CELEX: 62007FJ0100
Offentlig tjänst
Tjänstemän
Lön
Återbetalning av felaktigt utbetalda belopp

1.
Tjänstemän – Talan – Rättsakt som går någon emot – Begrepp – Skrivelse från administrationen i vilken den berörde underrättas
om att administrationen har för avsikt att återkräva det felaktigt utbetalda beloppet om inte denne lämnar en tillfredställande
förklaring eller inger kompletterande styrkande handlingar – Omfattas inte
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)
2.
Tjänstemän – Återbetalning av felaktigt utbetalda belopp – Villkor – Uppenbart felaktig utbetalning – Den berördes vetskap
om detta – Överföring av en del av tjänstemannens lön till ett bolånesparkonto utanför tjänstgöringsorten
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 85 ; bilaga VII, artikel 17.2)
3.
Tjänstemän – Talan – Obegränsad behörighet – Ersättning för den ekonomiska skada som tjänstemannen åsamkats på grund av det
rättstridiga återbetalningskravet – Återbetalning – Dröjsmålsränta utgår
(Tjänsteföreskrifterna, artiklel 91. 1)
1.
En skrivelse från administrationen i vilken en tjänsteman underrättas om att administrationen, såvida inte tjänstemannen lämnar
en tillfredställande förklaring eller inkommer med kompletterande handlingar, har för avsikt att återkräva vissa felaktigt
utbetalda belopp och i vilken det inte anges varken vilka belopp som eventuellt kan komma att återkrävas eller villkoren för
återbetalningen, kan inte anses utgöra en rättsakt som går tjänstemannen emot, eftersom skrivelsen inte direkt och omedelbart
berör hans intressen genom att väsentligen påverka hans rättsställning och eftersom den inte heller utgör ett slutligt ställningstagande
från administrationens sida. Vidare möjliggör en sådan skrivelse inte heller för tjänstemannen att kunna värdera om han vill
anfäkta den genom ett klagomål enligt artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna.
(se punkterna 41 och 42)
2.
Det framgår av artikel 85 i tjänsteföreskrifterna att ett krav på återbetalning av ett felaktigt utbetalt belopp underkastas
två kumulativa villkor. Det första villkoret är att det föreligger en uppenbart felaktig utbetalning som administrationen
avser att kräva tillbaka och det andra villkoret är att tjänstemannen inte kände till felet eller att felet var så uppenbart
att tjänstemannen borde ha känt till det.
Även om det antogs att artikel 17.2 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna i den lydelse som gällde innan förordning nr 723/2004
om ändring av tjänsteföreskrifterna för tjänstemän och anställningsvillkoren för övriga anställda trädde i kraft, enligt vilken
det var möjligt för en tjänsteman att överföra en del av sin lön utanför tjänstgöringsorten för att täcka regelbundna och
styrkta utgifter som han ska betala i ett annat land än det land där institutionen ligger eller utanför det land där han tjänstgör,
inte ska tillämpas, om överföringen sker genom insättning på ett bolånesparkonto, vilket är godkänt som sådant i en medlemsstats
lagstiftning, är den felaktiga karaktären av överföringen inte så uppenbar att tjänstemannen borde ha känt till detta, bland
annat när ordalydelsen i de beröra rättsakterna inte möjliggör ett klart och otvetydigt svar på frågan huruvida denna bestämmelse
är tillämplig på en sådan överföring och när de berörda tjänstegrenarna har agerat på ett sådant sätt att tjänstemannen har
haft rimlig anledning att tro att de godtog en sådan tillämpning.
Även om det antogs att överföringen till ett bolånesparkonto omfattas av det materiella tillämpningsområdet för artikel 17.2
i bilaga VII i tjänsteföreskrifterna i ovannämnda lydelse kan en sådan överföring emellertid endast ske upp till det högsta
beloppsmässiga tak som anges för ett sådant konto i nationell lagstiftning. Följaktligen kan överföringen av en del av tjänstemannens
lön till ett bolånesparkonto, som överstiger detta beloppsmässiga tak, under inga omständigheter anses rättsenlig. Ett sådant
fel ska anses vara uppenbart för en tjänsteman med erfarenhet av gemenskapens tjänstemannarätt.
(se punkterna 55, 60, 61, 64, 66, 70, 74 och 75)
3.
Personaldomstolen, som har full prövningsrätt i tvister om penningbelopp, har behörighet att besluta att en sökande, som ersättning
för en ekonomisk förlust, ska få tillbaka det belopp som administrationen felaktigt har återkrävt jämte dröjsmålsränta, som
beräknas från dagen för kvarhållandet fram till den dag återbetalning verkligen sker.
(se punkterna 79 och 80)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: 18 september 2002, Puente Martín mot kommissionen, T‑29/01, REGP s. I‑A‑157 och II‑833, punkt 88 ; 9 juli 2003,
Efthymiou mot kommissionen, T‑22/01, REGP s. I‑A‑177 och II‑891, punkt 45
Personaldomstolen: 16 janvier 2007, Borbély mot kommissionen, F‑126/05, REGP s. I‑A‑1‑0000 och II‑A‑1‑0000, punkt 73