CELEX: 62003CJ0399
Státní podpora
Existující režim podpor
Daňový režim koordinačních center usazených v Belgii
Pravomoc Rady

1       Svou žalobou se Komise Evropských společenství domáhá zrušení rozhodnutí Rady 2003/531/ES ze dne 16. července 2003 o poskytnutí
podpory belgickou vládou ve prospěch určitých koordinačních center usazených v Belgii (Úř. věst. L 184, s. 17, dále jen „napadené
rozhodnutí“).

Právní rámec
2       Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 [88] Smlouvy
o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339) stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
[...]
b)      ,existující podporou‘:
[...]
ii)      schválená podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivé podpory schválené Komisí nebo Radou,
iii)      podpora, která se považuje za schválenou podle čl. 4 odst. 6 tohoto nařízení nebo před tímto nařízením, ale v souladu s tímto
postupem,
iv)      podpora, která se považuje za existující podporu podle článku 15,
v)      podpora, která se považuje za existující podporu, protože v době, kdy začala být uskutečňována, nevytvářela podporu a poté
se stala podporou následkem vývoje společného trhu bez toho, že by byla [aniž by byla] členským státem pozměněna. Pokud se
některá opatření stala podporou následkem liberalizace činnosti právem Společenství, taková opatření nebudou považována za
existující podporu po datu stanoveném pro liberalizaci;
c)      ,novou podporou‘ každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivou podporu, která není existující podporou, včetně změn
existující podpory;
[...]“

