CELEX: 62003CJ0111
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Maataloustuotteiden vapaa liikkuvuus
Direktiivi 89/662/ETY
5 artikla
Eläinlääkärin tarkastukset tavaroiden määrävaltiona olevassa jäsenvaltiossa
Kansallinen ennakkoilmoitusjärjestelmä, joka koskee maahantuojia, jotka tuovat tiettyjä eläinperäisiä tuotteita toisista jäsenvaltioista

1       Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut
eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989
annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY (EYVL L 395, s. 13) 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se pitää voimassa pakollista
ennakkoilmoitusta ja elintarvikevalvonnallista tarkastusta koskevaa järjestelmää tiettyjen eläinperäisten tuotteiden maahantuonnissa
toisista jäsenvaltioista.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Merkityksellinen yhteisön lainsäädäntö
2       Direktiivin 89/662 tavoitteena on säännellä eläinperäisten tuotteiden eläinlääkärintarkastuksia yhteisön sisäisessä kaupassa
sisämarkkinoiden toteuttamiseksi.
3       Mainitun direktiivin 1 artiklan nojalla direktiivin alaan kuuluville ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan tarkoitetuille eläinperäisille
tuotteille tehtäviä eläinlääkärintarkastuksia ei enää saa (sanotun kuitenkaan rajoittamatta kolmansista maista peräisin olevia
tuotteita koskevan 6 artiklan säännösten soveltamista) tehdä yhteisön sisärajoilla, vaan ne on tehtävä direktiivin 89/662
mukaisesti.
4       Direktiivin 89/662 2 artiklassa täsmennetään, että direktiivissä käytetyllä ilmaisulla ”eläinlääkärintarkastus” tarkoitetaan
kaikkia fyysisiä tarkastuksia ja/tai hallinnollisia muodollisuuksia, joita sovelletaan direktiivissä tarkoitettuihin tuotteisiin
ja joiden tarkoituksena on väestön tai eläinten terveyden välitön tai välillinen suojeleminen.
5       Mainitun direktiivin I lukuun, jonka otsikko on ”Alkuperämaassa tapahtuvat tarkastukset”, sisältyvät 3 ja 4 artikla, joilla
säännellään eläinlääkärintarkastuksia lähettäjänä olevassa jäsenvaltiossa.
6       Näistä kahdesta säännöksestä ensimmäisen mukaan lähettäjänä olevan jäsenvaltion on varmistettava, että yhteisön sisäistä kauppaa
varten tarkoitettuja tuotteita ovat ainoastaan ne tuotteet, jotka on hankittu, tarkastettu, merkitty ja varustettu vakuustodistuksella
yhteisön sääntöjen mukaisesti kyseistä määräpaikkaa varten ja joiden mukana on lopulliselle vastaanottajalle osoitetut yhteisön
eläinlääkintämääräyksissä edellytetyt asiakirjat. Alkuperälaitosten on jatkuvalla itsevalvonnalla varmistettava, että tällaiset
tuotteet täyttävät nämä vaatimukset. Yhteisön lainsäädännössä virkaeläinlääkärille säädetyistä valvontatehtävistä huolimatta
lähettäjänä olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava säännöllisiä tarkastuksia kaikissa yrityksissä,
jotka harjoittavat kyseisten tuotteiden tuotantoa, varastointia ja käsittelyä, varmistaakseen, että kyseiset tuotteet täyttävät
yhteisön vaatimukset, ja ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin, joihin saattaa kuulua hyväksynnän peruuttaminen, jos mainittuja
vaatimuksia ei noudateta.
7       Direktiivin 89/662 4 artiklan mukaisesti lähettäjänä olevan jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen,
että eläinlääkinnällisiä vaatimuksia noudatetaan kaikissa asianomaisten tuotteiden tuotannon, varastoinnin, kuljetuksen ja
markkinoille saattamisen vaiheissa ja määrättävä seuraamuksia tässä yhteydessä tapahtuvista yhteisön lainsäädännön rikkomisista.
Tämän valtion on varmistettava erityisesti se, että ensinnäkin direktiivin 89/662 liitteessä A lueteltujen eläinlääkintäalan
yhdenmukaistamisdirektiivien mukaisesti hankitut tuotteet tarkastetaan eläinlääkinnälliseltä kannalta samalla tavoin riippumatta
siitä, onko ne tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan vai kansalliseen kauppaan, ja toiseksi se, että tuotteita, joihin ei
sovelleta yhteisön yhdenmukaistamista mutta jotka on lueteltu saman direktiivin liitteessä B, ei lähetetä toisen jäsenvaltion
alueelle, jos niitä ei voida markkinoida sen omalla alueella EY:n perustamissopimuksen 36 artiklaan (josta on muutettuna tullut
EY 30 artikla) perustuvista syistä.
