CELEX: 62006CJ0201
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Taimekaitsevahendid
Paralleelne import
Turuleviimise loa andmise kord
Tingimused
Paralleelselt imporditud taimekaitsevahendi ja võrdlustoote ühine päritolu

Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagis Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Prantsuse Vabariik impordiloa väljaandmisel nõuab, et paralleelselt imporditud taimekaitsevahend ja Prantsusmaal juba lubatud toode oleks ühise päritoluga, on ta rikkunud EÜ artiklist 28 tulenevaid kohustusi.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigus
Nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiiv 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (
EÜT L 230, lk 1
; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332) kehtestab ühtsed eeskirjad, mis käsitlevad taimekaitsevahendite turuleviimise loa (edaspidi „turuleviimise luba”) andmise tingimusi ja korda, samuti nende lubade ülevaatamist ja tühistamist. Direktiivi eesmärk ei ole üksnes ühtlustada nende toodete loa andmise tingimusi ja korda, vaid tagada ka inimeste ja loomade tervise ning keskkonna kõrge kaitsetase ohu ja riskide eest, mis tulenevad nende toodete halvasti kontrollitud kasutamisest. Lisaks püütakse direktiiviga kõrvaldada taimekaitsevahendite vaba liikumise piiranguid.
Direktiiv 91/414 käsitleb eeskätt kaubanduslikust aspektist taimekaitsevahendite lubamist, turuleviimist, kasutamist ja kontrolli Euroopa Ühenduses. Direktiivi artikli 2 punkti 10 kohaselt tähendab „turuleviimine” üleandmist tasu eest või tasuta, välja arvatud ladustamiseks, millele järgneb lähetamine väljapoole ühenduse territooriumi. Taimekaitsevahendi importimine ühenduse territooriumile on samaväärne turuleviimisega selle direktiivi tähenduses.
Direktiivi 91/414 artikli 3 lõikes 1 on sätestatud:
„Liikmesriigid näevad ette, et taimekaitsevahendit võib nende territooriumil turule viia ja kasutada üksnes juhul, kui nad on asjaomase vahendi kasutamiseks andnud loa vastavalt käesolevale direktiivile […].”
Sama direktiivi artiklis 4 sätestatakse tingimused, mis peavad taimekaitsevahendi jaoks loa andmisel olema täidetud. Selle artikli kohaselt peab loa andmise tingimuseks olema taimekaitsevahendi turuleviimise ja kasutamisega seotud nõuete täitmine ning luba antakse üksnes liikmesriikide poolt kindlaksmääratavaks ajaks, mis võib olla kuni kümme aastat. Loa võib uuesti läbi vaadata igal ajal ning loa võib teatavatel tingimustel tühistada. Kui liikmesriik loa tühistab, teatab ta sellest viivitamata loa omanikule.
Osundatud direktiivi artikli 9 lõike 1 esimene lõik näeb ette, et „[t]aimekaitsevahendi loa taotluse esitab isik, kes vastutab kõnealuse taimekaitsevahendi esmakordse turuleviimise eest liikmesriigis, või esitatakse taotlus tema nimel pädevatele asutustele igas liikmesriigis, kus kõnealune taimekaitsevahend kavatsetakse turule viia”. Esmakordne luba eeldab toote omaduste põhjalikku hindamist.
Liikmesriik, kes on saanud taotluse loa andmiseks teises liikmesriigis juba lubatud taimekaitsevahendi jaoks, on vastavalt direktiivi 91/414 artikli 10 lõikele 1 kohustatud loobuma teatavatel tingimustel ja erandeid tegemata nõudest korrata juba tehtud katseid ja analüüse.
Direktiivi 91/414 artikli 17 esimene lõik sätestab:
„Liikmesriigid kehtestavad vajaliku korra turule viidud taimekaitsevahendite ja nende kasutamise ametlikuks kontrollimiseks, et teha kindlaks, kas need vastavad käesoleva direktiivi nõuetele ja eelkõige loa andmisel sätestatud ning märgistusel esitatavat teavet käsitlevatele nõuetele.”
