CELEX: 62004CJ0123
EAEK līgums
Piegāde
Īpašumtiesības
Urāna bagātināšana, ko Kopienas teritorijā veicis trešās valsts pilsonis

Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz EAEKL 57., 73., 75., 86., 87., 196. un 197. panta interpretāciju.
Šie lūgumi tika iesniegti divās prāvās starp
Industrias Nucleares do Brasil SA
(turpmāk tekstā – “
INB
”) un
Siemens AG
(turpmāk tekstā – “
Siemens
”) un, pirmkārt, sabiedrību
UBS AG
(turpmāk tekstā – “
UBS
”) un, otrkārt,
Texas Utilities Electric Corporation
(turpmāk tekstā – “
TUEC
”) par bagātināta urāna cilindru atprasījumu.

Atbilstošās tiesību normas
EAEKL 2. pants, kas ietverts EAEK līguma pirmajā sadaļā “Kopienas uzdevumi”, nosaka:
“Lai veiktu šo uzdevumu, Kopiena saskaņā ar šo Līgumu:
[..]
d)      nodrošina to, ka rūdu un kodoldegvielu piegādes visiem lietotājiem Kopienā ir regulāras un taisnīgas,
[..].”
EAEKL 57., 73. un 75. pants ietilpst EAEK līguma otrās sadaļas ar nosaukumu “Normas, kas jāievēro, lai veicinātu panākumus
kodolenerģētikas jomā”, VI nodaļā “Piegādes” (turpmāk tekstā – “VI nodaļa”).
EAEKL 73. pants nosaka:
“Ja nolīgums vai līgums, ko kāda dalībvalsts, persona vai uzņēmums, no vienas puses, noslēdzis ar kādu trešo valsti, starptautisku
organizāciju vai trešās valsts pilsoni, no otras puses,
inter alia
paredz piegādāt ražojumus, kas ir [Apgādes] aģentūras kompetencē, tad, lai noslēgtu vai atjaunotu šādu nolīgumu vai līgumu
jautājumos, kas attiecas uz minēto ražojumu piegādi, vajadzīga Komisijas iepriekšēja piekrišana.”
EAEKL 75. pants nosaka:
“Šī nodaļa neattiecas uz saistībām, kas paredz rūdu, izejmateriālu vai īpašu skaldāmo materiālu apstrādi, pārveidi vai formēšanu,
ko uzņemas:
a)      vairākas personas vai uzņēmumi, ja materiāli pēc apstrādes, pārveides vai formēšanas jāatdod tai personai vai uzņēmumam, kas
tos izsniedzis; vai
b)      kāda persona vai uzņēmums un kāda starptautiska organizācija vai trešās valsts pilsonis, ja materiālu apstrādā, pārveido vai
formē ārpus Kopienas un pēc tam atdod tai personai vai uzņēmumam, kas tos izsniedzis; vai
c)      kāda persona vai uzņēmums un kāda starptautiska organizācija vai trešās valsts pilsonis, ja materiālu apstrādā, pārveido vai
formē Kopienā un pēc tam atdod vai nu tai organizācijai vai pilsonim, kas tos izsniedzis, vai arī kādam citam saņēmējam, kas
tāpat atrodas ārpus Kopienas un ko norādījusi šī organizācija vai pilsonis.
Attiecīgās personas un uzņēmumi tomēr paziņo [Apgādes] aģentūrai par šādu saistību esamību un, līdzko līgumi ir parakstīti,
par materiālu daudzumu, ko paredzēts pārvietot. Komisija var neļaut uzņemties b) apakšpunktā minētās saistības, ja tā atzīst,
ka pārveidi vai formēšanu nevar veikt kvalificēti, droši un bez materiāla zuduma, kas kaitē Kopienai.
Materiāliem, uz ko attiecas šādas saistības, dalībvalstu teritorijās piemēro VII nodaļā paredzētos drošības pasākumus. Šā
Līguma VIII nodaļa tomēr nav piemērojama īpašiem skaldāmiem materiāliem, uz ko attiecas c) apakšpunktā minētās saistības.”
EAEK līguma otrās sadaļas VII nodaļas (turpmāk tekstā – “VII nodaļa”) nosaukums ir “Drošības pasākumi”.
EAEK līguma otrās sadaļas VIII nodaļā (turpmāk tekstā – “VIII nodaļa”) ar nosaukumu “Īpašumtiesības” ietilpst citastarp EAEKL
86. pants un EAEKL 87. pants.
Saskaņā ar EAEKL 86. pantu:
“Īpaši skaldāmie materiāli ir Kopienas īpašums.
Kopienas īpašumtiesības attiecas uz visiem īpašiem skaldāmiem materiāliem, ko ražo vai importē kāda dalībvalsts, persona vai
uzņēmums un uz ko attiecas VII nodaļā paredzētie drošības pasākumi.”
EAEKL 196. pants un EAEKL 197. pants ietilpst EAEK līguma V sadaļā “Vispārīgi noteikumi”.
Saskaņā ar EAEKL 196. pantu:
“Šajā Līgumā, ja vien tas neparedz ko citu:
a)      “persona” ir jebkura fiziska persona, kas visas vai kādu no savām darbībām veic dalībvalstīs tajā jomā, kas norādīta attiecīgā
šā Līguma nodaļā;
b)      “uzņēmums” ir jebkurš uzņēmums vai iestāde neatkarīgi no tā, vai tai ir valsts iestādes vai privātuzņēmuma juridiskais statuss,
kas visas vai kādu no savām darbībām veic dalībvalstīs tajā jomā, kas ir norādīta attiecīgā šā Līguma nodaļā.”
EAEKL 197. pants nosaka:
“Šajā Līgumā:
1.      “Īpaši skaldāmie materiāli” ir plutonijs‑239; urāns‑233, ar urānu‑235 vai urānu‑233 bagātināts urāns; kā arī visas vielas,
kuru sastāvā ir viens vai vairāki iepriekšminētie izotopi, un tādi skaldāmie materiāli, ko pēc Komisijas priekšlikuma ar kvalificētu
balsu vairākumu var precizēt Padome; vārdkopa “īpaši skaldāmie materiāli” tomēr neattiecas uz izejmateriāliem.
2.      “Ar urānu‑235 vai urānu‑233 bagātināts urāns” ir urāns, kurā urāns‑235 vai urāns‑233, vai arī tie abi ir tādā daudzumā, ka
šo izotopu kopīgā koncentrācija attiecībā uz izotopu 238 pārsniedz dabā sastopamā izotopa 235 un izotopa 238 attiecību.
3.      “Izejmateriāli” ir urāns ar dabā sastopamu izotopu piejaukumu; urāns, kurā urāna‑235 saturs ir mazāks par parasto; torijs;
jebkura no iepriekšminētām vielām metāla, sakausējuma, ķīmiska savienojuma vai koncentrāta formā; jebkura cita viela, kurā
iepriekšminētās vielas ir tādā koncentrācijā, kādu pēc Komisijas priekšlikuma ar kvalificētu balsu vairākumu precizē Padome.
[..]”

