CELEX: 62004CJ0226
Szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések
92/50/EGK irányelv
29. cikk első bekezdés e) és f) pont
A szolgáltatók kötelezettségei
Társadalombiztosítási járulékok, valamint adók fizetése

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak
összehangolásáról szóló, 1992. június 18‑i 92/50/EGK tanácsi irányelv (HL L 209., 1. o., magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet,
1. kötet 322. o., a továbbiakban: az irányelv) 29. cikke első bekezdése e) és f) pontjának értelmezésére vonatkoznak.
A kérelmeket a La Cascina Soc. coop. arl (a továbbiakban: La Cascina) és a Zilch Srl társaság (a továbbiakban: Zilch), illetve
a G. f. M. konzorcium (a továbbiakban: G. f. M.), valamint az olasz védelmi minisztérium, illetve a gazdasági- és pénzügy‑minisztérium
mint ajánlatkérők között, egyfelől e társaságoknak a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződéskötési eljárásban
való részvételből történő kizárása, másfelől a fenti irányelvet a belső jogba átültető olasz szabályozás az irányelv 29. cikkén
alapuló rendelkezésének e cikkel való összeegyeztethetősége tárgyában folyamatban lévő eljárások keretében terjesztették elő.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
Az irányelv második és harmadik preambulumbekezdéséből kitűnik, hogy az irányelvet a „belső piac […] fokozatos kiépítésére
irányuló” intézkedések keretében fogadták el, és ez alapján annak célja a „szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések
odaítélésére vonatkozó eljárások összehangolás[a]”.
Az irányelv huszadik preambulumbekezdése szerint „[…] a versenyt általában korlátozó és különösen a többi tagállam állampolgárainak
szerződésekben való részvételét korlátozó magatartás megszüntetése érdekében a szolgáltatók számára lehetővé kell tenni, hogy
jobban hozzáférhessenek a szerződés-odaítélési eljárásokhoz”.
Annak érdekében, hogy a közbeszerzések területén a lehető legnagyobb mértékű verseny érvényesüljön, az irányelv 13. cikkének
(5) bekezdése akként rendelkezik, hogy „[a] részvételre felhívott jelentkezők számának minden esetben elegendőnek kell lennie
ahhoz, hogy tényleges verseny jöjjön létre”. Hasonlóképpen a meghívásos eljárások tekintetében az irányelv 27. cikke (2) bekezdésének
második albekezdése kimondja, hogy ”[a]z ajánlattételre felhívott jelentkezők számának minden körülmények között elegendőnek
kell lennie a tényleges verseny biztosításához”.
Az irányelv VI. címének „A minőség alapján történő kiválasztás feltételei” elnevezésű 2. fejezete alatt található 29. cikke
ekként rendelkezik:
„Kizárható a szerződésben való részvételből a szolgáltató, ha:
a)      csődbe ment vagy felszámolás alatt áll vagy ezekkel összefüggő bírósági eljárás folyik vele szemben, vagy csődegyezséget kötött,
felfüggesztette üzleti tevékenységét, vagy a nemzeti törvények és rendeletek szerinti hasonló eljárás következtében hasonló
helyzetben van;
b)      csődeljárás, kötelező felszámolási vagy ezekkel összefüggő bírósági eljárás, vagy csődegyezségi eljárás vagy bármilyen, a
nemzeti törvények és rendeletek szerinti hasonló eljárás alanya;
c)      szakmai magatartásával kapcsolatos jogsértés miatt jogerős ítélettel elmarasztalták;
d)      súlyos szakmai kötelességszegést követett el, amelyet az ajánlatkérő bármilyen indokolt eszközzel bizonyítani tud;
e)      nem tett eleget a letelepedése szerinti ország vagy az ajánlatkérő székhelye szerinti ország jogszabályai alapján fennálló
társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségének;
f)      nem tett eleget az ajánlatkérő székhelye szerinti ország jogszabályai alapján fennálló adófizetési kötelezettségének;
g)      az e fejezetben előírt adatszolgáltatási kötelezettségének teljesítése során hamis nyilatkozatot tett, vagy nem közölte a
kért adatokat.
Ha az ajánlatkérő megköveteli, hogy az ajánlattevő igazolja, hogy nem tartozik az a), b), c), e) és f) pont hatálya alá, elegendő
bizonyítékként kell elfogadnia:
–        […]
–        az e) és f) pontban említett esetekben az érintett tagállam illetékes hatósága által kibocsátott igazolást.