Direktiiv ei sisalda aga ühtegi turuleviimise loa andmise tingimusi reguleerivat sätet paralleelse impordi juhtudel.
Siseriiklik õigus
Code rural’i (maaelu seadustik) artiklis L.-253-1 on sätestatud:
„I.
Lõppkasutajal on keelatud taimekaitsevahendeid turule viia, kasutada ja omada, kui nende kohta ei ole välja antud turuleviimise luba või käesolevas peatükis sätestatud tingimustel välja antud eksperimentaalset turustusluba.
Esimeses lõigus nimetatud toodete kasutamine teistsugustel tingimustel, kui on ette nähtud loa andmise otsuses, on keelatud.
[…]”
Taimekaitsevahendite turuleviimise loa väljaandmise tingimused Prantsusmaal on kehtestatud 5. mai 1994. aasta dekreediga nr 94-359 taimekaitsevahendite kontrolli kohta (
JORF
, 7.5.1994, lk 6683), mis võeti vastu direktiivi 91/414 siseriiklikku õiguskorda ülevõtmise tagamiseks.
4. aprilli 2001. aasta dekreedi nr 2001-317, millega kehtestatakse Euroopa Majanduspiirkonnast pärit taimekaitsevahendite turuleviimise loa andmise lihtsustatud kord (
JORF
, 14.4.2001, lk 5811), mis on kodifitseeritud Code rural’i artiklites R. 253-52–R. 253-55, artiklis 1 on sätestatud:
„Sellise taimekaitsevahendi sissevedu riigi territooriumile, mis on pärit Euroopa Majanduspiirkonna riigist, kus taimekaitsevahendile on juba antud turuleviimise luba vastavalt direktiivile 91/414 […], ja mis on samane tootega, mida edaspidi nimetatakse „võrdlustooteks”, on lubatud järgmistel tingimustel.
Võrdlustootel peab olema turuleviimise luba, mille väljastab põllumajandusminister […].
Riigi territooriumile sisseveetud toote samasust võrdlustootega hinnatakse kolme järgmise kriteeriumi alusel:
—
mõlema toote ühine päritolu selles mõttes, et need tootis sama valemi järgi sama äriühing või tootsid ettevõtjad, kes on seotud või töötavad litsentsi alusel;
—
toodetud sama toimeainet või samu toimeaineid kasutades;
—
sama toime, võttes arvesse erinevusi, mis võivad esineda toote kasutamise seisukohast oluliste põllumajanduslike, fütosanitaar- ja keskkonnatingimuste, eelkõige kliimatingimuste osas.”
Ministri 17. juuli 2001. aasta määruse dekreedi nr 2001-317 kohaldamise kohta (
JORF
, 27.7.2001, lk 12091) artikli 1 alusel on iga isik, kes taotleb Euroopa Majanduspiirkonna riigist pärit taimekaitsevahendile turuleviimise luba, kohustatud esitama oma taotluse põhistamiseks toimiku järgmiste dokumentidega: blankett selle määruse lisas nõutud andmetega, sildi prantsuskeelne kavand tootele, mille turuleviimist paralleelse impordi puhul taotletakse, ning imporditava toote või imporditavate toodete originaalsilt.
Ministri määruse lisas on sätestatud, et iga isik, kes taotleb sellise taimekaitsevahendi turuleviimise luba, on kohustatud esitama oma taotluse põhistamiseks järgmised andmed: importija isik, imporditava toote ja võrdlustoote andmed, taotluse esemeks oleva toote kavandatav otstarve, tõendid impordi kohta Prantsusmaal ning kõnealusele tootele Prantsusmaal väljapakutud kaubanduslik nimetus.
Kohtueelne menetlus
Komisjon sai kaebuse, mis käsitles paralleelse impordi korral kohaldatava lihtsustatud korra alusel välja antud taimekaitsevahendite lubade tühistamist, mis puudutas eelkõige putukatõrjevahendit nimetusega Deltamex, mille toimeaine on deltametriin.
