CELEX: 62008CJ0373
Митнически кодекс на Общността
Член 24
Непреференциален произход на стоките
Обработка или преработка, придаващи произход
Силициеви блокове с произход от Китай
Сортиране, стриване и пречистване на блоковете, както и пресяване, калибриране на кристалите в зависимост от техните размери и опаковането им в Индия
Дъмпинг
Валидност на Регламент (ЕО) № 398/2004

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 24 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (
ОВ L 302, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58, наричан по-нататък „Митнически кодекс“) и до валидността на Регламент (ЕО) № 398/2004 на Съвета от 2 март 2004 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силиций с произход в Китайската народна репу-блика (
ОВ L 66, стр. 15
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 34, стр. 122).
Запитването е отправено в рамките на спор между Hoesch Metals and Alloys GmbH (наричано по-нататък „Hoesch“) и Hauptzollamt Aachen (митническа служба Аахен ) по повод на определянето на непреференциалния произход на силиций с произход от Китай, претърпял различни операции в Индия.
Правна уредба
Споразумението за правилата за произход
Споразумението за правилата за произход (СТО—ГАТТ 1994 г.), приложено към заключителния акт, подписан от Европейската общност в Маракеш на 15 април 1994 г. и одобрен от нейно име с Решение 94/800/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986—1994 г.) (
ОВ L 336, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 3), има за цел да хармонизира правилата за произход и въвежда за един преходен период работна програма по хармонизиране.
Общностна митническа правна уредба
Член 24 от Митническия кодекс гласи:
„Стоките, чието производство включва участието на повече от една страна, се счита, че произхождат от страната, в която са претърпели последната си съществена, икономически обоснована обработка или преработка в оборудвано за тази цел предприятие и довела до производството на нов продукт или която представлява важен стадий за производството.“
Членове 35—40, както и приложения 10 и 11 към Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (
ОВ L 253, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), уточняват за някои продукти обработките или преработките, придаващи произход в съответствие с член 24 от Митническия кодекс. Силициевият метал не е сред продуктите, посочени в тези разпоредби.
Позиция 2804 от Комбинираната номенклатура, представляваща приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (
ОВ L 256, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменена с Регламент (ЕО) № 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 година (
ОВ L 281, стр. 1
, наричана по-нататък „КН“), има следното съдържание:
„2804
Водород, благородни газове и други неметални елементи:
[…]
—
Силиций
— —
Съдържащ тегловно най-малко 99,99% силиций
— —
Друг
[…]“
Общностна правна уредба относно антидъмпинговите мерки
Разпоредбите относно налагането на антидъмпингови мита в Европейската общност се съдържат в Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (
ОВ L 56, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), изменен с Регламент (ЕО) № 461/2004 на Съвета от 8 март 2004 година (
ОВ L 77, стр. 12
, Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 34, стр. 171, наричан по-нататък „базов регламент“).
Член 3, параграф 1 от базовия регламент предвижда:
„По смисъла на настоящия регламент „вреда“, освен в изрично упоменати случаи, означава причиняване на [значителна] вреда на производството на Общността, опасност от причиняване на [значителна] вреда на производството на Общността или съществено забавяне на процеса на създаване на такова производство и се тълкува съгласно разпоредбите на настоящия член.“
Член 5 от същия регламент урежда образуването на първоначални процедури по разследване с цел да се определят съществуването, степента и ефектът на всеки предполагаем дъмпинг, за който в жалба се твърди, че съществува.
Член 9, параграф 4 от посочения регламент предвижда:
„Когато окончателно събраните факти доказват, че е налице дъмпинг и причинена вреда, и интересът на Общността изисква намеса съгласно член 21, Съветът налага окончателно антидъмпингово мито въз основа на предложение от Комисията след консултация с Консултативния комитет. Съветът приема предложението, освен ако не реши с обикновено мнозинство да го отхвърли в срок от един месец след представянето му от Комисията. В случаите, когато има наложени временни мита, се подава предложение за налагане на окончателни мерки не по-късно от един месец преди изтичането на срока на тези мита. Размерът на антидъмпинговите мита не [трябва] да превишава установения дъмпингов марж, но следва да бъде и по-малък когато това [по-малко] мито би било достатъчно, за да се отстрани вредата за производството на Общността.“
Според член 11 от базовия регламент:
„[…]
2.   Срокът на действие на антидъмпинговите мита изтича пет години след датата на налагането им или пет години от датата на приключване на последното по ред едновременно преразглеждане на дъмпинга и вредата от него, освен ако в някое преразглеждане не е установено, че изтичането на този срок ще доведе до продължаване или повторение на дъмпинга и вредата от него. Преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на митата се предприема по предложение на Комисията или по искане на или от името на производството на Общността, като митата остават в сила до приключване на преразглеждането.
Преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на митата се предприема, когато в искането се съдържат достатъчно доказателства, че изтичането на действието на мерките по всяка вероятност ще доведе до продължаване или повтаряне на дъмпинга и вредата от него. Вероятността може да бъде подкрепена, например с доказателства за продължаващ дъмпинг и вреда, доказателства, че отстраняването на вредата се дължи изцяло или отчасти на съществуването на мерки или доказателства, че положението на износителите или условията на пазара са такива, че биха указали вероятност от по-нататъшен вредоносен дъмпинг.
