CELEX: 62005CJ0129
97/78/EK irányelv
2377/90/EGK rendelet
Állategészségügyi vizsgálatok
Harmadik országokból származó termékek
Behozatali követelményeknek nem megfelelő termékek visszaküldése
Elkobzás és megsemmisítés

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek a harmadik országokból a Közösségbe behozott termékek állat-egészségügyi ellenőrzésének
megszervezésére irányadó elvek megállapításáról szóló, 1997. december 18‑i 97/78/EK tanácsi irányelv (HL 1998. L 24., 9. o.;
magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 22. kötet, 247. o.; a továbbiakban: irányelv) rendelkezéseinek – együttes olvasatban
az állati eredetű élelmiszerekben található állatgyógyászati készítmények maximális maradékanyag-határértékeinek megállapítására
szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló, a 1990. június 26‑i 2377/90/EGK tanácsi rendelet (HL 1990. L 224., 1. o.;
magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 10. kötet, 111. o.; a továbbiakban: rendelet) rendelkezéseivel – az értelmezésére irányulnak.
A kérelmeket egyrészt az NV Raverco (a továbbiakban: Raverco), valamint a Coxon & Chatterton Ltd (a továbbiakban: Coxon) és
a Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (mezőgazdasági, környezetvédelmi és élelmiszerminőség-ügyi miniszter)
közötti eljárás keretein belül nyújtották be, amely eljárás tárgya az utóbbinak a Kínából származó hússzállítmányok – amelyeknek
behozatalát megtagadták – megsemmisítésének elrendeléséről szóló, 2002. március 1‑jei és március 22‑i határozatok ellen a
Raverco és a Coxon által benyújtott kifogásokat megalapozatlanként elutasító határozatai.

Jogi háttér

Az irányelv
Az irányelv 1., 2., 17. és 22. cikkei ekként rendelkeznek:
„1. cikk
Az I. mellékletben felsorolt területek valamelyikére behozott, harmadik országokból származó termékek állat-egészségügyi vizsgálatát
a tagállamok ezzel az irányelvvel összhangban végzik.
2. cikk
[…]
(2) Továbbá:
[…]
j)      »behozatali feltételek«: a közösségi jogszabályokban a behozni kívánt termékekre meghatározott állat-egészségügyi követelmények;
[…]
17. cikk
[…]
(2)      Amennyiben az ezen irányelvben említett ellenőrzések az illetékes hatóságnak azt mutatják, hogy a termékek nem felelnek meg
a behozatali követelményeknek, vagy ha ezek az ellenőrzések valamilyen szabálytalanságot tárnak fel, az illetékes hatóság
a rakományért felelős személlyel vagy képviselőjével egyeztetve dönt:
a)      vagy a termékek visszaküldéséről az I. mellékletben felsorolt területeken kívülre, ugyanarról az állat-egészségügyi határállomásról
a rakományért felelős személlyel együtt megállapított rendeltetési helyre, ugyanazzal a szállítóeszközzel, legfeljebb 60 napon
belül, amennyiben az állat-egészségügyi vizsgálat eredménye alapján az állat-egészségügyi követelmények szerint ez nem eleve
kizárt.
[…]
b)      vagy amennyiben a visszaszállítás nem lehetséges vagy az a) pontban említett 60 napos határidő lejárt, vagy a rakományért
felelős személy azonnali beleegyezését adja, az állati hulladékok ártalmatlanítására és forgalomba hozatalára, továbbá az
állati eredetű, illetve halból készült takarmányok kórokozókkal szembeni védelmére vonatkozó állat-egészségügyi előírásokról
szóló 1990. november 27‑i 90/667/EGK tanácsi irányelvvel összhangban intézkedik a termékek megsemmisítéséről az e célra rendelkezésre
álló, az állat-egészségügyi határállomáshoz legközelebb lévő létesítményben.
Az e pontban említett termékek visszaszállításáig vagy a visszautasítás okának megerősítéséig az illetékes hatóságok a rakományért
felelős személy költségén tárolják a kérdéses termékeket az illetékes hatóság felügyelete alatt.
[…]
22. cikk
[…]
(2)      Amennyiben az ezen irányelvben előírt vizsgálatok valamelyike jelzi, hogy egy szállítmány valószínűleg állat-egészségügyi
vagy közegészségügyi veszélyt jelent, az illetékes állat-egészségügyi hatóság haladéktalanul megteszi a következő intézkedéseket:
–        elkobozza és megsemmisíti a kérdéses szállítmányt,
–        a 92/438/EGK irányelvvel összhangban azonnal értesíti a többi állat-egészségügyi határállomást és a Bizottságot a ténymegállapításokról
és a termékek eredetéről.
[…]”

