmiä koskevien, yhdennettyyn järjestelmään liittyvään tietokantaan syötettäviksi
tarkoitettujen uusien tukihakemus‑ ja ilmoituslomakkeiden käyttöönottamisesta
–        auttaa maanviljelijöitä, jotta heidän asianmukaisilla lomakkeilla antamansa tiedot tulisivat oikein ja ajoissa rekisteröidyiksi.
Tähän palveluun sisältyy muun muassa teknisen avun antaminen maanviljelijöille viljelylohkojen ja metsien yksilöimiseksi ortokuvista,
ilmakuvista tai topografisista kartoista
–        kerätä lomakkeet ja lähettää ne kirjallisesti tai sähköisessä muodossa toimivaltaiselle alueelliselle viranomaiselle.
Tässä tarkoituksessa puitesopimuksessa määrättiin, että prefektuurien ja UCA:iden välillä oli kussakin hallintopiirissä tehtävä
täytäntöönpanoa koskevat sopimukset. Jatkossa tällaiset sopimukset todella tehtiinkin (jäljempänä riidanalaiset sopimukset).
Komissio kehotti 18.12.2002 päivätyllä virallisella huomautuksella Helleenien tasavaltaa esittämään huomautuksensa väitteestä,
jonka mukaan se ei ollut noudattanut direktiivin 92/50 säännösten, etenkään sen 3 artiklan 2 kohdan, mukaisia velvoitteitaan
eikä syrjintäkiellon periaatetta, koska se oli tehnyt kyseisen palveluhankintasopimuksen UCA:iden kanssa suorassa menettelyssä
ja ilmoitusta julkaisematta.
Koska komissio piti Helleenien tasavallan tähän kirjeeseen antamassaan vastauksessa esittämiä huomautuksia riittämättöminä,
se antoi 19.12.2003 perustellun lausunnon, jossa se kehotti tuota jäsenvaltiota toteuttamaan perustellun lausunnon noudattamisen
edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa lausunnon tiedoksiantamisesta.
Koska Helleenien tasavallan vastaukset perusteltuun lausuntoon eivät vakuuttaneet komissiota, se päätti nostaa käsiteltävänä
olevan kanteen.

Kanteen tutkittavaksi ottaminen
Helleenien tasavalta esittää oikeudenkäyntiväitteen, jonka mukaan komission kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi sillä perusteella,
ettei viimeksi mainitulla ole oikeussuojan tarvetta ja ettei tällä kanteella ole kohdetta.
Kyseinen jäsenvaltio väittää tältä osin ensinnäkin, että se on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin väitetyn jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämisen lopettamiseksi ja ettei sitä ollut enää olemassa perustellussa lausunnossa sen noudattamiseksi asetetun
määräajan päättyessä, sillä
–        kyseisiä palvelusopimuksia ei vuoden 2003 aikana ollut tehty suorassa menettelyssä ja mahdollisuus esittää tarjouksia oli
annettu muillekin yhteenliittymille kuin UCA:ille
–        Kreikan viranomaiset ovat 6.11.2003 annetulla maatalousministeriön kansliapäällikön virallisella ilmoituksella nro 5767 sitoutuneet
”tarvittaessa käyttämään kilpailulle avoimia menettelyjä kyseisiä palveluja koskevissa hankintamenettelyissä, mikäli nuo palvelut
kuuluvat kokonaan tai osittain direktiivin 92/50 liitteen I A soveltamisalaan”.
Toiseksi Helleenien tasavalta väittää, että sen määräajan päättyessä, joka sille oli asetettu perustellun lausunnon noudattamista
varten, väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, joka koski ainoastaan vuotta 2001, oli lakannut olemasta
ja oli täysin vaikutukseton.
Komissio vastaa tähän todeten, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteaminen on tarpeen, sillä direktiivin
92/50 tehokasta ja asianmukaista soveltamista ei tässä vuotta 2001 koskevassa riita-asiassa eikä tulevaisuudessakaan ole millään
tavoin varmistettu.
Ilmoitus nro 5767 ei sen mukaan ensinnäkään ole vain riittämätön, sillä se ei ole oikeudellisesti sitova, vaan se on myös
epämääräinen siitä syystä, että siinä käytetään ilmaisua ”tarvittaessa”.
Tämän jälkeen se toteaa, että Helleenien tasavallan ja komission välillä kytevä erimielisyys, joka koskee riidanalaisten sopimusten
ainutkertaisuutta ja sitä, voidaanko kyseisten palvelujen katsoa kuuluvan direktiivin 92/50 liitteen I A soveltamisalaan,
on kaikkea muuta kuin teoreettinen ja aiheuttaa vaaran siitä, että kyseinen jäsenvaltio uudistaa menettelynsä.
Lopuksi komissio toteaa, ettei mikään takaa sitä, että direktiiviä 92/50 sovellettaisiin tulevaisuudessa asianmukaisesti,
koska kyseiset palvelusopimukset oli myös vuotta 2001 seuranneina vuosina tehty suoraan UCA:iden kanssa.
Tältä osin on syytä muistuttaa, että kun on kyse julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekemisestä, yhteisöjen tuomioistuin
on katsonut, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, jos perustellussa
lausunnossa vahvistetun määräajan päättyessä kyseessä oleva sopimus oli jo täysin vaikutukseton (asia C‑362/90, komissio v.
