CELEX: 62007CJ0572
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
PVM
Nekilnojamojo turto nuomos atleidimas nuo mokesčio
Su nuoma susijęs bendrų patalpų valymas
Šalutinės paslaugos

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (
OL L 145, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 9 sk., 1 t., p. 23, toliau – Šeštoji direktyva) 13 straipsnio B skirsnio b punkto išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas byloje tarp
RLRE Tellmer Property sro
(toliau –
RLRE Tellmer Property
) ir
Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
(Ūsčio prie Labės finansų direkcija) dėl klausimo, ar nuomojamo pastato bendro naudojimo patalpų valymo išlaidos, kaip ir nuoma, yra atleidžiamos nuo pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM).
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
Pagal Šeštosios direktyvos 2 straipsnio 1 punktą PVM apmokestinami „prekių tiekimas ar paslaugų teikimas už atlygį šalies teritorijoje, kai prekes tiekia ar paslaugas teikia apmokestinamasis asmuo, veikdamas kaip toks“.
Šeštosios direktyvos 6 straipsnio 1 dalyje pabrėžiama:
„1. „Paslaugų teikimas“ – tai bet koks sandoris, kuris nėra prekių tiekimas, kaip apibrėžta 5 straipsnyje.
Tokie sandoriai gali būti,
inter alia
:
—
nematerialiojo turto perleidimas, nesvarbu, ar to turto nuosavybės teisė patvirtinama dokumentu, ar ne,
—
įpareigojimai susilaikyti nuo veiksmo arba toleruoti veiksmą ar situaciją,
—
paslaugų atlikimas vykdant valdžios institucijos ar jos vardu duotą nurodymą arba dėl įstatymų reikalavimų.“
Šeštosios direktyvos X antraštinėje dalyje „Atleidimas nuo mokesčio“ esančiame 13 straipsnio B skirsnio b punkte nustatyta:
„Nepažeisdamos kitų Bendrijos nuostatų, valstybės narės atleidžia nuo mokesčio toliau nurodytą veiklą taikydamos sąlygas, kurias jos turi nustatyti siekdamos užtikrinti, kad atleidimas nuo mokesčio būtų teisingas ir sąžiningas ir kad būtų užkirstas kelias galimam mokesčių vengimui, išsisukinėjimui ar piktnaudžiavimui:
<…>
b)
nekilnojamojo turto nuomą, išskyrus:
1.
apgyvendinimą, kaip apibrėžta valstybių narių teisėje, viešbučiuose ar panašias funkcijas vykdančiose įstaigose, įskaitant ir apgyvendinimą poilsiavietėse ar stovyklauti įrengtose vietose;
2.
patalpų ir vietos nuomą automobiliams stovėti;
3.
pastoviai instaliuotų įrenginių ir mašinų nuomą;
4.
seifų nuomą.
Valstybės narės gali dar labiau riboti šį atleidimą nuo mokesčio.“
Nacionalinės teisės aktai
PVM taikymą Čekijos Respublikoje reglamentuoja Pridėtinės vertės mokesčio įstatymas Nr. 235/2004. Šio įstatymo 56 straipsnio 4 dalyje, pavadintoje „Žemės, pastatų, butų ir negyvenamosios paskirties patalpų nuoma, kitų stacionariai įrengtų įrenginių nuoma“ dėl turto nuomos atleidimo nuo PVM numatyta, kad:
„Žemės, pastatų, butų ir negyvenamosios paskirties patalpų nuoma atleidžiama nuo mokesčio. Atleidimas nuo mokesčio netaikomas trumpalaikei pastato nuomai, transporto priemonėms stovėti skirtų erdvių ir vietos nuomai, seifų ar stacionarių įrenginių bei stacionarių mašinų nuomai. Trumpalaikė pastato nuoma yra nuoma, įskaitant vidaus kilnojamąjį turtą bei elektros, šilumos, kondicionavimo, dujų ar vandens tiekimą, ne ilgesniam kaip nepertraukiamam 48 valandų laikotarpiui.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo matyti, kad
RLRE Tellmer Property
yra pastato, kuriame esantys butai nuomojami, savininkė. Iš savo nuomininkų, be nuomos, pagal atskirą sąskaitą faktūrą ji reikalauja mokesčio už bendrų patalpų valymą, kurį atlieka pastato prižiūrėtojai.