8       Direktiivin 89/662 II lukuun, jonka otsikkona on ”Tarkastukset määräpaikassa”, sisältyvät artiklat 5–8.
9       Direktiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Määrävaltioina olevien jäsenvaltioiden on toteutettava seuraavat toimenpiteet:
a)      Toimivaltainen viranomainen voi tavaroiden määräpaikoissa tarkastaa eläinlääkärin pistotarkastuksilla, joilla ei syrjitä ketään,
että 3 artiklassa olevia vaatimuksia noudatetaan; se voi samalla ottaa näytteitä.
Jos kauttakulkumaana tai määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on tietoja, jotka antavat sille
aiheen epäillä rikkomusta, tarkastuksia voidaan tehdä myös tavaroiden kuljetuksen aikana sen alueella, mukaan lukien kuljetusvälineeseen
liittyvien vaatimusten noudattamisen tarkastaminen,
– –
3.      Välitysliikkeiden, joille toimitetaan tavaraa toisesta jäsenvaltiosta tai jotka jakavat kokonaisuudessaan tällaisen tavaralähetyksen,
– –
c)      on toimivaltaisten viranomaisten niin vaatiessa annettava selvitys tuotteiden saapumisesta toisesta jäsenvaltiosta siinä laajuudessa
kuin on tarpeen 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten suorittamiseksi,
– –
4.      Tämän artiklan toteuttamista koskevat yksityiskohtaiset määräykset on hyväksyttävä 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
– – ”
10     Direktiivin 89/662 7 ja 8 artiklassa säädetään toimenpiteistä, jotka on toteutettava, ja menettelystä, jota on noudatettava,
jos lähetyksen määräpaikassa tehdyssä tarkastuksessa toimivaltainen viranomainen löytää epitsoottisen eläintaudin, jonkin
uuden vaarallisen ja tarttuvan taudin tai jonkin muun seikan, joka saattaisi olla vakavana vaarana eläimille tai ihmisten
terveydelle. Säännökset näiden kahden artiklan soveltamisesta annetaan direktiivin 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.
11     Direktiivin 89/662 III lukuun, jonka otsikkona on ”Yhteiset säännökset”, kuuluvat 9, 17 ja 18 artikla.
12     Mainitun direktiivin 9 artiklassa säädetään muun muassa, että jonkin zoonoosin, sairauden tai muun seikan, joka saattaa olla
vakava vaara eläimille tai ihmisten terveydelle, puhjetessa toteutettavia yhteisön toimenpiteitä odottaessaan määrävaltiona
oleva jäsenvaltio voi vakavista terveyden suojeluun liittyvistä syistä päättää toteuttaa väliaikaiset suojatoimenpiteet kyseisten
laitosten osalta, tai jos kyseessä on epitsoottiset eläintaudit, yhteisön säännöksissä säädetyn suoja-alueen osalta. Näistä
toimenpiteistä on toimitettava viipymättä tieto jäsenvaltioille ja komissiolle, joka tutkii tilanteen eläinlääkintäkomiteassa
mahdollisimman pian ja hyväksyy tarvittavat toimenpiteet; se seuraa tilanteen kehitystä ja muuttaa tai kumoaa tehtyjä päätöksiä
tämän kehityksen mukaan.
13     Direktiivin 89/662, sellaisena kuin se on oikaistuna (EYVL 1990, L 151, s. 40), 17 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 68/361/ETY perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean,
jäljempänä ’komitea’, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2.      Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta [kahden
päivän] määräajassa. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa [josta on tullut EY 205 artiklan 2 kohta]
niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien
jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3.      Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
4.      Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä
neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen
ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.”
14     Saman direktiivin 18 artiklan sanamuoto on seuraava:
”1.      Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 68/361/ETY perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean,
jäljempänä ’komitea’, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.
2.      Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa,
jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa
niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien
jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.
3.      Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.
4.      Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä
neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.
Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.
Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee
päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt
mainittuja toimenpiteitä.”

Riidanalainen kansallinen lainsäädäntö
15     Ruotsin elintarvikeviraston (Livsmedelsverket) eläinperäisten elintarvikkeiden eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä
kaupassa 15.12.1998 antaman tiedotteen (SLV FS 1998, nro 39) 8 §:ssä määrätään, että maahantuojan tai tämän edustajan on viimeistään
24 tuntia ennen tiettyjen tuotteiden arvioitua saapumisaikaa ilmoitettava mainitut tuotteet sen paikan toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle,
jossa on tavaran ensimmäinen vastaanottaja.