Komisjon saatis 18. oktoobril 2004 Prantsuse Vabariigile märgukirja, paludes tal esitada oma seisukoht taimekaitsevahendite paralleelse impordi tingimuste ühenduse õigusele vastavuse kohta. Märgukiri juhtis tähelepanu kolmele aspektile Prantsuse õigusaktides:
—
luba peab olema kõikidel ettevõtjatel, kes impordivad paralleelselt sama toodet;
—
nõue, et paralleelselt imporditud taimekaitsevahend peab olema täiesti samane võrdlustootega, arvestades toodete koostist (toime- ja abiained), esitamist (pakend ja märgistus) ja ühist päritolu (tootjad kuuluvad samasse kontserni või kasutavad litsentsilepingust tulenevaid õigusi), ja
—
paralleelimportijale on pandud ülemäära raske kohustus tõendada seda täielikku samasust.
Komisjon leidis 5. juuli 2005. aasta põhjendatud arvamuses, et kuna Prantsuse Vabariik nõuab paralleelselt imporditud taimekaitsevahendi ja võrdlustoote „ühist päritolu”, on ta rikkunud EÜ artiklist 28 tulenevaid kohustusi. Märgukirjas esitatud ülejäänud väiteid põhjendatud arvamuses ei nimetata.
Kuna Prantsuse Vabariigi vastus põhjendatud arvamusele komisjoni ei rahuldanud, esitas ta käesoleva hagi.
Hagi
Poolte argumendid
Komisjon väidab, et dekreedi nr 2001-317 artikkel 1 on kaupade vaba liikumise piirang, mis on vastuolus EÜ artikliga 28, kuna see seab paralleelse impordi loa andmise tingimuseks imporditud toote ja võrdlustoote ühise päritolu. See tingimus on rangem, kui on rahvatervise, loomade tervise ja keskkonnakaitse eesmärgi saavutamiseks vajalik.
Komisjon selgitab, et oluliste erinevusteta toodete puhul ei ole nende ühise päritolu puudumine iseenesest piisav põhjus paralleelse impordi keelamiseks, kuna paralleelse impordi põhitunnus on toodete sisuline samasus. Selle lahenduse, mille Euroopa Kohus andis 1. aprilli 2004. aasta otsuses kohtuasjas
C-112/02: Kohlpharma (EKL 2004, lk I-3369
, punkt 18) farmaatsiatoodete kohta, saab üle kanda taimekaitsevahenditele (14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-114/04: komisjon
vs
. Saksamaa, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 24 ja 27). Rahvatervise kaitsest ei tulene ühtki põhjust, mis lubaks nõuda taimekaitsevahendite ühist päritolu, kui seda nõuet ei ole inimtervishoius kasutatavate ravimite puhul. Euroopa Kohus möönis küll 11. märtsi 1999. aasta otsuses kohtuasjas
C-100/96: British Agrochemicals Association (EKL 1999, lk I-1499)
, et asjaomaste toodete ühisel päritolul on teatav tähtsus. Selle kohtuotsuse põhjal ei saa aga järeldada, et ühise päritolu tingimusel on farmaatsiatoodete puhul väiksem tähtsus kui taimekaitsevahendite puhul.
Prantsuse Vabariik vaidlustab väidetava kohustuste rikkumise ja selgitab, et ta võttis dekreedi nr 2001-317 vastu selleks, et viia oma õigusaktid vastavusse eespool viidatud kohtuotsusega British Agrochemicals Association, milles Euroopa Kohus muu hulgas tunnustas asjaomaste toodete ühist päritolu kui paralleelse impordi puhul lihtsustatud korras turuleviimise loa andmise kriteeriumi.