Nustačiusios, kad
RLRE Tellmer Property
atskaitė per didelę PVM, susijusio su valymo išlaidomis, sumą, mokesčių institucijos nusprendė 115911 Čekijos kronų padidinti šios bendrovės už 2006 m. gegužės mėn. mokėtiną PVM už pajamas, susijusias su valymo veikla.
2006 m. rugsėjo 20 d. Litvinovo finansų įstaigos sprendimą patvirtinus 2007 m. vasario 5 d.
Finanční ředitelství v Ústí nad Labem
sprendimu,
RLRE Tellmer Property
pateikė skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
RLRE Tellmer Property
teigia, kad butų nuoma ir su ja susijusios paslaugos, kaip antai bendrų patalpų valymas, yra neatskiriamos paslaugos, kurioms taikoma bendra PVM schema.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas svarsto, kaip reikia aiškinti tiek nacionalinę, tiek Bendrijos teisę, taikytiną šiuo atveju. Jis numato tris galimus atsakymus į klausimą, kuris kyla pagrindinėje byloje.
Pirma, kadangi nuomininkai turi galimybę sudaryti su trečiaisiais asmenimis nepriklausomą sutartį dėl bendrų patalpų valymo, šios paslaugos nėra nuomos dalis ir todėl nėra priežasties jas atleisti nuo mokesčio. Antra, tiek, kiek šių patalpų valymo išlaidų atleidimas nuo mokesčio galėtų sumažinti už gyvenamąjį būstą mokėtinus mokesčius, socialinio pobūdžio priežastys galėtų pateisinti šių išlaidų atleidimą nuo mokesčio. Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neatmeta galimybės, kad šį klausimą turi spręsti valstybės narės.
Šiomis aplinkybėmis
Krajský soud v Ústí nad Labem
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar <…> Šeštosios <…> 6 straipsnio <…> ir 13 straipsnio <…> nuostatas galima aiškinti taip, jog buto (tam tikrais atvejais negyvenamosios paskirties patalpos) nuomą ir su ja susijusį bendrų patalpų valymą galima laikyti savarankišku, vienas nuo kito atskirtu apmokestinamu paslaugų teikimu?
2.
Ar <…> (Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio b punkto) nuostatos reikalauja, neleidžia, palieka valstybei narei nuspręsti dėl mokėjimo už nuomojamo daugiabučio namo bendrų patalpų valymą apmokestinimo PVM?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas dėl Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio b punkto taikymo svarsto, koks yra santykis tarp pastato nuomos ir nuomojamo pastato bendrų patalpų valymo paslaugų. Konkrečiai kalbant, jis klausia, ar išlaidos, susijusios su šiomis valymo paslaugomis, priskirtinos nuomos sąvokai šio straipsnio prasme ir todėl jos traktuojamos mokesčio atžvilgiu kaip nekilnojamo turto nuoma, kuri nuo PVM atleidžiama pagal Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio b punktą.
Šiuo klausimu pirmiausia reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką minėtos direktyvos 13 straipsnyje numatyti atleidimo nuo mokesčio atvejai yra savarankiškos Bendrijos teisės sąvokos, kurios todėl turi būti apibrėžiamos Bendrijos lygiu (žr. 2007 m. spalio 25 d. Sprendimo
CO.GE.P
., C-174/06, Rink. p. I-9359, 26 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Šeštosios direktyvos 13 straipsnyje nurodyto atleidimo nuo mokesčio atvejams apibūdinti naudojamos sąvokos turi būti aiškinamos siaurai, nes tai yra bendro principo, pagal kurį PVM renkamas už kiekvieną apmokestinamojo asmens už atlygį atliekamą prekių tiekimą ar paslaugų teikimą, išimtys (žr., be kita ko, 2001 m. sausio 18 d. Sprendimo
Stockholm Lindöpark
, C-150/99, Rink. p. I-493, 25 punktą ir 2005 m. gruodžio 8 d. Sprendimo
Jyske Finans
, C-280/04, Rink. p. I-10683, 21 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Antra, iš Šeštosios direktyvos 2 straipsnio matyti, jog kiekviena paslauga įprastai laikytina atskira bei savarankiška (žr. 2008 m. vasario 21 d. Sprendimo
Part Service
, C-425/06, Rink. p. I-897, 50 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Tačiau tam tikromis aplinkybėmis kelios formaliai skirtingos paslaugos, kurios gali būti teikiamos atskirai ir atskirai apmokestintos arba atleistos nuo mokesčio, turi būti laikomos vienu sandoriu, kai jos nėra nepriklausomos. Taip yra, pavyzdžiui, kai atlikus net paprasčiausią objektyvią analizę nustatoma, kad viena ar kelios paslaugos sudaro pagrindinę paslaugą ir kita ar kelios kitos paslaugos yra viena ar kelios šalutinės paslaugos, kurioms taikoma pagrindinės paslaugos mokestinė schema. Konkrečiai kalbant, paslauga turi būti laikoma šalutine pagrindinės paslaugos atžvilgiu, kai klientams ji yra ne tikslas savaime, o priemonė geriausiomis sąlygomis gauti pagrindinę paslaugų teikėjo paslaugą (minėto sprendimo
Part Service
51 ir 52 punktai ir jame nurodyta teismo praktika).