A rendelet
A rendelet 5. cikke ekként rendelkezik:
„Amennyiben bebizonyosodik, hogy egy állatgyógyászati készítményekben használt farmakológiai hatóanyagra nem lehet maradékanyag-határértéket
meghatározni, mivel a kérdéses anyagok maradékanyagainak bármilyen szintű jelenléte az állati eredetű élelmiszerekben veszélyt
jelent a fogyasztó egészségére, akkor az anyag a IV. mellékletben található listára kerül, amelyet a 8. cikkben megállapított
eljárásnak megfelelően kell elfogadni. A 9. cikkben előírtak kivételével az IV. melléklet bármely módosítását ugyanennek az
eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
A IV. mellékletben felsorolt anyagok élelmiszertermelő állatokon történő alkalmazása az egész Közösség területén tilos.”
A rendelet IV. melléklete többek között megemlíti a furazolidont és a klóramfenikolt mint farmakológiai hatóanyagokat.

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
2002. február és március hónapban a Raverco és a Coxon Kínából származó gyorsfagyasztott kacsamell és nyúlhús szállítmányoknak
az Európai Unióba való behozatalát jelentették be. Ezekhez a szállítmányokhoz csatolták a kínai hatóságok által a szállítmány
továbbítása érdekében kiállított egészségügyi és exportigazolásokat.
Az irányelvben előírt vizsgálatnak megfelelően a szállítmányokból mintákat vettek és azokat elemezték. A kacsamell szállítmányban
klóramfenikol (1,4 ppb [part per billion]) és furazolidon (49 ppb) maradványokat, a nyúlhús szállítmányban furazolidont (2,7 ppb)
mutattak ki.
Ezen elemzések eredménye alapján a Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees (állat- és húsfelügyelet nemzeti szolgálata,
a továbbiakban: RVV) hatósági felügyelő állatorvosa a 2002. március 1‑jei és 22‑i határozataival megtagadta e szállítmányok
behozatalát, és elrendelte azok megsemmisítését.
2002. március 18‑án és április 26‑án a Raverco és a Coxon e határozatok ellen az alapeljárás alperesénél kifogásokat nyújtottak
be, amelyekben előterjesztették, hogy ezeket a szállítmányokat nem kellett volna megsemmisíteni, hanem azokat vissza kellett
volna küldeni Kínába, mivel:
–        a Kínába való esetleges visszaküldés semmilyen veszélyt nem jelentett Hollandiában az emberi vagy állati egészség védelmére;
–        az irányelv nem irányul az Európai Unión kívüli fogyasztó védelmére;
–        nem egyértelmű a rendelet 5. cikkének alkalmazása, és semmilyen nulla határérték nem volt megállapítva a furazolidon vagy
a klóramfenikol esetében;
–        2002. március 30‑ig több olyan hússzállítmány visszaküldésről hoztak határozatot, amelyek bizonyos mennyiséget tartalmaztak
ezen anyagokból.
A 2003. május 16‑i és 22‑i határozatokkal az alapeljárás alperese megalapozatlanságuk miatt elutasította a Raverco és a Coxon
kifogásait, többek között a következő indokolással:
–        az irányelv 22. cikkének (2) bekezdése előírja azon termékek azonnali elkobzását és megsemmisítését, amelyek valószínűleg
állat-egészségügyi vagy a közegészségügyi veszélyt jelentenek, a visszaküldésre tehát nem volt lehetőség;
–        a rendelet IV. mellékletének 5. cikke értelmében a furazolidon és a klóramfenikol esetében nulla határértéket kell alkalmazni.
Az alapeljárás felperesei keresetekkel éltek e határozatokkal szemben a kérdést előterjesztő bíróság előtt. A College van
Beroep voor het bedrijfsleven – mivel úgy vélte, hogy a két jogvita eldöntéséhez a közösségi jog rendelkezéseinek értelmezése
szükséges – felfüggesztette a két eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő négy, a két ügyben azonos kérdést
terjesztette a Bíróság elé:
„1)      Úgy kell‑e értelmezni az […] irányelv 17. cikke (2) bekezdésének a) pontját, hogy a behozatali feltételeknek meg nem felelő
szállítmány visszaküldésével szemben emelt kifogásnak a behozatalra vonatkozó hatályos közösségi előírások be nem tartásán
kell alapulnia, vagy az alapulhat a rakományért felelős személlyel együtt megállapított, az […] irányelv I. mellékletében
említett területeken kívüli rendeltetési helyen hatályban lévő előírásokon is?
2)      Az […] irányelv 17. cikke (2) bekezdésének a) pontját, az említett irányelv 22. cikke (2) bekezdésével és a […] rendelet 5. cikkével
együttes olvasatban úgy kell‑e értelmezni, hogy az kötelezően előírja az állati termékszállítmányok megsemmisítését, ha az
[…] irányelvben előírt vizsgálatok bármelyike alapján úgy tűnik, hogy azok állat-egészségügyi vagy közegészségügyi veszélyt
jelentenek?
3)      Az […] irányelv 22. cikkét a […] rendelet 5. cikkével együttes olvasatban úgy kell‑e értelmezni, hogy a […] rendelet [IV.] mellékletében
említett egyik anyag maradványanyagainak puszta jelenléte azt jelenti, hogy az érintett szállítmány olyan állat-egészségügyi
vagy közegészségügyi veszélyt jelent, hogy annak visszaküldése kizárt?
4)      Ha a második kérdésre adott válasz nemleges, úgy kell‑e értelmezni az […] irányelv 17. cikkének (2) bekezdését, hogy ez a
rendelkezés azon harmadik ország érdekeinek védelmére is szolgál, amelybe a szállítmányt visszaküldik, még akkor is, ha ez
a védelem egyidejűleg nem vonatkozik az […] Unió tagállamaiban fennálló valamely érdekre?”
A 2005. április 25‑i végzésével a Bíróság elnöke a C‑129/05. sz. és C‑130/05. sz. ügyeket az írásbeli vagy a szóbeli szakasz
lefolytatása vagy az ítélet meghozatala céljából egyesítette.

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

Az első kérdésről
Az első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy az irányelv 17. cikke (2) bekezdésének a) pontja
szerint a behozatali feltételeknek meg nem felelő szállítmány visszaküldésével szemben emelt kifogás a közösségi előírások
vagy azon harmadik országban hatályos előírások be nem tartásán alapul, amelybe a szállítmányt valószínűleg visszaküldik.
Ebben a tekintetben emlékeztetni kell, hogy mind az irányelv 17. cikke (2) bekezdésének megfogalmazásából, mind annak céljából
az következik, hogy valamely termék visszaküldésének akadályai a közösségi előírások be nem tartásán alapulnak.
E rendelkezés szerint ugyanis amennyiben ezen irányelvben említett vizsgálatok az illetékes hatóságnak azt mutatják, hogy
a termék nem felel meg a behozatali követelményeknek, a termék visszaküldését bizonyos feltételek esetén lehet kizárni, mivel
az irányelv 2. cikkének (2) bekezdése meghatározza, hogy a behozatali feltételek a közösségi jogszabályokban a behozni kívánt
termékekre meghatározott állat-egészségügyi követelményeknek felelnek meg.
Ezenfelül, ahogyan a főtanácsnok az indítványának 22. pontjában rámutatott, az irányelv állat-egészségügyi vizsgálati rendszert
ír elő annak megállapítása érdekében, hogy a termékek megfelelnek‑e a behozatal közösségi feltételeinek. Az a tény, hogy ezek
a vizsgálatok kizárólag a közösségi jogszabályokon alapulnak, világosan következik többek között az irányelv 8. cikkének (2) és (4) bekezdéséből,
10. cikke (2) bekezdésének a) és f) pontjából, valamint a 12. cikkének (2)–(6) bekezdéseiből.
Ezekre a megfontolásokra tekintettel úgy kell válaszolni az első kérdésre, hogy az irányelv 17. cikke (2) bekezdésének a) pontját
úgy kell értelmezni, hogy a behozatali feltételeknek meg nem felelő szállítmány visszaküldésével szemben emelt kifogásnak
a közösségi előírások be nem tartásán kell alapulnia.