[…]
5.   Съответните разпоредби от настоящия регламент по отношение на процедурите и провеждането на разследванията, с изключение на онези, които се отнасят до сроковете, се прилагат за всяко преразглеждане съгласно параграфи 2, 3 и 4 на настоящия член. Преразглежданията по параграфи 2 и 3 се извършват експедитивно, като нормалният срок за това е 12 месеца от датата на започване на преразглеждането. […]
6.   […] Когато въз основа на преразглеждане дадени мерки се отменят или остават в сила по параграф 2 или се отменят, остават в сила или се изменят по параграфи 3 и 4, това се осъществява от институцията на Общността, която отговаря за тяхното въвеждане. […]
[…]“
С Регламент (ЕИО) № 2200/90 от 27 юли 1990 година (
ОВ L 198, стр. 57
) Съветът налага за първи път окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силициев метал с произход от Китай. Вследствие на публикувано през февруари 1995 г. известие за изтичане на срока на действие на мерките, приети с Регламент № 2200/90, Комисията е сезирана с молба за преразглеждане, придружена от доказателства за дъмпинг върху разглеждания продукт, за които се приема, че са достатъчни, за да обосноват започването на разследване. Като взема предвид заключенията от това разследване, Съветът приема Регламент (ЕО) № 2496/97 от 11 декември 1997 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силициев метал с произход от Китайската народна репу-блика (
ОВ L 345, стр. 1
).
Съображение 24 от Регламент № 2496/97 гласи:
„[…]
Дъмпинговият марж, изразен като процентна ставка от CIF експортна цена, франко граница на Общността, възлиза на 68,1%.“ [неофициален превод]
Член 1, параграф 2 от този регламент гласи:
„Ставката на окончателното антидъмпингово мито, приложимо върху нетната цена франко граница на Общността преди обмитяване е 49%.“[неофициален превод]
След публикуването през март 2002 г. на известие за предстоящо изтичане на срока на действие на антидъмпинговите мерки Комисията е сезирана с искане за преразглеждане по силата на член 11, параграф 2 от базовия регламент. След това преразглеждане Съветът решава, като приема Регламент № 398/2004, да остави в сила мерките, установени с Регламент № 2496/97.
Съображение 27 от Регламент № 398/2004 гласи:
„В съответствие с член 2, параграф 11 от базовия регламент дъмпинговият марж беше определен въз основа на сравнение между изчислената средна нормална стойност и изчислената средна експортна цена, определени по описания по-горе начин. Това сравнение показа наличието на дъмпинг. Дъмпинговият марж, изразен като процент от CIF цена, франко граница на Общността, преди плащане на мито, се оказа значителен (12,5%), макар и много по-нисък от нивото, установено при предходни разследвания.“
Таблица 6 от преамбюла на този регламент относно продадените количества силиций от общностното производство в Общността, има следния вид:
„1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
ПР
Тонове
86 718
114 587
133 568
128 219
136 421
Индекс
Разлика спрямо предходната година

+32%
+17%
–7%
+6%“
Съображение 51 от същия Регламент № 398/2004 гласи:
„Продажбите на производството на Общността на независими клиенти в Общността нараснаха между 1998 г. и ПР с 57%.“
Таблица 8 от преамбюла на този регламент, отразяваща пазарните дялове, които производството на Общността притежава на пазара на силиций, показва:
„1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
ПР
Пазарен дял в%
29,8%
35,2%
34,3%
34,3%
36,7%
Индекс
123“
Според съображение 54 от Регламент № 398/2004:
„В съответствие с високите произведени и продавани количества, които се дължаха на откриването на едно ново съоръжение в Общността, пазарният дял на производството на Общността нарасна от 29,8% през 1998 г. на 36,7% през ПР. Силно покачване (+5,4% от пазара) имаше между 1998 г. и 1999 г., когато бяха въведени в експлоатация новите производствени капацитети в Общността. По-малко беше нарастването между 2001 г. и ПР (+2,4%).“
Съображения 71—74 от този регламент имат следното съдържание:
„(71)
Както се посочи, производството на Общността можеше да отбележи между 1998 г. и 2000 г. пазарен растеж от 34% и значително нарастване на своите продажбени количества и на своя пазарен дял. След това продаваните количества стагнираха и пазарният дял и финансовото положение на производството на Общността (цени, рентабилност, паричен поток) се влошиха.
(72)
Едно общо преразглеждане показа, че най-важните позитивни развития за производството на Общността са се състояли между 1998 г. и 2000 г. За времето след 2000 г. не се откриха истински подобрения.
(73)
Подобренията от 1998 г. до 2000 г. могат пряко да се дължат на решението на производството на Общността от 1998 г. да инвестира в допълнителни производствени съоръжения в Общността. Между 1998 г. и 2000 г. нарасна производственият капацитет на Общността с 26% от 125000 тона на 158000 тона. Това решение се взе като реакция на действащите за внос на силиций от Китай антидъмпингови мерки, които, както се посочи в съображение 1, бяха удължени през 1997 г. […] Това показва, че производството на Общността беше в положението да използва антидъмпинговите мерки, действащи за вноса на силиций от Китай. От 2000 г. до ПР положението на производството на Общността се влоши, по-специално цените паднаха с 46 EUR за тон, рентабилността загуби 7,1 процентни пункта, паричните потоци паднаха с 59%, а инвестициите с 55%. През ПР производството на Общността отбеляза загуби. Поради тези причини се застъпи схващането, че производството на Общността през ПР се е намирало в много лабилно и трудно положение.
