CELEX: 62007FJ0076
Közszolgálat
Tisztviselők
Szociális biztonság

1.
Tisztviselők – Szociális biztonság – A gyógykezelés költségei – Megtérítés
(Személyzeti szabályzat, 59. cikk, és 72. cikk, (1) bekezdés; II. melléklet, 7. cikk; A tisztviselők egészségbiztosítására
vonatkozó közös szabályzat, 20. és 27. cikk)
2.
Tisztviselők – Kereset – Téves jogalkalmazáson alapuló, de valamely más indokkal igazolható határozat elleni kereset – A megsemmisítést
nem akadályozó körülmény – Kivétel – Az adminisztráció mérlegelést nem engedő hatásköre
1.
A közösségi bíróság ugyan csak nehezen tudja felülvizsgálni a kifizető hivatalok orvosszakértői orvosi értékeléseinek megalapozottságát,
mindazonáltal ezek az értékelések, annak ellenére, hogy azokat szabályszerű körülmények között végezték – a személyzeti szabályzat
II. mellékletének 7. cikkében szereplő orvosi rokkantsági bizottságtól, vagy a személyzeti szabályzat 59. cikkében szereplő
független orvostól származó értékelésekkel ellentétben – nem véglegesek, és nincsenek kivéve a közösségi bíróság felülvizsgálata
alól. Ugyanis a felek közötti egyensúlyt és a tárgyilagosságot illetően az intézményhez tartozó orvos által egyoldalúan adott
orvosi értékelések nem nyújtanak ugyanolyan garanciát, mint, az összetételére tekintettel, az orvosi rokkantsági bizottság
által, vagy, a kijelölésének módjára tekintettel, a független orvos által nyújtott értékelés. Ezenkívül sem a személyzeti
szabályzatban, sem a közös szabályzatban nem szerepel, hogy vitatni lehetne a kifizető hivatalok orvosszakértőinek az orvosi
költségek megtérítésére vonatkozó orvosi értékeléseit valamely olyan orvosi fórum előtt, amely az egyensúlyt és a tárgyilagosságot
illetően a rokkantsági bizottsággal vagy a független orvossal megegyező garanciákat nyújt.
Ezért a kifizető hivatal által az Európai Közösségek tisztviselői egészségbiztosítására vonatkozó közös szabályzatban meghatározott
orvosi költségek átvállalása engedélyezésének megtagadására vonatkozóan hozott határozatok fölött – éppúgy, ahogy a kifizető
hivatal orvosszakértőjének az adott esetben e határozatok alapjául szolgáló véleménye fölött – a közösségi bíróság felülvizsgálatot
gyakorol, amely korlátozottsága ellenére kiterjed a ténybeli tévedésre, a téves jogalkalmazásra és a nyilvánvaló értékelési
hibára.
(lásd az 50–52. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 156/80. sz., Morbelli kontra Bizottság ügyben 1981. május 21‑én hozott ítéletének (EBHT 1981., 1357. o.) 15–20. pontja;
2/87. sz., Biedermann kontra Számvevőszék ügyben 1988. január 19‑én hozott ítéletének (EBHT‑1988., 143. o.) 8. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑43/89. sz., Gill kontra Bizottság ügyben 1993. március 23‑án hozott ítéletének (EBHT 1993., II‑303. o.)
36. pontja; T‑34/99. sz., Pipeaux kontra Parlament ügyben 2000. május 11‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2000., I‑A‑79. o.
és II‑337. o.) 29–30. pontja; T‑191/01. sz., Hecq kontra Bizottság ügyben 2004. május 12‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2004.,
I‑A‑147. o. és II‑659. o.) 64–78. pontja; T‑376/02. sz., O kontra Bizottság ügyben 2004. november 23‑án hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 2004., I‑A‑349. o. és II‑1595. o.) 29. pontja;
a Közszolgálati Törvényszék F‑99/06. sz., López Teruel kontra OHIM ügyben 2007. május 22‑én hozott ítéletének (az EBHT‑ban
még nem tették közzé) 74–76. pontja; F‑10/07. sz., Botos kontra Bizottság ügyben 2007. szeptember 18‑án hozott ítéletének
(az EBHT‑ban még nem tették közzé) 40–50. pontja.
2.
A tisztviselők keresetének keretében nem akadályozhatja meg az adminisztráció téves jogalkalmazáson alapuló határozatának
megsemmisítését az a körülmény, hogy ez a határozat valamely más indokkal jogszerűen igazolható. Más volna a helyzet, ha az
adminisztráció egyáltalán nem rendelkezne mérlegelési jogkörrel, és ebből következően a vitatott határozat megsemmisítésének
az lehetne az egyetlen következménye, hogy az adminisztráció új, a megsemmisített határozattal érdemben azonos határozat meghozatalára
volna köteles. Ugyanis az adminisztráció által a vitatott határozat elfogadásához alapul vett indoktól eltérő indok az eljárás
során csak akkor léphetne az előbbi indok helyébe, ha az adminisztráció mérlegelést nem engedő hatáskörben fogadta volna el
az említett határozatot.
(lásd a 64. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság T‑99/95. sz., Stott kontra Bizottság ügyben 1996. december 12‑én hozott ítéletének (EBHT 1996., II‑2227. o.)
32. pontja.