Pamata prāvas un prejudiciālie jautājumi
No lēmumiem par prejudiciāla jautājuma uzdošanu izriet, ka
INB
ir sabiedrība, kuras juridiskā adrese ir Brazīlijā un kuras uzdevums citastarp ir atomdegvielas piegāde Brazīlijas atomelektrostacijām.

INB
bija pastāvīgas darījumu attiecības ar
Urenco Limited
(turpmāk tekstā – “
Urenco
”), kuras juridiskā adrese ir Apvienotajā Karalistē.
INB
piegādāja
Urenco
neapstrādātu urānu un mazbagātinātu urānu, ko šī pēdējā bagātināja pirmās vārdā. Līgums, kas reglamentēja to darījumu attiecības,
noteica īpašuma tiesību uz urānu pāreju tā piegādes brīdī.
1984. gadā
Urenco
bagātināja
INB
domāto urānu, kas šai pēdējai tika piegādāts atpakaļ un ko tā pārveda uz Vāciju un uzglabāja
Siemens
piederošās telpās Hānavā [
Hanau
] saskaņā ar starp
INB
un
Siemens
noslēgto uzglabāšanas līgumu. Uzlabāšana vēlāk tika veikta
Siemens
filiāles
Advanced Nuclear Fuels GmbH
telpās Lingenā (Vācija).
Tā kā
INB
īslaicīgi nebija vajadzības pēc urāna, 1993. gadā tā publicēja uzaicinājumu uz konkursu ar mērķi nodot atomdegvielu (tostarp
1984. gadā
Urenco
bagātināto un
Siemens
telpās glabāto urānu).

Nuexco Exchange AG
(turpmāk tekstā – “
NEAG
”), kuras juridiskā adrese ir Oltenā (Šveice), iesniedza piedāvājumu, kura rezultātā 1994. gada 7. martā tika noslēgts līgums
par urāna aizdevumu un nodošanu.
Saskaņā ar līguma, kas bija pakļauts Bazīlijas likumiem, noteikumiem
INB
bija pakāpeniski jāpiegādā
NEAG
kopumā piecas bagātināta urāna partijas.
NEAG
savukārt apņēmās vēlākā datumā atdot
INB
sešas tāda paša veida bagātināta urāna partijas un starplaikā tai maksāt atlīdzību par urāna lietošanu.
Pēc tam
Nuexco Trading Corporation
(turpmāk tekstā – “
NTC
”), kas atradās Denverā (Amerikas Savienotās Valstis), sāka darboties
NEAG
vārdā.
NTC
, kas piederēja tai pašai uzņēmumu grupai, kurai piederēja
NEAG
, bija pilnvaras to pilnībā pārstāvēt.

NEAG
samaksāja
INB
līgumā norunāto samaksu par nomu. Turklāt, kā konstatējusi iesniedzējtiesa, noteiktu bagātināta urāna partiju nodošana no
INB
NTC
tika veikta, tās nododot
Siemens Power Corporation
(kuras visas daļas pieder
Siemens
) materiālu uzskaitē un tad –
NTC
uzskaitē.
1994. gada vasaras beigās
NEAG
vairs nevarēja izpildīt savu pienākumu atdot
INB
urānu, jo tā nevarēja samaksāt par urānu, kurš bija jāpiegādā Krievijas sabiedrībai.

NTC
bankrotēja 1995. gada februārī, bet
NEAG
– 1996. gada aprīlī.