A második és harmadik kérdésről
A második és harmadik kérdésével, amelyeket együttesen kell megvizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja
megtudni, hogy a rendelet 5. cikke szerinti tiltott anyag jelenléte valamely szállítmányban, amelyet az irányelv alapján elvégzett
állat-egészségügyi vizsgálat alkalmával állapítanak meg, lényegénél fogva olyan állat-egészségügyi vagy a közegészségügyi
veszélyt jelent‑e, hogy az említett szállítmányt kötelezően meg kell semmisíteni az irányelv 17. cikkének (2) bekezdése és
22. cikkének (2) bekezdése szerint.
E tekintetben rá kell mutatni, hogy a rendelet 5. cikkének megfogalmazásából következően egyrészt az említett rendelet IV. mellékletében
szereplő anyagok maradékanyagainak bármilyen szintű jelenléte az állati eredetű élelmiszerekben veszélyt jelent a fogyasztó
egészségére, másrészt ezen anyagok veszélyessége miatt az élelmiszertermelő állatokon történő alkalmazásuk az egész Közösség
területén tilos, és a tagállamoknak ebben a kérdésben nincs mérlegelési jogkörük.
A klóramfenikol és a furazolidon, amelyeket az alapügyben szóban forgó hússzállítmányokban az állat-egészségügyi vizsgálatok
során kimutattak, a rendelet IV. mellékletében olyan farmakológiai hatóanyagokként szerepelnek, amelyek tekintetében nem lehet
határértékeket meghatározni. Az tehát nem vitatott, hogy a klóramfenikolt és furazolidont tartalmazó hússzállítmányt úgy kell
tekinteni, hogy a rendelet 5. cikke értelmében az veszélyt jelent a fogyasztók egészségére, és tiltott.
Az irányelv 17. cikke (2) bekezdésére és 22. cikke (2) bekezdésére tekintettel az ilyen anyagokat tartalmazó hússzállítmányok
esetleges megsemmisítésének kérdését illetően fontos megállapítani, hogy e rendelkezések közül az elsőt nem lehet alkalmazni,
ha már megállapításra került, hogy a szállítmány valószínűleg állat-egészségügyi vagy közegészségügyi veszélyt jelent az irányelv
22. cikkének (2) bekezdése értelmében.
Ugyanis ahogyan a főtanácsnok az indítványának 29. és 30. pontjában rámutatott, az irányelv 17. cikkének (2) bekezdése általánosan
alkalmazandó abban az értelemben, hogy az valamennyi olyan esetre vonatkozik, amelyben a határállomásokon előírt vizsgálatok
azt mutatják, hogy a termék nem felel meg a behozatali követelményeknek vagy hogy szabálytalanság áll fenn, legyen az akár
csak adminisztratív természetű. Az irányelv 22. cikke (2) bekezdésének azonban jóval korlátozottabb a hatálya, mivel az kifejezetten
akkor alkalmazandó, ha a vizsgálatok azt mutatják, hogy a termékszállítmány valószínűleg állat-egészségügyi vagy közegészségügyi
veszélyt jelent.
Ezenkívül az irányelv 17. cikkének (2) bekezdése ugyan általános értékelést ír elő annak meghatározására, hogy van‑e akadálya
a közösségi szabályozásnak meg nem felelő szállítmány visszaküldésének, ugyanazon irányelv 22. cikke semmilyen mérlegelési
jogkört nem hagy a szállítmány visszaküldésének lehetőségével kapcsolatban, amennyiben megállapították, hogy az említett szállítmány
valószínűleg állat-egészségügyi vagy közegészségügyi veszélyt jelent. Hasonló esetben ez utóbbi rendelkezés kötelezően előírja
az érintett szállítmány elkobzását és megsemmisítését.
Tekintettel arra, hogy az alapeljárásban szóban forgóhoz hasonló hússzállítmányok közegészségügyi veszélyt jelentenek, mivel
a rendelet 5. cikke szerinti tiltott anyagokat tartalmaznak, csak az irányelv 22. cikkének (2) bekezdését lehet alkalmazni.
E körülmények között ez a rendelkezés kötelezi az illetékes hatóságokat az említett szállítmányok elkobzására és megsemmisítésére.
Ezt az értelmezést nem kérdőjelezheti meg a Coxon érve, amely szerint az irányelv 22. cikkének (2) bekezdése már nem alkalmazható,
mivel a behozatal közösségi feltételeinek meg nem felelő termékek a visszaküldésüket követően már nem jelentenek állat-egészségügyi
vagy közegészségügyi veszélyt a Közösségen belül.
Egy ilyen érv ellentétes az irányelv 22. cikke (2) bekezdésének megfogalmazásával és az annak a többek között a (9), (10),
(13) és (14) preambulumbekezdéséből következő céljával, amely szerint szigorú szabályokat kell megállapítani a közegészség
és az állategészség védelmére valamint a tisztességtelen műveletek és szabálytalanságok megszüntetésére.
Az nem vitás, hogy az irányelv 22. cikke (2) bekezdésének olyan értelmezése, amely lehetővé tenné a rendelet 5. cikke szerinti
tiltott anyagokat tartalmazó termékek visszaküldését, növelné a Közösségbe való tisztességtelen, újbóli behozatal kockázatát,
mivel az importőr szinte biztos lehetne abban, hogy a termékeit nem semmisítik meg, és őt csak a visszaküldés esetleges költségei
terhelnék.
Az előző megfontolásokra tekintettel úgy kell válaszolni a második és harmadik kérdésre, hogy az irányelv 22. cikkének (2) bekezdését
a rendelet 5. cikkével együttes olvasatban úgy kell értelmezni, hogy az kötelezően előírja az illetékes állat-egészségügyi
hatóságoknak azon termékek elkobzását és megsemmisítését, amelyeknek az ezen irányelv szerint lefolytatott állat-egészségügyi
ellenőrzése azt mutatja, hogy azok az említett rendelet IV. mellékletében szereplő anyagot tartalmaznak.

