CELEX: 62008FJ0020
Virkamiehet
Yhdenvertainen kohtelu

Kantajat vaativat kannekirjelmissään, jotka ovat saapuneet virkamiestuomioistuimen kirjaamoon
–        19.2.2008 sähköpostitse (alkuperäinen on toimitettu 27.2.2008) asiassa F‑20/08, Aparicio ym. vastaan komissio,
–        11.3.2008 sähköpostitse (alkuperäinen on toimitettu 12.3.2008) asiassa F‑34/08, Simon vastaan komissio, ja
–        1.9.2008 sähköpostitse (alkuperäinen on toimitettu 8.9.2008) asiassa F‑75/08, Aparicio ym. vastaan komissio,
virkamiestuomioistuinta kumoamaan Euroopan yhteisöjen henkilöstövalintatoimiston (EPSO) 25.10.2007 tekemät päätökset olla
merkitsemättä heitä palvelukseenottomenettelyn CAST 27/Relex valintamenettelyn läpäisseiden hakijoiden luetteloon ja tietokantaan.
Asian F‑20/08 kantajat ja asian F‑34/08 kantaja ovat lisäksi nostaneet kanteen asiassa F‑75/08 yhdessä 26 muun uuden kantajan
kanssa (jäljempänä asian F‑75/08 muut kantajat).

Asiaa koskevat oikeussäännöt
Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) 82 artiklassa
säädetään seuraavaa:
”– –
2. Jotta henkilö voidaan ottaa palvelukseen sopimussuhteiseksi toimihenkilöksi, hänellä on oltava vähintään:
a)      tehtäväryhmässä I, suoritettu oppivelvollisuus
b)      tehtäväryhmissä II ja III:
i)      keskiasteen jälkeisen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus tai
ii)      ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksen suorittamisesta annettu tutkintotodistus, joka antaa oikeuden keskiasteen jälkeiseen
koulutukseen, sekä vähintään kolmen vuoden pituinen soveltuva työkokemus tai
iii)      yksikön edun mukaisissa perustelluissa tapauksissa vastaavan tasoinen ammatillinen koulutus tai työkokemus
c)      tehtäväryhmän IV osalta:
i)      vähintään kolmevuotista yliopistollista tutkintoa vastaavan koulutustason suorittamisesta annettu tutkintotodistus tai
ii)      yksikön edun mukaisissa perustelluissa tapauksissa vastaavan tasoinen ammatillinen koulutus.
– –
5. [EPSO] avustaa eri toimielinten pyynnöstä sopimussuhteisen henkilöstön valinnassa, erityisesti määrittelemällä kokeiden
sisällön ja järjestämällä valintamenettelyt. [EPSO] varmistaa sopimussuhteisen henkilöstön valintamenettelyjen avoimuuden.
6. Jokainen toimielin hyväksyy tarpeen mukaan sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelukseenottomenettelyä koskevat yleiset
säännökset [Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien] henkilöstösääntöjen 110 artiklan mukaisesti.”
Euroopan yhteisöjen komission sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelukseenottamismenettelyistä ja työsuhteesta 7.4.2004
annettujen yleisten täytäntöönpanosäännösten (Hallinnollisia tiedotuksia nro 49‑2004, 1.6.2004; jäljempänä yleiset täytäntöönpanosäännökset)
5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. [Palvelussuhteen ehtojen 3 a artiklassa tarkoitettujen sopimussuhteisten toimihenkilöiden] valintamenettely sisältää seuraavat
vaiheet:
a)      julkiset kiinnostuksenilmaisupyynnöt, joissa ilmoitetaan valituksi tulemisen vähimmäisedellytykset yleisen asiantuntemuksen
ja olennaisten pätevyysvaatimusten osalta ja täsmennetään, että saatujen hakemusten lukumäärän perusteella e alakohdassa tarkoitettu
valintalautakunta voi joutua soveltamaan tiukempia edellytyksiä julkaistujen valintaperusteiden yhteydessä;
b)      hakijoiden ilmoittautuminen sähköpostitse tässä tarkoituksessa laadittuun tietokantaan;
c)      [sopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen] määritelmä erityisalojen asiantuntemuksesta ja erityisistä pätevyysvaatimuksista
asianomaisten yksiköiden tai elinten kuulemisen jälkeen;
d)      hakijat, jotka täyttävät edellä c alakohdassa tarkoitetut erityisalojen asiantuntemusta ja pätevyyttä koskevat vaatimukset,
suorittavat hakijoiden yleistä soveltuvuutta koskevat kokeet erityisesti kielellisen ja matemaattisen päättelykyvyn sekä kielitaidon
osalta. Kokeet läpäisseet hakijat merkitään tietokantaan, ja heidän hakemuksensa säilytetään siinä kahden vuoden ajan;
– –
2. – – Edellä 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetut kokeet järjestää EPSO tai ne järjestetään sen vastuulla.
3. Hakijoille ilmoitetaan edellä 1 kohdan d–h alakohdassa kuvattujen menettelyjen tulokset.”
Euroopan yhteisöjen henkilöstövalintatoimiston perustamisesta 25.7.2002 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston, komission,
tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, talous- ja sosiaalikomitean, alueiden komitean ja Euroopan oikeusasiamiehen
päätöksen 2002/620/EY (EYVL L 197, s. 53) 3 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Toimisto voi avustaa perustamissopimuksilla tai niiden nojalla perustettuja toimielimiä ja elimiä sekä laitoksia ja virastoja
sisäisten kilpailujen järjestämisessä ja muun henkilöstön valinnassa.”

Asian tausta
Kantajat työskentelevät erilaisina toimihenkilöinä kolmansissa maissa olevissa komission edustustoissa.
”Ulkosuhteiden” pääosaston ”ulkomaanedustuksen” johtaja ilmoitti 19.2.2007 päivätyssä tiedotteessaan edustustojen päälliköille,
että EPSO järjestää vuonna 2007 kokeita sopimussuhteisille toimihenkilöille (jäljempänä ulkomaanedustuksen tiedote). Tiedotteessa
täsmennettiin, että ainoastaan nämä kokeet läpäisseet henkilöt voivat jatkaa työskentelyä sopimussuhteisina toimihenkilöinä.
Nämä kokeet sisältäisivät kolme osaa: kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen, tietoja Euroopan unionista
koskevan kokeen ja asiantuntemusta koskevan kokeen. Ulkomaanedustuksen tiedotteessa täsmennettiin seuraavaa:
”Kaikki [ulkosuhteiden]/ulkomaanedustuksen edustustojen hakijat, joka kuuluvat tehtäväryhmiin III ja IV, suorittavat kokeet
– –: kielellistä ja matemaattista päättelykykyä, tietoja Euroopan unionista ja asiantuntemusta koskevat kokeet. Nämä kokeet
järjestetään ainoastaan espanjan, saksan, englannin ja ranskan kielillä, eikä näihin kokeisiin valittu kieli saa olla hakijoiden
pääkieli – –
– –
Kokeet eivät ole karsintakokeita (kuten unionin virkamieheksi pääsyä koskevat kilpailut). Niitä on pidettävä pikemminkin vaadittua
pätevyyttä koskevana kokeena, jossa arvioidaan kykyä työskennellä toisella yhteisön kielellä, EU:n toimielinten ja niiden
työskentelyn tuntemusta sekä erityistä asiantuntemusta [ulkosuhteiden]/ulkomaanedustuksen lähetystöjen toiminta-alueella.”