INB
iesniedza prasību
Landgericht Osnabrück
[Osnabrikas Apgabaltiesa] (Vācija), pieprasot, lai
Siemens
tai atdod vairākus bagātinātu urānu saturošus cilindrus, kas tiek glabāti tās telpās.
INB
atsaucās uz to, ka tai pieder cilindri, kamēr
Siemens
apgalvoja, ka “šobrīd” tai nav pienākuma šos cilindrus atdot.

UBS
, kas ir banka ar juridisko adresi Šveicē, iesniedza prasību par iestāšanos lietā kā galvenajai prasītājai, jo tā apgalvo,
ka saskaņā ar līgumu, ko tā noslēgusi ar
NEAG
1989. gadā, tā ir ieguvusi ķīlas tiesības uz četrpadsmit no minētajiem cilindriem.

TUEC
ir uzņēmums, kas apgādā ar elektoenerģiju noteiktas Teksasas (Amerikas Savienotās Valstis) daļas un šim nolūkam izmanto atomelektrostaciju.
Arī tas iesniedza prasību par iestāšanos lietā kā galvenajai prasītājai, jo tas apgalvo, ka esot ieguvis īpašuma tiesības
uz vienpadsmit no šiem cilindriem. Šajā sakarā
TUEC
atsaucas uz līgumu, ko tas 1992. gada 30. jūnijā noslēdzis ar
NTC
.
TUEC
piegādēm
NTC
saskaņā ar līgumu arī bija jānotiek, pēc tam saņemot atpakaļ atbilstošas vielas, tās nododot no vienas materiālu uzskaites
otrā.
Ar 2000. gada 17. marta spriedumiem
Landgericht Osnabrück
nosprieda, ka attiecībā pret
Siemens
INB
nebija tiesību atgūt attiecīgos bagātinātā urāna cilindrus, un piesprieda
Siemens
atdot četrpadsmit bagātinātā urāna cilindrus
UBS
un vienpadsmit bagātinātā urāna cilindrus
TUEC
.

