CELEX: 62002CJ0394
Valsts pienākumu neizpilde
Direktīva 93/38/EEK
Publiskie iepirkumi ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarēs
Lenšu transportiera sistēmas izgatavošana Megalopolis termoelektrocentrālei
Paziņojuma nepublicēšana
Tehniskās specifikācijas
Neparedzēti iemesli
Ārkārtēja steidzamība

1       Ar savu prasības pieteikumu Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, tā kā valsts elektrības uzņēmums
Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy
(turpmāk tekstā – “
DEI
”) tiesības slēgt iepirkuma līgumu par
Megalopolis
termoelektrocentrāles lenšu transportiera sistēmas izgatavošanu piešķīra sarunu procedūras rezultātā, iepriekš nepublicējot
paziņojumu, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/38/EEK,
ar ko koordinē līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas,
transporta un telekomunikāciju nozarē (OV L 199, 84. lpp.), ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra
Direktīva 98/4/EK (OV L 101, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Direktīva 93/38”), un it īpaši minētās Direktīvas 20. un turpmākie
panti.

Atbilstošās tiesību normas
2       Saskaņā ar 15. pantu Direktīvā 93/38 “[..] [publisko] būvdarbu līgumu [slēgšanas tiesības] [..] piešķir saskaņā ar III, IV un
V sadaļas noteikumiem”.
3       Šīs pašas direktīvas 20. panta 1. punkts paredz, ka “līgumslēdzēji subjekti, ievērojot 2. punktu, var izvēlēties jebkuru no
1. panta 7. punktā aprakstītajām procedūrām [proti, atklātas, slēgtas un sarunu procedūras], ar noteikumu, ka saskaņā ar 21. pantu
ir izsludināts konkurss”.
4       Saskaņā ar šī 20. panta 2. punktu:
“[..] līgumslēdzēji subjekti var izmantot procedūru, iepriekš neizsludinot konkursu:
[..]
c)      ja tehnisku vai māksliniecisku iemeslu dēļ [..] līgumu var izpildīt vienīgi konkrēts [..] būvuzņēmējs [..];
d)      tik lielā mērā, cik noteikti nepieciešams, ja attiecīgiem līgumslēdzējiem subjektiem neparedzētu iemeslu dēļ radusies ārkārtēja
steidzamība, kas liedz ievērot termiņus, kuri noteikti atklātām vai slēgtām procedūrām;
[..].”
5       21. panta 1. punkts Direktīvā 93/38 precizē līdzekļus, ar kuriem var izsludināt konkursu, nozīmīgākais no kuriem ir paziņojuma
publicēšana Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī atbilstoši piemēriem, kuri ir ietverti šīs pašas direktīvas pielikumos.

Fakti un pirmstiesas procedūra
6       1997. gada oktobrī
DEI
, lai veiktu procedūru ietekmes uz vidi novērtēšanai saskaņā ar Padomes 1985. gada 27. jūnija Direktīvu 85/337/EEK par dažu
sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 40. lpp.), iesniedza kompetentai iestādei, proti,
Vides, plānošanas un valsts būvdarbu ministrijai, projektu
Megalopolis
termoelektrocentrāles cieto blakusproduktu atsērošanai, stabilizācijai, transportēšanai un apglabāšanai.
7       Ar 1998. gada 29. oktobra un 1999. gada 30. decembra lēmumiem minētā ministrija sniedza savu piekrišanu projektam, vienlaicīgi
pieprasot, lai deviņu mēnešu laikā, proti, līdz 2000. gada septembrim,
DEI
iesniedz pieprasījumu galīgajai atļaujai minētās centrāles atkritumu iznīcināšanai un divpadsmit mēnešu laikā, proti, līdz
2000. gada decembrim, ievieš lenšu transportieri pelnu transportam no tās uz
Thoknia
raktuvēm, kur pelni tiek apstrādāti.
