CELEX: 62004CJ0303
Tehnični standardi in tehnični predpisi
Direktiva 98/34/ES
Izraz "tehnični predpis"- Bionerazgradljive vatirane palčke

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 1 in 8 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/34/ES
z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov
o storitvah informacijske družbe (UL L 204, str. 37), kot je bila spremenjena z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 98/48/ES
z dne 20. julija 1998 (UL L 217, str. 18, v nadaljevanju: Direktiva 98/34), in člena 28 ES.
Ta predlog je bil vložen ob vložitvi tožbe Lidl Italia Srl (v nadaljevanju: Lidl) zoper Comune di Stradella in z namenom,
doseči razglasitev ničnosti sklepa, ki od te družbe zahteva, da plača upravno denarno kazen, ker je tržila vatirane palčke,
ki niso biorazgradljive.

Pravni okvir

Skupnostna ureditev
Člen 1 Direktive 98/34 določa:
„V tej direktivi naslednji izrazi pomenijo:
[…]
3)      ‚tehnična specifikacija‘ je v dokumentu vsebovana specifikacija, ki določa zahtevane lastnosti proizvoda, kot so stopnja kakovosti,
zmogljivost, varnost ali mere, vključno z zahtevami v zvezi s proizvodom glede imena, pod katerim se prodaja, izrazoslovjem,
simboli, preskušanjem in preskusnimi postopki, embalažo, označevanjem ali etiketiranjem in postopki za ugotavljanje skladnosti.
[…]
6)      ‚standard‘ je tehnična specifikacija za večkratno ali trajno uporabo, ki jo je odobril priznan standardizacijski organ, katere
izpolnjevanje ni obvezno in sodi v eno od naslednjih kategorij:
[…]
–        nacionalni standard: standard, ki ga sprejme nacionalni standardizacijski organ in je na voljo javnosti;
[…]
11)      ‚tehnični predpis‘ je tehnična specifikacija ali druga zahteva ali predpis o storitvah, skupaj z ustreznimi upravnimi določbami,
katerih upoštevanje je formalno in dejansko obvezno pri trženju, zagotavljanju storitve, ustanovitvi dobavitelja storitve
ali uporabi v državi članici ali njenem večjem delu, pa tudi zakoni in drugi predpisi držav članic, razen tistih, ki so določeni
v členu 10 in prepovedujejo proizvodnjo, uvoz, trženje ali uporabo izdelka ali ki prepovedujejo opravljanje ali uporabo storitve
ali ustanovitev dobavitelja storitve.
[…]“
Člen 8(1), prvi pododstavek Direktive 98/34 določa:
„Države članice v skladu s členom 10 takoj sporočijo Komisiji vsak osnutek tehničnega predpisa, razen kadar gre le za prenos
celotnega besedila mednarodnega ali evropskega standarda, ko zadostujejo podatki v zvezi z ustreznim standardom. Komisiji
navedejo tudi razloge, na podlagi katerih je uzakonitev takega tehničnega predpisa potrebna, če ti niso že jasno razvidni
v osnutku.“

Nacionalna ureditev
Člen 19 zakona št. 93 z dne 23. marca 2001 o okolju (GURI št. 79, z dne 4. aprila 2001, v nadaljevanju: zakon št. 93/2001)
določa:
„1.      Da se prepreči vnos v okolje, vključno preko odtokov, proizvodov, ki niso biorazgradljivi, morajo biti palčke, namenjene čiščenju
ušes, ki se tržijo na nacionalnem ozemlju, v 18 mesecih od dneva začetka veljavnosti tega zakona, proizvedene izključno iz
biorazgradljivih snovi, v skladu s standardi UNI 10785.
2.      Proizvodnja in trženje proizvodov, ki jih zadeva prvi odstavek, ki nimajo ustreznih značilnosti, bodo kršitve, potem ko se
izteče 18-mesečni rok, šteto od dneva začetka veljavnosti tega zakona, ki bodo sankcionirane po upravni poti […]“

Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Mestna policija („Vigili urbani“) Comune di Stradella je 7. februarja 2003 v supermarketu Lidl, ki je na ozemlju te občine,
preventivno zasegla paket, ki je vseboval 47 škatel vatiranih palčk, izdelanih v Franciji, za preveritev skladnosti s predpisom
iz člena 19 zakona št. 93/2001.
Potem ko je navedena policija 18. februarja 2003 z zapisnikom ugotovila bionerazgradljivost zaseženih vatiranih palčk, je
naložila Lidlu upravno kazen v znesku 3098 evrov zaradi kršitve zgoraj navedenega predpisa. Ker je ta kazen ostala neplačana,
je župan občine di Stradella 31. julija 2003 vročil vodstvu te družbe „sklep-odredbo“ za plačilo upravne kazni, ki se poviša
na 3109,61 evra.
Lidl je izpodbijal to odredbo pred Tribunale di Voghera z obrazložitvijo, da naj bi bil zakon št. 93/2001, glede na to, da
ni bil pred njegovo razglasitvijo posredovan Komisiji, neuporabljiv, ker je v nasprotju z zakonodajo Skupnosti v zvezi s postopkom
obveščanja na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov.
V teh okoliščinah je Tribunale di Voghera prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.      Ali se morajo določbe člena 1 Direktive 83/189/EGS (zdaj Direktiva 98/34/ES) o določitvi postopka za zbiranje informacij na
področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov razlagati v smislu, da je treba razumeti, da se izraz ‚tehnični predpis‘,
uporabljen v navedenem členu 1, uporabi za nacionalno zakonodajno določbo, kot je člen 19 zakona št. 93 z dne 23. marca 2001,
ki v Italiji prepoveduje trženje palčk, namenjenih čiščenju ušes (bolj znane pod imenom ‚cotton-stick‘), ker snov, iz katere
so proizvedene, ni biorazgradljiva?
2.      Ali bi, ob pritrdilnem odgovoru na prvo vprašanje, italijanska vlada morala predhodno obvestiti Komisijo o členu 19 zgoraj
navedenega zakona št. 93 z dne 23. marca 2001, po določbah člena 8 Direktive 83/189/EGS (zdaj Direktiva 98/34/ES), da se potrdi
njegova uporaba v Italiji, kot je predvideno v členih 8 in 9 iste direktive?
3.      Ali ob pritrdilnem odgovoru na drugo vprašanje in ob neizpolnitvi obveznosti posredovanja člena 19 zakona št. 93/2001 Komisiji
[…], povezane določbe člena [28 ES], v zvezi z načeli in pravili, ki varujejo prost pretok blaga, in Direktive 83/189/EGS
(zdaj Direktiva 98/34/ES), dovoljujejo italijanskemu sodniku, da ne uporabi zadevne nacionalne določbe, ki jo je treba šteti
za nezakonito glede tega, da se uporablja za proizvode, ki izvirajo iz druge države članice Evropske Unije?“

Vprašanja za predhodno odločanje

Prvo vprašanje
S prvim vprašanjem predložitveno sodišče sprašuje, ali je treba člen 1, točka 11, Direktive 98/34 razlagati v tem smislu,
da nacionalna zakonodajna določba, kot je člen 19 zakona št. 93/2001, kolikor obsega prepoved trženja vatiranih palčk, ki
niso proizvedene iz biorazgradljivih snovi po nacionalnem standardu, pomeni tehnični predpis.
Lidl, francoska vlada in Komisija zatrjujejo, da je treba na to vprašanje odgovoriti pritrdilno.
V tem pogledu je treba poudariti, da se po besedilu člena 1, točka 11, Direktive 98/34 nacionalna določba države članice,
ki prepoveduje proizvodnjo, uvoz, trženje ali uporabo proizvoda, šteje za vrsto tehničnega predpisa (glej sodbo z dne 21.
aprila 2005, v zadevi Lidberg, C-267/03, ZOdl., str. I-3247, točka 54).
V tem primeru torej zadošča ugotovitev, da je člen 19(2) zakona št. 93/2001 taka določba. Dejansko, po tem odstavku, proizvodnja
in trženje vatiranih palčk, ki nimajo ustreznih lastnosti, kar pomeni, da niso proizvedeni izključno iz biorazgradljivih snovi,
v skladu s standardi UNI 10785 pomenita kršitvi, za kateri se naloži kazen po upravni poti.
Na prvo vprašanje je torej treba odgovoriti, da se člen 1, točka 11, Direktive 98/34 razlaga v tem smislu, da nacionalna zakonodajna
določba, kot je člen 19 zakona št. 93/2001, kolikor obsega prepoved trženja vatiranih palčk, ki niso proizvedene iz biorazgradljivih
snovi po nacionalnem standardu, pomeni tehnični predpis.

Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem sprašuje, ali bi Italijanska republika morala nacionalno določbo, kot je člen 19
zakona št. 93/2001, kolikor pomeni tehnični predpis, pred njenim sprejetjem posredovati Komisiji, v skladu s členom 8(1),
prvi pododstavek, Direktive 98/34.
Lidl, francoska vlada in Komisija zatrjujejo, da je treba na to vprašanje odgovoriti pritrdilno.
V tem pogledu je treba najprej poudariti, da peta uvodna izjava Direktive 98/34 natančneje določa, da je nujno potrebno, da
ima Komisija potrebne podatke pred sprejetjem tehničnih določb in da jo morajo države članice, ki so na podlagi člena 10 ES
zavezane olajšati ji izpolnitev njene naloge, obvestiti o svojih osnutkih na področju tehničnih predpisov.
Drugič, iz ustaljene sodne prakse izhaja, da člen 8(1), prvi pododstavek, Direktive Sveta 83/189/EGS z dne 28. marca 1983
o določitvi postopka za zbiranje informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov (UL L 109, str. 8), ki
se v bistvu ponovi v členu 8(1), prvi pododstavek, Direktive 98/34, nalaga državam članicam obveznost, da takoj sporočijo
Komisiji vsak osnutek tehničnega predpisa (glej predvsem sodbi z dne 17. septembra 1996 v zadevi Komisija proti Italiji, C-289/94,
Recueil, str. I-4405, točki 52 in 53, in z dne 7. maja 1998 v zadevi Komisija proti Belgiji, C-145/97, Recueil, str. I-2643,
točka 10).
Zato je treba na drugo vprašanje odgovoriti tako, da je treba člen 8(1), prvi pododstavek, Direktive 98/34 razlagati v tem
smislu, da se mora Komisijo Evropskih skupnosti obvestiti o nacionalni določbi, ki pomeni tehnični predpis, kot je člen 19
zakona št. 93 z dne 23. marca 2001, pred njenim sprejetjem.

Tretje vprašanje
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem sprašuje ali, kolikor člen 19 zakona št. 93/2001 pomeni tehnični predpis, ki bi
moral biti posredovan Komisiji, določbe Direktive 98/34 dovoljujejo nacionalnemu sodniku, da jih ne uporabi zaradi dejstva,
da tako predhodno obvestilo ni bilo posredovano.
Lidl, francoska vlada in Komisija zatrjujejo, da je treba enako pritrdilno odgovoriti na tretje vprašanje.
V tem pogledu iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je namen Direktive 98/34 s preventivnim nadzorom varovati prosti pretok
blaga, ki je eden izmed temeljev Skupnosti, in da je ta nadzor koristen, če tehnični predpisi iz te direktive lahko pomenijo
ovire pri menjavi blaga med državami članicami, te ovire pa so sprejemljive le, če so potrebne za zadovoljitev nujnih zahtev,
ki so v splošnem interesu (glej v tem smislu sodbi z dne 30. aprila 1996 v zadevi CIA Security International, C-194/94, Recueil,
str. I 2201, točka 40, in z dne 16. junija 1998 v zadevi Lemmens, C-226/97, Recueil, str. I-3711, točka 32).
Obveznost obveščanja, ki je namen zlasti člena 8(1), prvi pododstavek, Direktive 98/34, pomeni pomembno sredstvo za uresničitev
tega skupnostnega nadzora, učinkovitost te pa bo toliko večja, če se ta direktiva razlaga v tem smislu, da nespoštovanje obveznosti
obveščanja pomeni bistveno pomanjkljivost takega postopka, da so zadevni tehnični predpisi neuporabljivi proti posameznikom
(glej zgoraj navedeni sodbi CIA Security International, točke 44, 48 in 54, in Lemmens, točka 33).
Zato je treba odgovoriti na tretje vprašanje tako, da se mora člen 8(1), prvi pododstavek, Direktive 98/34 razlagati v tem
smislu, da lahko nacionalni sodnik odloči, da ne uporabi določbe notranjega prava, ki pomeni tehnični predpis, kot je člen
19 zakona št. 93/2001, kolikor Komisija o njej ni bila obveščena pred njenim sprejetjem.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:
1)
Člen 1, točka 11, Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 98/34/ES z dne 22. junija 1998 o določitvi postopka za zbiranje
informacij na področju tehničnih standardov in tehničnih predpisov o storitvah informacijske družbe, kot je bila spremenjena
z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 98/48/ES z dne 20. julija 1998, je treba razlagati v tem smislu, da nacionalna
zakonodajna določba, kot je člen 19 zakona št. 93/2001 z dne 23. marca 2001 o okolju, kolikor obsega prepoved trženja vatiranih
palčk, ki niso proizvedene iz biorazgradljivih snovi po nacionalnem standardu, pomeni tehnični predpis.
2)
Člen 8(1), prvi pododstavek, Direktive 98/34, kot je bila spremenjena z Direktivo 98/48, je treba razlagati v tem smislu,
da je treba Komisijo Evropskih skupnosti obvestiti o nacionalni določbi, ki pomeni tehnični predpis, kot je člen 19 zakona
št. 93 z dne 23. marca 2001, pred njenim sprejetjem.
3)
Člen 8(1), prvi pododstavek, Direktive 98/34, kot je bila spremenjena z Direktivo 98/48, je treba razlagati v tem smislu,
da lahko nacionalni sodnik odloči, da ne uporabi določbe notranjega prava, ki pomeni tehnični predpis, kot je člen 19 zakona
št. 93/2001 z dne 23. marca 2001, če Komisija o njej ni bila obveščena pred njenim sprejetjem.
Podpisi