CELEX: 62008CJ0302
Znamke
Mednarodna registracija
Protokol k Madridskemu sporazumu
Uredba (ES) št. 40/94
Člen 146
Enaki učinki mednarodne registracije in znamke Skupnosti v Skupnosti
Uredba (ES) št. 1383/2003
Člen 5(4)
Blago, glede katerega obstaja sum, da krši znamko
Ukrepanje carinskih organov
Imetnik znamke Skupnosti
Pravica zahtevati ukrepanje v državi članici, v kateri je vložena zahteva za ukrepanje, in tudi v drugih državah članicah
Razširitev na imetnika mednarodne registracije

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 5(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice (
UL L 196, str. 7
) in člena 146 Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne o znamki Skupnosti (
UL 1994, L 11, str. 1
), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1992/2003 z dne (
UL L 296, str. 1
, v nadaljevanju: Uredba št. 40/94).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Zino Davidoff SA (v nadaljevanju: Davidoff) in Bundesfinanzdirektion Südost glede zahteve družbe Davidoff, da se na carini zaseže blago, glede katerega obstaja sum, da se z njim kršijo mednarodno registrirane znamke, katerih imetnik je ta družba.
Pravni okvir
Člen 1 Uredbe št. 1383/2003 določa:
„1.   Ta uredba določa pogoje, pod katerimi lahko carinski organi ukrepajo, kadar glede blaga v naslednjih situacijah obstaja sum, da krši pravico intelektualne lastnine:
a)
kadar je sproščeno v prosti promet, izvoz ali ponovni izvoz […];
b)
kadar je najdeno med pregledi blaga, ki je […] vneseno na carinsko območje Skupnosti ali ga zapušča, ki je […] v odložnem postopku, […] v postopku ponovnega izvoza po uradnem obvestilu ali […] v prosti coni ali prostem skladišču.
2.   Ta uredba določa tudi ukrepe, ki jih morajo pristojni organi sprejeti, kadar je ugotovljeno, da blago iz odstavka 1 krši pravice intelektualne lastnine.“
Člen 2 iste uredbe določa:
„1.   V tej uredbi ‚blago, ki krši pravico intelektualne lastnine‘ pomeni:
a)
‚ponarejeno blago‘, in sicer:
i)
blago, skupaj z embalažo, ki brez dovoljenja nosi blagovno znamko, ki je bodisi enaka blagovni znamki, veljavno registrirani glede istovrstnega blaga, bodisi je v njenih bistvenih lastnostih ni mogoče razlikovati od take blagovne znamke, in ki s tem krši pravice imetnika blagovne znamke po pravu Skupnosti, določene z Uredbo Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o [blagovni] znamki Skupnosti, ali po pravu države članice, v kateri je bila vložena zahteva za ukrepanje carinskih organov;
[…]
[…]
2.   V tej uredbi ‚imetnik pravice‘ pomeni:
a)
imetnik blagovne znamke […]
[…]“
Člen 5 določa:
„1.   Imetnik pravice lahko v vsaki državi članici v pisni obliki zaprosi pristojni carinski oddelek za ukrepanje carinskih organov, če je blago najdeno v eni od situacij iz člena 1(1) (zahteva za ukrepanje).
[…]
4.   Če je vlagatelj zahteve imetnik blagovne znamke Skupnosti […], lahko poleg tega, da zahteva ukrepanje carinskih organov v državi članici, v kateri je taka zahteva vložena, zahteva tudi ukrepanje [carinskih] organov ene ali več drugih držav članic.
[…]“
Na podlagi sklepa Sveta 2003/793/ES z dne 27. oktobra 2003 (
UL L 296, str. 20
) je Skupnost z učinkom od pristopila k Protokolu k Madridskemu sporazumu o mednarodnem registriranju znamk, sprejetemu v Madridu (v nadaljevanju: Protokol).
Člen 4 Protokola določa:
„Veljavnost mednarodne registracije
(a)
Varstvo znamke v vsaki zadevni pogodbenici je od datuma registracije ali vpisa […] enako neposredni registraciji pri uradu [te] pogodbenice. Če Mednarodni urad ni bil uradno obveščen o zavrnitvi […] ali če je bila uradno sporočena zavrnitev […] kasneje umaknjena, je varstvo znamke v zadevni pogodbenici od omenjenega datuma enako, kot če bi bile znamke registrirane pri uradu te pogodbenice.
[…]“
Člen 146 Uredbe št. 40/94 z naslovom „Učinki mednarodne registracije, v kateri je imenovana Evropska skupnost“ določa:
„1.   Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska skupnost, […] ima enak učinek kot prijava za znamko Skupnosti.
2.   Če ni bilo nobenega obvestila o zavrnitvi […] ali če je bila taka zavrnitev umaknjena, ima mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Evropska skupnost, […] enak učinek kot registracija znamke kot znamke Skupnosti.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Na podlagi člena 5(4) Uredbe št. 1383/2003 je družba Davidoff pri Oberfinanzdirektion Nürnberg, ki je postal Bundesfinanzdirektion Südost, 10. maja 2007 vložila zahtevo, da se na carini zaseže blago, glede katerega obstaja sum, da se z njim krši dvanajst mednarodno registriranih znamk, katerih imetnik je ta družba.