INB
par šiem spriedumiem iesniedza apelācijas sūdzības
Oberlandesgericht Oldenburg
[Oldenburgas zemes Augstākā tiesa].
Šī tiesa norāda, ka tā ir nodomājusi
INB
apelācijas sūdzību noraidīt kā nepamatotu, ja vien EAEK līguma noteikumi nav sķērslis tam, ka
UBS
iegūst ķīlas tiesības uz bagātināto urānu, kas ir strīda priekšmets pamata prāvā lietā C‑123/04, un tam, ka
TUEC
iegūst īpašumā bagātināto urānu, kas ir strīda priekšmets pamata prāvā lietā C‑124/04.
Iesniedzējtiesa atzīmē, ka katru no attiecīgajām darbībām, proti, bagātināta urāna īpašumtiesību nodošanu no
INB
NEAG
, kā arī
NEAG
veikto urāna ieķīlāšanu
UBS
un urāna īpašuma tiesību nodošanu no
NEAG
TUEC
, varētu ietekmēt EAEK līguma noteikumi.
Tā arī atzīmē, ka puses pamata prāvās nav norādījušas, ka Eiropas Atomenerģijas Kopienas (turpmāk tekstā – “Kopienas”) iestādes
būtu iepriekš tikušas informētas par dažādajām darbībām.
Saskaņā ar iesniedzējtiesas teikto Kopienas Apgādes aģentūra (turpmāk tekstā – “Aģentūra”) ar 1995. gada 30. maija vēstuli
ir paziņojusi, ka civiltiesiskā īpašuma jautājumi neietilpst ne Komisijas, ne Aģentūras kompetencē un ka prāva par īpašumtiesībām
uz materiālu ir izlemjama, piemērojot civiltiesības.
Sādos apstākļos
Oberlandesgericht Oldenburg
nolēma apturēt tiesvedību un lūgt Tiesai sniegt prejudiciālu nolēmumu par šādiem abās lietās vienādiem jautājumiem:
“1)      Vai [EAEKL] 75. panta pirmajā daļā minētie jēdzieni “apstrāde, pārveide vai formēšana” ietver arī urāna bagātināšanu?
2)      Vai uzņēmums, kura juridiskā adrese ir ārpus EAEK līguma piemērošanas teritorijas, [EAKL] 196. panta b) apakšpunkta izpratnē
veic visas vai kādu no savām darbībām Kopienas teritorijā [..], ja tam ir darījumu attiecības ar uzņēmumu, kura juridiskā
adrese ir Kopienas teritorijā, un šo attiecību priekšmets ir:
a)      izejvielu piegāde bagātināta urāna ražošanai un bagātināta urāna iegāde no uzņēmuma, kura juridiskā adrese ir Kopienas teritorijā;
b)      šī bagātinātā urāna uzglabāšana citā uzņēmumā, kura juridiskā adrese ir Kopienas teritorijā?
3)      a)     Vai [EAEKL] 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkts pieprasa, lai, abstrahējoties no fiziskām izmaiņām, ko rada apstrādāšana,
apstrādei, pārveidei vai formēšanai piegādātie materiāli būtu tie paši, kas pēc tam tiek atdoti;
b)     vai arī ir pietiekami, ka apstrādātie materiāli kvalitatīvi un kvantitatīvi atbilst piegādātajiem materiāliem;
c)     vai tas, ka nav iespējams sasaistīt atdotos materiālus ar adresāta piegādātajiem materiāliem, ir šķērslis [EAEKL] 75. panta
pirmās daļas c) apakšpunkta piemērošanai;
d)     vai tas, ka apstrādājošais uzņēmums ar izejvielu piegādes brīdi iegūst īpašuma tiesības uz tām un tam tādēļ pēc urāna apstrādāšanas
jānodod atpakaļ īpašuma tiesības uz bagātināto urānu, ir šķērslis [EAEKL] 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkta piemērošanai?
4)      a)     Vai tas, ka attiecīgās personas vai uzņēmumi neizpilda savu pienākumu paziņot Aģentūrai [..], ko tiem uzliek [EAEKL] 75. panta
otrā daļa, ir šķērslis [EAEKL] 75. panta piemērošanai;
b)     gadījumā, ja pienākums paziņot Aģentūrai [..], ko uzliek [EAEKL] 75. panta otrā daļa, nav ticis ievērots, vai tas var tikt
labots, ja attiecīgās personas vai uzņēmumi
a posteriori
izpilda savu paziņošanas pienākumu vai ja Aģentūra [..]
a posteriori
par to uzzina citādā veidā?
5)      a)     Vai nolīgums vai līgums [EAEKL] 73. panta izpratnē zaudē spēku tāpēc, ka viena vai vairākas [līgumslēdzējas] puses nav lūgušas
šajā pantā prasīto Komisijas iepriekšējo piekrišanu;
b)     vai tadā gadījumā darbības spēkā neesamība var tikt labota, ja attiecīgās personas vai uzņēmumi
a posteriori
iegūst šādu piekrišanu vai ja Kopienas iestādes neveic nekādas darbības pēc tam, kad tās par to uzzinājušas citādā veidā?
6)      a)     Vai tas, ka attiecīgais ražotājs neizpilda savu pienākumu piedāvāt [EAEKL] 57. panta 1. punktā paredzētos materiālus Aģentūrai
[..], kuru tam uzliek [EAEKL] 57. panta 2. punkta otrā daļa, tam liedz rīkoties ar šiem materiāliem;
b)     vai pienākuma piedāvāt materiālus Aģentūrai [..], kuru ražotājam uzliek [EAEKL] 57. panta 2. punkta otrā daļa, pārkāpums var
tikt labots, ja ražotājs
a posteriori
izpilda šo pienākumu vai ja Aģentūra [..]
a posteriori
par to uzzina citādā veidā un neizmanto savas izvēles tiesības?
7)      Vai jēdziens “ražošana”, kas paredzēts [EAEKL] 86. pantā, ietver arī urāna bagātināšanu?
8)      Vai neapstrādāts urāns vai mazbagātināts urāns ir izejmateriāli [EAEKL] 197. panta 1. punkta
in fine
izpratnē?
9)      a)     Vai materiāli, kas saskaņā ar [EAEKL] 86. panta pirmo daļu ir kļuvuši par Kopienas īpašumu [..], var būt civiltiesisko īpašumtiesību
priekšmets
Bürgerliches Gesetzbuch
[Vācijas Civillikums] 903. panta izpratnē, un vai šīs īpašumtiesības var tikt nodotas;
b)     vai neierobežotas izmantošanas un patērēšanas tiesības, ko atbilstoši [EAEKL] 87. pantam saglabājuši tiesību subjekti, ir
sui generis
lietu tiesības, kas ir ekvivalentas vai analogas īpašumtiesībām un pastāv papildus [Vācijas Civillikumā] paredzētajām lietu
tiesībām?
10)      Vai uzņēmums veic kādu no savām darbībām Kopienas dalībvalstīs [EAEKL] 196. panta b) apakšpunkta izpratnē, ja tas pārdod vai
iegādājas bagātinātu urānu, kas tur tiek uzglabāts?
11)      Vai [EAEKL] 73. pants ir piemērojams
mutatis mutandis
līgumiem par bagātinātu urānu, kas tiek glabāts Kopienas teritorijā, kuru dalībnieki ir tikai trešo valstu pilsoņi?”
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2004. gada 30. jūnija rīkojumu lietas C‑123/04 un C‑124/04 tika apvienotas rakstveida un mutvārdu
procesam un sprieduma taisīšanai.