8       Ņemot vērā šos termiņus, 1999. gada 27. jūlijā
DEI
nolēma uzsākt sarunu procedūru [lenšu transportiera izgatavotāja] izvēlei bez paziņojuma iepriekšējas publicēšanas un lūdza
uzņēmumu apvienību
Koch/Metka
, kā arī uzņēmumu
Dosco Overseas Engineering Ltd
(turpmāk tekstā – “uzņēmums
Dosco
”) iesniegt savus piedāvājumus.
9       2000. gada 18. janvārī uzņēmums
Dosco
paziņoja, ka nevēlas piedalīties minētajā procedūrā.
10     2000. gada 29. augustā pēc vairāku mēnešu sarunām
DEI
uzņēmumu apvienībai
Koch/Metka
uzticēja lenšu transportiera sistēmas izgatavošanu pelnu transportēšanai no
Megalopolis
termoelektrocentrāles uz
Thoknia
raktuvēm (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais iepirkums”).
11     Vispirms devusi iespēju Grieķijas Republikai iesniegt savus apsvērumus, Komisija 2001. gada 21. decembrī izdeva argumentēto
atzinumu, konstatējot, ka saskaņā ar Direktīvu 93/38 par Apstrīdēto iepirkumu vajadzēja ievietot paziņojumu Eiropas Kopienu
Oficiālajā Vēstnesī. Tā uzaicināja šo dalībvalsti veikt vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu argumentēto atzinumu divu mēnešu
laikā no tā paziņošanas brīža. Būdama neapmierināta ar Grieķijas iestāžu 2002. gada 3. aprīļa vēstulē sniegto atbildi, Komisija
nolēma celt šo prasību.

Par prasību

Par pieņemamību
12     Grieķijas valdība izvirza četras iebildes par nepieņemamību, tās attiecīgi pamatojot ar to, ka Komisijai nav juridiski pamatotas
intereses [prasības celšanā], ka prasībai nav priekšmeta, ka argumentētais atzinums nav precīzs un ka nav ievērota procedūra.
Par to, ka Komisijai nav juridiski pamatotas intereses [prasības iesniegšanā]
13     Grieķijas valdība uzskata, ka Komisijai nebija juridiski pamatotas intereses uzsākt procedūru sakarā ar valsts pienākumu neizpildi,
jo tajā dienā, kad beidzās termiņš darbību saskaņošanai ar argumentēto atzinumu, iespējamais Kopienu tiesību pārkāpums pilnīgi
vai, jebkurā gadījumā, lielākā daļā bija izbeigts.
14     Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar pienākumiem, kuri izriet no EKL 226. panta, Komisijai nav jāpierāda sava juridiski
pamatota interese prasības celšanā (skat. 1974. gada 4. aprīļa spriedumu lietā 167/73 Komisija/Francija,
Recueil
, 359. lpp., 15. punkts, un 2003. gada 10. aprīļa spriedumu apvienotajās lietās C‑20/01 un C‑28/01Komisija/Vācija,
Recueil
, I‑3609. lpp., 29. punkts).
15     Komisijas uzdevums ir pēc savas ierosmes un vispārējās interesēs raudzīties, lai dalībvalstis piemērotu Kopienu tiesības,
un panākt, ka tiek konstatēta no Kopienu tiesībām izrietošo valsts pienākumu neizpilde, lai šādi šo pārkāpumu apturētu (skat.
iepriekš minētos spriedumus Komisija/Francija, 15. punkts, un Komisija/Vācija, 29. punkts, kā arī iepriekš minēto judikatūru).