EPSO julkaisi 28.3.2007 internetsivullaan kiinnostuksenilmaisupyynnön EPSO/CAST/EU/27/07 (jäljempänä kiinnostuksenilmaisupyyntö),
sellaisista hakijoista laadittavan tietokannan muodostamista varten, jotka voidaan ottaa palvelukseen sopimussuhteisina toimihenkilöinä.
Tämä tietokanta oli tarkoitettu yhteisön toimielimille ja virastoille sekä kolmansissa maissa oleville komission edustustoille.
Kiinnostuksenilmaisupyynnössä todettiin muun muassa seuraavaa:
”Tässä kiinnostuksenilmaisupyynnössä vahvistetut edellytykset täyttävät hakijat kutsutaan vuoden 2007 loppukeväällä tai alkukesällä
kokeisiin, joissa arvioidaan heidän yleistä asiantuntemustaan ja erityisesti heidän kielellistä ja matemaattista päättelykykyään
sekä heidän tietojaan Euroopan unionista. Hakijat suorittavat kokeet toisella kielellään ja osoittavat siten saksan, englannin
tai ranskan kielen taitonsa.
– –
Kaikki kokeet läpäisseet hakijat merkitään tietokantaan, joka annetaan toimielinten ja virastojen käyttöön palvelukseenottoa
varten.”
Komission varapuheenjohtaja ja ulkosuhteista vastaava jäsen kirjoittivat 20.4.2007 edustustoissa työskenteleville toimihenkilöille
seuraavaa:
”Kokeet eivät ole kilpailu – niissä ei ole rajoitettu hyväksyttyjen hakijoiden lukumäärää, joten ne eivät ole karsintakokeita
samalla tavoin kuin kilpailut.
Kokeissa annetaan eniten painoarvoa hakijoiden asiantuntemukselle, koska se on edustustojen toiminnan kannalta tärkein seikka.
Komissio edellyttää kuitenkin sopimussuhteisten toimihenkilöiden osoittavan myös tietonsa yhteisön toimielimistä ja kykynsä
työskennellä toisella yhteisön kielellä – – kuten [palvelussuhteen ehtojen] säännökset edellyttävät; nämä seikat muodostavat
niin ikään osan EPSO:n kokeista.”
EPSO julkaisi 25.5.2007 internetsivullaan yleisiä tietoja edellä mainittujen kokeiden rakenteesta ja arvioinnista. Siinä kerrottiin
muun muassa seuraavaa:
”Lopulliseen tietokantaan päästäkseen kaikkien hakijoiden on suoritettava useita kokeita:
–        kielellinen ja matemaattinen päättelykyky – –
–        tiedot Euroopan unionista – –
–        erityiset tiedot (hakijan hakemuksessaan ilmoittamalla osa-alueella).”
Yleisissä tiedoissa kokeiden rakenteesta ja arvioinnista todettiin vielä seuraavaa:
”Kokeiden tuloksia tarkastellaan kokonaisuutena; kullakin kokeella on seuraava painoarvo:
i)      kielellinen ja matemaattinen päättelykyky       30 prosenttia
ii)      tiedot EU:sta                              20 prosenttia
iii)      erityiset tiedot                              50 prosenttia.”
Yleisissä tiedoissa kokeiden rakenteesta ja arvioinnista täsmennettiin, että ”läpäisykynnykset”, joiden ylittyessä hakija
merkitään tietokantaan, olivat tehtäväryhmässä IV:
–        kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevien kokeiden osalta vaadittu vähimmäismäärä: 50 prosenttia
–        erityisiä tietoja koskevan kokeen osalta vaadittu vähimmäismäärä: 55 prosenttia
–        kaikkien kokeiden yhteenlasketun tuloksen vähimmäismäärä: 60 prosenttia.
Kaikki kantajat toimittivat hakemuksen tässä valintamenettelyssä tehtäväluokkaan ”Ulkosuhteet” (jäljempänä CAST 27/RELEX).
Kiinnostuksenilmaisupyyntöjen kokeet järjestettiin 13.7.2007.
Kullekin kantajalle ilmoitettiin 25.10.2007, että he olivat epäonnistuneet kokeissa, koska he olivat saaneet edellytettyä
vähimmäismäärää alemman arvosanan kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevasta kokeesta (jäljempänä riidanalaiset
päätökset).
EPSO päätti poistaa kysymysten 31 ja 46 vaikutuksen kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevasta kokeesta. Asianosaisten
kesken on selvää, ettei tällä poistamisella ole ollut mitään vaikutusta kantajien asemaan.
Asioiden F‑20/08 ja F‑34/08 kantajat kääntyivät EPSO:n puoleen 30.10. ja 25.11.2007 välisenä aikana, jotta tämä arvioisi uudelleen
heidän tuloksiaan siitä syystä, että tietyt kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen kysymykset eivät olleet
asianmukaisia.
EPSO kieltäytyi 9.11.2007 ja 22.1.2008 välisenä aikana hyväksymästä asioiden F‑20/08 ja F‑34/08 kantajien esittämiä vaatimuksia.
Asioiden F‑20/08 ja F‑34/08 kantajat tekivät 25.1.2008 ”laajentavat valitukset”, kun taas asian F‑75/08 muut kantajat tekivät
vastaavat valitukset heitä koskevista riidanalaisista päätöksistä.
Asian F‑20/08 kantajat nostivat virkamiestuomioistuimessa kanteen 19.2.2008. Asian F‑34/08 kantaja nosti siellä kanteen 11.3.2008.
Sopimusten tekemistä varten toimivaltainen viranomainen (jäljempänä toimivaltainen viranomainen) hylkäsi 20.5.2008 kaikki
valitukset ja ”laajentavat valitukset”, jotka oli tehty 25.1.2008. Asioiden F‑20/08 ja F‑34/08 kantajat nostivat 1.9.2008
yhdessä asian F‑75/08 muiden kantajien kanssa riidanalaisista päätöksistä toisen kanteen toisten osalta ja yhden ainoan kanteen
toisten osalta. Tämä kannekirjelmä kirjattiin numerolla F‑75/08.

Asianosaisten vaatimukset ja oikeudenkäyntimenettely
Asioiden F‑20/08, F‑34/08 ja F‑75/08 kantajat vaativat, että virkamiestuomioistuin
–        kumoaa riidanalaiset päätökset ja
–        velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asian F‑75/08 kantajat esittävät lisäksi ensimmäisenä vaatimuksenaan, että virkamiestuomioistuin toteaa yleisten täytäntöönpanosäännösten
5 artiklan 1 kohdan d alakohdan lainvastaiseksi.
Komissio vaatii asioissa F‑20/08 ja F‑34/08, että virkamiestuomioistuin
–        jättää kanteet tutkimatta ja toissijaisesti hylkää ne perusteettomina ja
–        velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Komissio vaatii asiassa F‑75/08, että virkamiestuomioistuin
–        hylkää kanteen ja
–        velvoittaa kantajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Virkamiestuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtajan 1.7.2008 antamalla määräyksellä asiat F‑20/08 ja F‑34/08 yhdistettiin
kirjallista ja suullista käsittelyä sekä lopullista ratkaisua varten työjärjestyksen 46 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Virkamiestuomioistuimen toisen jaoston puheenjohtajan 3.2.2009 antamalla määräyksellä yhdistetyt asiat F‑20/08 ja F‑34/08
sekä asia F‑75/08 yhdistettiin suullista käsittelyä sekä lopullista ratkaisua varten työjärjestyksen 46 artiklan 1 kohdan
mukaisesti.