Italia, tuomio 31.3.1992, Kok. 1992, s. I‑2353, 11 ja 13 kohta ja asia C‑394/02, komissio v. Kreikka, tuomio 2.6.2005, Kok.
2005, s. I‑4713, 18 kohta).
Näin ollen on syytä tarkistaa, oltiinko riidanalaisia sopimuksia ainakin osittain panemassa täytäntöön perustellussa lausunnossa
asetetun määräajan päättyessä, eli 19.2.2004, vai oliko ne avustustyöt, joita varten nämä sopimukset oli tehty, tuona ajankohtana
sitä vastoin jo saatettu kokonaisuudessaan päätökseen siten, että sopimukset olivat täysin vaikutuksettomia.
Nyt esillä olevassa asiassa komission moittima jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, sellaisena kuin se ilmenee
nimenomaisesti kannekirjelmän vaatimuksista, koskee UCA:iden yhdennetyn järjestelmän toimeenpanon yhteydessä vain vuonna 2001
tarjoamia avustuspalveluja, sellaisina kuin nämä palvelut täsmennetään riidanalaisissa sopimuksissa, jotka tehtiin tuota samaa
vuotta varten puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Komissio on istunnossa vahvistanut, että sen kanne rajoittuu vain vuoteen
2001.
Riidanalaisissa sopimuksissa määrätyt avustustyöt liittyvät viljelijöiden esittämien tukihakemusten valmisteluun, jotta niissä
olevat tiedot voidaan asetuksen N:o 3508/92 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti rekisteröidä yhdennetyn järjestelmän tietokantaan.
Nämä hakemukset on esitettävä joka vuosi, jotta niiden perusteella voitaisiin maksaa tukea kyseiseltä vuodelta. Kyse on siis
olennaisesti palveluista, jotka liittyvät tiettyyn varainhoitovuoteen, joka päätetään maksamalla myönnetyt tuet.
Tästä on syytä todeta, että puitesopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa, jossa oleva määräys on otettu riidanalaisiin sopimuksiinkin,
määrätään, että ne tulevat voimaan niiden allekirjoittamispäivänä ja lakkaavat olemasta voimassa, kun taloudelliset tuet on
kokonaisuudessaan maksettu niitä hakeneille maanviljelijöille.
Komissio ei ole kyennyt osoittamaan vääräksi Helleenien tasavallan väitettä, jonka sen edustaja on esittänyt todetessaan istunnossa,
että vuodelta 2001 suoritettavat tuet oli kokonaisuudessaan maksettu seuraavan vuoden aikana, toisin sanoen hyvinkin ennen
perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymistä.
Koska komissio ei ole esittänyt tätä vastaan puhuvia seikkoja, on siis todettava, että puitesopimus ja sen täytäntöönpanoon
vuonna 2001 liittyneet riidanalaiset sopimukset olivat perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä jo täysin vaikutuksettomia.
Komissio on istunnossa väittänyt, että toisin kuin edellä mainitussa asiassa komissio vastaan Italia annettuun tuomioon johtaneessa
jutussa kyseessä ollut rikkominen, tämän oikeudenkäynnin kohteena oleva jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen, eli
kyseisten palvelusopimusten tekeminen UCA:iden kanssa suorassa menettelyssä ja ilmoitusta julkaisematta, oli toistunut vuotta
2001 seuranneina vuosina, eli ennen tämän kanteen nostamista.
Tästä on todettava, että komissio ei ole kyennyt osoittamaan vääriksi Helleenien tasavallan esittämiä tietoja, joiden mukaan
noina vuosina nämä avustuspalvelut tarjottiin sellaisen menettelyn puitteissa, joka on täysin erilainen kuin vuonna 2001 noudatettu
menettely.
Komissio ei etenkään ole onnistunut kiistämään Kreikan hallituksen edustajan väitettä, sillä hän on istunnossa tuon hallituksen
yhteisöjen tuomioistuimen tästä esittämään kysymykseen vastatessaan esittämien yhtäpitävien asiakirjojen nojalla väittänyt,
että vuotta 2001 seuranneina vuosina valtion talousarviossa ei määrätty minkäänlaista palkkiota vastikkeeksi UCA:iden antamista
avustuspalveluista, koska viimeksi mainitut saivat vastedes maksun kultakin maanviljelijältä tälle suoritettujen palvelujen
mukaisessa suhteessa.
Tästä seuraa, että kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimessa esitetyt seikat, komissio ei ole onnistunut oikeudellisesti
riittävällä tavalla näyttämään toteen, että se jäsenyysvelvoitteiden vuonna 2001 tapahtunut noudattamatta jättäminen, josta
komissio Helleenien tasavaltaa moittii, olisi toistunut sitä seuranneina vuosina.
Komission perustelusta, jonka mukaan sen kanne on otettava tutkittavaksi siitä syystä, että sen ja Helleenien tasavallan välinen
kiista, joka koskee direktiivin 92/50 tulkintaa kyseisten julkisten hankintojen erityisominaisuuksien vuoksi, jatkuu edelleen,
riittää kun todetaan, että kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi pelkästään tällaisen seikan perusteella.
Edellä esitetystä johtuu, että komission kanne on jätettävä tutkittavaksi ottamatta.

Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Helleenien tasavalta on vaatinut komission velvoittamista korvaamaan
oikeudenkäyntikulut ja koska komissio on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne jätetään tutkimatta.
2)
Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: kreikka.