[…]
(74)
Дъмпинговият внос от Китай се повиши през разглеждания период в количествено отношение значително и е вероятно, че без действащи антидъмпингови мерки значително по-големи количества от разглеждания продукт биха достигнали до пазара на Общността на много ниски цени, подбиващи цените на производството на Общността. Имайки предвид размера на действащото антидъмпингово мито, ценовата разлика между внесения продукт и продукта, произведен от производството на Общността, можеше да бъде повече от 35% в случай на изтичане на срока на мерките.“
Според текста на член 1, параграфи 1 и 2 от Регламент № 398/2004:
„1.   Налага [се] окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силиций под [подпозиция] код по КН 28046900 с произход от Китайската народна репу-блика.
2.   Митническата ставка върху нетната цена, франко граница на Общността, преди плащане на мито е 49%.“
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
На 15 юни и на 12 август 2004 г. Hoesch декларира пред Hauptzollamt Duisburg (Германия) силициев метал с подпозиция 28046900 от КН с оглед на неговото пускане в свободно обращение. Жалбоподателят е внесъл този продукт от Индия и декларирал тази страна като страна по произхода.
При все това от акта за преюдициално запитване се установява, че разглежданият в главното производство силициев метал е с произход от Китай и че е доставен под формата на блокове с размери два на три метра на дружеството Metplast, установено в Индия. Това дружество извършвало различни операции върху тези блокове, при което те били сортирани, стривани и пречиствани. Получените в резултат на стриването кристали били пресявани, а след това калибрирани в зависимост от тяхната дебелина и накрая опаковани. Пречистването на силиция било осъществявано посредством отстраняването, отчасти ръчно и отчасти механично, на нежеланите шлаки, които се намирали в силициевите кристали, получени в резултат на стриването на блоковете. След това намиращото се в силиция свободно желязо било извличано посредством магнитна обработка. След всички извършвани от това дружество операции степента на чистотата на силициевия метал възлизала на повече от 98,5%, като според Hoesch такава степен е необходима, за да може силициевият метал да бъде използван в производството на алуминиеви сплави. Според запитващата юрисдикция обаче не е известно каква е била степента на чистотата на силиция преди внасянето му от Китай.
Вследствие на проведените разследвания от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) Hauptzollamt Aachen приема, че разглежданият в главното производство силициев метал не е бил подложен на съществена обработка или преработка в Индия и поради това не може да се счита за произхождащ от тази страна. Поради тази причина тя смята, че този продукт трябва да се счита за произхождащ от Китай. С два акта за установяване на митнически задължения от 6 юни 2007 г. този орган изисква от Hoesch последващо събиране на антидъмпингови мита на стойност NaN EUR на основание член 1 от Регламент № 398/2004.
С жалбата си до Finanzgericht Düsseldorf Hoesch иска посочените актове да бъдат отменени, като изтъква, че разглежданият в главното производство силиций е претърпял в Индия съществена обработка или преработка и поради това той трябва да се счита за произхождащ от тази страна. Според това дружество стриването на силициевите блокове довело до превръщането на тези блокове в кристали и тяхното пречистване, за което бил положен значителен труд, позволили да се увеличи степента на чистота на силиция. Освен това Hoesch прави възражение за невалидност на Регламент № 398/2004.
Запитващата юрисдикция счита, че разрешаването на спора зависи от това дали извършената в Индия операция представлява обработка или преработка, придаваща произход по смисъла на член 24 от Митническия кодекс, в който случай за внесения силициев метал няма да се дължат антидъмпингови мита. При отрицателен отговор тя иска да установи дали Регламент № 398/2004 е валиден.
Според нея тук не става въпрос какъв обхват могат да имат правилата, наречени „списъчни“, които Комисията изготвя за уточняване на понятията, посочени в член 24 от Митническия кодекс и които са достъпни на нейната страница в Интернет.
При тези условия Finanzgericht Düsseldorf решава да спре производството по делото и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 24 от [Митническия кодекс] да се тълкува в смисъл, че сортирането, пречистването и стриването на блокове силициев метал, както и последващите пресяване, отделяне и опаковане на образуваните чрез стриване силициеви кристали, представляват преработка или обработка, придаваща произход?
2)
При отрицателен отговор на първия въпрос валиден ли е Регламент [№ 398/2004]?“
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
Становища, представени на Съда
Hoesch счита най-напред, че непреференциалният произход на силициевия метал трябва да бъде определен изключително на основание на член 24 от Митническия кодекс и че по главното производство са налице всички условия за прилагането на тази разпоредба, поради което разглежданата в това производство операция трябва да се счита за съществена обработка или преработка, придаваща непреференциален произход на този продукт.
Според това дружество операциите, извършени в Индия върху внесения от Китай силиций, трябва да се разглеждат като съществена преработка на същия, тъй като в конкретния случай понятието съществена преработка може да бъде определено като изменение на прекурсорни материали до такава степен, че да придобият други характеристики. Всъщност вследствие на операцията стриване блоковете силиций загубват първоначалната си форма. Hoesch се позовава също на практиката на Съда, според която последната преработка на продукт е „съществена“ по смисъла на член 24 от Митническия кодекс само ако полученият от нея продукт притежава специфични свойства и състав, които не е имал преди тази обработка (вж. в този смисъл Решение от 26 януари 1977 г. по дело Gesellschaft für Überseehandel,
49/76, Recueil, стр. 41
, точка 6). По делото в главното производство операцията по пречистване, довела до отстраняване на примесите, съдържащи се в силициевите блокове, изменила предназначението на силиция и така позволила той да бъде използван в алуминиева сплав.