Par prejudiciālajiem jautājumiem

Par pirmo jautājumu
Ar savu pirmo jautājumu iesniedzējtiesa jautā, vai EAEKL 75. panta pirmā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā normā paredzētie
jēdzieni “apstrāde”, “pārveide” vai “formēšana” ietver arī urāna bagātināšanu.
Šajā sakarā, pirmkārt, jāatgādina, ka saskaņā ar EAEKL 75. panta pirmo daļu “[sestā] nodaļa neattiecas uz saistībām, kas paredz
rūdu, izejmateriālu vai īpašu skaldāmo materiālu apstrādi, pārveidi vai formēšanu”, ko uzņemas vienā no kārtībām, kas aprakstītas
šī paša noteikuma a)–c) apakšpunktā.
Otrkārt, kā izriet no Tiesai iesniegtajiem apsvērumiem, urāna bagātināšanu veido izotopu atdalīšanas darbība vai nu ar gāzes
difūzijas, vai centrifugēšanas palīdzību, lai paaugstinātu urāna‑235 saturu un tādējādi urānu padarītu par izmantojamu reaktorā.
Kā to pamatoti atzīmē
Siemens
,
UBS
,
TUEC
un valdības, kas Tiesai iesniegušas apsvērumus, šāda atdalīšanas darbība, attiecībā uz kuru netiek apgalvots, ka tā ietekmētu
kopīgo materiālu novērtējumu, ir pārveide EAEKL 75. panta izpratnē.
Tādējādi, pirmkārt, tās rezultātā urāns tiek atdots citā formā un tādējādi šī jēdziena vispārpieņemtajā izpratnē pārveidots.
Otrkārt, kā to atzīmē ģenerāladvokāts savu apsvērumu 53. punktā, jēdzieni “apstrāde”, “pārveide” vai “formēšana” ir vispārīgi
jēdzieni. Paši par sevi tie neļauj secināt, ka noteiktas rūdu, izejmateriālu vai īpašu skaldāmo materiālu apstrādes, pārveides
vai formēšanas formas ir izslēgtas no EAEKL 75. panta piemērošanas jomas, piemēram, noteiktu minētās apstrādes, pārveides
vai formēšanas tehnisko īpašību vai to pievienotās vērtības dēļ.
Šo interpretāciju apstiprina VI nodaļas, kurā ietilpst EAEKL 75. pants, vispārējā sistēma un mērķis. Šī nodaļa īsteno ar EAEKL
2. panta d) apakšpunktu Kopienas iestādēm uzlikto vispārējo pienākumu nodrošināt, ka rūdu un kodoldegvielu piegādes visiem
lietotājiem ir regulāras un taisnīgas (1971. gada 14. decembra spriedums lietā 7/71 Komisija/Francija,
Recueil
, 1003. lpp., 22. punkts). EAEKL 75. pants materiālus, kas ir šajā pantā paredzēto apstrādāšanas darbību piekšmets, izslēdz
no noteikumiem par piegāžu sistēmu (skat. [Tiesas] 1978. gada 14. novembra nolēmumu 1/78,
Recueil
, 2151. lpp., 16. punkts).
No tā izriet, ka EAEKL 75. pants attiecas uz situācijām, par kurām tiek uzskatīts, ka tās neietekmē vai pietiekami neietekmē
regulāras rūdu un kodoldegvielu piegādes visiem lietotājiem Kopienā, lai būtu pamatota VI nodaļā noteiktās sistēmas pilnīga
piemērošana. Tā tas ir gadījumā ar tādu darbību kā EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunktā paredzētā, kad Kopienā bagātina
urānu, kas nāk no trešās valsts un ir paredzēts atdošanai trešai valstij. Šāda darbība pati par sevi ir neitrāla attiecībā
uz urāna piegādi lietotājiem Kopienā.
Šo interpretāciju neliek apšaubīt Komisijas arguments, saskaņā ar kuru līgumiem, kas noslēgti oligopolistiskajā urāna bagātināšanas
tirgū, ir potenciāli ievērojama ietekme uz Kopienas ilgtermiņa apgādes drošību un uz vienlīdzīgu attieksmi pret lietotājiem.
Pat pieņemot, ka šis apgalvojums atbilst patiesībai, šāds arguments nozīmē, ka EAEKL 75. panta interpretācija būtu atkarīga
no tirgus nosacījumiem. Šāda noteikumu par piegāžu mehānismiem interpretācija nav pieņemama (šajā sakarā skat. iepriekš minēto
spriedumu lietā Komisija/Francija, 43. punkts).
Arī
INB
arguments, saskaņā ar kuru iepriekš minētā EAEKL 75. panta pirmajā daļā minēto jēdzienu “apstrāde”, “pārveide” vai “formēšana”
interpretācija laupa jēgu īpašo skaldāmo materiālu ražošanas jēdzienam EAEKL 86. panta otrās daļas izpratnē, nevar tikt pieņemts.
Ne no viena, ne no otra no šiem noteikumiem neizriet, ka šie [trīs iepriekš minētie] jēdzieni un [pēdējais] jēdziens ir savstarpēji
izslēdzoši. Turklāt saikni starp EAEKL 75. pantu, no vienas puses, un EAEKL 86. pantu, kas ietilpst VIII nodaļā, no otras
puses, īpaši reglamentē EAEKL 75. panta trešā daļa neatkarīgi no jebkādas atsauces uz šiem jēdzieniem.
Tāpat pretēji tam, ko apgalvo Komisija, EAEKL 197. pants, kas aprobežojas ar to, ka definē kodoldegvielu tās dažādos secīgos
agregātstāvokļos, pieļauj, ka bagātināts urāns tiek kvalificēts kā produkts, kas rodas apstrādes procesa rezultātā.
Kas attiecas uz 1999. gada 22. aprīļa spriedumu lietā C‑161/97 P
Kernkraftwerke Lippe-Ems
/Komisija (
Recueil
, I‑2057. lpp.) un Pirmās instances tiesas 1997. gada 25. februāra spriedumu apvienotajās lietās T‑149/94 un T‑181/94
Kernkraftwerke Lippe-Ems
/Komisija (
Recueil
, II‑161. lpp.), uz kuriem
INB
un Komisija atsaucas, lai pamatotu savu tēzi, saskaņā ar kuru saistības, kas noslēgtas par urāna bagātināšanu, neietilpst
EAEKL 75. panta darbības jomā, ir pietiekami konstatēt – kā izriet no šī sprieduma 2. punkta, ka šī lieta attiecās nevis uz
līgumu par apstrādi, pārveidi vai formēšanu minētās normas izpratnē, bet gan uz urāna piegādes līgumu.
Visbeidzot, jāpiebilst, kā to atzīmē ģenerāladvokāts savu secinājumu 57. punktā, ka tas, ka urāna bagātināšana ir apstrāde,
pārveide vai formēšana EAEKL 75. panta izpratnē, nenozīmē, ka šāda darbība nav pakļauta nekādai kontrolei. Saskaņā ar EAEKL
75. panta otrās daļas noteikumiem attiecībā uz saistībām, uz kurām attiecas šī norma, pastāv pienākums paziņot Aģentūrai un
Komisija var neļaut uzņemties 75. panta pirmās daļas b) apakšpunktā minētās saistības. Turklāt no EAEKL 75. panta trešās daļas
izriet, ka materiāliem, uz kuriem attiecas šajā pantā minētās saistības, dalībvalstu teritorijās katrā ziņā piemēro VII nodaļā
paredzētos drošības pasākumus.
Tādējādi uz pirmo jautājumu jāatbild, ka EAEKL 75. panta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā minētie jēdzieni
“apstrāde”, “pārveide” vai “formēšana” ietver arī urāna bagātināšanu.