Napadené rozhodnutí a jeho celková souvislost
3       Královskou vyhláškou č. 187 ze dne 30. prosince 1982 o zřízení koordinačních center (
Moniteur belge
ze dne 13. ledna 1983) osvobodilo Belgické království na dobu deseti let od daně z příjmů koordinační centra zajišťující ve
prospěch podniků skupiny, do které patří, určité administrativní, přípravné nebo pomocné práce, jakož i určité činnosti týkající
se finančního řízení.
4       Dne 3. února 1983 informovala Komise belgickou vládu, že opatření stanovená touto královskou vyhláškou podléhají použití čl. 92
odst. 1 Smlouvy o EHS (později čl. 92 odst. 1 Smlouvy o ES, nyní po změně čl. 87 odst. 1 ES) a vyzvala ji, aby jí tento daňový
režim oznámila a pozastavila neprodleně jeho uplatňování.
5       Po oznámení návrhu zákona měnícího daňový režim koordinačních center dne 3. dubna 1984 rozhodla Komise dne 2. května 1984,
že takto změněný režim již neobsahuje prvek podpory ve smyslu čl. 92 odst. 1 Smlouvy. Belgická vláda byla o tomto rozhodnutí
informována dopisem ze dne 16. května 1984.
6       S ohledem na skutečnost, že změny, které přinesl zákon, nebyly zcela v souladu s uvedeným návrhem, Komise zahájila dne 12. prosince
1985 řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy o EHS (později čl. 93 odst. 2 Smlouvy o ES, nyní čl. 88 odst. 2 ES).
7       V návaznosti na novou změnu právních předpisů dne 4. srpna 1986 Komise ukončila řízení a zaslala své rozhodnutí belgické vládě
dne 9. března 1987.
8       Rada nejdříve jednomyslně dne 1. prosince 1997 přijala řadu závěrů a usnesení obsahující kodex chování v oblasti zdanění podniků.
Zpráva Rady ze dne 29. února 2000 označila belgické právní předpisy týkající se koordinačních center za škodlivá daňová opatření,
která musí být zrušena do 31. prosince 2005. Poté ve dnech 26. a 27. listopadu 2000 Rada „Ecofin“ rozhodla, že toto nejzazší
datum účinků škodlivých opatření se použije na příjemce takových opatření ke 31. prosinci 2000. Konečně dne 21. ledna 2003
Rada rozhodla prodloužit účinky určitých škodlivých režimů po roce 2005 a konkrétně pro belgická koordinační centra do 31. prosince
2010.
9       V rámci přezkumu všech daňových režimů existujících v členských státech, Komise požádala dne 12. února 1999 belgickou vládu,
aby jí poskytla informace o koordinačních centrech. Dopisem ze dne 17. července 2000 informovala belgické orgány, že se zdá,
že daňový režim koordinačních center představuje státní podporu, které se týká čl. 87 odst. 1 ES.
10     Komise přijala dne 11. července 2001 návrhy vhodných opatření, která přechodně stanoví, že koordinační centra schválená před
datem přijetí uvedených opatření mohou nadále využívat uvedený daňový režim do 31. prosince 2005.
11     Dopisem ze dne 27. února 2002 oznámila Komise Belgickému království svoje rozhodnutí zahájit přezkumné řízení podle čl. 88
odst. 2 ES, poté přijala dne 17. února 2003 rozhodnutí 2003/757/ES o režimu podpor zavedeném Belgií ve prospěch koordinačních
center usazených v Belgii (Úř. věst. L 282, s. 25). Toto posledně uvedené rozhodnutí je předmětem dvou žalob na neplatnost
před Soudním dvorem.
12     Po oznámení předběžného návrhu zákona měnícího královskou vyhlášku č. 187, Komise dopisem ze dne 23. dubna 2003 oznámila Belgickému
království svoje rozhodnutí zahájit přezkumné řízení týkající se části zamýšleného opatření.
13     Od 6. března 2003 se Belgické království obracelo jak na Komisi, tak i na Radu a žádalo po nich, aby „bylo učiněno vše pro
to, aby existence koordinačních center, u nichž platnost jejich schválení uplyne po 17. únoru 2003, byla prodloužena do 31. prosince
2005“. Tato žádost byla znovu zaslána dne 20. března a 26. května 2003 na základě čl. 88 odst. 2 třetího pododstavce ES.
14     Rada na svém zasedání dne 16. července 2003 přijala napadené rozhodnutí, ve kterém považuje podporu, kterou Belgické království
zamýšlí poskytnout podnikům, které byly ke 31. prosinci 2000 schváleny jako koordinační centra na základě královské vyhlášky
č. 187 a platnost jejich schválení uplyne mezi 17. únorem 2003 a 31. prosincem 2005, za slučitelnou se společným trhem. Tato
podpora spočívá v použití obvyklé sazby daně pro právnické osoby na daňový základ vypočítaný podle metody „cost plus“, zvláštní
roční daně 10 000 eur na zaměstnance (maximálně 100 000 eur), osvobození od daně z nemovitého majetku ve vlastnictví koordinačních
center a od srážkové daně z dividend, úroků a poplatků, která centra hradí, a z příjmů, které centra obdrží z důvodu uložení
peněz, jakož i v použití osvobození od registrační daně z vkladů a zvyšování základního kapitálu.

K žalobě
15     Komise se na podporu své žaloby dovolává čtyř žalobních důvodů vycházejících z nedostatku pravomoci Rady, zneužití pravomoci
a řízení, porušení Smlouvy a různých obecných zásad, jakož i podpůrně ze zjevně nesprávného posouzení.

