CELEX: 62005CJ0059
Teisės aktų derinimas
Direktyvos 84/450/EEB ir 97/55/EB
Lyginamoji reklama
Piktnaudžiavimas konkurento skiriamojo žymens žinomumu

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą buvo pateiktas dėl 1984 m. rugsėjo 10 d. Tarybos direktyvos 84/450/EEB dėl valstybių
narių įstatymų ir kitų teisės aktų dėl klaidinančios ir lyginamosios reklamos suderinimo (OL L 250, 17 p.), iš dalies pakeistos
1997 m. spalio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/55/EB (OL L 290, p. 18, toliau – Direktyva 84/450), 3a straipsnio
1 dalies g punkto išaiškinimo.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp bendrovės
Siemens AG
(toliau –
Siemens
) ir bendrovės
VIPA Gesellschaft für Visualisierung und Prozeßautomatisierung mbH
(toliau –
VIPA
) dėl pastarosios reklamos, kuria siekiama padidinti sudedamųjų dalių, tinkančių
Siemens
gaminamiems ir pardavinėjamiems automatams, pardavimą.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
Pagal Direktyvos 84/450 2 straipsnio 2a punktą „lyginamoji reklama“ šios direktyvos tikslais „yra bet kokia reklama, kuri
aiškiai ar netiesiogiai nurodo konkurentą arba konkurento siūlomas prekes ar paslaugas“.
Tos pačios direktyvos 3a straipsnio 1 dalis nustato:
„Lyginamoji reklama, susijusi su palyginimu, leidžiama, jeigu įvykdytos šios sąlygos:
<...>
c)       ji objektyviai palygina vieną ar kelias šių prekių ir paslaugų esmines, svarbias, patikrinamas ir tipines savybes, tarp kurių
gali būti ir kaina;
<...>
g)       ji nesąžiningai nepasinaudoja konkurento prekės ženklo, firmos vardo, kitų skiriamųjų ženklų reputacija ar konkuruojančių
gaminių kilmės vietos nurodymu;
<...>“
Direktyvos 97/55 antra, keturiolikta ir penkiolikta konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„2)       kadangi vidaus rinkos sukūrimas reikš daug didesnę galimybę pasirinkti; kadangi, atsižvelgiant į tai, kad vartotojai gali
ir privalo kuo geriau naudotis vidaus rinka, o reklama yra labai svarbi priemonė visų prekių ir paslaugų realizavimo tikrajai
rinkai Bendrijoje sukurti, pagrindinės nuostatos, reglamentuojančios lyginamosios reklamos formą ir turinį, turėtų būti vienodos,
o lyginamosios reklamos naudojimo valstybėse narėse sąlygos turėtų būti suderintos; kadangi, įvykdžius šias sąlygas, bus lengviau
objektyviai parodyti įvairių panašių gaminių privalumus; kadangi lyginamoji reklama gali ir skatinti paslaugų bei prekių tiekėjų
konkurenciją vartotojo naudai;
<...>
14)       tačiau kadangi stengiantis, kad lyginamoji reklama taptų veiksminga, gali prireikti nustatyti konkurento prekes ar paslaugas,
nurodant prekės ženklą ar firmos vardą, kurio savininkas jis yra;
15)       kadangi toks kito asmens prekės ženklo, firmos vardo ar kitų skiriamųjų ženklų naudojimas nepažeidžia šios išimtinės teisės
tais atvejais kai ji atitinka šioje direktyvoje nustatytas sąlygas, siekiant tik atskirti juos ir taip objektyviai pabrėžti
jų skirtumus“.
Nacionalinės teisės aktai
1999 m. birželio 7 d. įstatymo dėl kovos su nesąžininga konkurencija (
Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb
, toliau –
UWG
) 6 straipsnis  įtvirtina:
„1.      „Lyginamoji reklama yra bet kokia reklama, kuri aiškiai ar netiesiogiai nurodo konkurentą arba konkurento siūlomas prekes
ar paslaugas.
2.      Neteisėta yra bet kuri lyginamoji reklama <...>, jeigu lyginimas:
<...>
4) nesąžiningai pasinaudoja arba pakenkia konkurento naudojamo žymens geram vardui. <...>“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

Siemens
, be kita ko, gamina ir pardavinėja programuojamus automatus, vadinamus „Simatic“. 1983 m. šiems automatams ir jų papildomoms
sudedamosios dalims
Siemens
pradėjo naudoti užsakymo numerių sistemą, kurią sudaro kelių didžiųjų raidžių ir skaičių kombinacija.