A negyedik kérdésről
A harmadik kérdésre adott válasz ismeretében nem szükséges megválaszolni a negyedik kérdést.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A harmadik országokból a Közösségbe behozott termékek állat-egészségügyi ellenőrzésének megszervezésére irányadó elvek megállapításáról
szóló, 1997. december 18‑i 97/78/EK tanácsi irányelv 17. cikke (2) bekezdésének a) pontját úgy kell értelmezni, hogy a behozatali
feltételeknek meg nem felelő szállítmány visszaküldésével szemben emelt kifogásnak a közösségi előírások be nem tartásán kell
alapulnia.
2)
A 97/78 irányelv 22. cikkének (2) bekezdését az állati eredetű élelmiszerekben található állatgyógyászati készítmények maximális
maradékanyag-határértékeinek megállapítására szolgáló közösségi eljárás kialakításáról szóló, 1990. június 26‑i 2377/90/EGK tanácsi
rendelet 5. cikkével együttes olvasatban úgy kell értelmezni, hogy az kötelezően előírja az illetékes állat-egészségügyi hatóságoknak
azon termékek elkobzását és megsemmisítését, amelyeknek az ezen irányelv szerint lefolytatott állat-egészségügyi ellenőrzése
azt mutatja, hogy azok az említett rendelet IV. mellékletében szereplő anyagot tartalmaznak.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: holland.