След това Hoesch изтъква, че за разлика от множе-ство правила за произход на стоките, предвиденото в списъчните правила изискване за промяна на тарифната подпозиция не фигурира сред условията по член 24 от Митническия кодекс. Ето защо промяната на тарифната позиция не представлява условие за прилагането на този член 24. Освен това, тъй като списъчните правила и обяснителните бележки в глава 28 от посочените правила (наричани по-нататък „обяснителни бележки“) не са публикувани в
Официален вестник на Европейския съюз
и са достъпни единствено в интернет и на английски език, те нямат никакъв задължителен характер. Hoesch е на мнение, че ако все пак трябва да се направи позоваване на тях, обяснителните бележки биха потвърдили непреференциалния произход на продукта, разглеждан в главното производство. Всъщност от тези обяснителни бележки следва, че при определени условия операциите пречистване и стриване на силиций могат да представляват съществена обработка или преработка, придаваща произход на същия. Тези условия са налице по делото в главното производство.
За сметка на това Комисията предлага списъчните правила и обяснителните бележки да се вземат предвид по-конкретно, за да се осигури еднакво прилагане на митническото законодателство и съвместимост на прилагането на това законодателство със задълженията, поети от Общността в рамките на Световната търговска организация (СТО). Всъщност тези правила отразяват временните резултати от преговорите в рамките на работата по хармонизиране в Комитета по правилата за произход на тази организация, предвиден в Споразумението за правилата за произход.
Впрочем според Комисията използването в списъчните правила на критерия за промяна на тарифната подпозиция, според който съответната стока трябва да се разглежда като претърпяла своята последна съществена обработка или преработка единствено ако нейната тарифна подпозиция е променена, е оправдано от техническа гледна точка, доколкото по делото в главното производство този критерий отчита операциите, необходими за производството на силициев метал, както и целите на производството на същия. Всъщност класирането на силиция в подпозиция 280461 или 280469 от КН се основава на неговата степен на чистота, тоест съответно за първата подпозиция степен, равна или по-голяма от 99,9%, а за втората степен, по-малка от 99,9%, и по този начин отразява не само употребата на този продукт, но и дейността, необходима за неговото производство. В допълнение към това Комисията изтъква, че по делото в главното производство не може да се направи обективно и реално разграничение между основния продукт, а именно силиция под формата на метални блокове, и кристалите от силициев метал, получени посредством сортиране, последвано от пресяване, отделяне и опаковане, тъй като тези операции по никакъв начин не изменили свойствата или състава на силициевия метал, който продължава да бъде металургичен силиций, чието предназначение се ограничава до производството на алуминиеви сплави.
При все това въз основа на обяснителни бележки № 3 и № 4 Комисията счита, че при определени обстоятелства пречистването и стриването на силиция могат въпреки липсата на промяна на тарифната позиция да представляват съществена обработка или преработка, придаващи произход, при условие, от една страна, че пречистването представлява производствен етап, в който са отстранени най-малко 80% от съществуващите примеси или че в края на пречистването се достига до такава степен на чистота, която позволява специфична употреба на съществуващия продукт или, от друга страна, че стриването съответства на умишлена редукция на силиция, водеща до определен резултат. Комисията обаче отбелязва, че според констатациите на запитващата юрисдикция, отстраняването на поне 80% от примесите не е доказано. Впрочем Комисията отбелязва, че така получените силициеви кристали били пресяти, което означавало, че те били с различни размери преди пресяването. Следователно не може да се счита, че е извършена умишлена и контролирана редукция на силициевите блокове.
Отговор на Съда
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали сортирането, стриването и пречистването на блокове силиций, както и последващите пресяване, отделяне и опаковане на силициевите кристали, получени в резултат на стриването, представляват обработка или преработка, придаващи произход по смисъла на член 24 от Митническия кодекс.
От член 24 от Митническия кодекс следва, че когато няколко страни са участвали в производството на стока, тази стока се счита с произход от страната, в която е извършена последната съществена обработка или преработка — икономически обоснована операция, извършена в оборудвано за тази цел предприятие и довела до производството на нов продукт или която представлява важен етап от производството.
В това отношение Съдът е постановил, че от член 5 от Регламент (ЕИО) № 802/68 на Съвета от 27 юни 1968 година за общо определение на понятието произход на стоките (
ОВ L 148, стр. 1
) — разпоредба, която предшества член 24 от Митническия кодекс, но има идентично съдържание — следва, че решаващ критерий е този на последната съществена обработка или преработка (Решение от 13 декември 1989 г. по дело Brother International,
C-26/88, Recueil, стр. 4253
, точка 15 и Решение от 13 декември 2007 г. по дело Asda Stores, C-372/06, Сборник, стр. I-11223, точка 32).