[…]
A tagállamok a 44. cikkben említett határidőn belül kijelölik az ilyen okmányok vagy igazolások kibocsátására jogosult hatóságokat
és szerveket, és erről haladéktalanul tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot.”

A nemzeti szabályozás
Az irányelvet az 1995. március 17‑i 157. sz. törvényrendelet (GURI 104., 1995. május 6., a továbbiakban: a 157/1995. rendelet)
ültette át az olasz jogba.
E rendelet 12. cikkének d) és e) pontja, amely a 2000. február 25‑i 65. sz. kormányrendelet (GURI 70., 2000. március 24.,
a továbbiakban a 157/1995 rendelet 12. cikke) 10. cikkével került módosításra, és amely az irányelv 29. cikkét a belső jogba
átültette, ekként rendelkezik:
„[…] ki vannak zárva a közbeszerzésből azok a jelentkezők, amelyek:
nem rendezték az Olaszország vagy a székhelyük szerinti állam jogszabályai alapján fennálló, a munkavállalókkal kapcsolatban
fizetendő társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségüket;
nem rendezték az Olaszország vagy a székhelyük szerinti állam jogszabályai alapján fennálló adófizetési kötelezettségüket.”

Az alapeljárások és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Az olasz védelmi minisztérium a gazdasági- és pénzügy‑minisztériummal egyetértésben hirdetményt tett közzé a Gazzetta ufficiale
della Repubblica italiana-ban, valamint az Európai Közösségek Hivatalos Lapjában a védelmi minisztériumnak az ország különféle
pontjain található szervezetei és osztályai részére nyújtandó étkeztetési szolgáltatásokra vonatkozó közbeszerzési szerződések
gyorsított meghívásos eljárásban történő odaítéléséről. A részvételi jelentkezések, illetve az ajánlatok beérkezésének határidejét
2003. január 15‑ben, illetve 2003. március 3‑ában határozták meg.
Az ajánlati felhívás tizenhat tételből állt. Mindegyik tételre különböző mértékű éves díjazást állapítottak meg, valamint
meghatározták a teljesítés egyedi helyszíneit és az egyes teljesítendő szolgáltatásokat.
Az ajánlati felhívásra többek között a La Cascina és a Zilch vállalkozások – ideiglenes társulás keretében – a meghirdetett
tizenhat tétel túlnyomó részére, a G. f. M. pedig egyedül a 7. sz. tételre jelentkezett.
Az ajánlatkérő 2003. december 4‑i határozatában kizárta az eljárásból a La Cascina és a G. f. M. társaságot azon indokkal,
hogy azok nem rendezték a munkavállalókkal kapcsolatos társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségüket, valamint a
Zilch társaságot azon indokkal, hogy az nem rendezte adófizetési kötelezettségét.
A fenti három társaság e határozat hatályon kívül helyezését kérte a kérdést előterjesztő bíróságtól. A La Cascina és a G. f. M.
egyebek mellett előadta, hogy az elmaradt társadalombiztosítási járulékokat utóbb megfizették. A Zilch a maga részéről megfizette
a követelt adó egy részét, az adótartozás másik része tekintetében pedig a nemzeti jogalkotónak az adótartozások rendezéséről
szóló 2002‑ben hozott intézkedése révén „adóamnesztiában” részesült, amely alapján részletfizetést engedélyeztek a számára.
Az ajánlatkérő ezzel szemben azt állította, hogy a tartozás utólagos rendezése nem jelenti azt, hogy a felperes társaságok
az ajánlati felhívásra benyújtott részvételi jelentkezésre nyitva álló határidő lejártakor, vagyis 2003. január 15‑én eleget
tettek kötelezettségeiknek.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy az irányelv 29. cikke és a 157/1995 rendelet 15. cikkének megfogalmazása
eltér egymástól. Míg a közösségi rendelkezés alapján az a szolgáltató zárható ki a közbeszerzési eljárásból, amely „nem tett
eleget” kötelezettségeinek, a nemzeti rendelkezés azon szolgáltatókat zárja ki, amelyek „nem rendezték” kötelezettségeiket.