Oikeudellinen arviointi
1.
Asiassa F‑75/08 nostetun kanteen ensimmäinen vaatimus
Asiassa F‑75/08 nostetussa kanteessa esitetyn ensimmäisen vaatimuksen mukaan virkamiestuomioistuimen on todettava yleisten
täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 1 kohdan d alakohta lainvastaiseksi. Vaikka kantajalle vastaisesta yksittäispäätöksestä
nostettua kumoamiskannetta tutkiessaan unionin tuomioistuimilla on toimivalta todeta kanteen kohteena olevan päätöksen perusteena
olevan yleisesti sovellettavan säännöksen lainvastaisuus, virkamiestuomioistuin ei sitä vastoin ole toimivaltainen tekemään
tällaisia toteamuksia antamiensa tuomioiden tuomiolauselmissa (yhdistetyt asiat F‑134/07 ja F‑8/08, Adjemian ym. v. komissio,
tuomio 4.6.2009, 38 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
2.
Kanteiden tutkittavaksi ottaminen
Komissio katsoo, että asioiden F-20/08 ja F-34/08 kantajien 30.10. ja 25.11.2007 välisenä aikana toteuttamat toimenpiteet
ovat pelkkiä uudelleentarkastelua koskevia pyyntöjä. Näin ollen 25.1.2008 tehtyjä ”laajentavia valituksia” on pidettävä kyseisten
kantajien tekeminä ensimmäisinä valituksina. Komission mukaan nämä kantajat nostivat siis 19.2. ja 11.3.2008 virkamiestuomioistuimessa
kanteet asioissa F‑20/08 ja F‑34/08 odottamatta toimivaltaisen viranomaisen vastausta heidän valitukseensa, koska tämä vastaus
annettiin vasta 20.5.2008. Nämä kanteet ovat siten komission mielestä ennenaikaisia, ja ne on jätettävä tutkimatta.
Komissio katsoo lisäksi kirjelmissään, että asiassa F‑75/08 nostettu kanne on jätettävä tutkimatta vireilläolovaikutuksen
vuoksi, koska sen ovat nostaneet samojen päätösten kumoamista jo asioissa F‑20/08 ja F‑34/08 nostamissaan kanteissa samoilla
perusteilla vaatineet kantajat. Komissio on kuitenkin luopunut istunnossa tästä vireilläoloväitteestä sillä perusteella, että
asiaa ei voida jättää tutkimatta vireilläolovaikutuksen perusteella silloin kun ensimmäinen kanne on itsessään jätettävä tutkimatta.
Komissio väittää vielä, että asiassa F‑75/08 34 kantajalla ei ole enää oikeussuojan tarvetta, koska heidät on merkitty yhteisön
toimielinten ja virastojen käyttöön palvelukseenottoa varten annettuun tietokantaan heidän läpäistyään vuonna 2008 järjestetyn
valintakokeen, kun heidän sopimuksensa oli vielä voimassa.
Oikeuskäytännön mukaan unionin tuomioistuimet voivat kuitenkin kunkin yksittäistapauksen olosuhteissa arvioida, voidaanko
kanteen hylkäämistä vastaajan esittämästä oikeudenkäyntiväitteestä lausumatta pitää oikeutettuna hyvän oikeudenkäytön perusteella
(asia C-23/00 P, neuvosto v. Boehringer, tuomio 26.2.2002, Kok., s. I‑1873, 51 ja 52 kohta; asia T-367/03, Yedaş Tarim ve
Otomotiv Sanayi ve Ticaret v. neuvosto ja komissio, tuomio 30.3.2006, Kok., s. II‑873, 30 kohta; asia F-134/06, Bordini v.
komissio, tuomio 8.4.2008, 56 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja em. yhdistetyt asiat Adjemian ym. v. komissio,
tuomion 37 kohta). Esillä olevan asian olosuhteissa virkamiestuomioistuin katsoo, että heti alkuun on tutkittava asiakysymys
ennen kuin tarvittaessa lausutaan oikeudenkäyntiväitteistä.
3.
Asiakysymys
Kantajat esittävät samat väitteet kolmen kanteensa tueksi. Heidän kannekirjelmissään esittämänsä perusteella on katsottava,
että todellisuudessa he vetoavat kolmeen kanneperusteeseen. Ensimmäisen kanneperusteen mukaan asiassa ei ole noudatettu palvelussuhteen
ehtojen 82 artiklan 5 kohtaa, yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä, kiinnostuksenilmaisupyyntöä ja periaatetta, jonka mukaan valintamenettelyillä
on varmistettava pätevimpien toimihenkilöiden palvelukseen ottaminen. Toinen kanneperuste koskee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen
loukkaamista. Kolmas kanneperuste liittyy Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä
henkilöstösäännöt) 1 d artiklan rikkomiseen sekä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.

Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asiassa ei ole noudatettu palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 5 kohtaa, yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä,
kiinnostuksenilmaisupyyntöä ja periaatetta, jonka mukaan valintamenettelyillä on varmistettava pätevimpien toimihenkilöiden
palvelukseen ottaminen
Asianosaisten lausumat
Kantajat vetoavat siihen, että ulkomaanedustuksen tiedotteen ja komission varapuheenjohtajan ja ulkosuhteista vastanneen komission
jäsenen kirjeen mukaan CAST 27/RELEX:n tarkoituksena oli testata hakijoiden tietoja Euroopan unionista, edustustossa työskentelemisen
edellyttämiä erityisiä tietoja ja heidän kykyään työskennellä toisella yhteisön kielellä. Ulkomaanedustuksen tiedotteessa
ei ollut myöskään ilmoitettu kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan karsintakokeen järjestämisestä.
Kantajat päättelevät tästä, että tämä koe ei sopinut yhteen komission tarkoittaman valintamenettelyn tavoitteiden kanssa.
Se, että kysymys oli karsintakokeesta, sopi sitäkin huonommin yhteen näiden tavoitteiden kanssa.
Kantajat katsovat lisäksi, että yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 1 kohdan d alakohdassa ei edellytetä, että kaikkien
tietyn kokeen hakijoiden on suoritettava kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskeva karsintakoe. Esillä olevassa asiassa
tällaisen karsintakokeen järjestäminen on kantajien mielestä mielivaltaista. Ensinnäkään karsintaa ei ole kokeessa, joka koskee
tietoja Euroopan unionista. Toiseksi ei voida selittää sitä, että komission palveluksessa jo olevat toimihenkilöt, jotka ovat
osoittaneet yleisen soveltuvuutensa, karsitaan sellaisen kokeen perusteella, jonka avulla ei saada minkäänlaista tietoa heidän
pätevyydestään ja asiantuntemuksestaan. Kolmanneksi siinä ei ole otettu huomioon sitä, että hakijat, joilla on jo pitkä työkokemus,
eivät ole yhtä tottuneita kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevien kokeiden käytäntöön kuin nuoremmat hakijat.