K prvnímu žalobnímu důvodu
Argumentace účastnic řízení
16     Svým prvním žalobním důvodem Komise tvrdí, že Rada neměla pravomoc přijmout napadené rozhodnutí.
17     Zaprvé má za to, že ustanovení Smlouvy a nařízení č. 659/1999 přiznávají pouze jí samotné pravomoc přijmout takové rozhodnutí,
jako je napadené rozhodnutí. Rada má v této oblasti pouze výjimečnou pravomoc, jejíž výkon musí být předmětem striktního výkladu,
neboť jinak by došlo ke kompetenčním sporům mezi oběma orgány. Mimoto Rada v projednávané věci ztratila svoji pravomoc
rationae temporis
, jelikož byly splněny podmínky prekluze stanovené čl. 88 odst. 2 ES.
18     Zadruhé Komise tvrdí, že cílem napadeného rozhodnutí je zachování účinků daňového režimu, jehož slučitelnost se společným
trhem vyvolala pochybnosti, které vyjádřila ve svém dopise ze dne 23. dubna 2003, a že se toto rozhodnutí netýká režimu nových
podpor nebo jednotlivých opatření, ale podpor považovaných za existující ve smyslu Smlouvy.
19     Rada uplatňuje, že řešení přijaté v rozsudku ze dne 29. června 2004, Komise v. Rada (C‑110/02, Sb. rozh. s. I‑6333) není v projednávané
věci použitelné vzhledem k tomu, že schválila novou podporu, rozdílnou od té, která byla Komisí prohlášena za neslučitelnou
se společným trhem.
20     Za tímto účelem tvrdí, že schválené podpory zavedené novými právními předpisy jsou poskytovány omezenému počtu podniků, které
lze všechny identifikovat, tedy třiceti koordinačním centrům, u nichž platnost jejich schválení uplyne mezi 17. únorem 2003
a 31. prosincem 2005. Mimoto má toto rozhodnutí omezený časový účinek, jelikož se po 31. prosinci 2005 neprodlužuje. Uvedené
podpory jsou podle Rady pro podniky méně výhodné než dříve existující režim.
21     Mimoto má za to, že napadené rozhodnutí nepovoluje Belgickému království zachovat režim prohlášený Komisí za neslučitelný,
ale povoluje mu přijmout nový právní akt.
22     Co se týče lhůty, která uplynula od podání žádosti Belgickým královstvím na základě čl. 88 odst. 2 ES a přijetím napadeného
rozhodnutí, Rada uplatňuje, že dopis ze dne 20. března 2003 stálého zástupce uvedeného království představuje pouze přípravný
dokument, který má usnadnit překlady, aby mohly být započaty diskuse o zamýšlených opatřeních. Žádost Belgického království
jí tedy byla podána až 26. května 2003.
Závěry Soudního dvora
23     Je namístě připomenout, že Soudní dvůr ve výše uvedeném rozsudku Komise v. Rada upřesnil podmínky, za kterých může Rada přijmout
rozhodnutí schvalující státní podporu, pokud Komise přijala rozhodnutí, kterým shledala takovou podporu za neslučitelnou se
společným trhem.
24     Zaprvé Soudní dvůr vyložil v bodě 31 tohoto rozsudku dosah čl. 88 odst. 2 třetího pododstavce ES, když se domníval, že pravomoc
Rady má zjevně výjimečnou povahu. Z toho vyvodil, že pokud dotyčný členský stát nepodal Radě žádost na základě tohoto ustanovení
předtím, než Komise prohlásí dotčenou podporu za neslučitelnou se společným trhem, Rada již není nadále oprávněna vykonávat
svoji výjimečnou pravomoc, která jí je svěřena uvedeným ustanovením za účelem prohlášení takové podpory za slučitelnou se
společným trhem (výše uvedený rozsudek Komise v. Rada, bod 33).
25     Soudní dvůr má za to, že takový výklad, jenž umožňuje předejít tomu, aby tatáž státní podpora byla předmětem protichůdných
rozhodnutí přijatých postupně Komisí a Radou, přispívá též k právní jistotě (výše uvedený rozsudek Komise v. Rada, bod 35).
26     Zadruhé Soudní dvůr zkoumal, zda tento nedostatek pravomoci Rady znamená, že Radě také nepřísluší rozhodnout o podpoře, jejímž
předmětem je poskytnutí částky mající vyrovnat vrácení podpory, k nimž jsou příjemci protiprávní podpory dříve prohlášené
rozhodnutím Komise za neslučitelnou povinni na základě tohoto rozhodnutí.
27     Uvedl, že podle ustálené judikatury připustit, aby členský stát mohl poskytnout příjemcům takové protiprávní podpory novou
podporu ve výši odpovídající částce protiprávní podpory, která je určena k vyrovnání dopadu vrácení podpor, k nimž jsou příjemci