See kriteerium tagab, et need tooted sisaldavad samu toimeaineid. Toote koostise muutumine võib esile kutsuda selle füüsikaliste ja keemiliste omaduste muutuse. Prantsuse Vabariik märgib selle kohta, et direktiivi 91/414 kohaselt võib sama toimeaine olla lubatud vastavalt spetsifikaatidele, mis on liikmesriigiti erinevad. Üleminekuperioodil, mil toimeaineid tööprogrammi raames sama direktiivi I lisasse kandmiseks kontrollitakse, annavad liikmesriigid taimekaitsevahendite jaoks jätkuvalt välja lube vastavalt siseriiklikele õigusaktidele ja kõnealuse direktiivi artikli 8 lõikele 2.
Kui võrdlustootel ja imporditud tootel on sama valmistamispäritolu, siis on Prantsuse Vabariik kindel, et imporditud toodet ei ole vaja kontrollida. Kui toodetel ei ole ühist päritolu, on see kontroll vajalik ja peab hõlmama ka toimeainet või toimeaineid, mida ei ole veel kantud direktiivi 91/414 I lisasse.
Ühise päritolu nõude kaotamine raskendab paralleelimpordi lihtsustatud korda ja tingib imporditud toodetes sisalduvate toimeainete süstemaatilise kontrollimise. Selline meede tõkestaks kaubavahetust palju rohkem kui see, millele komisjon osutab käesolevas kohtuasjas. Menetlus ei oleks kaugeltki lihtsustatud, vaid sarnaneks turuleviimise lubade vastastikuse tunnustamise menetlusele, mis on sätestatud direktiivi 91/414 artiklis 10.
Seoses 5. juuli 2005. aasta põhjendatud arvamuses mainitud kaebuse aluseks olevate asjaoludega selgitab Prantsuse Vabariik, et luba Deltamexi paralleelimpordiks tühistati, kuna importija ei esitanud tõendeid, et tema toode on valmistatud sama koostisega nagu Prantsuse võrdlustoode Decis, mitte aga seetõttu, et toodetel ei olnud ühist päritolu.
Kõigepealt taotles importija võrdlustoote turuleviimise loale tuginedes Austrias luba importida taimekaitsevahendit, mis on Saksamaal lubatud nimetuse Inter Delta M all, kusjuures selle võrdlustoote nimetus oli samuti Decis. Luba anti selle toote jaoks nimetusega Mac Deltamethrin 2,5 EC.
Imporditud toote ja võrdlustoote esituses ilmnenud mitme erinevuse tõttu tekkis kahtlus, kas nende kahe toote koostis on sama, ning importija ei esitanud andmeid, mis võinuks selle kahtluse kõrvaldada.
Madalmaade Kuningriik, kes sai Euroopa Kohtu presidendi 9. oktoobri 2006. aasta määrusega menetlusse astumise loa Prantsuse Vabariigi nõuete toetuseks, leiab, et toodete ühise päritolu nõue on vajalik ja põhjendatud, kuna selle puudumine langetaks direktiiviga 91/414 ette nähtud kaitsetaset, eiraks võrdlustoote turuleviimise loa omaniku õigust andmekaitsele ja seaks ohtu sama direktiivi artiklis 10 sätestatud turuleviimise lubade vastastikuse tunnustamise menetluse.
Prantsuse õigusaktid, mis nõuavad, et imporditav toode oleks võrdlustootega samane, vastavad direktiivi 91/414 eesmärkidele, tagades paralleelse impordi lubade andmise korra läbipaistvuse. Toodete ühise päritolu kriteerium on vajalik ja proportsionaalne. Lisaks Prantsuse Vabariigi esitatud argumentidele, mida ta toetab, osutab Madalmaade Kuningriik taimekaitsevahenditega kauplemisel tekkivatele ohtudele, mis tulenevad võltsitud toodete impordist.
Euroopa Kohtu hinnang
Käesolevas menetluses on tõusetunud küsimus, kas dekreedi nr 2001-317 artikkel 1 on vastuolus EÜ artikliga 28 selles osas, milles see piirab võimalust kasutada taimekaitsevahendite paralleelseks impordiks loa andmise lihtsustatud korda neil juhtudel, kui imporditud tootel ja võrdlustootel on ühine päritolu selles mõttes, et need tootis sama valemi järgi sama äriühing või tootsid ettevõtjad, kes on seotud või töötavad litsentsi alusel.