Ta zahteva je bila dne 22. avgusta 2007 zavrnjena z obrazložitvijo, da se člen 5(4) Uredbe št. 1383/2003 nanaša le na „imetnika blagovne znamke Skupnosti“ in da te uredbe zakonodajalec Skupnosti kljub pristopu Skupnosti k Protokolu ni spremenil.
Družba Davidoff je zoper odločbo o zavrnitvi vložila tožbo pri Finanzgericht München.
To sodišče meni, da v zvezi z zadevnimi določbami Skupnosti obstajajo težave pri razlagi.
Meni, da se člen 5(4) Uredbe št. 1383/2003 na podlagi samega besedila uporablja tudi za imetnika mednarodno registrirane znamke, ker je taka znamka glede učinkov v Skupnosti enaka znamki Skupnosti.
V teh okoliščinah je Finanzgericht München prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 5(4) Uredbe [št. 1383/2003] ob upoštevanju pristopa Evropske skupnosti k [Protokolu] razlagati tako, da spadajo kljub uporabi pojma ‚blagovna znamka Skupnosti‘ na njegovo področje uporabe tudi mednarodno registrirane znamke v smislu člena 146 in naslednjih Uredbe [št. 40/94]?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali člen 5(4) Uredbe št. 1383/2003 ob upoštevanju člena 146 Uredbe št. 40/94 dopušča, da imetnik mednarodno registrirane znamke kot imetnik blagovne znamke Skupnosti zahteva ukrepanje carinskih organov v državi članici, v kateri je vložil svojo zahtevo, in tudi ukrepanje carinskih organov ene ali več drugih držav članic.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je bila Uredba št. 1383/2003 sprejeta pred pristopom Skupnosti k Protokolu, ki se je zgodil s Sklepom št. 2003/79.
V skladu s členom 4(1) Protokola je varstvo mednarodno registrirane znamke v vsaki pogodbenici, ki jo navede imetnik te znamke, enako, kot če bi bile znamke registrirane neposredno pri uradu te pogodbenice.
V uvodni izjavi 8 Uredbe št. 1992/2003 je navedeno, da ta uredba določa ukrepe, potrebne za uveljavitev pristopa Skupnosti k Protokolu.
V uvodni izjavi 6 iste uredbe je zlasti poudarjeno, da je treba imetnikom, ki imajo mednarodne registracije na podlagi Protokola, dovoliti, da zahtevajo varstvo svojih znamk, ki ga daje sistem znamke Skupnosti.
V uvodni izjavi 1 je opozorjeno na to, da v sistemu znamke Skupnosti znamke Skupnosti uživajo enotno varstvo in učinkujejo na celotnem ozemlju Skupnosti.
Člen 146(2) Uredbe št. 40/94, ki je bil vnesen z Uredbo št. 1992/2003, ob upoštevanju teh uvodnih izjav določa, da mednarodna registracija znamke, v kateri je imenovana Skupnost, učinkuje enako kot registracija znamke Skupnosti.
Iz tega je razvidno, kot menijo predložitveno sodišče, tožeča stranka v postopku v glavni stvari, države članice, ki so predložile stališča, in Komisija Evropskih skupnosti, da je zakonodajalec Skupnosti glede učinkov tako želel izenačiti mednarodno registrirane znamke in znamke Skupnosti.
Člen 5(4) Uredbe št. 1383/2003 se nanaša ravno na postopek za izvajanje varstva blagovne znamke Skupnosti v Skupnosti, in sicer kar zadeva učinke te znamke.
Na podlagi tega člena sme v okviru zahteve za ukrepanje le „imetnik blagovne znamke Skupnosti“ zahtevati ukrepanje carinskih organov v državi članici, v kateri je taka zahteva vložena, in tudi ukrepanje carinskih organov ene ali več drugih držav članic.
Vendar je zaradi izenačitve med znamkami Skupnosti in mednarodno registriranimi znamkami treba sprejeti, da se glede na namen zakonodajalca Skupnosti ob sprejetju Uredbe št. 1992/2003 sme tudi imetnik mednarodno registrirane znamke sklicevati na uporabo člena 5(4) Uredbe št. 1383/2003.
Zato je treba na predhodno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 5(4) Uredbe št. 1383/2003 ob upoštevanju člena 146 Uredbe št. 40/94 razlagati tako, da dopušča imetniku mednarodno registrirane znamke, da tako kot imetnik blagovne znamke Skupnosti zahteva ukrepanje carinskih organov v državi članici, v kateri je vložil svojo zahtevo, in tudi ukrepanje carinskih organov ene ali več držav članic.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:

Člen 5(4) Uredbe Sveta (ES) št. 1383/2003 z dne 22. julija 2003 o carinskem ukrepanju zoper blago, glede katerega obstaja sum, da krši določene pravice intelektualne lastnine, in o ukrepih, ki jih je treba sprejeti zoper blago, glede katerega je ugotovljeno, da je kršilo take pravice ob upoštevanju člena 146 Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne o znamki Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1992/2003 z dne , je treba razlagati tako, da dopušča imetniku mednarodno registrirane znamke, da tako kot imetnik blagovne znamke Skupnosti zahteva ukrepanje carinskih organov v državi članici, v kateri je vložil zahtevo, in tudi ukrepanje carinskih organov ene ali več drugih držav članic.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.