povinni podle uvedeného rozhodnutí, by zjevně zmařilo účinnost rozhodnutí přijatých Komisí podle článků 87 ES a 88 ES (výše
uvedený rozsudek Komise v. Rada, bod 43).
28     Soudní dvůr tedy rozhodl, že Rada, která nemůže ochromit účinnost rozhodnutí Komise, které shledává neslučitelnost podpory
se společným trhem, tím, že prohlásí tutéž podporu za slučitelnou s tímto trhem, nemůže zjevně zmařit účinnost takového rozhodnutí
tím, že prohlásí za slučitelnou se společným trhem na základě čl. 88 odst. 2 třetího pododstavce ES podporu mající vyrovnat
vrácení podpor, k nimž jsou příjemci protiprávní podpory prohlášené za neslučitelnou povinni na základě uvedeného rozhodnutí
(výše uvedený rozsudek Komise v. Rada, body 44 a 45).
29     Ve světle této judikatury je třeba dojít k závěru, že Rada nemohla platně přijmout napadené rozhodnutí.
30     Zaprvé je totiž nesporné, že se Belgické království obrátilo na Radu po rozhodnutí 2003/757 prohlašujícím podpory, které poskytl
belgický stát koordinačním centrům, za neslučitelné se společným trhem.
31     Zadruhé je namístě přezkoumat, zda jsou podpory popsané v článku 1 napadeného rozhodnutí totožné s těmi, jež jsou předmětem
rozhodnutí 2003/757.
32     V tomto ohledu vyplývá z písemností ve spisu a zejména ze sdělení zaslaného Belgickým královstvím Radě dne 6. března 2003,
že režim podpor, který měla Rada prohlásit za slučitelný se společným trhem, byl předmětem rozhodnutí 2003/757.
33     Mimoto sdělení ze dne 26. května 2003, ve kterém stálý zástupce Belgického království při Evropské unii popsal obsah podpory,
nevyvolává žádnou pochybnost ohledně shodnosti dotyčných opatření.
34     Konečně napadené rozhodnutí schvaluje opatření, která spočívají v použití stejných metod určení zdanitelných zisků a splatné
daně v závislosti na počtu zaměstnanců, jako jsou metody, které jsou stanoveny v daňovém režimu koordinačních center. Opakují
se tam stejná osvobození od srážkové daně a daně z nemovitého majetku, jakož i od registrační daně.
35     Zatřetí je třeba určit účinky, které jsou spojeny s napadeným rozhodnutím. Stačí konstatovat, že ze samotného znění odůvodnění
uvedeného rozhodnutí vyplývá, že jeho předmětem bylo zmírnit účinky rozhodnutí 2003/757, co se týče koordinačních center,
u nichž měla platnost jejich schválení uplynout mezi 17. únorem 2003 a 31. prosincem 2005.
36     Napadené rozhodnutí bylo tudíž přijato v rozporu s rozhodnutím 2003/757. Skutečnost, že se týká pouze omezeného počtu podniků
a vztahuje se na omezenou dobu, nemá dopad na zjištění, podle kterého je v rozporu s rozhodnutím 2003/757, které ve svém článku
2 stanoví, že od svého oznámení nemůže být využití dotčeného režimu prodlouženo obnovením stávajících schválení, a že pokud
platnost schválení uplyne před 31. prosincem 2010, využití uvedeného režimu nebude již moci být povoleno, a to ani dočasně.
37     Z výše uvedeného vyplývá, že Rada nemohla platně přijmout napadené rozhodnutí.
38     Z toho vyplývá, že první žalobní důvod, kterého se Komise dovolává na podporu své žaloby, vycházející z nedostatku pravomoci
Rady pro přijetí napadeného rozhodnutí, je opodstatněný, a že toto rozhodnutí musí být tudíž zrušeno.

K ostatním žalobním důvodům
39     Vzhledem k tomu, že prvnímu žalobnímu důvodu Komise bylo vyhověno, a napadené rozhodnutí tak musí být zrušeno, není nutné
přezkoumávat ostatní žalobní důvody, kterých se Komise na podporu své žaloby dovolávala.

K nákladům řízení
40     Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl ve věci úspěch, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to
účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Rada
neměla ve věci úspěch, je namístě posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
1)
Rozhodnutí Rady 2003/531/ES ze dne 16. července 2003 o poskytnutí podpory belgickou vládou ve prospěch určitých koordinačních
center usazených v Belgii se zrušuje.
2)
Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: francouzština.