CELEX: 61994CJ0287
Kapitalanskaffning
Skatt på kapitaltillskott
Räntefritt lån från ett moderbolag till dess dotterbolag
Inkomstbeskattning av bolag

Østre Landsret har genom beslut av den 6 oktober 1994, som har inkommit till domstolen den 21 oktober samma år, begärt att domstolen enligt artikel 177 i EG-fördraget skall meddela ett förhandsavgörande angående två frågor som rör tolkningen av artiklarna 4.2 b och 10 i rådets direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969 om indirekta skatter på kapitalanskaffning (
EGT nr L 249, s. 25
, nedan kallat direktivet) [vid översättningen fanns inte någon svensk version att tillgå].
Frågorna har uppkommit i en tvist mellan det danska bolaget A/S Frederiksen & Co. och det danska skatteministeriet angående beskattning, i form av inkomstskatt, av ett räntefritt lån från detta bolag till ett av dess dotterbolag.
I artikel 4 i direktivet fastställs en förteckning över de transaktioner på vilka skatt på kapitaltillskott obligatoriskt skall uttas samt över dem som medlemsstaterna har möjlighet att ta ut en sådan skatt på. Enligt artikel 4.2 b i direktivet hör följande transaktioner till den senare kategorin:
”ökning av tillgångarna i ett aktiebolag genom sådana aktieägartillskott som inte innebär en ökning av aktiekapitalet, men som motsvaras av en ändring av rättigheterna enligt bolagsordningen eller som kan öka värdet av bolagsandelarna”.
Artikel 10 har följande innehåll: ”Förutom skatt på kapitaltillskott får medlemsstaterna av sådana bolag, föreningar eller andra juridiska personer som drivs i vinstsyfte inte ta ut någon annan skatt eller avgift i någon form.”
A/S Richard Frederiksen & Co. (nedan kallat moderbolaget) förvärvade samtliga aktier i Sydjysk Sten og Grus A/S (nedan kallat dotterbolaget) och beviljade fyra månader senare detta ett räntefritt lån som uppgick till 8519285 DKR.
Av beslutet om hänskjutande framgår att skatteförvaltningen i fall av frivilliga inkomstöverföringar enligt dansk rättspraxis får korrigera skattedeklarationer, såvitt avser avtal som har ingåtts mellan parter som har gemensamma intressen, såsom bolag som tillhör samma koncern. För att en sådan korrigering skall få vidtas krävs att skatteförvaltningen kan bevisa att transaktionen i fråga är av ovanlig beskaffenhet jämfört med ett normalt beteende på marknaden och att det kan présumeras att de osedvanliga villkoren utgör resultatet av en intressegemenskap.
Skatteförvaltningen korrigerade med stöd av denna rättspraxis moderbolagets skattedeklarationer och beskattade detta för en inkomst som motsvarade ränta på lånets genomsnittliga värde under varje beskattningsår, enligt en räntesats om 11 procent. Räntebesparingen lades således till moderbolagets inkomster, medan dotterbolaget medgavs avdrag för samma ränta.
Den danska skatteförvaltningen ansåg att det fanns skäl att öka moderbolagets inkomst med 1518000 DKR för beskattningsåret 1986/87, med 1948061 DKR för beskattningsåret 1987/88 och med 898621 DKR för beskattningsåret 1988/89.
Moderbolaget överklagade detta beslut till Landsskatteretten i København, vilken fastställde beslutet.
Sedan Landsskatterettens beslut överklagats till Østre Landsret beslutade denna att vilandeförklara målet i avvaktan på att EG-domstolen skulle meddela ett förhandsavgörande angående följande två frågor:
”1)
Skall artikel 4.2 b i rådets direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969 om indirekta skatter på kapitalanskaffning förstås så, att bestämmelsen är tillämplig på det löpande värdet av ett räntefritt lån?
2)
Skall artikel 10 i direktivet förstås så, att bestämmelsen innebär att ett moderbolag inte kan inkomstbeskattas för en i efterhand fastställd ränta på ett räntefritt lån till ett dotterbolag, såvida räntebesparingen anses som ett kapitaltillskott till dotterbolaget i den mening som avses i direktivet?”
Den första tolkningsfrågan
Den hänskjutande domstolen frågar i huvudsak huruvida artikel 4.2 b i direktivet är tillämplig på det räntebelopp som inbesparas när ett bolag åtnjuter ett räntefritt lån.