Antud valdkonna aluspõhimõtete kohaselt annavad liikmesriigi pädevad ametiasutused loa iga selles liikmesriigis turuleviidava taimekaitsevahendi jaoks. Direktiivi 91/414 artikli 3 lõige 1 näeb ette, et taimekaitsevahendit võib liikmesriigis turule viia ja kasutada üksnes juhul, kui liikmesriik on eelnevalt andnud selleks turuleviimise loa vastavalt nimetatud direktiivile. Selline nõue kehtib ka siis, kui teises liikmesriigis on asjaomasele tootele turuleviimise luba juba antud (vt selle kohta 8. novembri 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades
C-260/06 ja C-261/06: Escalier ja Bonnarel, EKL 2007, lk I-9717
, punkt 24).
Direktiiv 91/414 leevendab siiski seda põhimõtet, nähes artikli 10 lõikes 1 ette, et kui taotleja esitab liikmesriigile taotluse turuleviimise loa saamiseks teises liikmesriigis juba lubatud taimekaitsevahendi jaoks, peab taotluse saanud riik teatavatel tingimustel igal juhul loobuma nõudest korrata katseid ja analüüse, mis on teises riigis seoses taimekaitsevahendile loa andmisega juba tehtud, võimaldades nii säästa nõutavate andmete kogumiseks vajalikku aega ja kulusid (vt eespool viidetud kohtuotsus Escalier ja Bonnarel, punkt 25).
Seevastu ei sisalda direktiiv 91/414 ühtki erisätet paralleelse impordi kohta, mille käigus ettevõtja ostab toote ühes liikmesriigis kavatsusega müüa see edasi teises liikmesriigis, et saada kasu hinnaerinevusest neil kahel geograafilisel turul. See direktiiv ei näe ette loa andmise tingimusi taimekaitsevahendi jaoks, millele on selle direktiivi sätete kohaselt turuleviimise luba antud ja mida imporditakse paralleelselt taimekaitsevahendiga, millele on importivas liikmesriigis turuleviimise luba juba antud. Sellist olukorda reguleerivad aga kaupade vaba liikumist käsitlevad sätted, mistõttu paralleelset importi piiravaid siseriiklikke meetmeid tuleb kontrollida EÜ artiklist 28 ja järgmistest artiklitest lähtudes (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 27, ja Escalier ja Bonnarel, punkt 28).
Kui selliseid tehinguid tehakse taimekaitsevahendiga, millele on eksportivas liikmesriigis ja importivas liikmesriigis direktiivi 91/414 kohaselt luba juba antud, ei saa importivas liikmesriigis pidada seda toodet esmakordselt turuleviidavaks. Inimeste ja loomade tervise või keskkonnakaitse tagamiseks ei ole paralleelsete importijate suhtes seega vaja kohaldada direktiivis sätestatud turuleviimise loa menetlust, kuna importiva liikmesriigi pädevatel ametiasutustel on juba kõik asjaomase kontrolli läbiviimiseks vajalikud andmed olemas. Turuleviimise loa menetluse kehtestamine imporditava toote suhtes läheb kaugemale sellest, mis on vajalik mainitud direktiivi eesmärkide saavutamiseks rahvatervise ja loomade tervise ning keskkonna kaitsel, ja võib põhjendamatult kahjustada EÜ artiklis 28 sätestatud kaupade vaba liikumise põhimõtet (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus British Agrochemicals Association, punkt 32).
Euroopa Kohus on selle kohta juba leidnud, et juhul kui taimekaitsevahendit tuleb käsitada importivas liikmesriigis juba loa saanud tootena, peavad selle riigi pädevad ametiasutused tunnustama asjaomase toote puhul turuleviimise luba, mis on antud turul juba olevale taimekaitsevahendile, kui see ei lähe vastuollu inimeste ja loomade tervise ning keskkonna tõhusa kaitse kaalutlustega (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus British Agrochemicals Association, punkt 36).