Що се отнася до приложимостта на списъчните правила, следва да се напомни, че в своето Решение от 10 декември 2009 г. по дело HEKO Industrieerzeugnisse (C-260/08, Сборник, стр. I-11571, точки 20 и 21) Съдът е постановил, че макар изготвените от Комисията списъчни правила да допринасят за определянето на непреференциалния произход на стоките, тези правила нямат задължителна правна сила. Поради това съдържанието на тези правила трябва да съответства на правилата за произход като правилото по член 24 от Митническия кодекс и не може да променя техния обхват. Тази преценка важи също за обяснителните бележки.
Освен това, макар съответните актове на вторичното право да трябва да се тълкуват в светлината на споразуменията, приети в рамките на СТО, това не променя факта, че Споразумението за правилата за произход понастоящем създава само работна програма за хармонизиране на правилата за произход през един преходен период. Тъй като това споразумение не представлява пълно хармонизиране, членовете на СТО разполагат със свобода на преценка по отношение на привеждането в съответствие на техните правила за произход (Решение по дело HEKO Industrieerzeugnisse, посочено по-горе, точка 22).
От тези съображения е видно, че при тълкуването на член 24 от Митническия кодекс юрисдикциите на държавите членки могат да използват както обяснителните бележки, така и списъчните правила, стига това да не води до изменение на този член (вж. Решение по дело HEKO Industrieerzeugnisse, посочено по-горе, точка 23).
Що се отнася до релевантността на критерия за промяна на тарифната подпозиция, който критерий произтича от списъчните правила, за да се определи дали разглежданите в главното производство операции представляват обработка или преработка, придаваща произход по смисъла на член 24 от Митническия кодекс, Съдът вече е постановил, че не е достатъчно да се търсят критериите за определяне на произхода на стоките в тарифното класиране на преработените продукти, тъй като Общата митническа тарифа е замислена с оглед на собствени изисквания, а не с оглед на определянето на произхода на продуктите (вж. Решение по дело arrêts Gesellschaft für Überseehandel, посочено по-горе, точка 5, Решение от 23 март 1983 г. по дело Cousin и др.,
162/82, Recueil, стр. 1101
, точка 16, както и Решение по дело HEKO Industrieerzeugnisse, посочено по-горе, точка 29).
Съдът също е приел, че макар безспорно да е вярно, че промяната в тарифната позиция на стока, в резултат на операцията по обработка на последната, представлява указание за съществения характер на нейната обработка или преработка, остава фактът, че обработка или преработка може да има съществен характер дори без да е налице подобна промяна в позицията (Решение по дело HEKO Industrieerzeugnisse, посочено по-горе, точка 35). Тази преценка е приложима и към критерия за промяна на тарифната подпозиция.
От това следва, че за да се определи дали разглежданите в главното производство операции по обработка са тези, които придават произхода с оглед на условията, предвидени в член 24 от Митническия кодекс, трябва да бъдат взети предвид критерии, различни от критерия, изведен от промяната на тарифната подпозиция.
В това отношение от практиката на Съда се установява, че определянето на произхода на стоките трябва да се основава на обективно и реално разграничение между основен продукт и преработен продукт, свързано главно със специфичните материални качества на всеки от тези продукти (вж. посочените по-горе Решение по дело Gesellschaft für Überseehandel, точка 5, Решение по дело Cousin и др., точка 16, както и Решение по дело HEKO Industrieerzeugnisse, точка 29).
Важно е също да се напомни, че по смисъла на член 24 от Митническия кодекс последната обработка или преработка е „съществена“ само ако полученият от нея продукт притежава специфични свойства и състав, които не е имал преди обработката или преработката. Операции, засягащи оформлението на продукт за целите на използването му, които обаче не водят до значимо качествено изменение на свойствата му, не могат да определят произхода на посочения продукт (вж. Решение по дело Gesellschaft für Überseehandel, посочено по-горе, точка 6, Решение от 23 февруари 1984 г. по дело Zentrag,
93/83, Recueil, стр. 1095
, точка 13 и Решение по дело HEKO Industrieerzeugnisse, посочено по-горе, точка 28).
От друга страна, Съдът е уточнил, че операциите по преработка на продукт, които не водят до съществено изменение на свойствата и на състава на същия, тъй като се състоят единствено в разпределяне и промяна на неговото оформление, напротив, не представляват достатъчно изразено качествено изменение, което да може да се разглежда или като довело до производството на нов продукт, или като представляващо важен етап от производството на този продукт (вж. в този смисъл Решение по дело Zentrag, посочено по-горе, точка 14).
Следва да се отбележи, че по делото в главното производство изборът на класирането на силиция в тарифните подпозиции 280461 или 280469 от КН се основава на степента на чистотата на силиция, а именно съответно за първата подпозиция степен, равна или по-голяма от 99,9%, и за втората, степен по-малка от 99,9%. Следва да се приеме, също както Комисията, че такава разлика в класирането съответства както на разликата в употребата на силиция, така и в дейността, необходима за неговото производство.
В конкретния случай извършените в Индия операции по преработка на силиция, включват сортирането, стриването, пречистването, пресяването, отделянето и опаковането на същия. На първо място, що се отнася до сортирането, пресяването, отделянето и опаковането на силиция, от представената на Съда преписка се установява, че тези операции по никакъв начин не са изменили неговите свойства или състав, тъй като след тези операции по преработване той продължава да е металургичен силиций, служещ според съдържащите се в преписката неоспорени данни за производството на сплави с алуминий.