Következésképpen e bíróság szerint felmerül az a kérdés, hogy az alapügyben felmerült nemzeti szabály engedékenyebb‑e, és
nagyobb mozgásteret biztosít‑e a nemzeti hatóságok számára, és e tekintetben azokra az értelmezésbeli különbségekre hivatkozik,
amelyek megfigyelhetők az olasz bíróságok e területen hozott határozataiban. E bíróságok közül egyesek ugyanis elfogadják
a tartozás utólagos, vagyis a közbeszerzési eljárásban való részvételre vonatkozó jelentkezés benyújtásának határideje után
történő rendezését abban a két esetben:
–        ha az érdekeltek vitatták kötelezettségeik fennállását az illetékes nemzeti közigazgatási hatóság vagy bíróság előtt; vagy
–        ha az érdekeltek ugyan valójában nem tettek eleget kötelezettségeiknek, azonban az állam az adózási és társadalombiztosítási
helyzetük utólagos rendezését lehetővé tevő méltányossági intézkedést hozott vagy adóamnesztiát biztosított számukra.
Tekintettel arra, hogy ezen értelmezés egyenlőtlen bánásmódot eredményezhet a szolgáltatók között, valamint megbéníthatja
a közbeszerzési szerződések odaítélésének lebonyolítását, a Tribunale amministrativo regionale del Lazio úgy határozott, hogy
az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„A Bírósághoz azt a kérdést intézzük, hogy:
1)      akként értelmezendők‑e a szóban forgó irányelv fent hivatkozott rendelkezései, hogy ahol a közösségi jogalkotó a »nem tett
eleget a letelepedése szerinti ország vagy az ajánlatkérő székhelye szerinti ország jogszabályai alapján fennálló társadalombiztosítási
járulékfizetési kötelezettségének« vagy a »nem tett eleget az ajánlatkérő székhelye szerinti ország jogszabályai alapján fennálló
adófizetési kötelezettségének« fordulatot használja, ott csak és kizárólag arra a körülményre utal, hogy a vállalkozás – a
közbeszerzési eljárásban való részvételre vonatkozó jelentkezés benyújtására nyitva álló határidő lejártakor (vagy legalábbis
a […] szerződés odaítélése előtt) – eleget tett ezen kötelezettségeinek a vonatkozó befizetések hiánytalan és határidőben
történő teljesítésével;
2)      következésképpen szükségképpen akként kell-e értelmezni az átültető olasz nemzeti jogszabályt [az 1995. március 17-i 157. sz.
rendelet 12. cikkének d) és e) pontja] – amennyiben a fent említett közösségi jogszabálytól eltérően megengedi azon vállalkozásoknak
a közbeszerzési eljárásból történő kizárását, amelyek »nem rendezték az Olaszország vagy a székhelyük szerinti állam jogszabályai
alapján fennálló, a munkavállalókkal kapcsolatban fizetendő társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségüket« vagy
»nem rendezték az Olaszország vagy a székhelyük szerinti állam jogszabályai alapján fennálló adófizetési kötelezettségüket« –,
hogy az kizárólag e kötelezettségeknek a fenti időpontban (a részvételre vonatkozó jelentkezés benyújtására nyitva álló határidő
lejártakor vagy a szerződés akár csak ideiglenes odaítélését közvetlenül megelőző időpontban) megállapítandó elmulasztott
teljesítésére, és nem a helyzetük utólagos »rendezésére« vonatkozik;
3)      avagy ezzel szemben (és amennyiben a 2) pontban foglaltak tükrében a nemzeti jogszabály a közösségi jogszabály céljával és
funkciójával össze nem egyeztethetőnek minősülne) a nemzeti jogalkotó – figyelemmel arra a kötelezettségre, hogy az átültetés
során megfeleljen a szóban forgó irányelvben foglalt közösségi szabályozásnak – jogosult volt‑e akként rendelkezni, hogy a
közbeszerzési eljárásban olyan személyek is részt vehetnek, amelyek a közbeszerzési eljárásban való részvételre vonatkozó
jelentkezés benyújtására nyitva álló határidő lejártakor helyzetüket nem »rendezték«, ugyanakkor képesnek mutatkoznak helyzetük
rendezésére (és e tekintetben konkrét lépéseket tettek) a szerződés odaítélését megelőzően;
4)      és amennyiben a 3) pontban említett értelmezés lehetséges – tehát be lehet vezetni olyan szabályokat, amelyek rugalmasabbak
a közösségi jogalkotó által említett »eleget tett« kifejezés szigorú értelmezésénél –, sértik‑e ezek a szabályok az alapvető
közösségi elveket, úgymint a valamennyi uniós polgár tekintetében érvényesülő egyenlő bánásmód elvét, vagy – csak a közbeszerzési
eljárásoknál maradva – azt az elvet, amely szerint azonos feltételeket kell teljesítenie minden személynek, amely ilyen közbeszerzési
eljárásban való részvételét kérte?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Előzetesen meg kell jegyezni, hogy az irányelv II. címében foglaltak szerint az irányelv rendelkezéseinek alkalmazása a szóban
forgó szolgáltatás besorolásától függ. Mivel azonban e besorolás elvégzéséhez tények értékelése szükséges, e kérdés az előterjesztő
bíróság hatáskörébe tartozik. Ezért a Bíróság az irányelv azon rendelkezéseinek értelmezését végzi el, amelyekre az előzetes
döntéshozatal iránti kérelem hivatkozik. Az is kitűnik a kérelemből, hogy az az irányelv szerinti meghívásos eljárásra vonatkozik.