Par otro jautājumu
Ar savu otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai EAEKL 196. panta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums,
kura juridiskā adrese nav dalībvalstīs, šī noteikuma izpratnē veic “visas vai kādu no savām darbībām” šajā teritorijā, ja
tam ar uzņēmumu, kura juridiskā adrese ir šajā teritorijā, ir darījumu attiecības, kuru priekšmets ir vai nu izejvielu piegāde
bagātināta urāna ražošanai un bagātināta urāna iegāde, vai minētā bagātinātā urāna uzglabāšana.
No lēmumiem par prejudiciālo jautājumu uzdošanu izriet, ka ar šo jautājumu iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai
INB
var tikt uzskatīta par “uzņēmumu” EAEKL 196. panta b) apakšpunkta izpratnē, pateicoties tās darījumu attiecībām, pirmkārt,
ar
Urenco
– attiecībā uz urāna bagātināšanu un, otrkārt, ar
Siemens
– attiecībā uz bagātinātā urāna uzglabāšanu. Šī jautājuma mērķis ir ļaut minētajai tiesai noteikt, vai EAEKL 75. panta pirmās
daļas a) apakšpunkts, kas citastarp attiecas uz saistībām, kas noslēgtas starp uzņēmumiem, vai EAEKL 75. panta pirmās daļas
c) apakšpunkts, kas citastarp attiecas uz saistībām, kas noslēgtas starp uzņēmumiem un trešo valstu pilsoņiem, ir piemērojams
iepriekš minētajām
INB
noslēgtajām saistībām.
Uzņēmums EAEKL 196. panta b) apakšpunkta izpratnē ir jebkurš uzņēmums vai iestāde, kas dalībvalstīs veic visas vai kādu no
savām darbībām jomā, kas norādīta EAEK līguma attiecīgā nodaļā.
Šis nosacījums jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmumam jāveic visas vai kāda no savām paša darbībām dalībvalstīs kodolenerģijas
jomā, pretējā gadījumā EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkts lielā mērā zaudētu jēgu. Ja, pateicoties vienīgi darījumu
attiecībām ar uzņēmumu, kurš reģistrēts dalībvalstīs, trešā valstī reģistrēts pilsonis šajās dalībvalstīs veiktu darbību un
tādējādi kļūtu par uzņēmumu EAEKL 196. panta b) apakšpunkta izpratnē, vairs EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunktā nebūtu
nepieciešams īpaši reglamentēt attiecības starp uzņēmumu un trešās valsts pilsoni, jo uz šādu gadījumu jau attiektos EAEKL
75. panta pirmās daļas a) apakšpunkts.
Tādējādi uz otro jautājumu jāatbild, ka EAEKL 196. panta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kura juridiskā
adrese nav dalībvalstīs, šī noteikuma izpratnē neveic visas vai kādu no savām darbībām šajā teritorijā, ja tam ar uzņēmumu,
kura juridiskā adrese ir šajā teritorijā, ir darījumu attiecības, kuru priekšmets ir vai nu izejvielu piegāde bagātināta urāna
ražošanai un bagātināta urāna iegāde, vai minētā bagātinātā urāna uzglabāšana.