Paralleelse impordi teel liikmesriigi territooriumile toodud taimekaitsevahendi suhtes ei saa siiski automaatselt ega absoluutselt ja tingimusteta kehtida turuleviimise luba, mis on antud selle riigi turul juba olevale taimekaitsevahendile. Kui imporditavat toodet ei saa käsitada importivas riigis juba loa saanud tootena, on see riik kohustatud andma turuleviimise loa direktiivis 91/414 sätestatud tingimustel või keelama toote turuleviimise ja kasutamise (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsused British Agrochemicals Association, punkt 37, ning Escalier ja Bonnarel, punktid 30 ja 31).
Tulenevalt vajadusest kontrollida, kas teises liikmesriigis direktiivi 91/414 alusel loa saanud toodet tuleb käsitada importivas liikmesriigis loa saanud tootena, on liikmesriigi pädevate ametiasutuste ülesanne kontrollida kahe tingimuse täitmist: esiteks seda, kas teises liikmesriigis turuleviimise loa saanud taimekaitsevahendi import on importivas liikmesriigis turuleviimise loa juba saanud toote suhtes paralleelne import, ja teiseks tuleb huvitatud isikute taotlusel kontrollida, kas toote puhul võib kehtida turuleviimise luba, mis on antud selle riigi turul juba olevale taimekaitsevahendile.
Ühise päritolu mõiste võimaldab sel otstarbel eristada paralleelset importi muudest juhtudest, kui teises liikmesriigis loa saanud toote importija püüab kasutada importivas liikmesriigis juba välja antud turuleviimise luba. Peale selle on ühine päritolu oluline tegur, mis viitab asjaomaste toodete samasusele ja võib näidata, et imporditava toote puhul saab kasutada võrdlustoote turuleviimise luba (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Kohlpharma, punktid 16 ja 17).
Eespool viidatud kohtuotsuse British Agrochemicals Association punktis 40 otsustas Euroopa Kohus, et kui liikmesriigi pädev ametiasutus leiab, et taimekaitsevahend, mis on imporditud Euroopa Majanduspiirkonna lepingus osalevast riigist, kus sellele on juba direktiivi 91/414 alusel antud turuleviimise luba, olemata küll igas suhtes samane importiva riigi territooriumil juba loa saanud tootega, kuid mis vähemalt
—
evib selle tootega ühist päritolu selles mõttes, et selle tootis sama valemi järgi sama äriühing või tootsid ettevõtjad, kes on seotud või töötavad litsentsi alusel,
—
on toodetud sama toimeainet kasutades ja
—
evib sama toimet, võttes arvesse erinevusi, mis võivad esineda toote kasutamise seisukohast oluliste põllumajanduslike, fütosanitaar- ja keskkonnatingimuste, eelkõige kliimatingimuste osas,
siis tuleb selle toote puhul tunnustada importivas liikmesriigis juba antud turuleviimise luba, kui see ei lähe vastuollu inimeste ja loomade tervise ning keskkonnakaitse kaalutlustega.
Käesolevas kohtuasjas tuleb sedastada, et dekreedi nr 2001-317 artiklis 1 sisalduv ühise päritolu tingimus on selle tõlgendusega kooskõlas, mistõttu seda ei saa pidada vastuolus olevaks EÜ artikliga 28.