Det bör erinras om att beviljandet av ett räntefritt lån till ett bolag ger bolaget möjlighet att förfoga över kapital utan att behöva bära kostnaden för detta. Den räntebesparing som följer av detta ger upphov till en ökning av bolagstillgångarna genom att bolaget kan undvika en kostnad som det annars skulle ha haft (dom av den 5 februari 1991, Trave-Schiffahrtsgesellschaft,
C-249/89, Rec. s. I-257, punkt 12
).
Eftersom beviljandet av ett räntefritt lån dessutom ger bolaget möjlighet att förfoga över kapital utan att behöva bära kostnaden för detta, bidrar det till att förstärka bolagets ekonomiska kapacitet. En sådan transaktion måste därför anses vara ägnad att öka värdet av bolagsandelarna (den ovan nämnda domen i målet Trave-Schiffahrtsgesellschaft, punkt 14).
Den första tolkningsfrågan skall följaktligen besvaras på så sätt att artikel 4.2 b i direktivet skall tolkas så, att bestämmelsen är tillämplig på det räntebelopp som inbesparas när ett bolag åtnjuter ett räntefritt lån.
Den andra tolkningsfrågan
Den nationella domstolen önskar genom denna fråga få klarhet i huruvida det strider mot artikel 10 i direktivet att ett moderbolag som har beviljat ett räntefritt lån till ett av sina dotterbolag inkomstbeskattas för en i efterhand fastställd ränta.
Av artikel 10 i direktivet framgår att detta har till syfte att inom gränserna för sitt tillämpningsområde harmonisera de skatter och avgifter som tas ut vid kapitalanskaffning, genom att förbjuda uttagande av någon annan skatt eller avgift än skatt på kapitaltillskott. Det måste följaktligen undersökas huruvida inkomstbeskattning av bolag faller inom tillämpningsområdet för direktivet.
I detta hänseende bör det först av allt noteras att direktivet enligt sin rubrik avser ”indirekta skatter på kapitalanskaffning”.
Därefter kan noteras att det i andra övervägandet i ingressen till direktivet anges att ”de indirekta skatterna på kapitalanskaffning som för närvarande är i kraft i medlemsstaterna ... ger upphov till diskriminering, dubbelbeskattning och skillnader som hindrar den fria rörligheten för kapital och som därför bör undanröjas genom harmonisering”.
Det framgår slutligen av det sista övervägandet att ”bibehållandet av andra indirekta skatter med samma kännetecken som skatt på kapitaltillskott och stämpelskatt på värdepapper riskerar att äventyra de mål som eftersträvas med ... detta direktiv ... [och att det därför är] nödvändigt att avskaffa sådana skatter och avgifter”.
Av dessa uppgifter framgår klart att direktivet har till syfte att avskaffa andra indirekta skatter än skatt på kapitaltillskott, vilka har samma kännetecken som den sistnämnda. Att direktivets tillämpningsområde begränsas till indirekta skatter framgår dessutom av de olika språkversionerna, med undantag för den danska versionen som inte uttrycker detta lika tydligt.
Det kan således konstateras att den i direktivet föreskrivna harmoniseringen inte omfattar direkta skatter, vilka — såsom inkomstskatt för bolag — tillhör medlemsstaternas egen kompetens.
Vid sådana förhållanden skall den andra tolkningsfrågan besvaras så, att det inte strider mot artikel 10 i direktivet att ett moderbolag som har beviljat ett räntefritt lån till ett av sina dotterbolag inkomstbeskattas för en i efterhand fastställd ränta.
Rättegångskostnader
De kostnader som har förorsakats den danska, den belgiska, den grekiska och den italienska regeringen liksom Förenade kungarikets regering och Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.

På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)
angående de frågor som genom beslut av den 6 oktober 1994 förts vidare av Østre Landsret — följande dom:

1)
Artikel 4.2 b i rådets direktiv 69/335/EEG av den 17 juli 1969 om indirekta skatter på kapitalanskaffning skall tolkas så, att bestämmelsen är tillämplig på det räntebelopp som inbesparas när ett bolag åtnjuter ett räntefritt lån.

2)
Det strider inte mot artikel 10 i direktiv 69/335 att ett moderbolag som har beviljat ett räntefritt lån till ett av sina dotterbolag inkomstbeskattas för en i efterhand fastställd ränta.

Kakouris
Mancini
Ragnemalm
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 26 september 1996.
R. Grass
Justi tiesekreterare
C. N. Kakouris
Ordförande på sjätte avdelningen
(
*1
)	Rättegångsspråk: danski.