Par trešo jautājumu
Ar savu trešo jautājumu iesniedzējtiesa vaicā, vai EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkta izpratnē materiāliem, kas tiek
piegādāti apstrādei, pārveidei vai formēšanai, ir jābūt identiskiem tiem materiāliem, kas pēc tam tiek atdoti, vai arī ir
pietiekami, ka atdotie materiāli kvalitatīvi un kvantitatīvi atbilst piegādātajiem materiāliem, kaut arī nebūtu iespējams
sasaistīt šos pēdējos materiālus ar atdotajiem materiāliem. Tā arī vaicā, vai tas, ka apstrādājošais uzņēmums ar izejvielu
piegādes brīdi iegūst īpašuma tiesības uz tām un tam tādēļ pēc urāna apstrādāšanas jānodod atpakaļ otrajai līguma pusei īpašuma
tiesības uz bagātināto urānu, ir šķērslis EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkta piemērošanai.
Kas attiecas uz pirmo šī jautājuma daļu, no Tiesai iesniegtajiem apsvērumiem izriet, ka praksē ir neiespējami pārliecināties,
vai pastāv identiskums starp bagātināšanai piegādātajiem materiāliem un pēc tam atpakaļ nodotajiem bagātinātajiem materiāliem.
Turklāt, kā to atzīmē ģenerāladvokāts savu secinājumu 66. punktā, aizstājamības princips, kas paredz, ka kodolizejvielas tiek
uzskatītas par savstarpēji aizstājamām, ir pieņemts starptautiskajā praksē un atzīts Kopienas ārējās attiecībās.
Tādējādi, lai sniegtu noderīgu EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkta interpretāciju, nevar uzskatīt, ka materiāliem,
kas tiek piegādāti apstrādei, pārveidei vai formēšanai, ir jābūt identiskiem tiem materiāliem, kas pēc tam tiek atdoti. Šāda
interpretācija turklāt atbilst VI nodaļas vispārējai sistēmai un mērķim. Ja atdotie materiāli kvantitatīvi un kvalitatīvi
atbilst piegādātajiem materiāliem, Kopienā reģistrētu lietotāju apgāde ar urānu netiek ietekmēta.
Kas attiecas uz jautājuma otro daļu, jākonstatē, kā to pamatoti atzīmē
UBS
,
TUEC
un valdības, kas iesniegušas apsvērumus, ka EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkts paredz, ka materiālu “apstrādā, pārveido
vai formē Kopienā un pēc tam atdod” adresātam, kas atrodas ārpus Kopienas, nepakļaujot šīs darbības nekādai juridiskai formai.
Tādējādi minētais noteikums ir piemērojams arī darbībām, kas paredz divkārtīgu īpašuma tiesību pāreju, kas ir situācija, kas
turklāt neietekmē Kopienas lietotāju apgādi ar urānu.
Tādējādi uz trešo jautājumu jāatbild, ka EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka materiāliem,
kas tiek piegādāti apstrādei, pārveidei vai formēšanai, nav jābūt identiskiem tiem materiāliem, kas pēc tam tiek atdoti, un
ka ir pietiekami, ja atdotie materiāli kvalitatīvi un kvantitatīvi atbilst piegādātajiem materiāliem, kaut arī nebūtu iespējams
sasaistīt šos pēdējos materiālus ar atdotajiem materiāliem. Turklāt minētais noteikums jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka apstrādājošais
uzņēmums ar izejvielu piegādes brīdi iegūst īpašuma tiesības uz tām un tam tādēļ pēc urāna apstrādāšanas jānodod atpakaļ otrajai
līguma pusei īpašuma tiesības uz bagātināto urānu, nav šķērslis EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkta piemērošanai.

Par ceturto jautājumu
Ar savu ceturto jautājumu iesniedzējtiesa vaicā Tiesai, kādas sekas ir nepaziņošanai Aģentūrai EAEKL 75. panta otrās daļas
izpratnē un kādas ir iespējas labot šādu nepaziņošanu. Tā norāda, ka tiktāl, ciktāl tā ir spējusi par to pārliecināties, ņemot
vērā pušu pamatā lietā argumentāciju, paziņošana par līgumu, kas noslēgts starp
INB
un
Urenco
, EAEKL 75. panta otrās daļas izpratnē nav notikusi.
Kā to atzīmē ģenerāladvokāts savu secinājumu 69. punktā, Komisija tiesas sēdē apstiprināja, ka šāda paziņošana tomēr ir notikusi.
No tā izriet, ka atbilde uz ceturto jautājumu nav nepieciešama pamata prāvu iztiesāšanai.

Par piekto līdz devīto jautājumu
Ar savu piekto līdz devīto jautājumu iesniedzējtiesa lūdz Tiesai interpretēt EAEKL 57., 73., 86., 87. pantu un 197. panta
1. punktu – atkal
INB
par urāna bagātināšanu noslēgto līgumu kontekstā.
No atbildēm, kas sniegtas uz pirmajiem trim jautājumiem, tomēr izriet, ka atbildes uz šiem jautājumiem nav nepieciešamas pamata
prāvu iztiesāšanai.
EAEKL 57., 73., 86. un 87. pants attiecīgi ietilpst VI un VIII nodaļā. Savukārt no EAEKL 75. panta pirmās un trešās daļas
izriet, ka šīs nodaļas nav piemērojamas saistībām, uz kurām attiecas EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkts. Kas attiecas
uz EAEKL 197. panta 1. punktu, par kuru uzdots astotais jautājums, no lēmumiem par prejudiciālu jautājumu uzdošanu izriet,
ka šī jautājuma mērķis ir vienīgi noskaidrot, vai EAEKL 86. pants ir piemērojams pamata prāvām.
No tā izriet, ka uz šiem jautājumiem nav jāatbild.