Asian F‑75/08 kantajat johtavat ”henkilöstösääntöjen 27 artiklasta ja palvelussuhteen ehtojen 15 artiklasta” (joka on säännöksen
sisällön perusteella ymmärrettävä siten, että he tarkoittavat palvelussuhteen ehtojen 12 artiklaa) periaatteen, jonka mukaan
valintamenettelyillä on varmistettava pätevimpien hakijoiden palvelukseen ottaminen. He väittävät, että he ovat jo osoittaneet
soveltuvuutensa toimimalla komission edustustoissa eri tehtävissä ja että yleiset täytäntöönpanosäännökset ovat tämän periaatteen
vastaiset, jos niitä on tulkittava siten, että niissä velvoitetaan järjestämään karsintakokeet, jotka eivät perustu yksinomaan
hakijoiden ansioihin.
Komissio vastaa, että yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan järjestämään kielellistä ja matemaattista
päättelykykyä koskeva karsintakoe. Se korostaa lisäksi, että kiinnostuksenilmaisupyynnössä ja yleisissä tiedoissa kokeiden
rakenteesta ja arvioinnista tähdennetään niin ikään, että ainoastaan kaikissa kokeissa menestyneet hakijat voidaan merkitä
tietokantaan.
Komission mukaan kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen tarkoituksena on sivuuttaa henkilöt, joilla on
laajat tiedot ja erityistä asiantuntemusta mutta joilla ei ole riittävää päättelykykyä niiden käyttämiseksi. Sen avulla komissio
voi varmistaa, että palvelukseen otetut toimihenkilöt voidaan määrätä hyvin monenlaisiin tehtäviin. Tämä vaatimus on erityisen
tärkeä edustustoissa työskentelevien osalta, sillä yksikön etu edellyttää niissä säännöllistä kiertoa. Kielellistä ja matemaattista
päättelykykyä koskeva koe edesauttaa varmistamaan ulkopuolisten ja jo palveluksessa olevien hakijoiden yhtäläiset mahdollisuudet,
sillä viimeksi mainituilla ei ole mitään oikeutta etuoikeutettuun asemaan tietynlaisen kokeen valinnalla.
Komissio väittää vielä, että kokeiden rakennetta ja arviointia koskevista yleisistä tiedoista ilmenee, että kielellistä ja
matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen osuus oli vain 30 prosenttia kaikista kokeista ja että sillä oli siten pienempi
painoarvo kuin erityisiä tietoja koskevalla kokeella, jonka osuus oli 50 prosenttia kokonaispistemäärästä.
Komissio väittää niin ikään, ettei kiinnostuksenilmaisupyynnön, ulkomaanedustuksen tiedotteen ja komission varapuheenjohtajan
ja ulkosuhteista vastanneen komission jäsenen kirjeen välillä ole ristiriitaa. Viimeksi mainitussa kirjeessä on pelkästään
todettu, että kokeiden ei pitäisi johtaa vertailuun perustuvaan hakijoiden karsintaan, kuten tapahtuu kilpailuissa, joiden
läpäisevien hakijoiden lukumäärä on vahvistettu etukäteen. Kyseisessä kirjeessä ei komission mukaan ilmoitettu, että hakijoiden
ei tarvitse menestyä kaikissa kokeissa. Joka tapauksessa tässä kirjeessä ja ulkomaanedustuksen tiedotteessa on ollut ainoastaan
tarkoitus ilmoittaa kokeista kyseisissä tehtävissä toimiville toimihenkilöille, jotta nämä osallistuisivat näihin kokeisiin.
Niillä ei voitu vapauttaa kyseisiä yksiköitä velvollisuudesta noudattaa yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklaa ja kiinnostuksenilmaisupyyntöä
saati luoda oikeuksia kyseisille toimihenkilöille.
Komission mukaan asiassa on jätettävä tutkimatta väite, jonka mukaan yleiset täytäntöönpanosäännökset ovat ristiriidassa palvelussuhteen
ehtojen kanssa, jos niitä tulkitaan siten, että niissä asetetaan velvollisuus järjestää karsintakokeet, jotka eivät perustu
yksinomaan ansioihin. Tätä väitettä ei ole esitetty 25.1.2008 tehdyissä valituksissa, sillä valittajat väittävät niissä ainoastaan,
että kielellisen ja matemaattisen kokeen järjestäminen karsintakokeena ei sopinut yhteen kyseisen valintakokeen erityisen
tavoitteen kanssa. Väite ei myöskään ole täsmällinen. Joka tapauksessa komissio katsoo, että palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan
6 kohdassa annetaan toimivaltaiselle viranomaiselle laaja harkintavalta sen vahvistaessa sopimussuhteisten toimihenkilöiden
palvelukseen ottamisen ehdot ja että kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen järjestäminen karsintakokeena
on jo esitetyistä syistä yksikön edun mukaista.
Virkamiestuomioistuimen arviointi asiasta
–       Alustava toteamus
Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 6 kohdassa annetaan kullekin toimielimelle laaja harkintavalta niiden päättäessä sopimussuhteisten
toimihenkilöiden valintamenettelyjä koskevista säännöistä näiden palvelussuhteen ehtojen 3 a artiklan mukaisesti.
Komissio on käyttänyt tätä toimivaltaansa toteuttaessaan yleiset täytäntöönpanosäännökset. Niiden 5 artiklan 1 kohdan d alakohdan
mukaan ”hakijat – – suorittavat hakijoiden yleistä soveltuvuutta koskevat kokeet erityisesti kielellisen ja matemaattisen
päättelykyvyn – – osalta”. Samassa säännöksessä lisätään, että hakijat merkitään yhteisön toimielinten ja virastojen käyttöön
annettuun tietokantaan, jos he ovat ”läpäisseet kokeet”.
Tarvitsematta ratkaista kysymystä siitä, onko kukin näistä kokeista välttämättä järjestettävä karsintakokeena, käytetystä
sanamuodosta seuraa joka tapauksessa, että yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklassa asetetaan sopimussuhteisten toimihenkilöiden
palvelukseen ottamisen edellytykseksi ainakin kokonaisuutena arvioiden valintakokeissa menestyminen, eikä siinä kielletä sitä,
että jotkin näistä kokeista järjestetään erikseen tarkastellen karsintakokeina.
EPSO julkaisi kiinnostuksenilmaisupyynnön ja yleiset tiedot kokeiden rakenteesta ja arvioinnista soveltamalla yleisten täytäntöönpanosäännösten
5 artiklaa. Kiinnostuksenilmaisupyynnössä täsmennettiin, että hakijat ”kutsutaan suorittamaan – – kokeita, joissa arvioidaan
erityisesti heidän päättelykykyään” ja että ainoastaan ”kaikki kokeet läpäisseet merkitään” edellä 44 kohdassa mainittuun
”tietokantaan”. Yleisissä tiedoissa kokeiden rakenteesta ja arvioinnista vahvistettiin lisäksi kielellistä ja matemaattista
päättelykykyä koskevan kokeen suorittamisen edellyttämäksi vähimmäismääräksi 50 prosenttia pisteistä.
Kantajat kuitenkin väittävät yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan olevan vastoin henkilöstösääntöjen 27 artiklasta
ja palvelussuhteen ehtojen 12 artiklasta johdettua periaatetta, jonka mukaan valintamenettelyillä on varmistettava kaikkein
pätevimpien hakijoiden palvelukseen ottaminen, jos sitä on tulkittava siten, että siinä sallitaan kielellistä ja matemaattista
päättelykykyä koskevan kokeen järjestäminen, vieläpä karsintakokeena.