Vastupidi komisjoni väidetele ei sea eespool viidatud kohtuotsus Kohlpharma seda hinnangut kahtluse alla. Nimetatud kohtuasjas lähtus Euroopa Kohus eeldusest, et turvalisuse ja tõhususe hindamise seisukohalt ei olnud imporditud ravimil ja võrdlusravimil märkimisväärseid erinevusi, kuigi need olid toodetud kahes erinevas ettevõttes. Olles meenutanud, et proportsionaalsuse põhimõte nõuab asjassepuutuvate õigusnormide kohaldamist sellises ulatuses, mis on vajalik rahvatervise kaitse kui nende õigusnormide peamise eesmärgi saavutamiseks, tõi Euroopa Kohus esile, et selle kohtuasja asjaolusid iseloomustab tõsiasi, et toimeainet müüsid kaks ravimitootjat asukohtadega kahes liikmesriigis, nii et paralleelse impordi loa taotleja võis vajadusel, kasutades andmeid, mis olid tema käsutuses või mida ta võis hankida, tõendada, et turvalisuse ja tõhususe hindamise seisukohalt ei erine imporditav ravim märkimisväärselt juba loa saanud ravimist (eespool viidatud kohtuotsus Kohlpharma, punktid 11, 14 ja 19). Neil asjaoludel võis juba loa saanud ravimi turvalisuse ja tõhususe hindamise tulemusi rahvatervist mingil moel ohustamata kasutada ravimi puhul, mille jaoks taotleti turuleviimise luba (eespool viidatud kohtuotsus Kohlpharma, punkti 21 kolmas taane).
Rahvatervise kaitsest ei tulene kindlasti ühtki põhjust, millega selle põhimõtte kohaldamine taimekaitsevahendite puhul oleks vastuolus, kuna antud valdkonnas asjassepuutuvate ühenduse õigusaktide eesmärk on tagada inimeste tervise kõrge kaitsetase (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs
. Saksamaa, punktid 24–26). Sellest kaalutlusest ei saa siiski järeldada, et dekreedi nr 2001-317 artiklis 1 sätestatud ühise päritolu tingimus on EÜ artikliga 28 keelatud kaubanduspiirang.
Nagu eespool on juba selgitatud, võimaldab asjaomaste toodete ühise päritolu tingimus esiteks määratleda paralleelse impordi juhtumid ja eristada neid muudest sarnastest olukordadest, kus toote impordiks on vaja turuleviimise luba, ning teiseks on see oluline tegur, mis viitab imporditava toote ja võrdlustoote samasusele. Kui neil toodetel ei ole ühist päritolu, vaid need on toodetud paralleelselt kahes konkureerivas ettevõttes, tuleb eeldada, et imporditav toode erineb võrdlustootest ja järelikult viiakse see importivas liikmesriigis turule esmakordselt. Nagu on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktides 34–36, tuleb direktiivi 91/414 sätteid sellises olukorras kohaldada nii, et importiv liikmesriik on põhimõtteliselt kohustatud nõudma selles direktiivis sätestatud turuleviimise loa menetluse järgimist ja vajadusel keelama imporditava toote turuleviimise ja kasutamise.
Ühtlasi tuleb toonitada asjaolu, et seadusandja ei ole taimekaitsevahendite valdkonnas vastu võtnud sätteid, mis analoogiliselt ravimite valdkonnaga võimaldaksid kontrollida, kas geneeriline toode on sisuliselt sama mis võrdlustoode (seoses nõukogu 26. jaanuari 1965. aasta direktiiviga 65/65/EMÜ ravimeid käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (
EÜT 1965, 22, lk 369
) vt 3. detsembri 1998. aasta otsus kohtuasjas
C-368/96: Generics (UK) jt, EKL 1998, lk I-7967
, samuti Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (
EÜT L 311, lk 67
; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69) artikkel 10).
Kokkuvõttes tuleb järeldada, et kui Prantsuse Vabariik taimekaitsevahendi impordiloa väljaandmisel nõuab, et paralleelselt imporditud toode ja Prantsusmaal juba lubatud toode oleks ühise päritoluga, siis ei ole ta rikkunud EÜ artiklist 28 tulenevaid kohustusi.
Seega tuleb komisjoni hagi jätta rahuldamata.
Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna Prantsuse Vabariik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista komisjonilt. Sama artikli lõike 4 esimese lõigu alusel kannab menetlusse astunud Madalmaade Kuningriik ise oma kohtukulud.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

3.
Madalmaade Kuningriik kannab ise oma kohtukulud.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.