Par desmito jautājumu
Ar savu desmito jautājumu iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai uzņēmums “veic kādu no savām darbībām” dalībvalstīs EAEKL
196. panta b) apakšpunkta izpratnē, ja tas pārdod vai iegādājas bagātinātu urānu, kas tur tiek uzglabāts.
No lēmumiem par prejudiciālu jautājumu uzdošanu izriet, ka ar šo jautājumu šī tiesa vēlas noskaidrot, vai
INB
un
NEAG
var tikt kvalificētas kā uzņēmumi EAEKL 196. panta b) apakšpunkta izpratnē tādēļ, ka tās attiecīgi ir dalībvalstīs uzglabāta
bagātināta urāna pārdevējs un pircējs.
Šajā sakarā, kā tas izriet no šī sprieduma 50. punkta, uzņēmums ir uzņēmums EAEKL 196. panta b) apakšpunkta izpratnē tikai
tad, ja tas dalībvalstīs veic visas vai kādu no savām paša darbībām kodolenerģijas jomā. Tā tas nav gadījumā ar uzņēmumu,
kurš tikai pārdod vai iegādājas dalībvalstīs uzglabātu bagātinātu urānu.
Tādējādi uz desmito jautājumu jāatbild, ka EAEKL 196. panta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums neveic kādu
no savām darbībām dalībvalstīs šī noteikuma izpratnē, ja tas pārdod vai iegādājas bagātinātu urānu, kas tur tiek uzglabāts.

Par vienpadsmito jautājumu
Ar savu vienpadsmito jautājumu par līgumiem, kas noslēgti, pirmkārt, starp
UBS
un
NEAG
un, otrkārt, starp
TUEC
un
NTC
, iesniedzējtiesa vaicā, vai EAEKL 73. pants ir piemērojams līgumiem par bagātinātu urānu, kas tiek glabāts Kopienas teritorijā,
kuru dalībnieki ir vienīgi trešo valstu pilsoņi.
Šajā sakarā jāatzīmē, ka saskaņā ar EAEKL 73. panta noteikumiem tas ir piemērojams nolīgumiem vai līgumiem, ko kāda dalībvalsts,
persona vai uzņēmums, no vienas puses, noslēdz ar kādu trešo valsti, starptautisku organizāciju vai trešās valsts pilsoni,
no otras puses, un kas citastarp paredz piegādāt ražojumus, kas ir Aģentūras kompetencē. No tā izriet, ka šis noteikums nav
piemērojams nolīgumiem, kas noslēgti starp trešo valstu pilsoņiem un kas turklāt neietekmē Kopienas apgādes drošības mērķi.
Tādējādi uz vienpadsmito jautājumu jāatbild, ka EAEKL 73. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams līgumiem par
bagātinātu urānu, kas tiek glabāts Kopienas teritorijā, kuru dalībnieki ir vienīgi trešo valstu pilsoņi.

Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās
izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa nospriež:
1)
EAEKL 75. panta pirmā daļa jāinterpretē tādējādi, ka šajā noteikumā minētie jēdzieni “apstrāde”, “pārveide” vai “formēšana”
ietver arī urāna bagātināšanu;
2)
EAEKL 196. panta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums, kura juridiskā adrese nav dalībvalstīs, šī noteikuma izpratnē
neveic visas vai kādu no savām darbībām šajā teritorijā, ja tam ar uzņēmumu, kura juridiskā adrese ir šajā teritorijā, ir
darījumu attiecības, kuru priekšmets ir vai nu izejvielu piegāde bagātināta urāna ražošanai un bagātināta urāna iegāde, vai
minētā bagātinātā urāna uzglabāšana;
3)
EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka materiāliem, kas tiek piegādāti apstrādei, pārveidei
vai formēšanai, nav jābūt identiskiem tiem materiāliem, kas pēc tam tiek atdoti, un ka ir pietiekami, ka atdotie materiāli
kvalitatīvi un kvantitatīvi atbilst piegādātajiem materiāliem, kaut arī nebūtu iespējams sasaistīt šos pēdējos materiālus
ar atdotajiem materiāliem. Turklāt minētais noteikums jāinterpretē tādējādi, ka tas, ka apstrādājošais uzņēmums ar izejvielu
piegādes brīdi iegūst īpašuma tiesības uz tām un tam tādēļ pēc urāna apstrādāšanas jānodod atpakaļ otrajai līguma pusei īpašuma
tiesības uz bagātināto urānu, nav šķērslis EAEKL 75. panta pirmās daļas c) apakšpunkta piemērošanai;
4)
EAEKL 196. panta b) apakšpunkts jāinterpretē tādējādi, ka uzņēmums neveic kādu no savām darbībām dalībvalstīs šī noteikuma
izpratnē, ja tas pārdod vai iegādājas bagātinātu urānu, kas tur tiek uzglabāts;
5)
EAEKL 73. pants jāinterpretē tādējādi, ka tas nav piemērojams līgumiem par bagātinātu urānu, kas tiek glabāts Eiropas Atomenerģijas
Kopienas teritorijā, kuru dalībnieki ir vienīgi trešo valstu pilsoņi.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – vācu.