CELEX: 62008CJ0134
Nariadenie (ES) č. 2193/2003
Dodatočné clá na dovozy určitých výrobkov s pôvodom v Spojených štátoch amerických
Pôsobnosť ratione temporis
Článok 4 ods. 2
Výrobky vyvezené po nadobudnutí účinnosti uvedeného nariadenia, pri ktorých možno dokázať, že v deň prvého uplatnenia týchto ciel už boli na ceste do Spoločenstva
Zdanenie

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 2193/2003 z 8. decembra 2003, ktorým sa zavádzajú dodatočné clá na dovozy určitých výrobkov s pôvodom v Spojených štátoch amerických (
Ú. v. EÚ L 328, s. 3
; Mim. vyd. 02/015, s. 6).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Hauptzollamt Bremen (ďalej len „Hauptzollamt“) a J. E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j. (ďalej len „Tyson Parketthandel“) vo veci výmeru dodatočného cla na zásielku parketových vlysov s pôvodom v Spojených štátoch amerických.
Právny rámec Spoločenstva
Odôvodnenia č. 3, 5 a 6 nariadenia č. 2193/2003 stanovujú:
„(3)
Spočiatku sa zdá byť vhodným protiopatrením uvalenie dodatočných dovozných ciel
ad valorem
až do výšky 17% na vybrané výrobky s pôvodom v Spojených štátoch amerických vo fázach vzhľadom na to, že Spojené štáty americké nevykonali odporúčania DSB [Orgán na riešenie sporov Svetovej obchodnej organizácie (WTO)]. Po dosiahnutí vyššie uvedenej úrovne ciel by mala Komisia, vzhľadom na vývoj, predložiť Rade návrh na ďalšie opatrenia.
…
(5)
Výrobky, na ktoré bola pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia vydaná dovozná licencia s oslobodením od cla alebo so znížením cla, by nemali podliehať týmto dodatočným clám.
(6)
Výrobky, pri ktorých možno dokázať, že boli vyvezené zo Spojených štátov amerických do spoločenstva pred dňom prvého uplatnenia dodatočných ciel, by nemali podliehať týmto dodatočným clám.“
Podľa článku 2 ods. 1 prvej zarážky tohto nariadenia:
„Dodatočné
ad valorem
clo ku clám uplatniteľným podľa nariadenia (EHS) č. 2913/92 sa ukladá na výrobky s pôvodom v Spojených štátoch amerických uvedené v prílohe k tomuto nariadeniu takto:
—
5% od 1. marca 2004 do 31. marca 2004.“
Článok 4 ods. 1 a 2 toho istého nariadenia stanovuje:
„1.   Výrobky uvedené v prílohe, na ktoré bola pred dňom nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia vydaná dovozná licencia s oslobodením od cla alebo so znížením cla, nepodliehajú dodatočnému clu.
2.   Výrobky uvedené v prílohe, o ktorých sa dá dokázať, že už sú na ceste do spoločenstva v deň nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia a ktorých miesto určenia sa už nedá zmeniť, nepodliehajú dodatočnému clu.“
Článok 5 nariadenia č. 2193/2003 stanovuje:
„Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v
Úradnom vestníku Európskej únie
.“
Toto nariadenie bolo uverejnené v
Úradnom vestníku Európskej únie
17. decembra 2003
.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Tyson Parketthandel 5. marca 2004 požiadal o prepustenie do voľného obehu zásielky parketových vlysov s perom a drážkou z čerešňového dreva patriacich do podpoložky 44092098 kombinovanej nomenklatúry, ktorá tvorí prílohu I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (
Ú. v. ES L 256, s. 1
; Mim. vyd. 02/002, s. 382), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1789/2003 z 11. septembra 2003 (
Ú. v. EÚ L 281, s. 1
; Mim. vyd. 02/014, s. 3), pričom išlo o zásielku pochádzajúcu zo Spojených štátov amerických, kde bola 20. februára 2004 naložená na loď na účely jej prepravy po mori.
Hauptzollamt v rozhodnutí o vymeraní cla z toho istého dňa a adresovanom Tyson Parketthandel vymeral dovozné clo, konkrétne dodatočné clo a dovoznú daň z pridanej hodnoty. Dodatočné clo bolo súlade s článkom 2 ods. 1 prvou zarážkou nariadenia č. 2193/2003 vymerané vo forme dodatočného
ad valorem
cla vo výške 5%.
V súvislosti s dodatočným clom Tyson Parketthandel podal proti uvedenému rozhodnutiu o vymeraní cla sťažnosť, ktorá bola zamietnutá.
Tyson Parketthandel podal proti rozhodnutiu o zamietnutí jeho sťažnosti žalobu na Finanzgericht Bremen, ktorý zrušil rozhodnutie o vymeraní cla stanovujúce výšku dovozného cla vymeraného tejto spoločnosti vzhľadom na to, že dodatočné clo bolo stanovené a zohľadnené v rámci výpočtu dovoznej dane z pridanej hodnoty. Finanzgericht Bremen totiž rozhodol, že prechodné ustanovenia stanovené v článku 4 ods. 2 nariadenia č. 2193/2003 sa majú vykladať z hľadiska znenia odôvodnenia č. 6 tohto nariadenia v tom zmysle, že výrobky, ktoré už boli na ceste do Spoločenstva pred dňom prvého uplatnenia dodatočných ciel, t. j. pred 1. marcom 2004, a ktorých miesto určenia sa už nedá zmeniť, nepodliehajú dodatočnému clu.