16     Kyseiset tuotteet luetellaan mainitun tiedotteen liitteessä 3, ja ne ovat seuraavat:
–       maito ja maitotuotteet, joita ei ole lämpökäsitelty (mikä merkitsee positiivista tulosta fosfataasikokeessa)
–       suoraan kulutukseen tarkoitetut kananmunat (A ja B luokka)
–       kaikkien eläinlajien tuore liha (mukaan lukien pakastettu liha)
–       lihavalmisteet (mukaan lukien esimerkiksi tuotteet, joita ei ole lämpökäsitelty)
–       jauhettu tai hakattu liha
–       muut tuotteet, jotka voivat aiheuttaa vaaraa terveydelle ja joiden osalta elintarvikevirasto on näin ollen säätänyt velvollisuudesta
tehdä ilmoitus rekisteröinnin yhteydessä.”
17     On riidatonta, että kaikki edellä mainitut tuotteet kuuluvat direktiivin 89/662 soveltamisalaan joko suoraan tai jauhetun
ja hakatun lihan ja raakalihavalmisteiden osalta jauhetun lihan ja raakalihavalmisteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen
sovellettavista vaatimuksista 14 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/65/EY (EYVL L 368, s. 10) 10 artiklassa
tehdyn viittauksen kautta.
18     Edellä mainitun 15.12.1998 annetun tiedotteen 8 §:ssä oleva käsite ”ensimmäinen vastaanottaja” määritellään tämän tiedotteen
2 §:ssä henkilöksi, joka ensimmäisenä Ruotsissa ottaa tuotteet vastaan ja käsittelee niitä paikassa, jossa elintarvikkeita
käsitellään. Kun tavaraerä on jaettu kuljetuksen aikana, kunkin erän osan vastaanottajaa pidetään sen ensimmäisenä vastaanottajana.

Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely
19     Saamansa kantelun johdosta komissio, joka katsoi, että edellä mainittu Ruotsin lainsäädäntö ei ole yhteensopiva direktiivin
89/662 5 artiklan vaatimusten kanssa, kehotti 9.7.1999 päivätyllä virallisella huomautuksella Ruotsin kuningaskuntaa esittämään
huomautuksensa kahden kuukauden määräajassa.
20     Koska komissio ei ollut tyytyväinen Ruotsin hallituksen tältä osin antamaan selitykseen, se osoitti 21.12.2001 tälle jäsenvaltiolle
perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden
kuluessa.
21     Ruotsin hallituksen vastattua kyseiseen perusteltuun lausuntoon 26.2.2002 päivätyllä kirjeellä, jossa se uudisti asiassa aikaisemmin
lausumansa, komissio päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
22     Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 23.7.2003 antamalla määräyksellä Suomen tasavalta hyväksyttiin väliintulijaksi tukemaan
Ruotsin kuningaskunnan vaatimuksia.

Kanne
23     Komissio väittää, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 89/662 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska
se on vuonna 1998 ottanut käyttöön ja pitää voimassa järjestelmää, jossa tiettyjen toisista jäsenvaltioista peräisin olevien
eläinperäisten elintarvikkeiden osalta säädetään yhtäältä pakollisesta ennakkoilmoituksesta, joka koskee mainittujen tuotteiden
maahantuojia, ja toisaalta elintarvikevalvonnallisista tarkastuksista, joita tehdään tuotaessa maahan näitä samoja tuotteita.

Kanteen kohde
24     Vastauskirjelmässään komissio täsmensi, että se luopui väitteestään, joka koski elintarvikevalvonnallisia tarkastuksia kyseisten
tuotteiden maahantuonnin yhteydessä.
25     Näin ollen on tutkittava ainoastaan se, onko se komission väite perusteltu, joka koskee pakollista ennakkoilmoitusta koskevan
sellaisen järjestelmän olemassaoloa, joka koskee riidanalaisessa Ruotsin lainsäädännössä tarkoitettujen tuotteiden maahantuojia.

Pääasia
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
26     Kanteensa tueksi komissio korostaa, että direktiivin 89/662 5 artikla on poikkeus tässä direktiivissä ilmaistusta periaatteesta,
jonka mukaan eläinlääkärintarkastukset on tehtävä alkuperämaana olevassa jäsenvaltiossa.
27     Koska tämä artikla on poikkeus tämän direktiivin keskeisestä tavoitteesta, joka on vähentää tarkastusmuodollisuuksia tavaran
määräpaikassa, sitä on tulkittava suppeasti.