–       Yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan lainvastaisuutta koskeva väite
Kantajien esittämä lainvastaisuusväite on jätettävä tutkimatta ja toissijaisesti hylättävä perusteettomana.
Kantajat eivät ensinnäkään voi pätevästi vedota tähän lainvastaisuusväitteeseen nyt käsiteltävissä kanteissa. Henkilöstösääntöjen
90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun hallinnollisen valituksen ja sen jälkeen nostetun kanteen yhdenmukaisuutta koskeva sääntö
edellyttää, että unionin tuomioistuimissa esitetty kanneperuste on esitetty jo oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä, jotta
toimivaltainen viranomainen on voinut saada riittävän tarkasti tietää, miltä osin asianomainen henkilö riitauttaa päätöksen,
sillä uhalla, että kanne on jätettävä tutkimatta. Tämän säännön perusteena on oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoitus
sinänsä, eli virkamiesten ja hallinnon välisten erimielisyyksien ratkaiseminen sovinnolla (asia 58/75, Sergy v. komissio,
tuomio 1.7.1976, Kok., s. 1139, 32 kohta; asia 133/88, Del Amo Martinez v. parlamentti, tuomio 14.3.1989, Kok., s. 689, 9 kohta;
asia T-135/05, Campoli v. komissio, tuomio 29.11.2006, Kok. H., s. I‑A‑2‑297, II‑A‑2‑1527, 32 kohta ja asia F-76/06, Tsirimokos
v. parlamentti, tuomio 13.11.2007, 45 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa). Toimivaltaiselle viranomaiselle
on siten selvästi ilmoitettava valittajan esittämät väitteet, jotta se voi esittää tälle mahdollista sovintoa (em. asia Campoli
v. komissio, tuomion 32 kohta ja em. asia Tsirimokos v. parlamentti, tuomion 45 kohta).
Vaikka asioiden F-20/08 ja F-34/08 kantajien 30.10. ja 25.11.2007 välisenä aikana esittämiä väitteitä ja 25.1.2008 tehtyjä
”laajentavia valituksia” tulkittaisiin avoimin mielin, niissä ei riitautettu yleisten täytäntöönpanosäännösten laillisuutta.
Ensin mainituissa tyydyttiin arvostelemaan kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen vaikeutta ja osin sen
järjestämistä karsintakokeena yhdistämättä sitä yleisiin täytäntöönpanosäännöksiin. Vaikka väitteitä selitettiin ”laajentavissa
valituksissa”, niissä väitettiin ainoastaan, että riidanalaisten kokeiden luonne ei vastannut valintamenettelyn tavoitteita,
”sellaisina kuin kokeiden toimeksiantajana oleva yksikkö, [komission] varapuheenjohtaja ja ulkosuhteista [vastaava komission
jäsen] ovat niitä täsmentäneet”, kyseenalaistamatta valintamenettelyn perustetta.
Toiseksi yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklasta esitetty lainvastaisuusväite on joka tapauksessa perusteeton.
Henkilöstösääntöjen 27 artiklaa ja palvelussuhteen ehtojen 12 artiklaa, joihin kantajat tukeutuvat väitteissään, ei nimittäin
sovelleta palvelussuhteen ehtojen 3 a artiklassa tarkoitettuihin sopimussuhteisiin toimihenkilöihin. On myös muistutettava,
että vaikka palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan taustalla on kantajien esille tuoma periaate, jonka mukaan toimielinten on
otettava palvelukseen kaikkein pätevimmät toimihenkilöt, kyseisessä artiklassa annetaan kullekin toimielimelle laaja harkintavalta
niiden päättäessä hakijoiden valintaa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä yksikön edun mukaisesti (ks. edellä 43 kohta).
Komissio väittää, että kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen tarkoituksena on karsia sellaisten henkilöiden
hakemukset, joilla on laajat tiedot ja haettuun tehtävään tarvittavia erityisiä tietoja mutta ei riittävää päättelykykyä näiden
tietojen käyttämiseksi. Se lisää voivansa tämän kokeen avulla varmistaa, että palvelukseen otetut toimihenkilöt, jotka voivat
lopulta saada toistaiseksi voimassa olevan sopimuksen, voidaan määrätä erilaisiin tehtäviin. Komissio täsmentää vielä, että
tämä vaatimus on erityisen tärkeä edustustoihin työskentelemään määrättyjen toimihenkilöiden osalta, sillä yksikön etu edellyttää
niissä säännönmukaista kiertoa. Kantajat eivät ole esittäneet riittäviä oikeudellisia perusteluja näitä selityksiä vastaan.
Lisäksi on todennäköistä, että nämä selitykset ovat asian kannalta merkityksellisiä. Ei nimittäin ole kohtuutonta ajatella,
että parhaimpien hakijoiden valinta merkitsee sitä, että hallinto etsii henkilöt, joilla on sekä huomattavat tiedot että älyllistä
kapasiteettia niiden käyttämiseen mahdollisesti muuttuvassa ympäristössä.
Tästä seuraa, että yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan 1 kohdan d alakohta ei ole vastoin palvelussuhteen ehtojen
82 artiklan taustalla olevaa periaatetta ainakaan siltä osin kuin viimeksi mainitussa ei kielletä järjestämästä kielellistä
ja matemaattista päättelykykyä koskevia karsintakokeita.
Näin ollen yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklasta esitetty lainvastaisuusväite on hylättävä.
–       Esillä olevan kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan karsintakokeen lainvastaisuus
Kantajien mukaan EPSO ei voinut esillä olevassa asiassa velvoittaa niitä suorittamaan kielellistä ja matemaattista päättelykykyä
koskevaa karsintakoetta. He vetoavat tältä osin erityisesti ulkomaanedustuksen tiedotteeseen ja komission varapuheenjohtajan
ja ulkosuhteista vastanneen komission jäsenen kirjeeseen sekä tilanteensa erityisluonteeseen.
Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaan EPSO avustaa eri toimielimiä määrittelemällä ja järjestämällä sopimussuhteisten
toimihenkilöiden valintamenettelyt kyseisten toimielinten hyväksymien yleisten säännösten mukaisesti. Lisäksi yleisten täytäntöönpanosäännösten
5 artiklan 1 kohdan c alakohdasta ja 2 kohdasta ilmenee, että EPSO:n on noudatettava toimivaltaisen viranomaisen määrittämiä
edellytyksiä erityisalojen asiantuntemuksesta ja erityisiä pätevyysvaatimuksia.
Näistä säännöksistä ja päätöksen 2002/620 3 artiklan 2 kohdasta kuitenkin seuraa, että EPSO:lla on laaja harkintavalta valintakokeiden
järjestämisen osalta.
Tässä yhteydessä on ensinnäkin todettava, että ulkomaanedustuksen tiedote ja jossain määrin myös komission varapuheenjohtajan
ja ulkosuhteista vastanneen komission jäsenen kirje ovat epäselviä siltä osin kuin riidanalaiset kokeet eivät olisi ”karsintakokeita”.
