CELEX: 62004CJ0421
Előzetes döntéshozatal iránti kérelem
A 89/104/EGK irányelv 3. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja
A lajstromozást kizáró okok
EK 28. cikk és EK 30. cikk
Az áruk szabad mozgása
Azonos hatású intézkedések
Igazolás
Iparjogvédelem
Más tagállamban lajstromozott nemzeti szóvédjegy
Más tagállam olyan nyelvéből kölcsönzött szóból álló védjegy, amely nyelvben e szó nem alkalmas a megkülönböztetésre és/vagy alkalmas azon termékek leírására, amelyekre vonatkozólag a védjegy lajstromozása megtörtént

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az EK 28. és EK 30. cikk értelmezésére irányul.
A kérelmet a Matratzen Concord AG (a továbbiakban: Matratzen Concord) és a Hukla Germany SA (a továbbiakban: Hukla) között
egy nemzeti védjegy érvényessége tárgyában folyamatban lévő eljárásban nyújtotta be az előterjesztő bíróság.

Jogi háttér
Az EK 28. cikk értelmében „[a] tagállamok között tilos a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás és azzal azonos
hatású intézkedés”.
Az EK 30. cikk rendelkezése szerint:
„A 28. és a 29. cikk rendelkezései nem zárják ki a behozatalra, a kivitelre vagy a tranzitárukra vonatkozó olyan tilalmakat
vagy korlátozásokat, amelyeket […] az ipari és kereskedelmi tulajdon védelme indokol. Ezek a tilalmak és korlátozások azonban
nem lehetnek önkényes megkülönböztetés vagy a tagállamok közötti kereskedelem rejtett korlátozásának eszközei.”
A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21‑i 89/104/EGK első tanácsi irányelv (HL 1989. L 40., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 92. o.; a továbbiakban:
irányelv) hetedik preambulumbekezdésében előírja, hogy „a jogszabályok közelítésével elérni kívánt célkitűzések megvalósítása
megkívánja, hogy a lajstromozott védjegy megszerzésének és a védjegyoltalom fenntartásának feltételei valamennyi tagállamban
általában azonosak legyenek” és hogy „kimerítően fel kell sorolni a védjegy lajstromozását kizáró, illetve annak törlésére
alapot adó […] okokat.”
Az irányelv 3. cikke tartalmazza a védjegy lajstromozását kizáró, illetve annak törlésére alapot adó okokat. E cikk (1) bekezdésének
b) és c) pontja az alábbiak szerint rendelkezik:
„A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, ha a megjelölés
[…]
b)      nem alkalmas a megkülönböztetésre;
c)      kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége,
rendeltetése, értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak.”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
A Hukla a Spanyolországban 1994. május 1‑jén – különösen a védjegyekkel ellátható áruk és szolgáltatások nemzetközi osztályozására
vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 20. osztályba tartozó „fekvőbútorok,
mint ágyak, kanapék, önálló ágyak, bölcsők, díványok (rekamiék, kerevetek), függőágyak, emeletes ágyak és mózeskosarak (fonott
bölcsők), összecsukható bútorok, ágy- és bútorgörgők, éjjeliszekrények, székek, fotelek és támla nélküli székek (zsámoly,
sámli), ágykeretek, szalmazsákok, matracok és párnák” jelölésére – lajstromozott MATRATZEN nemzeti szóvédjegy jogosultja.
1996. október 10‑én a Matratzen Concord a Nizzai Megállapodás szerinti 10., 20. és 24. osztályba tartozó különböző árukkal
kapcsolatos, a „Matratzen” szót tartalmazó vegyes, szó- és ábrás elemeket tartalmazó védjegy közösségi védjegyként történő
lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalhoz (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM).
Hukla e lajstromozással szemben a korábbi spanyol védjegyre hivatkozva felszólalt, az említett kérelmet pedig az OHIM második
fellebbezési tanácsa 2000. október 31‑i határozatával elutasította. A Matratzen Concord által e határozat ellen előterjesztett
keresetet az Elsőfokú Bíróság a T‑6/01. sz., Matratzen Concord kontra OHIM – Hukla Germany (Matratzen) ügyben 2002. október 23‑án hozott ítéletével (EBHT 2002.,
II‑4335. o.) elutasította, amit a Bíróság fellebbezés során a C‑3/03. P. sz., Matratzen Concord kontra OHIM ügyben 2004. április 28‑án hozott végzésével (EBHT 2004., I‑3657. o.) helybenhagyott.