28     Lisäksi mainittu 5 artikla koskee ainoastaan eläinlääkärin ”pistotarkastuksia”, jotka tehdään ”tavaroiden määräpaikoissa”,
ja saman artiklan 3 kohtaa sovelletaan ainoastaan ”välitysliikke[isiin], joille toimitetaan tavaraa toisesta jäsenvaltiosta
tai jotka jakavat kokonaisuudessaan” tällaiset tavarat.
29     Lisäksi saman 5 artiklan 3 kohdan c alakohdassa täsmennetään, että velvollisuutta antaa selvitys tuotteiden saapumisesta sovelletaan
ainoastaan ”siinä laajuudessa kuin on tarpeen” mainitun artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen pistotarkastusten, joilla ei syrjitä
ketään, suorittamista varten.
30     Yhtäältä kuitenkin riidanalainen kansallinen säännös koskee ”maahantuojia”, joten komission mukaan on katsottava, että sillä
otetaan käyttöön direktiivissä 89/662 kiellettyjä rajalla tapahtuvia tarkastuksia.
31     Toisaalta tarkastuksilla, jotka suoritetaan paikassa, jossa tuotteet tuodaan Ruotsin alueelle, ovat komission mukaan syrjiviä,
koska ne koskevat määritelmällisesti ainoastaan tuotteita, jotka tuodaan maahan.
32     Komissio lisää, että Ruotsin hallituksen kanta on direktiivin 89/662 tavoitteen ja tehokkaan vaikutuksen vastainen, koska
lähettäjänä olevassa jäsenvaltiossa tehtyjä tarkastuksia ei tunnusteta tai pidetä luotettavina ja koska ilmoitusvelvollisuus
koskee järjestelmällisesti kaikkia kyseisten tuotteiden maahantuojia.
33     Mainitun hallituksen sen perustelun osalta, jonka mukaan hallitus on todennut vakavia puutteita tiettyjen lähettäjinä olevien
jäsenvaltioiden tarkastuksissa, jotka koskevat salmonellan esiintymistä eläinperäisissä elintarvikkeissa, ja että näin ollen
pelkät pistokokeet näiden tuotteiden lopullisessa määräpaikassa eivät ole riittäviä kansanterveyden tehokkaan suojelun kannalta,
komissio vastaa, että tarkastuksiin, jotka koskevat salmonellan esiintymistä elintarvikkeissa, sovelletaan erityislainsäädäntöä
ja että jäsenvaltio ei missään tapauksessa voi perustella yhteisön oikeuden mukaisten velvoitteidensa laiminlyöntiä sillä,
etteivät muutkaan jäsenvaltiot ole noudattaneet velvoitteitaan.
34     Lisäksi itse direktiivissä 89/662 mahdollistetaan se, että jokainen jäsenvaltio voi toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä
siinä tapauksessa, että todetaan, että näytteitä otettaessa on rikottu yhteisön sääntöjä. Erityisesti tämän direktiivin 8
artiklan 1 kohdassa säädetään menettelystä tätä varten. Lisäksi sen 9 artiklan 1 kohdassa mahdollistetaan varotoimenpiteiden
toteuttaminen, jos todetaan ihmisten terveyteen kohdistuva vaara.
35     Ruotsin hallitus, jota tukee Suomen hallitus, kiistää komission perustelut.
36     Ensinnäkin edellä mainitun riidanalaisen 15.12.1998 annetun tiedotteen 8 §:ssä säädetyn tiettyihin tuotteisiin liittyvän ennakkoilmoitusta
koskevan vaatimuksen syynä on huoli siitä, että pistokokeisiin perustuvat tarkastukset, joista on säädetty nimenomaisesti
direktiivissä 89/662, järjestetään tehokkaasti määrävaltiona olevassa jäsenvaltiossa, ja näin varmistetaan se, että tuotteita
on saatavilla tarkastuksia varten, ja mahdollistetaan toimivaltaisten viranomaisten harjoittaman valvonnan suunnittelu. Lopullisessa
määräpaikassa tapahtuva tarkastus ei näet ole helposti toteutettavissa, koska kyseisiä tuotteita on vaikea paikallistaa ja
koska ne päätyvät kuluttajille erittäin nopeasti.
37     Tällainen velvollisuus ei mitenkään merkitse sitä, että kansallisella toimivaltaisella viranomaisella olisi mahdollisuus tarkastaa
jokainen erä, joka saapuu Ruotsin alueelle.
38     Lisäksi komission kyseenalaistama lainsäädäntö ei välttämättä koske maahantuojaa vaan välitysliikettä, joka ensimmäisenä ottaa
vastaan elintarvikkeiden toimituksen ja käsittelee elintarvikkeita niiden vastaanottamiseen soveltuvassa paikassa (esimerkiksi
jalostuslaitoksessa tai tukkukaupassa, pakastuslaitoksessa tai elintarvikevarastossa).