16     Tādējādi EKL 226. panta mērķis nav aizsargāt šīs iestādes tiesības. Šī iestāde ir vienīgā, kas var lemt par nepieciešamību
uzsākt procedūru valsts pienākumu neizpildes konstatēšanai un – šajā lietā – iemesliem, kuru dēļ šī procedūra ir vai nav jāuzsāk
(skat. šajā sakarā 1995. gada 11. augusta spriedumu lietā C‑431/92 Komisija/Vācija,
Recueil
, I‑2189. lpp., 22. punkts; 2002. gada 5. novembra spriedumu lietā C‑476/98 Komisija/Vācija,
Recueil
, I‑9855. lpp., 38. punkts, un iepriekš minēto 2003. gada 10. aprīļa spriedumu lietā Komisija/Vācija, 30. punkts).
Par prasības priekšmeta neesamību
17     Grieķijas valdība uzskata, ka prasībai nav priekšmeta, jo būvdarbu līgums starp
DEI
un uzņēmumu apvienību
Koch/Metka
Apstrīdētā iepirkuma ietvaros dienā, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš, bija jau gandrīz izpildīts. Šajā
datumā minētie būvdarbi lielākajā daļā, proti, 85 % apmērā, bija pabeigti. Tādējādi reāli vairs nebija iespējama darbību saskaņošana
ar argumentēto atzinumu.
18     Šajā ziņā nav apstrīdams, ka jautājumā par publisko iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu Tiesa ir nospriedusi, ka
prasība sakarā ar valsts pienākumu neizpildi nav pieņemama, ja argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigu datumā visi līgumā
ietvertie nosacījumi jau ir izpildīti (šajā sakarā skat. 1992. gada 31. marta spriedumu lietā C‑362/90 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑2353. lpp., 11. un 13. punkts).
19     Tomēr šajā lietā līgums starp
DEI
un uzņēmumu apvienību
Koch/Metka
argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigu datumā bija izpildes stadijā, jo darbi bija pabeigti tikai 85 % apmērā. Tādējādi
visi līgumā ietvertie nosacījumi vēl nebija izpildīti.
Par argumentētā atzinuma neprecizitāti
20     Grieķijas valdība apgalvo, ka Komisijas argumentētais atzinums bija pārāk neprecīzs, jo tas nenorādīja pasākumus, kuri Grieķijai
jāveic, lai saskaņotu savas darbības ar to.
21     Šajā ziņā no pastāvīgās judikatūras izriet, ka, lai gan argumentētajam atzinumam ir jāsatur loģisks un detalizēts to iemeslu
izklāsts, kuru dēļ Komisija uzskata, ka attiecīgā dalībvalsts nav izpildījusi kādu no pienākumiem, ko tai uzliek EK līgums,
tomēr Komisijai šajā atzinumā nav jānorāda pasākumi, kuri ļautu izbeigt pārmesto valsts pienākumu neizpildi (šajā sakarā skat.
1991. gada 11. jūlija spriedumu lietā C‑247/89 Komisija/Portugāle,
Recueil
, I‑3659. lpp., 22. punkts, un 1999. gada 28. oktobra spriedumu lietā C‑328/96 Komisija/Austrija,
Recueil
, I‑7479. lpp., 39. punkts).
22     Pirmstiesas procedūras mērķis ir norobežot prasības sakarā ar valsts pienākumu neizpildi priekšmetu, lai dotu minētajai dalībvalstij
iespēju izpildīt pienākumus, kuri izriet no Kopienu tiesībām, vai darīt zināmus savus aizstāvības pamatus pret Komisijas izvirzītajiem
iebildumiem (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Austrija, 34. punkts, un iepriekš minēto 2002. gada
5. novembra spriedumu lietā Komisija/Vācija, 46. un 47. punkts).
23     Tā rezultātā tikai tad, ja Komisija domā kā prasības sakarā ar valsts pienākumu neizpildi priekšmetu norādīt tādu pasākumu
neveikšanu, kuri ļautu novērst pārmesto valsts pienākumu neizpildi, tai argumentētajā atzinumā īpašā veidā ir jānorāda šie
pasākumi (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Austrija, 39. punkts).