VIPA
taip pat gamina ir pardavinėja automatams „Simatic“ tinkančias sudedamąsias dalis, kurioms nuo 1988 m. naudoja identifikavimo
sistemą, beveik tapačią
Siemens
naudojamai sistemai. Iš tikrųjų
Siemens
užsakymo numerius sudarančios žymenų kombinacijos pirmoji dalis, pvz., „6ES5“ arba „6ES7“, pakeista bendrovės simboliu „VIPA“,
šalia kurio rašomas originalios
Siemens
prekės užsakymo numerio pagrindinis elementas.  Šis pagrindinis užsakymo numerio elementas nurodo nagrinėjamos prekės požymius
ir jos panaudojimą automatizavimo platformoje, nes joje turi būti įvedamas tam, kad automatas veiktų.
Pavyzdžiui,
VIPA
prekiauja sudedamosiomis dalimis, atitinkančiomis originalią
Siemens
prekę, kurios užsakymo numeris yra „6ES5 928‑3UB21“, naudodama užsakymo numerį  „VIPA 928‑3UB21“. Šį numerį ji nurodo ant
savo prekių ir kataloge, patikslindama: „Patikrinkite jums reikiamo programavimo modulio užsakymo numerį jūsų platformos naudojimosi
instrukcijoje arba skambinkite mums! Užsakymo numeriai atitinka
Siemens
programavimo modulių užsakymo numerius“.

Siemens
pareiškė ieškinį
VIPA
, priekaištaudama dėl to, kad neteisėtai naudojosi jos prekių žinomumu. Pirmosios instancijos teismas
Siemens
reikalavimus patenkino sprendimu, kuris apeliacinėje instancijoje buvo pakeistas. Toliau
Siemens
pateikė kasacinį skundą
Bundesgerichtshof
.
Manydamas, kad Direktyvos 84/450 išaiškinimas būtinas sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti,
Bundesgerichtshof
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
1.      „Ar konkurento „kito skiriamojo žymens“ panaudojimas laikytinas nesąžiningu Direktyvos 84/450/EEB 3a straipsnio 1 dalies g punkto
prasme, jeigu reklamuotojas tapačiai naudoja konkurento skiriamojo žymens pagrindinį elementą (šiuo atveju – užsakymo numerių
sistemą), žinomą specialių žinių turintiems asmenims,  ir tai nurodo savo  reklamoje?
2.      Ar nauda, kurią dėl tapataus skiriamojo žymens naudojimo gauna reklamuotojas ir vartotojas, yra esminis veiksnys vertinant
nesąžiningą naudojimosi skiriamojo žymens žinomumu pobūdį?“