Hauptzollamt v konaní o opravnom prostriedku „Revision“, ktorý podal proti rozsudku Finanzgericht Bremen tvrdí, že článok 4 ods. 2 nariadenia č. 2193/2003 nemožno vykladať v opačnom zmysle, ako vyplýva z jeho znenia, ktoré je jednoznačné.
Vo svojom rozhodnutí Bundesfinanzhof uvádza, že jasné a jednoznačné znenie článku 4 ods. 2 nariadenia č. 2193/2003 a porovnanie nemeckého znenia tohto ustanovenia s jeho francúzskym a anglickým znením hovorí v prospech jeho uplatnenia v súlade s jeho znením. Vnútroštátny súd má však z hľadiska odôvodnenia č. 6 tohto nariadenia pochybnosť o tom, či znenie jeho článku 4 ods. 2 skutočne vystihuje úmysel normotvorcu Spoločenstva.
Keďže sa Bundesfinanzhof domnieval, že riešenie sporu, ktorý prejednáva, závisí od výkladu článku 4 ods. 2 nariadenia č. 2193/2003, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 4 ods. 2 nariadenia… č. 2193/2003… vykladať v rozpore s jeho znením v tom zmysle, že tie výrobky, ktoré sa v okamihu prvého uplatnenia dodatočného cla už preukázateľne nachádzajú na ceste do Spoločenstva a ich miesto určenia sa už nedá zmeniť, nepodliehajú dodatočnému clu?“
O prejudiciálnej otázke
Pochybnosti vnútroštátneho súdu, pokiaľ ide o výklad, ktorý treba dať tomuto ustanoveniu, vyplývajú zo skutočnosti, že znenie odôvodnenia č. 6 nariadenia č. 2193/2003 hovorí, že výrobky, pri ktorých možno dokázať, že boli vyvezené zo Spojených štátov amerických do Spoločenstva pred dňom prvého uplatnenia týchto ciel — to znamená podľa článku 2 ods. 1 toho istého nariadenia pred 1. marcom 2004 — by nemali podliehať dodatočným clám. Takéto znenie by však vytváralo určitú nejasnosť medzi úmyslom vyjadreným normotvorcom Spoločenstva a doslovným znením uvedeného článku 4 ods. 2, podľa ktorého dodatočnému clu nepodliehajú výrobky, o ktorých sa dá dokázať, že už sú na ceste do Spoločenstva v deň nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia 17. decembra 2003 v súlade s jeho článkom 5.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že odôvodnenia aktu Spoločenstva nemajú záväznú právnu silu a nemožno sa ich dovolávať ani na účel stanovenia výnimky z ustanovení dotknutého aktu, ani s cieľom výkladu jeho ustanovení, ktorý je zjavne v rozpore s ich znením (pozri najmä rozsudok z 24. novembra 2005, Deutsches Milch-Kontor,
C-136/04, Zb. s. I-10095
, bod 32 a citovanú judikatúru).
Je potrebné ďalej konštatovať, že ani prípravné práce k nariadeniu č. 2193/2003, ani porovnanie jeho rôznych jazykových znení nenaznačujú, že by znenie článku 4 ods. 2 tohto nariadenia obsahovalo redakčnú chybu.
Nakoniec je vhodné uviesť, že uvedený článok 4 ods. 2, ktorého znenie je jednoznačné, je v súlade so systémom, ktorý zavádza nariadenie č. 2193/2003. Ako uviedla aj Komisia, hospodárskym subjektom totiž musí byť umožnené spoliehať sa na to, že výrobky, ktoré vyviezli zo Spojených štátov do Spoločenstva pred dňom uverejnenia a nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia, nepodliehajú dodatočným clám, ktoré toto nariadenie stanovuje. Toto očakávanie však nie je legitímne vo vzťahu k výrobkom, ktoré boli vyvezené po tomto dni, keďže od tohto dňa už museli počítať s tým, že dodatočné clá sa budú uplatňovať v súlade s ustanoveniami uvedeného nariadenia.
Z uvedených úvah vyplýva, že sa nemožno dovolávať odôvodnenia č. 6 nariadenia č. 2193/2003 na účely výkladu jeho článku 4 ods. 2 v zmysle, ktorý je zjavne v rozpore so znením tohto ustanovenia.
Je teda potrebné na položenú otázku odpovedať tak, že článok 4 ods. 2 nariadenia č. 2193/2003 sa má vykladať v zmysle, ktorý je v súlade s jeho znením, a to tak, že výrobky, o ktorých sa dá dokázať, že už sú na ceste do Spoločenstva v deň nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia a ktorých miesto určenia sa už nedá zmeniť, nepodliehajú dodatočnému clu.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

Článok 4 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 2193/2003 z 8. decembra 2003, ktorým sa zavádzajú dodatočné clá na dovozy určitých výrobkov s pôvodom v Spojených štátoch amerických, sa má vykladať v zmysle, ktorý je v súlade s jeho znením, a to tak, že výrobky, o ktorých sa dá dokázať, že v deň nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia už sú na ceste do Európskeho spoločenstva, a ktorých miesto určenia sa už nedá zmeniť, nepodliehajú dodatočnému clu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.