Az OHIM fórumai előtti fellebbezési eljárással, majd a közösségi bíróságok előtt folytatott eljárással párhuzamosan a Matratzen
Concord a Juzgado de Primera Instancia n° 22 de Barcelona (Spanyolország) előtt a MATRATZEN nemzeti védjegy törlése iránti
keresetet indított a védjegyekről szóló, 1988. november 10‑i 32/1988. sz. törvény (Ley 32/1988, de 10 de noviembre, de Marcas,
BOE 272. sz., 1988. november 12.) 11. §‑a (1) bekezdésének a), e) és f) pontja alapján. Lényegében arra hivatkozott, hogy
– mivel a „Matratzen” szó német nyelven azt jelenti, hogy „matrac” – a szóban forgó védjegyet alkotó megnevezés általános
és megtévesztheti a fogyasztót az említett védjeggyel ellátott termékek természetét, minőségét, jellemzőit vagy földrajzi
származását illetően.
Mivel keresetét a bíróság 2002. február 5‑i ítéletével elutasította, a Matratzen Concord megfellebbezte ezt az ítéletet az
Audiencia Provincial de Barcelona előtt.
Ez utóbbi bíróság kifejti, hogy a védjegy alapvető rendeltetése az azzal ellátott áru vagy szolgáltatás kereskedelmi származásának
azonosításában áll, és hogy ilyen értelemben a spanyol bírói gyakorlat az idegen nyelvekből kölcsönzött elnevezéseket önkényeseknek,
szeszélyeseknek vagy fantázianeveknek tartja, kivéve ha hasonlóságot mutatnak valamely spanyol kifejezéssel, amely arra enged
következtetni, hogy az átlagos fogyasztó ismeri jelentésüket, vagy hogy a nemzeti piacon valós jelentésük alakult ki.
Az Audiencia Provincial de Barcelona mindazonáltal tudni szeretné, hogy ez az értelmezés összhangban van‑e az „egységes piac”
fogalmával. Álláspontja szerint a tagállami nyelvekhez tartozó általános elnevezéseknek felhasználásra a tagállamokban székhellyel
rendelkező bármely vállalkozás számára továbbra is rendelkezésre kell állniuk. Az ilyen elnevezések valamely tagállamban történő
lajstromozása megkönnyítené az olyan monopolhelyzetek kialakulását, amelyeket meg kell akadályozni a piac megfelelő működésének
biztosítása érdekében, és amelyek a behozatalra vonatkozó minden mennyiségi korlátozás EK 28. cikkben foglalt tilalmának megsértését
jelenthetnék.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy az előtte folyamatban lévő ügyben a spanyol MATRATZEN védjegy a védjegyjogosult
részére olyan helyzetet biztosít, amelyet felhasználhat a német nyelvű tagállamokból származó matracok behozatalának korlátozására,
és így az áruk szabad mozgásának akadályozására.
A kérdést előterjesztő bíróság azonban tudni szeretné, hogy az ilyen korlátozások vagy megszorítások igazolhatók‑e az EK 30. cikk
alapján. E tekintetben előadja, hogy a 192/73. sz. Van Zuylen-ügyben 1974. július 3‑án hozott ítéletében (EBHT 1974., 731. o.)
a Bíróság kimondta az áruk szabad mozgása elvének a nemzeti iparjogvédelemmel szembeni elsődlegességét, és úgy ítélte meg,
hogy az ezzel ellentétes megoldás a piacok nemkívánatos lezárásával járna, amely sértené az áruk szabad mozgását, és a tagállamok
közötti kereskedelem álcázott korlátozását vonná maga után.
Mivel az Audiencia Provincial de Barcelona úgy ítélte meg, hogy az előtte folyamatban lévő ügy elintézéséhez az EK 30. cikk
értelmezése szükséges, az eljárás felfüggesztéséről határozott, és a Bíróság elé az alábbi kérdést terjesztette előzetes döntéshozatalra:
„Megvalósíthatja‑e a tagállamok közötti kereskedelem álcázott korlátozását egy védjegy valamely tagállamban történő lajstromozásának
érvényessége, amennyiben a kérdéses védjegy nem alkalmas a megkülönböztetésre, vagy a kereskedelemben az általa védett áru
megjelölésére szolgál, vagy az áru fajtáját, minőségét, mennyiségét, rendeltetését, értékét, földrajzi származását vagy egyéb
jellemzőit jelöli, egy másik tagállam nyelvén, amely nem ugyanaz, mint annak a tagállamnak a nyelve, ahol a védjegy lajstromozására
sor került, amint az a matracok és az azokhoz kapcsolódó termékek azonosítására szolgáló »MATRATZEN« spanyol védjegy esetében
előfordulhat?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy úgy kell‑e értelmezni az EK 28. és EK 30. cikket, hogy
azokkal ellentétes valamely tagállamban egy más tagállam olyan nyelvéből kölcsönzött szó nemzeti védjegyként történő lajstromozása,
amely nyelvben a kérdéses szó nem alkalmas a megkülönböztetésre, vagy alkalmas a lajstromoztatni kért áru vagy szolgáltatás
leírására.