Всъщност Съдът вече е постановил, от една страна, че смилането до различна големина на частиците на основен продукт не може да се счита за съществена обработка или преработка на същия, тъй като то води единствено до изменение на консистенцията на този продукт и на неговото оформление за целите на последващото му използване, но не и до важно качествено изменение на основния продукт. От друга страна, контролът на качеството посредством сортиране, на който се подлага смленият продукт, както и неговото опаковане, отговарят единствено на изискванията за пускане в продажба на продукта и не засягат неговите съществени свойства (вж. що се отнася до определянето на произхода на суровия казеин, Решение по дело Gesellschaft für Überseehandel, посочено по-горе, точка 7).
От това става ясно, че сортирането на блокове от силициев метал, от една страна, както и последващите пресяване, отделяне и опаковане на силициевите кристали, получени в резултат на стриването на същия, от друга страна, не могат да се разглеждат като операции, които могат да придадат произход на силициевия метал.
На второ място, що се отнася до операциите пречистване и стриване на даден продукт, от обяснителните бележки следва, че тези две операции могат да придадат произход на продукта, върху който се извършват, при това дори и при липсата на промяна на неговата тарифна подпозиция. Това е така според текста на обяснителна бележка № 3 за пречистването, ако то е извършено на етап от производството на продукта, по време на който са отстранени най-малко 80% от съществуващите примеси. По силата на обяснителна бележка № 4 това важи и за стриването, когато то съответства на доброволната и контролирана редукция, извършена по начин, различен от просто раздробяване на продукта на частици с физически и химични свойства, различни от тези на прекурсорните материали.
В това отношение е важно да се констатира, че критериите, изведени от обяснителни бележки № 3 и № 4, позволяват да се вземат предвид значителното качествено изменение на свойствата на силиция, обективното и реално разграничение между основния продукт и преработения продукт, както и предназначението на силиция. Поради тази причина те са съобразени с напомнената в точки 45—47 от настоящото решение съдебна практика. С оглед на това, че посочените критерии не изменят обхвата на член 24 от Митническия кодекс, тяхното използване е обосновано при обстоятелствата по делото в главното производство.
При все това запитващата юрисдикция отбелязва, че по делото в главното производство, не са спазени предвидените в обяснителни бележки № 3 и № 4 критерии, тъй като нито е доказано, че разглежданата в главното производство операция пречистване е отстранила 80% от съществуващите примеси, нито е възможно да се установи, че разглежданото в главното производство стриване съответства на доброволната и контролирана редукция на силициевите блокове на частици. При тези условия операциите пречистване и стриване на силиция, както са извършени в Индия, не представляват съществена обработка или преработка по смисъла на член 24 от Митническия кодекс, позволяваща полученият продукт да се разглежда като продукт с произход от държавата, в която те са осъществени.
С оглед на гореизложеното на първия въпрос следва да се отговори, че сортирането, стриването и пречистването на силициеви блокове, както и последващите пресяване, отделяне и опаковане на силициевите кристали, получени в резултат на стриването, като извършените в делото по главното производство, не представляват обработка или преработка, придаваща произход по смисъла на член 24 от Митническия кодекс.
По втория въпрос
В хипотезата, при която разглежданият в главното производство силициев метал се счита за произхождащ от Китай, с втория си въпрос запитващата юрисдикция иска да установи дали Регламент № 398/2004 е валиден. По-специално тя иска да установи дали, от една страна, Съветът е допуснал грешка в преценката, като се е основал на погрешна предпоставка при установяване на наличието на причинена на производството на Общността вреда, и от друга страна, дали извършеното с Регламент № 398/2004 запазване на ставката от 49% на антидъмпинговото мито е съвместимо с член 9, параграф 4 от базовия регламент.
Предварителни бележки
На първо място, следва да се отбележи, че с въпроса си запитващата юрисдикция е счела единствено за необходимо, както става ясно от акта за преюдициално запитване, да поиска от Съда да осъществи контрол на валидността на Регламент № 398/2004 във връзка с наличието на причинена вреда на производството на Общността и със запазването на ставката на антидъмпинговото мито с този регламент.
Hoesch счита, че Регламент № 398/2004 е невалиден, от една страна, поради явна грешка в преценката при установяването на причинно-следствената връзка между вноса с китайски произход и претърпяната от производството на Общността вреда, както и, от друга страна, поради пропускането на процесуалния срок при преразглеждането на антидъмпинговите мерки.
Според постоянната съдебна практика установеното с член 267 ДФЕС производство се основава на ясно разделение на правомощията между националните юрисдикции и Съда, така че само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да поеме отговорността за последващото му съдебно решаване, може да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта от преюдициално заключение, за да може да постанови решението си, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда (вж. в този смисъл Решение от 26 юни 2007 г. по дело Ordre des barreaux francophones et germanophone и др., C-305/05, Сборник, стр. I-5305, точка 18).
При тези обстоятелства няма основание проверката за валидност на Регламент № 398/2004 да се разширява с оглед на мотиви, които не са посочени от запитващата юрисдикция (вж. по аналогия Решение по дело Ordre des barreaux francophones et germanophone и др., посочено по-горе, точки 17—19).
На второ място, следва да се напомни, че в областта на общата търговска политика, и най-вече в сферата на мерките за защита на търговията, общностните институции разполагат с широко право на преценка поради сложността на икономическите, политическите и правните положения, които трябва да разглеждат (Решение от 27 септември 2007 г. по дело Ikea Wholesale, C-351/04, Сборник, стр. I-7723, точка 40 и цитираната съдебна практика).