39     Tämän lisäksi tämän lainsäädännön tarkoituksena on antaa toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle mahdollisuus suorittaa
tarkastuksia silloin, kun on syytä epäillä, että yhteisön lainsäädäntöä ei ole noudatettu aikaisemmassa vaiheessa. Pistokokeisiin
perustuvat tarkastukset lopullisessa määräpaikassa eivät ole riittäviä kansanterveyden suojelun kannalta, koska on todettu,
että lähettäjävaltioille asetettujen salmonellan esiintymistä eläinperäisissä elintarvikkeissa koskevien vaatimusten noudattamisessa
on vakavia puutteita. Kaikki jäsenvaltiot eivät näet ole saavuttaneet alalla samaa suojelun tasoa, ja Ruotsissa salmonellatartunnat
johtuvat lähes yksinomaan ”ulkomaisista” tuotteista.
40     Toisaalta kansallinen toimenpide, jota komission kanne koskee, ei ole rajoittanut kauppaa millään tavalla, sillä lihan tuonti
muista jäsenvaltioista on ollut kasvussa vuodesta 1997 lähtien.
41     Lopuksi riidanalainen Ruotsin lainsäädäntö on yhteensopiva direktiivin 89/662 5 artiklan 3 kohdan c alakohdan kanssa, jossa
jätetään jäsenvaltioille toimivalta ottaa käyttöön toisista jäsenvaltioista peräisin olevia tuotteita koskeva ilmoitusjärjestelmä
ja varataan niille tältä osin tietty harkintavalta. Ruotsin hallitus esittää erityisesti, että tässä direktiivissä ei ole
sen 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun määräpaikan määritelmää. Yhteisön lainsäätäjä ei ole myöskään täsmentänyt
ajankohtaa, jona ilmoitus tehdään, eikä sen tiheyttä. Mainitussa direktiivissä ei myöskään määritellä, mitä ”välitysliikkeillä”
tarkoitetaan.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
42     Komission kanteen, sellaisena kuin se on rajattuna tämän tuomion 25 kohdassa, arvioimiseksi on todettava heti alkuun, että
kuten direktiivin 89/662 otsikosta ja johdanto-osan ensimmäisestä perustelukappaleesta ilmenee, se on yksi sisämarkkinoiden
toteuttamiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä.
43     Maataloustuotteiden vapaan liikkuvuuden, joka direktiivin johdanto-osan toisen perustelukappaleen mukaan on ”yhteismarkkinoiden
keskeinen osa”, varmistamiseksi direktiivillä pyritään ”eläinlääkinnällisten esteiden [poistamiseen eläinperäisten] tuotteiden
yhteisön sisäisen kaupan kehittymisen tieltä”.
44     Lopullisen päämäärän osalta, joka direktiivin 89/662 johdanto-osan neljännen perustelukappaleen mukaan on rajoittaa eläinlääkärintarkastukset
ainoastaan asianomaisten tavaroiden lähetyspaikassa tehtäviksi, kyseisellä direktiivillä pyritään, kuten sen johdanto-osan
viidennestä perustelukappaleesta ilmenee, ”painotta[maan] lähetyspaikalla tehtäviä [tavaran] tarkastuksia ja järjestä[mään]
määräpaikassa tehtävät tarkastukset”, mikä ratkaisu johtaa direktiivin johdanto-osan kuudennen perustelukappaleen mukaan eläinlääkärintarkastusten
mahdollisuudesta luopumiseen yhteisön sisäisillä rajoilla ja edellyttää suurempaa luottamusta lähettävässä valtiossa tehtyihin
eläinlääkärintarkastuksiin.
45     Niinpä direktiivin 89/662 1 artiklassa säädetään, että direktiivissä tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden eläinlääkärintarkastuksia
ei enää saa tehdä rajalla. Lisäksi tässä direktiivissä tehdään perusero alkuperämaassa ja määräpaikassa tehtävien tarkastusten
välillä täsmentämällä sen johdanto-osan seitsemännessä perustelukappaleessa, että määrävaltiossa voidaan lähtökohtaisesti
tehdä ainoastaan eläinlääkärin pistotarkastuksia tavaran määräpaikassa.