A kérdést előterjesztő bíróság kérdéseivel először is lényegében azt kívánja megtudni, hogy az irányelv 29. cikke első bekezdésének
e) és f) pontját akként kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az a nemzeti jogszabály, amely olyan helyzetben lévő szolgáltatóra
vonatkozik, amely „nem rendezte” társadalombiztosítási vagy adófizetési kötelezettségeit. E bíróság másodsorban azt kérdezi,
hogy mely időpontban kell a szolgáltatónak bizonyítania kötelezettségei teljesítését. Harmadsorban pedig azt kérdezi, hogy
azt a szolgáltatót, amely a társadalombiztosítási járulék- és adófizetési kötelezettségei teljesítésével késedelembe esett,
részletfizetési kedvezményt kapott az illetékes hatóságoktól e járulékok, illetve adók teljesítésére, vagy a társadalombiztosítási
járulék-, illetve adófizetési kötelezettségei fennállását vagy összegét vitatva közigazgatási vagy bírósági jogorvoslattal
élt, akként kell-e tekinteni, hogy nem tett eleget az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontja alapján fennálló
társadalombiztosítási és adózási kötelezettségeinek.
Annak érdekében, hogy e kérdésekre hasznos válaszok szülessenek, először is arra kell rámutatni, hogy a közbeszerzésekről
szóló közösségi irányelvek célja az e tárgyú nemzeti eljárások összehangolása. Ami közelebbről a szolgáltatásnyújtásra irányuló
közbeszerzési szerződéseket illeti, az irányelv harmadik preambulumbekezdése szerint az első és a második preambulumbekezdés
által megfogalmazott célkitűzések „szükségessé teszik a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésére
vonatkozó eljárások összehangolását”.
Az irányelv 29. cikke az eljárások összehangolása keretében a szakmai tisztességre, a fizetőképességre és a megbízhatóságra
vonatkozóan hét olyan okot állapít meg, amely a résztvevők közbeszerzési eljárásból való kizárását vonja maga után. A 29. cikk
elején található „[k]izárható a szerződésben való részvételből” fordulat tanúbizonysága szerint e rendelkezés, amelynek e)
és f) pontja kifejezetten visszautal a nemzeti jogszabályokra, a tagállamokra bízza annak eldöntését, hogy alkalmazzák‑e az
egyes kizáró okokat.
Amint azt az Európai Közösségek Bizottsága helytállóan megjegyzi, a vizsgált rendelkezés kijelöli a tagállamok jogkörének
korlátait a tekintetben, hogy azok csak a rendelkezésben foglalt kizáró okokat alkalmazhatják. A tagállamok e jogkörét szintén
behatárolják az átláthatóság és az egyenlő bánásmód általános elvei (lásd különösen a C‑470/99. sz., Universale‑Bau és társai
ügyben 2002. december 12‑én hozott ítélet [EBHT 2002., I‑11617. o.] 91. és 92. pontját, valamint a C‑421/01. sz. Traunfellner‑ügyben
2003. október 16‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑11941. o.] 29. pontját).
Következésképpen az irányelv 29. cikke e területen nem írja elő az abban említett kizáró okok közösségi szinten történő egységes
alkalmazását, amennyiben a tagállamok jogosultak eltekinteni valamennyi kizáró ok alkalmazásától, a lehető legteljesebb részvételt
biztosítva ezzel a közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásában, illetve a nemzeti szinten figyelembe veendő jogi, gazdasági
és társadalmi szempontoktól függően jogosultak ezen okokat eltérő szigorral érvényesíteni a nemzeti jogszabályokban. Ennek
keretében a tagállamok enyhíthetik, illetve rugalmasabbá tehetik az irányelv 29. cikkében megállapított feltételeket.