24     Tomēr šajā lietā prasības priekšmets ir tikai valsts pienākumu neizpildes konstatēšana, pamatojoties uz to, ka Apstrīdētais
iepirkums ir piešķirts bez iepriekšējas paziņojuma publicēšanas. Tādējādi prasība nav vērsta uz papildu valsts pienākumu neizpildes
konstatēšanu, kas pamatojas uz to, ka netika veikti pasākumi pirmās valsts pienākumu neizpildes novēršanai.
Par procedūras neievērošanu
25     Grieķijas valdība uzskata, ka tā vietā, lai celtu prasību sakarā ar valsts pienākumu neizpildi, Komisijai vajadzēja tieši
rīkoties un dot rīkojumu apturēt Apstrīdētā iepirkuma piešķiršanu saskaņā ar 3. pantu Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvā
89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārskatīšanas] procedūru piemērošanu,
piešķirot piegādes un uzņēmuma [būvdarbu] līgumu[s] slēgšanas tiesības valsts vajadzībām (OV L 395, 33. lpp.).
26     Šajā ziņā ir jāatzīst, ka attiecībā uz enerģētikas nozari ir piemērojama nevis Direktīva 89/665, bet Padomes 1992. gada 25. februāra
Direktīva 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu
[slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju
nozarē (OV L 76, 14. lpp.).
27     Tomēr pat pieņemot, ka Grieķijas valdība bija domājusi 8. pantu Direktīvā 92/13, kurš paredz būtībā tādu pašu procedūru kā
Direktīvas 89/665 3. pants, no pastāvīgās judikatūras izriet, ka pat tad, ja ir vēlams, ka Komisija izmanto minēto direktīvu
ieviesto tiešas iejaukšanās procedūru, šī procedūra ir preventīvs pasākums, ar kuru Komisija nevar nedz atkāpties no pilnvarām
saskaņā ar EKL 226. pantu, ne tās aizstāt (šajā Direktīvas 89/665 kontekstā skat. 1995. gada 24. janvāra spriedumu lietā C‑359/93
Komisija/Nīderlande,
Recueil
, I‑157. lpp., 13. punkts; 1995. gada 4. maija spriedumu lietā C‑79/94 Komisija/Grieķija,
Recueil
, I‑1071. lpp., 11. punkts; 1998. gada 17. decembra spriedumu lietā C‑353/96 Komisija/Īrija,
Recueil
, I‑8565. lpp., 22. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Austrija, 57. punkts). Tam, vai Komisija ir vai nav
izmantojusi minēto procedūru, nav nozīmes, vērtējot prasības par valsts pienākumu neizpildi pieņemamību.
28     Tikai Komisija var izlemt, vai ir nepieciešams uzsākt procedūru valsts pienākumu neizpildes konstatēšanai atbilstoši EKL 226. pantam
(šajā sakarā skat. iepriekš minētos 1995. gada 11. augusta spriedumu lietā Komisija/Vācija, 22. punkts, un 2002. gada 5. novembra
spriedumu lietā Komisija/Vācija, 38. punkts). Tādējādi izvēle starp divām procedūrām ietilpst Komisijas diskrecionārā varā.
29     No augstāk minētajiem apsvērumiem izriet, ka iebildes par nepieņemamību ir jānoraida.

Par lietas būtību
30     Pamatojot savu prasību, Komisija atsaucas uz vienu vienīgu iebildumu, kurš būtībā ir pamatots ar Direktīvas 93/38 15. panta,
interpretējot to kopā ar šīs pašas direktīvas 20. panta 1. punktu un 21. pantu, pārkāpumu, jo
DEI
piešķīra Apstrīdēto iepirkumu, nepublicējot paziņojumu Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī.
31     Šajā ziņā ir jāatzīst, ka Grieķijas valdība neapstrīd, ka uz Apstrīdēto iepirkumu attiecas 15. pants Direktīvā 93/38 un ka
tādējādi to principā vajadzēja piešķirt saskaņā ar šīs direktīvas III līdz V sadaļu, kuras it īpaši paredz konkursa izsludināšanu,
publicējot paziņojumu minētajā Oficiālajā Vēstnesī.