46     Tästä näkökulmasta mainitulla direktiivillä, jolla ensin annetaan ”eläinlääkärintarkastusten” käsitteelle laaja määritelmä,
joka kattaa kaikki fyysiset tarkastukset ja/tai hallinnolliset muodollisuudet, joita sovelletaan kyseisiin tuotteisiin ja
joiden tarkoituksena on väestön tai eläinten terveyden välitön tai välillinen suojeleminen, säännellään sen 3 ja 4 artiklassa
yksityiskohtaisesti alkuperämaassa tapahtuvia tarkastuksia.
47     Määräpaikassa tapahtuvien tarkastusten osalta saman direktiivin 5 artiklassa säädetään, että toimivaltainen viranomainen voi
tarkastaa eläinlääkärintarkastuksilla, että 3 artiklassa olevia vaatimuksia noudatetaan, ja nimenomaisena edellytyksenä tälle
on se, että tarkastukset tehdään tavaran määräpaikoissa, että tarkastukset ovat pistotarkastuksia ja että niillä ei syrjitä
ketään. Siinä tapauksessa, että kauttakulkumaana tai määräpaikkana olevan jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on
tietoja, jotka antavat sille aiheen epäillä rikkomusta, tarkastuksia voidaan tosin tehdä myös tavaroiden kuljetuksen aikana
sen alueella, lukuun ottamatta tarkastuksia rajalla. Mainitun 5 artiklan 4 kohdassa täsmennetään, että kyseisen artiklan toteuttamista
koskevat yksityiskohtaiset määräykset on hyväksyttävä direktiivin 89/662 18 artiklassa säädetyn yhteisön menettelyn mukaisesti.
48     Lisäksi saman direktiivin 7 ja 8 artiklassa vahvistetaan menettely, jota määrävaltiona olevan jäsenvaltion on noudatettava,
jos lähetyksen määräpaikassa tai kuljetuksen aikana tehdyssä tarkastuksessa vaikuttaisi siltä, että eläinperäinen tuote voi
aiheuttaa vakavan vaaran kansanterveyden suojelua koskevalle tavoitteelle. Näillä säännöksillä erityisesti velvoitetaan määrävaltiona
olevan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ottamaan viipymättä yhteyttä lähettäjänä olevan jäsenvaltion toimivaltaisiin
viranomaisiin. Komissio saattaa tarvittaessa joutua jäsenvaltioiden yhtenäisen kannan aikaansaamiseksi toteuttamaan asianmukaisia
toimenpiteitä, jotka on vahvistettava tai tarkastettava niin pian kuin mahdollista direktiivin 89/662 17 artiklassa säädetyn
menettelyn mukaisesti. Edellä mainittujen 7 ja 8 artiklan täytäntöönpanomääräykset annetaan 18 artiklassa kuvattua menettelyä
noudattaen.
49     Lopuksi mainitun direktiivin 9 artiklan mukaan jäsenvaltion vakavan vaaran yhteydessä kiireellisesti toteuttamat, mahdollisesti
erilaiset väliaikaiset suojatoimenpiteet on korvattava yhteisön suojajärjestelmällä, jonka pääpiirteistä säädetään 9 artiklassa.
Myös tämän artiklan täytäntöönpanomääräykset annetaan 18 artiklan menettelyn mukaisesti.
50     Tämän tuomion 42–49 kohdassa todetuista seikoista käy selvästi ilmi, että riidanalaisen Ruotsin lainsäädännön on katsottava
olevan direktiivin 89/662 vaatimusten vastainen.
51     Tällä direktiivillä käyttöön otetun yhdenmukaistetun eläinlääkärintarkastusten järjestelmän, joka perustuu tavaran täydelliseen
tarkastukseen lähettäjänä olevassa jäsenvaltiossa, tarkoituksena on lähtökohtaisesti korvata tarkastukset määrävaltiona olevassa
jäsenvaltiossa, ja sillä on mahdollistettava kyseessä olevien tuotteiden vapaa liikkuvuus sisämarkkinoiden olosuhteita vastaavissa
olosuhteissa. Tältä osin kansanterveyden suojelun tarpeeseen liittyvillä näkökohdilla ei voida perustella erityisiä lisävelvoitteita,
joita jäsenvaltio yksipuolisesti soveltaa rajan ylityksen yhteydessä, kuten kyseisellä Ruotsin lainsäädännöllä säädettyä ennakkoilmoitusvelvollisuutta,
joka koskee maahantuojia, jotka tuovat tiettyjä eläinperäisiä tuotteita toisista jäsenvaltioista.