Először is, ami azt a kérdést illeti, miszerint az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontját akként kell‑e értelmezni,
hogy e cikkel ellentétes az a nemzeti jogszabály, amely az olyan helyzetben lévő szolgáltatóra vonatkozik, amely „nem rendezte”
társadalombiztosítási járulék- vagy adófizetési kötelezettségeit, megállapítandó, hogy e rendelkezés feljogosítja a tagállamokat
minden olyan jelentkező kizárására, amely „nem tett eleget” a nemzeti „jogszabály[ok] alapján” fennálló társadalombiztosítási
járulék- és adófizetési kötelezettségének.
E rendelkezés nem tartalmazza a „nem tesz eleget kötelezettségének” kifejezés meghatározását. Tekintettel a jelen ítélet 23. cikkében
kifejtett szempontokra, az irányelv alkotói nem kívántak autonóm közösségi meghatározást adni e kifejezésre, hanem e tekintetben
visszautaltak a nemzeti szabályokra. Ezért e szabályokban kell meghatározni a szóban forgó kötelezettségek tartalmát és hatályát,
valamint azok teljesülésének feltételeit.
Az olasz jogalkotó az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontja által ráruházott jogot gyakorolta azzal, hogy a
157/1995. sz. rendelet 12. cikkének d) és e) pontjában megállapított két kizáró okot. A kérdést előterjesztő bíróság elsőként
azonban azt kérdezi, hogy a „nem rendezték […] kötelezettségüket” fordulat alkalmazásával e rendelkezés engedékenyebb‑e, és
nagyobb mozgásteret biztosít‑e a nemzeti hatóságok számára, mint az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontjában
szereplő megfogalmazás.
E tekintetben rá kell mutatni arra, amint azt a Bírósághoz észrevételeket benyújtó érdekeltek joggal megjegyzik, hogy az egyes
közbeszerzési tárgyú közösségi irányelvek megkülönböztetés nélkül használják mind a „nem tett eleget” („non aver adempiuto”),
mind a „nem rendezte” („non essere in regola”) kötelezettségeit kifejezést. Így például az építési beruházásra irányuló közbeszerzési
szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14‑i 93/37/EGK tanácsi irányelv (HL 199., 54. o.;
magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 2. kötet, 163. o.) 24. cikkének e) és f) pontja, az árubeszerzésre irányuló közbeszerzési
szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló, 1993. június 14‑i 93/36/EGK tanácsi irányelv (HL 199., 1. o.;
magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 2. kötet, 102. o.) 20. cikke (1) bekezdésének e) és f) pontja és a 2006. január 31‑én
hatályba lépett, az építési beruházásra, az árubeszerzésre és a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési
eljárásainak összehangolásáról szóló, 2004. március 31‑i 2004/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL 134., 114. o.;
magyar nyelvű különkiadás: 6. fejezet, 7. kötet, 132. o.) 45. cikke (2) bekezdésének e) és f) pontja. Következésképpen a szóban
forgó két fordulat tartalma között nincsen semmilyen különbség.
E megfontolások alapján kell figyelembe venni a kérdést előterjesztő bíróság által említett különféle helyzeteket.
A nemzeti bíróság másodsorban azt kérdezi, hogy a szolgáltató köteles‑e a „közbeszerzési eljárásban való részvételre vonatkozó
jelentkezés benyújtására nyitva álló határidő lejártakor (vagy legalábbis a […] szerződés odaítélése előtt)” „hiánytalan[ul]
és határidőben” megfizetni a kötelezettségének megfelelő összeget annak érdekében, hogy eleget tegyen társadalombiztosítási
járulék- és adófizetési kötelezettségének.
Annak az időpontnak a meghatározása érdekében, amikor vizsgálni kell, hogy a résztvevő eleget tett‑e kötelezettségeinek, megállapítandó,
hogy mivel az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontja az „eleget tett kötelezettségeinek” fogalom tartalmának
meghatározása céljából a tagállamok jogszabályaira utal, a közösségi jogalkotó nem kívánta előírni e cikk közösségi szinten
történő egységes alkalmazását. Ebből az következik, hogy a nemzeti jogszabályokra történő utalás a szóban forgó időpont meghatározására
is vonatkozik.