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EK 234. cikkel bevezetett együttműködési
eljárásban a Bíróság kötelessége, hogy a nemzeti bíróság részére olyan hasznos választ adjon, amely annak lehetővé teszi az
előtte folyamatban lévő ügy elbírálását. Erre tekintettel a Bíróság kénytelen lehet olyan közösségi jogszabályokat figyelembe
venni, amelyekre a nemzeti bíróság kérdésében nem hivatkozott (lásd különösen a C‑230/98. sz. Schiavon-ügyben 2000. május
18‑án hozott ítélet [EBHT 2000., I‑3547. o.] 37. pontját és a C‑469/00. sz. Ravil-ügyben 2003. május 20‑án hozott ítélet [EBHT 2003.,
I‑5053. o.] 27. pontját).
Amint az a hetedik preambulumbekezdéséből következik, az irányelv kimerítően szabályozza a védjegy lajstromozását kizáró,
illetve annak törlésére alapot adó okokat.
Márpedig az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a közösségi szinten kimerítő jogszabály-közelítés tárgyát képező területen
tett nemzeti intézkedést a jogszabály-közelítési intézkedés rendelkezései, nem pedig az elsődleges jog alapján kell megítélni
(lásd különösen a C‑352/95. sz., Phytheron International-ügyben 1997. március 20‑i ítélet [EBHT 1997., I‑1729. o.] 17. pontját; a C‑324/99. sz. DaimlerChrysler-ügyben
2001. december 13‑án hozott ítélet [EBHT 2001., I‑9897. o.] 32. pontját és a C‑210/03. sz., Swedish Match-ügyben 2004. december
14‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑11 893. o.] 81. pontját).
Következésképpen nem az EK 28. és EK 30. cikkre, hanem az irányelvre – különösen pedig az irányelvnek a védjegy lajstromozását
kizáró, illetve annak törlésére alapot adó okokról szóló 3. cikkére – tekintettel kell elbírálni azt, hogy a közösségi joggal
ellentétes‑e az alapeljárásban érintetthez hasonló nemzeti védjegy lajstromozása.
Az irányelv 3. cikke nem tartalmaz a védjegy lajstromozását kizáró egyetlen olyan okot sem, amely kifejezetten vonatkoznék
olyan szóból álló védjegyekre, amely szót a lajstromozás szerinti államtól eltérő tagállam olyan nyelvéből kölcsönözték, amely
nyelvben a kérdéses szó nem alkalmas a megkülönböztetésre, vagy alkalmas a lajstromoztatni kért áru vagy szolgáltatás leírására.
Egyébiránt az ilyen védjegyre nem feltétlenül alkalmazandók a lajstromozását az irányelv 3. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában
foglaltak szerint a megkülönböztetésre való alkalmatlanságából, illetőleg leíró jellegéből adódóan kizáró okok.
Annak eldöntésére ugyanis, hogy valamely nemzeti védjegy alkalmatlan‑e a megkülönböztetésre, vagy hogy alkalmas‑e a lajstromoztatni
kért áru vagy szolgáltatás leírására, figyelembe kell venni az érdekelt köröknek – vagyis a kereskedelemben és/vagy az említett
áruk vagy szolgáltatások szokásosan tájékozott, ésszerűen figyelmes és körültekintő, átlagos fogyasztóinak – az észlelését
azon a területen, ahol a lajstromozást kérik (lásd a C‑108/97. és C‑109/97. sz., Windsurfing Chiemsee egyesített ügyekben 1999. május 4‑én hozott ítélet [EBHT 1999., I‑2779. o.] 29. pontját és a C‑363/99. sz., Koninklijke KPN Nederland ügyben 2004. február 12‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑1619. o.] 77. pontját és a C‑218/01. sz.