52     Koska mainitun direktiivin tavoitteena on säännellä yksityiskohtaisesti tavaran lähtöpaikassa suoritettavia eläinlääkärintarkastuksia,
jotta rajoitetaan mahdollisimman paljon niitä tarkastuksia, jotka voidaan tehdä määräpaikassa, ja sitä suuremmalla syyllä
poistaa yhteisön sisäisillä rajoilla tehtävät tarkastukset sisämarkkinoiden asteittaista toteuttamista varten, tätä direktiiviä
on tulkittava siten, että sillä rajoitetaan selvästi ja täsmällisesti jäsenvaltioiden toimivaltaa niiden suorittaessa terveystarkastuksia,
joita vielä voidaan tehdä määräpaikassa.
53     Tässä yhteydessä direktiivin 89/662 5 artiklan mukaisena ei voida pitää, päinvastoin kuin Ruotsin hallitus väittää, komission
tässä asiassa riitauttaman kaltaista kansallista lainsäädäntöä.
54     Siten mainittua 5 artiklaa on yleisesti, koska se muodostaa poikkeuksen direktiivin 89/662 keskeisestä tarkoituksesta vähentää
eläinperäisiä tuotteita koskevia tarkastuksia ja muodollisuuksia määräpaikassa, tulkittava suppeasti.
55     Tämä säännös koskee erityisesti, kuten jopa sen sanamuodosta ilmenee, pelkästään ”tavaroiden määräpaikoissa” tapahtuvia ”pistotarkastuksi[a],
joilla ei syrjitä ketään” ja joiden tarkoituksena on ”tarkastaa – – että 3 artiklassa olevia vaatimuksia noudatetaan”.
56     Lisäksi sen 3 kohtaa sovelletaan ainoastaan ”välitysliikkei[siin], joille toimitetaan tavaraa toisesta jäsenvaltiosta tai
jotka jakavat kokonaisuudessaan tällaisen tavaralähetyksen”, ja saman kohdan c alakohdan säännöksen nojalla mainittujen välitysliikkeiden
”on toimivaltaisten viranomaisten niin vaatiessa annettava selvitys tuotteiden saapumisesta toisesta jäsenvaltiosta siinä
laajuudessa kuin on tarpeen [tämän tuomion edellisessä kohdassa rajattujen] tarkastusten suorittamiseksi”.
57     Sitä vastoin komission riitauttama kansallinen lainsäädäntö koskee nimenomaisesti ”maahantuojia”; tämä käsite ei vastaa direktiivin
5 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä olevaa, ja paitsi, että se merkitsee sitä, että riidanalaista muodollisuutta
ei sovelleta Ruotsista vaan yksinomaan ulkomailta peräisin oleviin tuotteisiin, se myös on omiaan aiheuttamaan tarkastuksia
rajaa ylitettäessä, mikä on kielletty tällä direktiivillä. Ruotsin riidanalaisen lainsäädännön sanamuodolla ei missään tapauksessa
mitenkään taata sitä, että tarkastukset tehdään itse tavaran määräpaikassa, kuten direktiivin 89/662 5 artiklassa edellytetään,
ja vastaajana oleva hallitus on lisäksi vedonnut käytännön vaikeuksiin, joiden se väittää olevan ominaisia tarkastuksille
lopullisessa määräpaikassa.
58     Mainitulla lainsäädännöllä käyttöön otettu ennakkoilmoitusvelvollisuus on yleinen, eikä voida sulkea pois sitä, että se johtaa
tarkastuksiin, jotka menevät pidemmälle kuin pelkät 5 artiklassa sallitut pistokokeet.
59     Lopuksi on todettava, että samalla lainsäädännöllä ei noudateta direktiivin 89/662 5 artiklan 3 kohdan c alakohdassa säädettyjä
ehdottomia edellytyksiä, joista ilmenee selvästi, että velvollisuus ilmoittaa muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden
saapumisesta ei saa olla järjestelmällinen, vaan sen on perustuttava tätä koskevaan erityiseen toimivaltaisen viranomaisen
pyyntöön, jonka tämä voi esittää vain siinä tapauksessa, että tämä toimenpide on välttämätön, jotta saman artiklan 1 kohdassa
säädetyn kaltaiset tarkastukset voidaan toteuttaa asianmukaisesti.
60     Näin ollen komission riitauttaman Ruotsin lainsäädännön ei voida katsoa olevan yhteensopiva direktiivin 89/662 5 artiklan
säännösten kanssa.
61     On lisättävä, että mainittuun lainsäädäntöön voi liittyä suuri sellaisen kaksinkertaisen tarkastuksen vaara, joka kaiken lisäksi
tehdään silloin, kun tuote saapuu kansalliselle alueelle ja jolla siten ilmaistaan ilmeistä luottamuksen puutetta lähtöpaikassa
jo suoritettujen tarkastusten asianmukaisuuteen.