Niitä on näin ollen tulkittava tavalla, joka ei tee valintakokeita tarpeettomiksi. Tätä tiedotetta ja tätä kirjettä on lisäksi
luettava yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan valossa, jossa asetetaan sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelukseen
ottamisen vähimmäisedellytykseksi (ks. edellä 45 kohta) valintakokeiden läpäiseminen kokonaisuutena arvioiden. Ulkomaanedustuksen
väitteillä ja komission varapuheenjohtajan ja ulkosuhteista vastanneen komission jäsenen yksipuolisilla toteamuksilla ei voida
poiketa pätevästi komission jäsenten kollegion hyväksymistä yleisistä täytäntöönpanosäännöksistä.
Komissio vetoaa perustellusti siihen, että ulkomaanedustuksen tiedote ja komission varapuheenjohtajan ja ulkosuhteista vastanneen
komission jäsenen kirje voitiin ymmärtää siten, että riidanalaiset kokeet eivät olleet karsintakokeita samalla tavoin kuin
kilpailut, koska etukäteen ei vahvistettu hyväksyttävien hakijoiden tiettyä lukumäärää, ilman että niissä kuitenkaan ilmoitettiin,
että nämä kokeet eivät olisi karsintakokeita.
Tämä tulkinta ulkomaanedustuksen tiedotteesta ja komission varapuheenjohtajan ja ulkosuhteista vastanneen komission jäsenen
kirjeestä sopii yhteen valintakokeiden tarkoituksen kanssa ja on yhdenmukainen yleisten täytäntöönpanosäännösten 5 artiklan
kanssa.
Näin ollen ulkomaanedustuksen tiedotteen ja komission varapuheenjohtajan ja ulkosuhteista vastanneen komission jäsenen kirjeen
perusteella ei voida katsoa, että EPSO ylitti komission sen toiminnalle asettamat rajat, kun se järjesti kielellistä ja matemaattista
päättelykykyä koskevan karsintakokeen.
Siltä osin kuin toiseksi on kyse tarpeesta valita parhaat hakijat on huomattava, että kiinnostuksenilmaisupyynnössä samoin
kuin ulkomaanedustuksen tiedotteessa todettiin, että kokeet suoritetaan kunkin hakijan toisella kielellä. Vaikka kielellistä
ja matemaattista päättelykykyä koskeva koe oli karsintakoe, sillä oli kaiken kaikkiaan vähemmän painoarvoa kuin tietoja koskevilla
kokeilla. Sen painoarvo oli vain 30 prosenttia kokonaispisteistä. Karsintakokeen luonteesta huolimatta sillä oli siten vähemmän
painoarvoa kuin erityisiä tietoja koskevalla kokeella, joka oli niin ikään karsintakoe ja jonka läpäisyrajaksi oli vahvistettu
55 prosenttia ja jonka osuus oli 50 prosenttia kaikista pisteistä. ”Tietoja EU:sta” koskevaa koetta ei voida liioin sivuuttaa.
Vaikka tämä koe ei sinänsä johtanut suorituksen hylkäämiseen, sen painoarvo oli kuitenkin 20 prosenttia kokonaispisteistä.
Näin ollen huono tulos tästä kokeesta saattoi vaikuttaa hakijoiden kokonaistulokseen, kun vaadituksi vähimmäisrajaksi kaikista
kokeista oli vahvistettu 60 prosenttia.
Korostettakoon vielä, että erityisen valintakokeen järjestäminen tehtäväluokassa ”Ulkosuhteet”, erityisiä tietoja sekä kielellistä
ja matemaattista päättelykykyä koskevien kokeiden järjestäminen karsintakokeina ja se, että ne vastasivat 80:tä prosenttia
kokonaispistemäärästä, kun taas yleisiä tietoja koskeva koe ei ollut karsintakoe ja sen painoarvo oli vain 20 prosenttia tästä
kokonaismäärästä, osoittavat, että EPSO halusi antaa etusijan toimihenkilöille, joilla on erityistä asiantuntemusta ulkosuhteiden
alalla ja jotka voivat päättelykykynsä avulla käyttää tätä asiantuntemustaan ja tarvittaessa suoriutua muista tehtävistä.
Näiden täsmennysten valossa on katsottava, että komissio ja EPSO eivät ole toimivaltaansa käyttäessään ylittäneet tässä asiassa
laajan harkintavaltansa rajoja päättäessään järjestää kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen, joka pidettiin
karsintakokeena jo palveluksessa olleille toimihenkilöille.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäinen kanneperuste on perusteeton, ja se on näin ollen hylättävä.

Toinen kanneperuste, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu
Asianosaisten lausumat
Kantajat huomauttavat ensinnäkin, että kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskeva koe oli laadultaan huono, kuten
kysymyksen 46 vaikutuksen poistaminen osoittaa. Tämä surkea laatu vaikutti kantajien mukaan vakavasti heidän tuloksiinsa,
koska he joutuivat käyttämään liikaa aikaa epäselviin kysymyksiin, mikä heikensi heidän suoritustaan seuraavissa koetehtävissä.
Toiseksi kantajat väittävät, että päätöksellä myöntää ylimääräinen piste kaikille hakijoille kustakin kysymyksestä, jonka
vaikutus on poistettu, ei voitu taata yhdenvertaista kohtelua ja kokeiden objektiivisuutta.
Kantajat tuovat esille, että EPSO poisti 153 kysymyksen vaikutuksen eri alojen asiantuntemusta koskevien kokeiden kysymyksistä.
He viittaavat erityisesti seuraavien alojen kokeisiin: ”maaseudun kehitys, elintarviketurva ja ympäristö”, ”taloudellinen
kehitys, yksityinen ja kaupallinen sektori” ja ”hyvä hallintotapa ja turvallisuus”. Yhden pisteen antaminen kustakin näistä
kysymyksistä muutti olennaisesti kokeiden luonnetta ja loukkasi hakijoiden yhdenvertaisuutta. Tämä lisäpisteen antaminen suosi
hakijoita, jotka olivat ilmoittautuneet niiden alojen asiantuntemusta koskeviin kokeisiin, joissa kysymysten vaikutus poistettiin,
verrattuna sellaisten muiden alojen kokeisiin ilmoittautuneisiin, joissa kysymysten vaikutusta ei poistettu. Kun lisäksi otetaan
huomioon niiden kysymysten lukumäärä, joiden vaikutus poistettiin, erityisiä tietoja koskevalla kokeella oli vain toissijaista
merkitystä näillä aloilla. EPSO poisti sitä paitsi kysymysten vaikutuksen vain joissakin kielissä. Tämä käytäntö saattoi epäedulliseen
asemaan ne hakijat, jotka suorittivat kokeet muilla kielillä ja joutuivat vastaamaan näihin kysymyksiin.
Komissio vastaa tähän, että EPSO:lla, samoin kuin valintalautakunnilla, on laaja harkintavalta. Tämä harkintavalta koskee
erityisesti tilanteita, joissa on tapahtunut lainvastaisuuksia tai virheitä kokeiden kuluessa, kun näitä kokeita ei voida
aloittaa alusta osanottajien suuren lukumäärän vuoksi ja suhteellisuusperiaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen mukaisesti.
Komission mukaan tässä tapauksessa olisi ollut suhteetonta uusia suuri osa kokeista, minkä vuoksi päätös poistaa kielellistä
ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen kysymysten 31 ja 46 vaikutus oli asianmukainen.
Komissio kiistää joka tapauksessa väitteen, jonka mukaan kysymysten vaikutuksen poistaminen syrji kantajia.