32     Taču šī valdība uzskata, ka saskaņā ar 20. panta 2. punkta c) un d) apakšpunktu Direktīvā 93/38 Apstrīdēto iepirkumu varēja
izņēmuma kārtā piešķirt bez paziņojuma publicēšanas. Tā uzskata, ka, no vienas puses, vienīgi uzņēmumu apvienība
Koch/Metka
varēja veikt šos būvdarbus, ņemot vērā transportējamās preces raksturīgās specifiskās īpašības un vietas atrašanos augsnes
apakškārtā, kā arī nepieciešamību savienot lenšu transportieri ar jau pastāvošo sistēmu. No otras puses, šo būvdarbu veikšana
bija ārkārtēji steidzama, jo Vides, teritorijas iekārtošanas un publisko darbu ministrija bija noteikusi konkrētus termiņus.
33     Šajā sakarā vispirms ir jāatgādina, ka 20. panta 2. punkta c) un d) apakšpunkts Direktīvā 93/38 – kas ir atkāpes no noteikumiem
par publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu – ir jāinterpretē sašaurināti. Turklāt pierādīšanas pienākums
ir tam lietas dalībniekam, kurš vēlas uz šīm atkāpēm atsaukties (šajā sakarā Direktīvu 71/305 un 93/37 kontekstā skat. 1987. gada
10. marta spriedumu lietā 199/85 Komisija/Itālija,
Recueil
, 1039. lpp., 14. punkts; 1995. gada 18. maija spriedumu lietā C‑57/94 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑1249. lpp., 23. punkts, un 2004. gada 14. septembra spriedumu lietā C‑385/02 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑8121. lpp., 19. punkts).
34     Pirmkārt, runājot par 20. panta 2. punkta c) apakšpunktu Direktīvā 93/38, no judikatūras izriet, ka, lai varētu piemērot šo
normu, ir jāizpilda divi kumulatīvi nosacījumi, proti, no vienas puses, veicamajiem būvdarbiem, kuri ir publiskā iepirkuma
līguma priekšmets, ir jābūt tehniski specifiskiem un, no otras puses, šī tehniskā specifiskuma dēļ ir jābūt absolūtai nepieciešamībai
minētā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības piešķirt kādam konkrētam uzņēmumam (šajā sakarā Direktīvu 71/305 un 93/37
kontekstā skat. iepriekš minētos 1995. gada 18. maija spriedumu lietā Komisija/Itālija, 24. punkts, un 2004. gada 14. septembra
spriedumu lietā Komisija/Itālija, 18., 20. un 21. punkts).
35     Tomēr šajā lietā, kā to norāda ģenerāladvokāts savu secinājumu 40.–45. punktā, lai gan minētie būvdarbi ir tehniski specifiski
Direktīvas 93/38 20. panta 2. punkta c) apakšpunkta nozīmē, tomēr Grieķijas valdība nav pārliecinoši pierādījusi, ka tikai
uzņēmumu apvienība
Koch/Metka
varēja tos veikt un ka tādēļ bija absolūta nepieciešamība iepirkuma līguma slēgšanas tiesības piešķirt tieši šai apvienībai.
36     Nedz transportējamās preces specifiskās īpašības, nedz augsnes apakškārtas nestabilitāte vai nepieciešamība savienot lenšu
transportieri ar jau pastāvošo sistēmu pašas par sevi nepierāda, ka minētā uzņēmumu apvienība bija vienīgais uzņēmums Kopienā,
kuram ir nepieciešamās zināšanas minēto būvdarbu izpildei.