62     Erityisesti vastaajana olevan hallituksen esittämät selitykset komission kyseenalaistaman sisäisen säännöksen tarkoituksen
eli salmonellan saastuttamien elintarviketuotteiden Ruotsiin pääsemisen ehkäisemiseksi tehtävien terveystarkastusten tehokkuuden
takaamisen osalta ovat vastoin direktiivin 89/662 henkeä, jona on edistää maataloustuotteiden vapaata liikkuvuutta korostamalla
alkuperämaana olevassa jäsenvaltiossa jo tapahtuneita tarkastuksia.
63     Tämä mainitun direktiivin tavoite ei voi toteutua eikä direktiivillä voi olla tehokasta vaikutusta, jos jäsenvaltioilla on
vapaus mennä direktiivissä säädettyä pidemmälle, joten muiden kuin sellaisten kansallisten toimenpiteiden, joista on nimenomaisesti
säädetty, voimassa pitämistä tai toteuttamista on pidettävä tämän direktiivin tarkoituksen vastaisena.
64     Lisäksi yhtäältä itse direktiivissä 89/662 on sen 7, 8 ja 9 artiklassa säännöksiä, joiden nojalla määrävaltiona oleva jäsenvaltio
voi, jos muun muassa kansanterveyteen kohdistuu vakava vaara, toteuttaa toimenpiteitä, joihin kuitenkin liittyy menettelytakuita,
joilla niitä ohjataan yhteisön tasolla, ja jotka vieläpä ovat ainoastaan väliaikaisia toimenpiteitä, jotka toteutetaan odotettaessa
yhteisiä toimenpiteitä.
65     Toisaalta, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 14, 77 ja 78 kohdassa todennut, Ruotsin kuningaskunta ja sitä paitsi
myös Suomen tasavalta ovat saaneet liittyessään Euroopan unioniin lisätakeita salmonellatarkastuksista tiettyjen sinne toimitettavien
eläinperäisten tuotteiden osalta.
66     Joka tapauksessa vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei voi perustella omaa jäsenyysvelvoitteidensa noudattamatta
jättämistä sillä, että toinen jäsenvaltio on mahdollisesti rikkonut yhteisön oikeutta. Jäsenvaltio ei siis voi yksipuolisesti
ryhtyä vasta‑ tai suojatoimenpiteisiin, joilla pyritään lievittämään tällaisen rikkomuksen vaikutuksia, vaan sen on toimittava
perustamissopimuksessa tältä osin määrättyjen menettelyjen ja oikeussuojakeinojen mukaisesti (ks. vastaavasti mm. asia 232/78,
komissio v. Ranska, tuomio 25.9.1979, Kok. 1979, s. 2729, Kok. Ep. IV, s. 539, 9 kohta; asia 325/82, komissio v. Saksa, tuomio
14.2.1984, Kok. 1984, s. 777, 11 kohta; asia C‑146/89, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 9.7.1991, Kok. 1991, s.
I‑3533, 47 kohta ja asia C‑5/94, Hedley Lomas, tuomio 23.5.1996, Kok. 1996, s. I‑2553, 20 kohta).
67     Kaiken lisäksi Ruotsin hallituksen perustelu, jonka mukaan riidanalaisen kansallisen toimenpiteen soveltaminen ei ole vaikuttanut
toisista jäsenvaltioista peräisin olevan lihan tuontiin, on hylättävä, kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö,
josta ilmenee, että yhteisön oikeussäännössä asetetun velvoitteen noudattamatta jättäminen merkitsee sellaisenaan jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämistä ja että sillä, että noudattamatta jättämisellä ei ole ollut epäedullisia seurauksia, ei ole merkitystä
(ks. asia C‑233/00, komissio v. Ranska, tuomio 26.6.2003, Kok. 2003, s. I‑6625, 62 kohta).
68     Kaiken edellä esitetyn perusteella on katsottava, että komission kanne on perusteltu.
69     Näin ollen on todettava, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 89/662 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan,
koska se pitää voimassa pakollista ennakkoilmoitusta koskevaa järjestelmää tiettyjen eläinperäisten tuotteiden maahantuonnissa
toisista jäsenvaltioista.

Oikeudenkäyntikulut
70     Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut, että Ruotsin kuningaskunta velvoitetaan
korvaamaan sen oikeuskäyntikulut, ja koska Ruotsin kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Saman työjärjestyksen 69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan asiassa väliintulijana esiintyneen Suomen tasavallan
on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista
varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se pitää
voimassa pakollista ennakkoilmoitusta koskevaa järjestelmää tiettyjen eläinperäisten tuotteiden maahantuonnissa toisista jäsenvaltioista.
2)
Ruotsin kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
3)
Suomen tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ruotsi.