Ennélfogva a nemzeti szabályokban kell meghatározni azt az időpontot, ameddig, illetve azt a határidőt, amelyen belül az érdekelteknek
teljesíteniük kell a kötelezettségüknek megfelelő összeg megfizetését, illetve – a kérdést előterjesztő bíróság által vázolt
és a jelen ítélet 34–39. pontjában ismertetett egyéb esetekben –bizonyítaniuk kell, hogy teljesültek helyzetük utólagos rendezésének
feltételei. E határidő többek között lehet a közbeszerzési eljárásban való részvételre vonatkozó jelentkezés benyújtásának
határnapja, az ajánlattételre szóló felhívás elküldésének időpontja, a résztvevők ajánlatainak benyújtására nyitva álló határnap,
az ajánlatok ajánlatkérő általi elbírálásának időpontja vagy akár a közbeszerzési szerződés odaítélését közvetlenül megelőző
időpont.
Hangsúlyozni kell azonban, hogy a közbeszerzési szerződések odaítélésére vonatkozó valamennyi eljárás tekintetében érvényesülő
átláthatóság és egyenlő bánásmód elvei, amely szerint előre világosan meg kell határozni a közbeszerzésben való részvétel
tartalmi és eljárási feltételeit, megkövetelik, hogy a fenti határidő meghatározása a lehető legnagyobb pontossággal történjen,
és közzétételre kerüljön annak érdekében, hogy az érdekeltek pontosan megismerhessék az eljárásból fakadó kötelezettségeiket,
és megbizonyosodhassanak arról, hogy ugyanazon kötelezettségek érvényesülnek valamennyi pályázó tekintetében. E határidőt
megszabhatják nemzeti jogszabályok, vagy azok az ajánlatkérőkre bízhatják annak felelősségét.
Ezért azon jelentkező vonatkozásában állapítható meg, hogy eleget tett kötelezettségeinek, amely a fenti 31. pontban tárgyalt
határidőn belül hiánytalanul teljesítette társadalombiztosítási járulék- és adófizetési kötelezettségeit, nem számítva a jelen
ítélet 34–39. pontjában ismertetett azon eseteket, amikor a tartozást utólagosan rendezték vagy közigazgatási, illetve bírósági
jogorvoslattal éltek. A fizetés teljesítésének az adott időpontban történő puszta megkezdése, a fizetési szándék bizonyítása
vagy akár a tartozásnak az ezen időponton túli rendezésére vonatkozó fizetőképesség bizonyítása nem elégséges, mivel az sértené
a résztvevők közötti egyenlő bánásmód elvét.
A kérdést előterjesztő bíróság kérdése harmadsorban érdemben arra vonatkozik, hogy az irányelv 29. cikke első bekezdésének
e) és f) pontjával összeegyeztethetőnek tekinthető-e az a nemzeti jogszabály vagy közigazgatási gyakorlat, amely lehetővé
teszi a szolgáltatók számára, hogy a közbeszerzési eljárásban való részvételük végett az adózási és társadalombiztosítási
helyzetüket utólagosan vagy a szóban forgó tagállam által hozott méltányossági intézkedés, illetve általa biztosított adóamnesztia
vagy a tartozások átütemezésére, illetve mérséklésére irányuló közigazgatási megállapodás útján rendezzék.
E tekintetben rá kell mutatni, amint azt a főtanácsnok az indítványának 29. pontjában joggal megjegyzi, hogy a nemzeti jog
határozza meg a társadalombiztosítási járulék- és adófizetési kötelezettségek összegét és a befizetésének határidejét. Hasonlóképpen
a Bíróság a fenti 25. pontban hangsúlyozta, hogy az „eleget tett kötelezettségének” fordulat tartalmának és hatályának meghatározása
szintén a nemzeti jogra tartozik. A jelen ítélet 31. pontjában kifejtettekkel egyezően e tekintetben a nemzeti szabályozásban
meghatározott határidő a meghatározó.
Ezért nem összeegyeztethetetlen az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontjával az a nemzeti jogszabály vagy közigazgatási
gyakorlat, amely szerint az érintett résztvevőket méltányossági intézkedés, adóamnesztia vagy közigazgatási megállapodás alapján
úgy kell tekinteni, hogy valamely közbeszerzési eljárásban való részvételük végett rendezték kötelezettségeiket, feltéve hogy
e személyek a jelen ítélet 31. pontjában tárgyalt határidőn belül bizonyítani tudják, hogy javukra méltányossági intézkedést
hoztak, adóamnesztiában részesültek vagy tartozásaikra vonatkozóan közigazgatási megállapodást kötöttek.