Henkel-ügyben 2004. február 12‑én hozott ítélet [EBHT 2004., I‑1725. o.] 50. pontját).
Márpedig lehetséges, hogy a tagállamok között fennálló nyelvi, kulturális, társadalmi és gazdasági különbségek miatt egy védjegyről,
amely nem alkalmas a megkülönböztetésre, vagy alkalmas az érintett áruk vagy szolgáltatások leírására, egy másik tagállamban
ugyanez nem mondható el (lásd – megfelelő módosítással – a védjegy megtévesztő jellegével kapcsolatban a C‑313/94. sz. Graffione-ügyben 1996. november 26‑án hozott ítélet [EBHT 1996., I‑6039. o.] 22. pontját).
Ezért az irányelv 3. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjával nem ellentétes valamely tagállamban egy más tagállam olyan
nyelvéből kölcsönzött szó nemzeti védjegyként történő lajstromozása, amely nyelvben a kérdéses szó nem alkalmas a megkülönböztetésre,
vagy alkalmas a lajstromoztatni kért áru vagy szolgáltatás leírására, kivéve ha annak a tagállamnak az érdekelt körei, amelyben
a lajstromozást kérik, képesek e szó jelentését azonosítani.
Az irányelvnek ez az értelmezése megfelel a Szerződés előírásainak, nevezetesen az EK 28. és EK 30. cikknek.
Az állandó ítélkezési gyakorlat ugyanis az, hogy az áruk szabad mozgása elvének alkalmazása során a Szerződés nem érinti a
valamely tagállam jogszabályaiban a szellemi alkotásokhoz fűződően elismert jogokat, hanem csupán – a körülményekhez képest –
korlátozza e jogok gyakorlását (a 119/75. sz. Terrapin-ügyben 1976. június 22‑én hozott ítélet [EBHT 1976., 1039. o.] 5. pontja,
az 58/80. sz., Dansk Supermarked-ügyben 1981. január 22‑én hozott ítélet [EBHT 1981., 181. o.] 11. pontja és a fent hivatkozott
Matratzen Concord kontra OHIM ügyben hozott végzés 40. pontja).
Ezen ítélkezési gyakorlat alkalmazásaként a fent hivatkozott Matratzen Concord kontra OHIM ügyben hozott végzés (amelyben
az alapeljárás tárgyát képező spanyol MATRATZEN védjegy már szóba került) 42. pontjában a Bíróság kimondta, hogy az áruk szabad
mozgásának elve nem tiltja, hogy valamely tagállam nemzeti védjegyként lajstromozzon olyan megjelölést, amely egy másik tagállam
nyelvén alkalmas az érintett áruk és szolgáltatások leírására.
Erre a megállapításra jutunk abban az esetben is, ha a kérdéses megjelölés a lajstromozás szerinti tagállamtól eltérő tagállam
nyelvében nem lenne alkalmas a megkülönböztetésre a védjegybejelentési kérelemben érintett áruk vagy szolgáltatások tekintetében.
Hozzá kell tenni, hogy – amint arra a főtanácsnok indítványának 59–64. pontjában rámutatott – az alapeljárásban érintetthez
hasonló védjegy lajstromozása nem tiltja meg a védjegyet alkotó szónak az említett tagállamban működő gazdasági szereplők
által történő bármiféle használatát.
Következésképpen a feltett kérdésre azt kell válaszolni, hogy az irányelv 3. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjával nem
ellentétes valamely tagállamban egy más tagállam olyan nyelvéből kölcsönzött szó nemzeti védjegyként történő lajstromozása,
amely nyelvben a kérdéses szó nem alkalmas a megkülönböztetésre, vagy alkalmas a lajstromoztatni kért áru vagy szolgáltatás
leírására, kivéve ha annak a tagállamnak az érdekelt körei, amelyben a lajstromozást kérik, képesek e szó jelentését azonosítani.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
A védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1988. december 21‑i 89/104/EGK első tanácsi irányelv 3. cikke
(1) bekezdésének b) és c) pontjával nem ellentétes valamely tagállamban egy más tagállam olyan nyelvéből kölcsönzött szó nemzeti
védjegyként történő lajstromozása, amely nyelvben a kérdéses szó nem alkalmas a megkülönböztetésre, vagy alkalmas a lajstromoztatni
kért áru vagy szolgáltatás leírására, kivéve ha annak a tagállamnak az érdekelt körei, amelyben a lajstromozást kérik, képesek
e szó jelentését azonosítani.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: spanyol.