Komissio toteaa ensinnäkin, että hakijoiden yhdenvertaista kohtelua ei edellytetty riidanalaisissa kokeissa samalla tavoin
kuin kilpailussa, koska hyväksyttävien hakijoiden lukumäärää ei ollut vahvistettu etukäteen ja koska vertailevaa arviointia
ei suoritettu.
Komissio painottaa toiseksi sitä, että ongelmia aiheuttaneiden kysymysten vaikutuksen poistamisessa noudatettiin yhdenvertaisen
kohtelun periaatetta kussakin tehtäväryhmässä ja kunkin erityisalan osalta.
Tehtäväluokan ”Ulkosuhteet” osalta järjestetyn kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen osalta komissio
huomauttaa kolmanneksi, että virhe kysymyksen 46 sanamuodossa koski ainoastaan englanninkielistä versiota. Kantajien suoritusta
heikentäneeksi väitetty vaikeus on näin ollen voinut vaikuttaa ainoastaan toimihenkilöihin, jotka suorittivat kokeen tällä
kielellä. Lisäksi komissio huomauttaa, että syrjintä, joka voi vaikuttaa päätöksen laillisuuteen, ei voi perustua asianomaisten
itsensä omaan menettelyyn. Se korostaa vielä, että vaikka kysymyksen 46 vaikutus poistettiin aluksi ainoastaan englanninkielisestä
versiosta, se poistettiin myöhemmin muistakin kielistä hakijoiden yhdenvertaisuuden takaamiseksi. Kysymyksen 31 vaikutus poistettiin
komission mukaan samalla tavoin kaikkien osalta.
Erityisiä tietoja koskevien kokeiden kysymysten vaikutuksen poistamisen osalta komissio toteaa neljänneksi, että kaikki kantajat
epäonnistuivat kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevassa kokeessa ja että tämä seikka erotti heidät muista hakijoista.
Heillä ei ole edes intressiä arvostella erityisiä tietoja koskevien kokeiden kysymysten vaikutuksen poistamista.
Virkamiestuomioistuimen arviointi asiasta
Oikeuskäytännössä valintalautakunnille on tunnustettu laaja harkintavalta niiden käsitellessä lukuisia osanottajia käsittävän
avoimen kilpailun kuluessa tapahtuneita lainvastaisuuksia tai virheitä, joita ei voida suhteellisuusperiaatteen ja hyvän hallinnon
periaatteen nojalla korjata uusimalla kilpailun kokeet (yhdistetyt asiat T-167/99 ja T-174/99, Giulietti ym. v. komissio,
tuomio 2.5.2001, Kok. H., s. I‑A‑93 ja II‑441, 58 kohta).
Vaikka EPSO ei ole valintalautakunta ja vaikka riidanalaista koetta ei järjestetty kilpailuna, tätä oikeuskäytäntöä voidaan
soveltaa myös siihen, koska EPSO:lla on laaja harkintavalta valintakokeiden järjestämisen osalta (ks. edellä 58 kohta).
Asiassa ei ole kiistetty, että kiinnostuksenilmaisupyyntö tavoitti tässä tapauksessa hyvin suuren määrän hakijoita.
EPSO saattoi tässä yhteydessä ongelmia aiheuttaneiden kysymysten osalta katsoa, että pelkästään niiden vaikutuksen poistaminen
oli asianmukaista, sillä kaikkien kokeiden uusiminen olisi ollut suhteetonta ja vastoin hyvän hallinnon periaatetta.
On kuitenkin tarkistettava, ettei hakijoiden yhdenvertaisuutta loukattu menetelmällä, jota käytettiin vaikutusten poistamiseksi.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei
kohdella eri tavoin eikä erilaisia tapauksia kohdella samalla tavoin, ellei tällainen kohtelu ole objektiivisesti perusteltua
(asia C-277/04 P, Lindorfer v. neuvosto, tuomio 11.9.2007, Kok., s. I‑6767, 63 kohta ja asia C-71/07 P, Campoli v. komissio,
tuomio 17.7.2008, Kok., s. I‑5887, 50 kohta). Lisäksi yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen edellyttää, että kyseisen
kohtelun vuoksi tietyille henkilöille aiheutuu haittaa muihin verrattuna (yhdistetyt asiat 17/61 ja 20/61, Klöckner-Werke
ja Hoesch v. korkea viranomainen, tuomio 13.7.1962, Kok., s. 615, 652; asia C-127/07, Arcelor Atlantique ja Lorraine ym.,
tuomio 16.12.2008, 39 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja asia T-351/02, Deutsche Bahn v. komissio, tuomio
5.4.2006, Kok., s. II‑1047, 137 kohta).
Esillä olevassa asiassa on heti alkuun muistutettava, että komissio ja EPSO eivät vahvistaneet etukäteen hyväksyttävien hakijoiden
lukumäärää kiinnostuksenilmaisupyynnössä. Tämän vuoksi valintakokeet eivät merkinneet minkäänlaista hakijoiden suoraa vertailua.
Kuten komissio toteaa, hakijoiden yhdenvertaiseen kohteluun ei siten liittynyt samoja edellytyksiä kuin kilpailussa.
Edes tässä yhteydessä ei kuitenkaan voida sulkea pois sitä, että lisäpisteen myöntäminen kaikille ongelmia aiheuttaneisiin
kysymyksiin vastanneille hakijoille näiden kysymysten vaikutuksen poistamiseksi on voinut suosia joitakin hakijoita, sillä
he ovat voineet ylittää helpommin kokeiden läpäisemiselle vahvistetut rajat.
Kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevan kokeen osalta on selvää, että ainoastaan kysymysten 31 ja 46 vaikutukset
poistettiin. Kantajat väittävät, että kysymys 46 aiheutti kuitenkin heille niin paljon vaikeuksia, että se heikensi heidän
suoritustaan kokeiden jatkossa. Istunnossa kantajat täsmensivät, että jotkut hakijat sivuuttivat tämän kysymyksen, kun taas
toiset yrittivät vastata siihen. Vaikka oletettaisiin, että tämä kysymys aiheutti muita enemmän sekaannusta asianomaisille
tai vei heidän aikaansa muita enemmän siten, että se vaikutti heidän kykyynsä vastata kokeen kaikkiin kysymyksiin, tämä tilanne
on kuitenkin seurausta heidän omasta suhtautumisestaan vaikeuteen. Kantajien väitteet eivät suinkaan osoita, että valittu
vaikutusten poistamista koskeva menetelmä syrji heitä, vaan näillä väitteillä päinvastoin korostetaan heidän ja muiden ehdokkaiden
välistä eroa (ks. vastaavasti asia T-189/99, Gerochristos v. komissio, tuomio 17.1.2001, Kok. H., s. I‑A‑11 ja II‑53, 26 kohta).
Lisäksi kahden edellä mainitun kysymyksen vaikutukset poistettiin kokeen kaikissa kieliversioissa juuri hakijoiden yhdenvertaisuuden
takaamiseksi.
Väitteet, jotka koskevat 153 kysymyksen vaikutuksen poistamista eri tehtäväluokkien erityisiä tietoja koskevissa kokeissa,
ovat tehottomia. Kantajat nimittäin epäonnistuivat kielellistä ja matemaattista päättelykykyä koskevassa kokeessa, jonka järjestäminen
karsintakokeena oli hyväksyttävää, kuten ensimmäisen kanneperusteen tarkastelu osoittaa.