Be to, gali būti, kad kai dvi ar daugiau dalių ar veiksmų, kuriuos atlieka apmokestinamasis asmuo, yra taip glaudžiai susiję, jog objektyviai sudaro vieną ekonomiškai neskaidomą paslaugą, kurią padalyti būtų nenatūralu, laikoma, kad teikiama viena paslauga (minėto sprendimo
Part Service
53 punktas).
Reikia priminti, kad nekilnojamojo turto nuoma Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B dalies b punkto prasme iš esmės reiškia, kad nuomotojas įsipareigoja suteikti teisę nuomininkui naudotis nekilnojamuoju turtu kaip savininkui ir nustatytu laikotarpiu už užmokestį, jokiam kitam asmeniui negalint pasinaudoti šia teise (šiuo klausimu žr. 2001 m. spalio 4 d. Sprendimo
Goed Wonen
, C-326/99, Rink. p. I-6831, 55 punktą; 2001 m. spalio 9 d. Sprendimo
Mirror Group
, C-409/98, Rink. p. I-7175, 31 punktą; 2003 m. gegužės 8 d. Sprendimo
Seeling
, C-269/00, Rink. p. I-4101, 49 punktą ir 2004 m. lapkričio 18 d. Sprendimo
Temco Europe
, C-284/03, Rink. p. I-11237, 19 punktą).
Todėl net jei pastato bendrų patalpų valymo paslaugos yra susijusios su nuomojamo turto naudojimu, šias paslaugas nebūtinai apima nuomos sąvoka Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio b punkto prasme.
Be to neginčytina, kad pastato bendrų patalpų valymo paslaugos gali būti teikiamos įvairiais būdais, t. y. jas gali teikti trečiasis asmuo ir išrašyti sąskaitas faktūras už išlaidas tiesiogiai nuomininkams, arba nuomotojas, naudodamas savo darbuotojus ar pasamdęs valymo paslaugas teikiančią įmonę.
Šiuo atveju reikia pažymėti, kad
RLRE Tellmer Property
išrašo sąskaitas faktūras už valymo paslaugas nuomininkams, atskirai nuo nuomos.
Kadangi tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, butų nuoma ir pastato bendrų patalpų valymas gali būti atskirti, ši nuoma ir šis valymas negali būti laikomi viena paslauga Teisingumo Teismo praktikos prasme.
Atsižvelgiant į visus svarstymus, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad Šeštosios direktyvos 13 straipsnio B skirsnio b punkto taikymo tikslais nekilnojamojo turto nuomą ir jo bendrų patalpų valymo paslaugas tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, reikia laikyti savarankiškais, vienas nuo kito atskirtais sandoriais, t. y. kad minėtoms paslaugoms ši nuostata netaikoma.
Dėl antrojo klausimo
Atsižvelgiant į pirmojo klausimo atsakymą, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas 13 straipsnio B skirsnio b punkto taikymo tikslais nekilnojamojo turto nuomą ir jo bendrų patalpų valymo paslaugas tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos pagrindinėje byloje, reikia laikyti savarankiškais, vienas nuo kito atskirtais sandoriais, t. y. kad minėtoms paslaugoms ši nuostata netaikoma.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: čekų.