Dėl prejudicinių klausimų
Savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia,
ar savo kataloguose naudodamas tam tikro gamintojo skiriamojo žymens pagrindinį elementą, t. y. jo prekių užsakymo numerių
sistemą, pažįstamą specialių žinių turintiems asmenims, konkuruojantis tiekėjas nesąžiningai naudojasi šio žymens žinomumu
Direktyvos 84/450 3a straipsnio 1 dalies g punkto prasme ir ar atliekant šį vertinimą reikia atsižvelgti į naudą, kurią dėl
tokio naudojimo gauna vartotojai bei reklamuotojas.
Remiantis Direktyvos 84/450 3a straipsnio 1 dalies g punktu, lyginamoji reklama leidžiama, jeigu ji nesąžiningai nepasinaudoja
konkurento prekės ženklo, firmos vardo, kitų skiriamųjų ženklų reputacija ar konkuruojančių gaminių kilmės vietos nurodymu.
Pagal Teisingumo Teismo praktiką vertinant, ar buvo atsižvelgta į Direktyvos 84/450 3a straipsnio 1 dalies g punkte nurodytą
sąlygą, reikia atsižvelgti į Direktyvos 97/55 penkioliktą konstatuojamąją dalį, pagal kurią prekių ženklo ar skiriamojo žymens
naudojimas nepažeidžia teisės į prekių ženklą, jeigu jis atitinka Direktyvoje 84/450 nustatytas sąlygas, siekiant tik atskirti
reklamuotojo prekes bei paslaugas nuo jo konkurento prekių bei paslaugų ir taip objektyviai pabrėžti jų skirtumus (žr. 2001 m.
spalio 25 d. Sprendimo
Toshiba Europe
, C‑112/99, Rink. p. I‑7945, 53 punktą).
Šiuo atžvilgiu reklamuotojas neturi būti laikomas nesąžiningai besinaudojančiu savo konkurento skiriamųjų žymenų žinomumu,
jeigu nuoroda į šiuos žymenis yra veiksmingos konkurencijos nagrinėjamoje rinkoje sąlyga (žr. minėto sprendimo
Toshiba Europe
54 punktą).
Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad naudodamas prekių ženklą trečiasis asmuo gali nesąžiningai pasinaudoti arba pakenkti
prekių ženklo skiriamajam požymiui ar geram vardui, pvz., sudarydamas visuomenei klaidingą įspūdį dėl reklamuotojo ir prekių
ženklo savininko santykių (žr. minėto sprendimo
Toshiba Europe
55 punktą).
Kaip matyti iš nutarties pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą,
VIPA
, naudodama
Siemens
užsakymo numerių sistemos pagrindinį elementą, visuomenei parodo, kad abiejų nagrinėjamų prekių techniniai požymiai yra lygiaverčiai.
Todėl tai yra prekių esminių, svarbių, patikrinamų ir tipinių savybių palyginimas Direktyvos 84/450 3a straipsnio 1 dalies
c punkto prasme (žr. minėto sprendimo
Toshiba Europe
56 punktą).
Tačiau reikia patikrinti, ar dėl šio naudojimo visuomenė, kuriai skirta
VIPA
reklama, gali susieti pagrindinėje byloje nagrinėjamų automatų bei jų papildomų sudedamųjų dalių gamintoją bei konkuruojantį
tiekėją dėl to, kad minėta visuomenė šio gamintojo prekių reputaciją galės susieti su minėto tiekėjo parduodamomis prekėmis.
Pirmiausia reikia konstatuoti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos prekės yra skirtos specialių žinių turinčiai visuomenei.
Taigi
Siemens
prekių reputacijos susiejimas su
VIPA
prekėmis yra  daug mažiau tikėtinas nei tuo atveju, jei šios prekės būtų skirtos galutiniams vartotojams (šiuo atžvilgiu
žr. minėto sprendimo
Toshiba Europe
52 punktą).
Be to, aplinkybė, kad
VIPA
naudoja savo pačios simbolį užsakymo numerių pirmojoje dalyje ir kad savo kataloge patikslina, jog šie numeriai atitinka
Siemens
programavimo modulių numerius, leidžia atskirti
VIPA
nuo
Siemens
ir nesukuria klaidingo įspūdžio dėl
VIPA
prekių kilmės arba šių dviejų įmonių sąsajų (žr. šiuo atžvilgiu minėto sprendimo
Toshiba Europe
59 punktą).
Galiausiai iš Teisingumo Teismui pateiktų bylos dokumentų matyti, kad užsakymo numerio pagrindinį elementą sudarantys skaičiai
ir raidės nurodo ne tik nagrinėjamos prekės požymius, bet ir pastarosios naudojimą automatizavimo platformoje. Iš tikrųjų
automato paleidimas priklauso nuo šių skaičių ir šių raidžių įvedimo minėtoje platformoje.
Dėl naudos, kurią reklamuotojas ir vartotojas gauna dėl tapataus skiriamojo žymens naudojimo, pirma, Teisingumo Teismas jau
nusprendė, kad lyginamąja reklama siekiama suteikti vartotojui galimybę kuo geriau naudotis vidaus rinka, nes reklama yra
labai svarbi priemonė visų prekių ir paslaugų realizavimo tikrajai rinkai visoje Bendrijoje sukurti (žr. 2003 m. balandžio
8 d. Sprendimo
Pippig Augenoptik
, C‑44/01, Rink. p. I‑3095, 64 punktą).
Antra, iš Direktyvos 97/55 antros konstatuojamosios dalies išplaukia, kad lyginamoji reklama taip pat turi tikslą skatinti
paslaugų bei prekių tiekėjų konkurenciją vartotojo naudai.
Iš to išplaukia, kad į lyginamosios reklamos teikiamą naudą vartotojams būtina atsižvelgti vertinant nesąžiningą reklamuotojo
naudojimosi konkurento prekės ženklo, firmos vardo, kitų skiriamųjų žymenų žinomumu pobūdį.
Tačiau vien nauda, kurią reklamuotojas gauna iš lyginamosios reklamos, ir kurios egzistavimas bet kuriuo atveju yra akivaizdus
dėl tokios rūšies reklamos pobūdžio, negali būti esminis veiksnys vertinant minėto reklamuotojo elgesio teisėtumą.
Šiuo atveju pasirinkus kitokį
VIPA
pardavinėjamų prekių, skirtų naudoti kaip papildomas sudedamąsias dalis
Siemens
automatuose, užsakymo numerių pagrindinį elementą, atitinkami vartotojai turėtų,  remdamiesi palyginamuoju sąrašu, ieškoti
užsakymo numerių, atitinkančių
Siemens
siūlomas prekes. Kaip konstatuoja prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, tai sukeltų nepatogumų vartotojams
ir
VIPA
. Taigi negalima paneigti konkurenciją ribojančio poveikio
Siemens
gaminamų automatų papildomų sudedamųjų dalių rinkoje.
Remiantis šiais paaiškinimais, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip, kad Direktyvos 84/450 3a straipsnio 1 dalies g punktas
aiškintinas ta prasme, jog, esant pagrindinės bylos aplinkybėms, savo kataloguose naudodamas gamintojo skiriamojo žymens pagrindinį
elementą, žinomą specialių žinių turintiems asmenims, konkuruojantis tiekėjas nesąžiningai nesinaudoja šio skiriamojo žymens
žinomumu.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1984 m. rugsėjo 10 d. Tarybos direktyvos 84/450/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų dėl klaidinančios ir
lyginamosios reklamos suderinimo, iš dalies pakeistos 1997 m. spalio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/55/EB,
3a straipsnio 1 dalies g punktas turi būti aiškinamas taip, jog, esant pagrindinės bylos aplinkybėms, savo kataloguose naudodamas
gamintojo skiriamojo žymens pagrindinį elementą, žinomą specialių žinių turintiems asmenims, konkuruojantis tiekėjas nesąžiningai
nesinaudoja šio skiriamojo žymens žinomumu.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.