Näissä olosuhteissa ei ole käynyt ilmi, että EPSO:n omaksuma ratkaisu vaikeuksia aiheuttaneiden kysymysten vaikutusten poistamiseksi
saattoi loukata hakijoiden yhdenvertaisuutta kantajien vahingoksi.
Toinen kanneperuste ei siten ole perusteltu, ja se täytyy hylätä.

Kolmas kanneperuste, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 1 d artiklaa on rikottu ja perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty
Asianosaisten lausumat
Kantajat väittävät näyttäneensä toteen useita lainvastaisuuksia, joista heidän mukaansa seuraa, että riidanalaisilla päätöksillä
loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-159/98, Torre ym. vastaan
komissio, 24.4.2001 antaman tuomion (Kok. H., s. I‑A‑83 ja II‑395, 46 ja 47 kohta) ja asiassa T-24/01, Staelen vastaan parlamentti,
5.3.2003 antaman tuomion (Kok. H., s. I‑A‑79 ja II‑423, 47–58 kohta) mukaisesti komission asiana on näyttää, että nämä lainvastaisuudet
eivät vaikuttaneet kokeiden lopputulokseen. Komissio ei kuitenkaan ole esittänyt tällaista näyttöä.
Kantajat päättelevät tästä, että perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty ja että henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 5 kohtaa
on rikottu.
Komissio vastaa, ettei sen asiana ole osoittaa vääriksi kantajien väitteitä siltä osin kuin nämä eivät ole esittäneet näyttöä
minkäänlaisesta syrjinnästä.
Lisäksi komissio väittää vastineessaan asiassa F‑75/08, että väite perusteluvelvollisuuden laiminlyönnistä on jätettävä tutkimatta,
koska väitettä ei ole perusteltu. Väite on joka tapauksessa perusteeton, koska kantajat saivat tiedon riidanalaisten päätösten
perusteina olevista syistä, kun hakijoille ilmoitettiin nämä tiedot valintamenettelyssä 30.10. ja 25.11.2007 välisenä aikana
tehtyihin ”uudelleentarkastelua koskeviin pyyntöihin” annetuissa vastauksissa sekä 25.1.2008 tehtyihin valituksiin annetuissa
vastauksissa.
Virkamiestuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on todettava, että kantajat perustavat kolmannen kanneperusteensa erityisesti henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 5 kohtaan,
jota ei kuitenkaan sovelleta sopimussuhteisiin toimihenkilöihin.
Tämä kanneperuste näyttää liittyvän ensimmäiseen ja toiseen kanneperusteeseen. Koska virkamiestuomioistuin on todennut, että
nämä perusteet eivät ole perusteltuja edellä 43 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa ja 77 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa
esitetyistä syistä, ei ole enää tarpeen pohtia, ovatko kantajat näyttäneet toteen sellaisten lainvastaisuuksien olemassaolon,
joiden perusteella voidaan olettaa, että riidanalaisilla päätöksillä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Tämä kanneperuste
on tehoton. Koska kahden ensimmäisen kanneperusteen tarkastelusta ilmenee, ettei kokeiden kulussa ole näytetty tapahtuneen
lainvastaisuuksia, komissio ei voi lähteä siitä, että niitä olisi tapahtunut, ja todistaa, että niillä ei ollut vaikutuksia
kyseisten kokeiden lopputulokseen ja että ne eivät johtaneet syrjintään.
Kanneperuste on myös ristiriitainen. Sen sanamuodosta ja erityisesti viittauksesta edellä mainituissa asioissa Torre ym. vastaan
komissio ja Staelen vastaan parlamentti annettuihin tuomioihin seuraa, että kantajat näyttävät arvostelevan komissiota siitä,
ettei se ole näyttänyt virkamiestuomioistuimessa toteen, ettei väitetyillä lainvastaisuuksilla ole ollut heidän esittämäänsä
vaikutusta riidanalaisten kokeiden lopputulokseen.
Vaikka tätä kanneperustetta on tulkittava tällä tavoin, on kuitenkin myös todettava kantajien sekoittavan siinä yhtäältä perusteluvelvollisuuden,
johon he vetoavat ja joka on henkilöstösääntöjen 25 artiklan ja palvelussuhteen ehtojen 11 ja 81 artiklan nojalla asianomaisille
vastaisiin hallintopäätöksiin, joista voidaan nostaa kanne virkamiestuomioistuimessa, olennaisesti kuuluva muotoseikka, ja
toisaalta kontradiktorisen menettelyn sekä puolustautumisoikeuksien harjoittamisen oikeudenkäynnissä, jossa edellä mainittuja
säännöksiä ei voida soveltaa.
Tämän vuoksi kolmas kanneperuste on hylättävä.
Kaiken edellä esitetyn perusteella kanne on hylättävä kokonaisuudessaan.

Oikeudenkäyntikulut
Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen työjärjestyksen 2 osaston
8 luvun muiden säännösten soveltamista. Saman artiklan 2 kohdan mukaan kohtuuden niin vaatiessa virkamiestuomioistuin voi
päättää, että asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut vain osittain tai että tätä ei
lainkaan velvoiteta korvaamaan oikeudenkäyntikuluja.
Tästä tuomiosta seuraa, että kantajat ovat asian hävinneitä asianosaisia. Lisäksi komissio on vaatimuksissaan nimenomaisesti
pyytänyt, että kantajat velvoitettaisiin korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Asian olosuhteissa ei ole perusteltua soveltaa työjärjestyksen
87 artiklan 2 kohtaa, minkä vuoksi kantajat on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
On kuitenkin otettava huomioon, että asian F‑20/08 kantajat ja asian F‑34/08 kantaja ovat nostaneet yhtäältä kanteet näissä
asioissa ja toisaalta kanteen asiassa F‑75/08, jonka ovat nostaneet myös muut asian F‑75/08 kantajat.
Näillä perusteilla
EUROOPAN UNIONIN VIRKAMIESTUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on ratkaissut asiat seuraavasti:
1)
Asioiden F‑20/08, F‑34/08 ja F‑75/08 kanteet hylätään.
2)
Aparicio ja muut kantajat, joiden nimet ovat liitteen kohdissa 1–18, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa F-20/08
ja 19/46:aa oikeudenkäyntikuluista asiassa F-75/08. Simon velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa F-34/08 ja 1/46-osaa
oikeudenkäyntikuluista asiassa F-75/08. Kantajat, joiden nimet ovat liitteen kohdissa 19–40 ja 42–46, velvoitetaan korvaamaan
26/46:aa oikeudenkäyntikuluista asiassa F-75/08.
Kanninen
Boruta
Van Raepenbusch
Julistettiin Luxemburgissa 29 päivänä syyskuuta 2009.
W. Hakenberg

H. Kanninen
kirjaaja

jaoston puheenjohtaja
Tämän päätöksen teksti ja siinä mainittujen unionin tuomioistuinten päätösten tekstit, joita ei vielä ole julkaistu oikeustapauskokoelmassa,
ovat saatavilla unionin tuomioistuimen seuraavalla internetsivulla: www.curia.europa.eu
LIITE
Koska tässä asiassa on niin monta kantajaa, heidän nimiään ei mainita tässä liitteessä.
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.