37     Tā kā
DEI
piedāvāja [iesniegt priekšlikumus] uzņēmumam
Dosco
, tas pats uzskatīja, ka bez uzņēmumu apvienības
Koch/Metka
arī cits uzņēmums principā ir spējīgs veikt šos būvdarbus.
38     Turklāt no lietas materiāliem izriet, ka attiecībā uz līdzīgiem šai pašā vietā veicamiem būvdarbiem
DEI
jau iepriekš ir organizējis publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras, publicējot paziņojumus.
39     Tādējādi nevar uzskatīt, ka tehniskās specifikas dēļ Apstrīdētā iepirkuma izpildi varēja piešķirt tikai uzņēmumu apvienībai
Koch/Metka
.
40     Otrkārt, lai piemērotu Direktīvas 93/38 20. panta 2. punkta d) apakšpunktā paredzēto atkāpi saskaņā ar judikatūru ir jāizpilda
trīs apvienoti nosacījumi, proti, neparedzēta iemesla esamība, ārkārtēja steidzamība, kura nav saderīga ar pieprasītajiem
termiņiem konkursa izsludināšanas gadījumā, un cēloņsakarība starp neparedzēto iemeslu un no tā izrietošo ārkārtējo steidzamību
(šajā sakarā Direktīvas 71/305 kontekstā skat. 1993. gada 2. augusta spriedumu lietā C‑107/92 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑4655. lpp., 12. punkts, un 1996. gada 28. marta spriedumu lietā C‑318/94 Komisija/Vācija,
Recueil
, I‑1949. lpp., 14. punkts).
41     Taču Grieķijas valdība nav pierādījusi, ka šajā lietā šie nosacījumi tika izpildīti.
42     Kompetentās iestādes nepieciešamību veikt minētos būvdarbus noteiktajos termiņos, lai izvērtētu projekta ietekmi uz vidi,
nevar uzskatīt par neparedzētu iemeslu dēļ radušos ārkārtēju steidzamību.
43     Tas, ka iestāde, kurai ir jāatbalsta minētais projekts, var noteikt termiņus, ir minētā projekta apstiprināšanas procedūrā
paredzams iemesls (šajā sakarā Direktīvas 71/305 kontekstā skat. iepriekš minēto 1996. gada 28. marta spriedumu lietā Komisija/Vācija,
18. punkts).
44     Turklāt attiecībā uz Apstrīdēto iepirkumu
DEI
varēja uzsākt tā piešķiršanas procedūru, publicējot paziņojumu jau projekta ietekmes uz vidi novērtēšanas procedūras sākumā
jeb apmēram trīs gadus pirms minēto termiņu izbeigšanās.
45     Tādējādi nevar apgalvot, ka neparedzētu iemeslu dēļ radusies ārkārtēja steidzamība neļāva
DEI
ievērot termiņus, kas nosakāmi, izsludinot konkursu.
46     Ņemot vērā visu iepriekš minēto, ir jāatzīst, ka, tā kā
DEI
tiesības slēgt iepirkuma līgumu par
Megalopolis
termoelektrocentrāles lenšu transportiera izgatavošanu piešķīra sarunu procedūras rezultātā, nepublicējot paziņojumu, Grieķijas
Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīva 93/38 un it īpaši tās 20. panta 1. punkts un 21. pants.

Par tiesāšanās izdevumiem
47     Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Grieķijas
Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums nav labvēlīgs, jāpiespriež Grieķijas Republikai
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
tā kā valsts elektrības uzņēmums
Dimosia Epicheirisi Ilektrismoy
tiesības slēgt iepirkuma līgumu par
Megalopolis
termoelektrocentrāles lenšu transportiera izgatavošanu piešķīra sarunu procedūras rezultātā, nepublicējot paziņojumu, Grieķijas
Republika nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1993. gada. 14. jūnija Direktīva 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu
[slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un
telekomunikāciju nozarē, ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīva 98/4/EK un it īpaši tās
20. panta 1. punkts un 21. pants;
2)
Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – grieķu.