Освен това според постоянната съдебна практика определянето дали е налице вреда, причинена на производството на Общността, предполага преценка на сложни икономически положения и поради това съдебният контрол на такава преценка трябва да се сведе до проверка дали са спазени процесуалните правила, дали точно са установени фактите, взети предвид при извършване на оспорвания избор, дали не е налице явна грешка в преценката на тези факти или злоупотреба с власт (вж. Решение по дело Ikea Wholesale, посочено по-горе, точка 41 и цитираната съдебна практика, както и Решение от 28 февруари 2008 г. по дело AGST Draht- und Biegetechnik, C-398/05, Сборник, стр. I-1057, точка 34).
Валидността на Регламент № 398/2004 следва да се разгледа именно с оглед на гореизложените съображения.
По установяването на вредата, причинена на производството на Общността
Запитващата юрисдикция отбелязва, на първо място, че нейните съмнения по отношение на валидността на Регламент № 398/2004 са породени от Решението на Първоинстанционния съд от 14 март 2007 г. по дело Aluminium Silicon Mill Products/Съвет (T-107/04, Сборник, стр. II-669), с което той отменя член 1 от Регламент (ЕО) № 2229/2003 на Съвета от 22 декември 2003 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложени върху вноса на силиций с произход от Русия (
ОВ L 339, стр. 3
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 33, стр. 61), с мотив по-конкретно, че Съветът е допуснал явни грешки в преценката при установяването на причинената на производството на Общността вреда. Запитващата юрисдикция подчертава, че отмененият с това решение регламент се отнася за същите периоди на разследване и за същите референтни периоди като тези, за които се отнася Регламент № 398/2004, и че икономическото развитие на общностния пазар на силиция е идентично от гледна точка на тези два регламента, поради което Регламент № 398/2004 трябва да бъде отменен на същите основания.
В това отношение следва да се отбележи, че тези два регламента се различават по един съществен въпрос. Всъщност Регламент № 2229/2003 налага за първи път антидъмпингови мита върху вноса на силициев метал с произход от Русия и е приет вследствие на първо разследване, проведено въз основа на член 5 от базовия регламент. Поради тази причина Съветът е бил длъжен да установи наличието на вреда, причинена на производството на Общността от посочения внос. За разлика от него, Регламент № 398/2004 оставя в сила действащите от 1990 г. антидъмпингови мерки върху вноса на силиций с произход от Китай и е приет след преразглеждане, осъществено по силата на член 11, параграф 2 от базовия регламент. В това отношение следва да се напомни, че по принцип процедурата по преразглеждане обективно се различава от тази по първоначалното разследване, която е уредена в други разпоредби от същия регламент (Решение от 27 януари 2005 г. по дело Europe Chemi-Con (Deutschland/Съвет), C-422/02 P, Recueil, стр. I-791, точка 49).
Всъщност съществуващата обективна разлика между тези две процедури се състои в това, че върху вноса, предмет на процедурата по преразглеждане, вече са наложени окончателни антидъмпингови мерки и по отношение на този внос по принцип са представени достатъчно доказателства за това, че премахването на тези мерки вероятно би насърчило продължаването или повторната поява на дъмпинга и на вредата. За сметка на това, когато вносът е предмет на първоначално разследване, то има за предмет по-конкретно да установи съществуването, степента и ефекта на всеки твърдян дъмпинг, дори ако започването на подобно разследване предполага наличието на достатъчно доказателства, обосноваващи образуването на подобна процедура (Решение по дело Europe Chemi-Con (Deutschland/Съвет), посочено по-горе, точка 50).
Всъщност от член 11, параграф 2 от базовия регламент следва, че оставянето в сила на антидъмпинговите мерки след датата, на която поначало изтича техният срок на действие, е възможно само ако в хода на преразглеждане се докаже, че прекратяването на действието на мерките „ще доведе до продължаване или повторение на дъмпинга и вредата от него“. От това следва, че констатациите на Първоинстанционния съд относно вредата, направени в Решение по дело Aluminium Silicon Mill Products/Съвет, посочено по-горе, в рамките на разглеждането на валидността на Регламент № 2229/2003, сами по себе си са ирелевантни за преценката на валидността на Регламент № 398/2004.
На второ място, запитващата юрисдикция счита, че съществува противоречие между, от една страна, второто изречение на съображение 71 от Регламент № 398/2004, според което продаваните количества и пазарният дял на производството на Общността бяха в стагнация след 2000 г., и от друга страна, данните относно продаваните количества, както и относно пазарния дял на производството на Общността, които са посочени в таблици 6 и 8 от преамбюла на този регламент.
В това отношение следва да се напомни най-напред, че от таблица 6 следва, че между 1998 г. и 2000 г. продажбите на силиций от производството на Общността са се увеличили с 54%, докато между 2000 г. и периода на разследване тези продажби са нараснали с около 2,1%. Освен това таблица 8 от този регламент сочи, че пазарният дял на производството на Общността се е променил от 29,8% на 34,3% в периода между 1998 г. и 2000 г. и от 34,3% на 36,7% между 2000 г. и периода на разследване.