A kérdést előterjesztő bíróság kérdése végül arra vonatkozik, hogy milyen joghatásokkal jár az a körülmény, hogy a jelentkező
az illetékes hatóság adóval vagy társadalombiztosítási járulékkal kapcsolatos megállapításaival szemben közigazgatási vagy
bírósági jogorvoslattal élt annak megállapítása céljából, hogy e jelentkező rendezte‑e kötelezettségeit a közbeszerzési eljárásban
való részvétele végett.
Figyelembe kell venni, hogy az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontja e kérdés tekintetében is irányadó. Mindazonáltal
a közigazgatási vagy bírósági jogorvoslatok benyújtásának joghatásai szorosan kötődnek a bírói jogvédelemmel kapcsolatos alapvető
jogok gyakorlásához és védelméhez, amelyek tiszteletben tartását a közösségi jogrend egyaránt biztosítja. Sérthetné az érdekeltek
alapvető jogait az a nemzeti jogszabály, amely teljes mértékben figyelmen kívül hagyná a közigazgatási vagy bírósági jogorvoslatok
benyújtásának a közbeszerzési eljárásban való részvétel lehetőségére gyakorolt joghatásait.
E korlátra figyelemmel a nemzeti jogra tartozik annak meghatározása, hogy a közigazgatási vagy bírósági jogorvoslat benyújtása
olyan joghatásokkal jár‑e, amely alapján az ajánlatkérő köteles annak megállapítására, hogy az érintett jelentkező a jogerős
határozat meghozataláig rendezte-e kötelezettségeit a közbeszerzési eljárásban való részvétele végett, feltéve hogy a jogorvoslat
benyújtására a jelen ítélet 31. pontjában írt határidőn belül kerül sor.
A feltett kérdésre tehát azt a választ kell adni, hogy nem ellentétes az irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontjával
az a nemzeti jogszabály vagy közigazgatási gyakorlat, amely szerint a szolgáltató, amely a közbeszerzési eljárásban való részvételére
vonatkozó jelentkezés benyújtására nyitva álló határidő lejártakor nem tett eleget társadalombiztosítási járulék- vagy adófizetési
kötelezettségének azáltal, hogy hiánytalanul megfizette az ennek megfelelő összeget, utólagosan rendezheti helyzetét
–        az állam által biztosított adóamnesztia, illetve az állam által hozott méltányossági intézkedés vagy
–        a tartozások átütemezésére, illetve mérséklésére irányuló közigazgatási megállapodás vagy
–        közigazgatási vagy bírósági jogorvoslat útján,
feltéve, hogy a nemzeti jogszabályban vagy közigazgatási gyakorlatban rögzített határidőn belül bizonyítja, hogy ilyen adóamnesztiában,
illetve méltányosságban részesült, ilyen közigazgatási megállapodást kötött, vagy ilyen jogorvoslattal élt.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
Nem ellentétes a szolgáltatásnyújtásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélési eljárásainak összehangolásáról szóló,
1992. június 18‑i 92/50/EGK tanácsi irányelv 29. cikke első bekezdésének e) és f) pontjával az a nemzeti jogszabály vagy közigazgatási
gyakorlat, amely szerint a szolgáltató, amely a közbeszerzési eljárásban való részvételére vonatkozó jelentkezés benyújtására
nyitva álló határidő lejártakor nem tett eleget társadalombiztosítási járulék- vagy adófizetési kötelezettségének azáltal,
hogy hiánytalanul megfizette az ennek megfelelő összeget, utólagosan rendezheti helyzetét
–
az állam által biztosított adóamnesztia, illetve az állam által hozott méltányossági intézkedés vagy
–
a tartozások átütemezésére, illetve mérséklésére irányuló közigazgatási megállapodás vagy
–
közigazgatási vagy bírósági jogorvoslat útján,
feltéve, hogy a nemzeti jogszabályban vagy közigazgatási gyakorlatban rögzített határidőn belül bizonyítja, hogy ilyen adóamnesztiában,
illetve méltányosságban részesült, ilyen közigazgatási megállapodást kötött, vagy ilyen jogorvoslattal élt.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: olasz.