От това следва, че дори да е вярно, че продаваните количества силиций и пазарният дял на производството на Общността са се увеличили през периода на разследване, също така е вярно, че като се има предвид значителното нарастване на продаваните количества в периода между 1998 г. и 2000 г., а именно с 54%, производството на Общността спира да се развива от 2000 г. нататък и поради тази причина може да се разглежда като в стагнация. Ето защо няма противоречие между, от една страна, таблици 6 и 8 от преамбюла на Регламент № 398/2004, и от друга страна, съображение 71 от този регламент.
По-нататък следва да се отбележи, че от съображение 72 от Регламент № 398/2004, чието съдържание не се оспорва, се установява, че от 2000 г. нататък не се забелязва никакво значимо подобрение в развитието на производството на Общността. Освен това в съображение 73 от този регламент, също неоспорвано, се посочва, че между 2000 г. и периода на разследване производството на Общността се намира във влошено положение, което става особено деликатно и уязвимо през периода на разследване.
Накрая, по силата на член 1, параграф 2 от Регламент № 2496/97 ставката на окончателното антидъмпингово мито, приложимо за вноса на силициев метал с произход от Китай, преди плащане на мито, е 49%. Поради това е твърде вероятно пазарният дял на китайския внос на силиций да е по-малък от този, който би съществувал, ако не бяха наложени антидъмпингови мита. В този контекст, след като от съображение 74 от Регламент № 398/2004, чието съдържание не се оспорва, е видно, че дъмпинговият внос от Китай е нараснал значително в количествено отношение между 1 януари 1998 г. и края на периода на разследване и че вероятно при липсата на действащите тогава антидъмпингови мерки до пазара на Общността биха достигнали значително по-големи количества от разглеждания продукт на много ниски цени, подбиващи цените на производството на Общността, Съветът с основание достига до извода за наличието на повишена опасност за производството на Общността, ако не бъдат наложени антидъмпингови мита на китайския внос на силиций.
При това положение Съветът не допуска никаква явна грешка в преценката, като стига до извода, че е възможна повторна поява на вреда за производството на Общността, ако бъдат премахнати антидъмпинговите мерки.
По запазването на ставката на антидъмпинговото мито
Запитващата юрисдикция иска да установи дали запазването с член 1, параграф 2 от Регламент № 398/2004 на ставката от 49% на антидъмпинговото мито, е съвместимо с член 9, параграф 4, последно изречение от базовия регламент, след като дъмпинговият марж, който съгласно съображение 24 от Регламент № 2496/97 e бил 68,1%, вече бил само 12,5% по силата на съображение 27 от Регламент № 398/2004.
В това отношение Hoesch изтъква, че съгласно член 9, параграф 4 от базовия регламент, който по силата на член 11, параграф 5 от същия регламент се прилага също и за преразглежданията, размерът на митото не може да надвишава дъмпинговия марж.
Следва да се отбележи, както това е посочено в точки 66 и 67 от настоящото решение, че в рамките на извършваното по член 11, параграф 2 от базовия регламент преразглеждане на антидъмпингови мерки, чийто срок на действие изтича, общностните органи са длъжни само да установят дали прекратяването на действието на тези мерки ще доведе до продължаване или повтаряне на дъмпинга и вредата, в който случай посочените мерки ще бъдат оставени в сила. В противен случай антидъмпинговите мерки ще бъдат отменени. Това становище се потвърждава от текста на член 11, параграф 6 от посочения регламент, според който въз основа на преразглеждане дадени мерки се отменят или остават в сила по параграф 2 от този член, докато от посочения параграф 6 се установява, че мерките могат не само да бъдат отменени или оставени в сила, но и изменени по силата на параграфи 3 и 4 от този член. Следователно преразглеждането на мерките, чийто срок на действие изтича, не може да доведе до изменение на действащите мерки.
Впрочем член 9, параграф 4, последно изречение от базовия регламент въвежда изискване, според което размерът на антидъмпинговото мито „не надвишава установения дъмпингов марж, но следва да бъде и по-малък, когато това мито би било достатъчно, за да се отстрани вредата за производството на Общността“. С оглед обаче на общата структура и цели на системата, в която се вписва този член, той не е предназначен да се прилага в процедурата, предвидена в член 11, параграф 2 от този регламент. Освен това, както е посочено в предходната точка на настоящото решение, в рамките на преразглеждане на антидъмпинговите мерки по член 11, параграф 2 от базовия регламент, общностните органи могат само да оставят в сила или да отменят посочените мерки.
В конкретния случай в края на преразглеждането общностните органи стигат до извода, че изтичането на срока на действие на антидъмпинговите мерки вероятно би довело до повторна поява на вредата. Поради това с основание и в съответствие с член 11, параграфи 2 и 6 от базовия регламент, Съветът е решил да запази ставката от 49% на антидъмпинговото мито.
С оглед на гореизложените съображения на втория въпрос следва да се отговори, че при неговото разглеждане не беше установено нищо, което може да се отрази на валидността на Регламент № 398/2004.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:

1)
Сортирането, стриването и пречистването на силициеви блокове, както и последващите пресяване, отделяне и опаковане на силициеви кристали, получени в резултат на стриването, така както са осъществени в случая, предмет на главното производство, не представляват обработка или преработка, придаваща произход по смисъла на член 24 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността.

2)
При разглеждането на втория поставен от запитващата юрисдикция въпрос не беше установено нищо, което може да се отрази на валидността на Регламент (ЕО) № 398/2004 на Съвета от 2 март 2004 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силиций с произход от Китайската народна репу-блика.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.