CELEX: 62006FJ0007
Közszolgálat
Tisztviselők
Díjazás

Tisztviselők – Díjazás – Külföldi munkavégzési támogatás – A biztosítás feltételei
(Személyzeti szabályzat, VII. melléklet, 4. cikk, (1) bekezdés, b) pont)
A külföldi munkavégzési támogatásra való jogosultság feltételeinek meghatározása területén rendelkezésére álló széles mérlegelési
jogköre gyakorlása során – a személyzeti szabályzat VII. melléklete 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja alapján fizetendő
külföldi munkavégzési támogatás kedvezményezetti körének korlátozása céljából – a közösségi jogalkotónak joga van a kettős
állampolgárságú tisztviselőket az általános szabályoknak alávetni, még akkor is, ha ez utóbbiak helyzete nem hasonlítható
össze a csak egy állampolgársággal rendelkező személyek helyzetével. Az olyan szigorú feltételek ugyanis mint az állandó lakóhely
hiánya az alkalmazási hely szerinti országban a szolgálatba lépés időpontját megelőző tízéves időszak során, annak biztosítására
irányul, hogy az alkalmazási hely szerinti ország állampolgárságával rendelkező tisztviselők számára ezt a támogatást csak
akkor nyújtsák, ha megdől az a vélelem, amely szerint valamely személy állampolgársága az e személy és az állampolgársága
szerinti ország közötti sokrétű kapcsolatok fennállására vonatkozó komoly bizonyítéknak minősül, és megállapítják az e tisztviselő
és ezen ország közötti valamennyi tartós kapcsolat megszakadását.
A külföldi munkavégzési támogatás kedvezményezetti körének ilyen korlátozása nem minősül önkényes vagy nem megfelelő megkülönböztetésnek
a személyzeti szabályzat VII. mellékletének 4. cikke által elérni kívánt cél vonatkozásában. Az a körülmény, hogy a személyzeti
szabályzat VII. mellékletének 4. cikkével létrehozott kategóriák alkalmazása előidézhet olyan egyedi eseteket, amelyekben
a fent említett cikkben meghatározott helyzethez hasonló helyzetben lévő tisztviselőktől megtagadják a külföldi munkavégzési
támogatást, még nem teszi lehetővé annak megállapítását, hogy e cikkek rendelkezései önkényes különbségtételt valósítanak
meg, jóllehet ezek az objektív tényeken alapuló rendelkezések a személyzeti szabályzat által meghatározott helyzetben lévő
valamennyi tisztviselőre egyformán alkalmazandók.
(lásd a 39–41., 45. és 46. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 147/79. sz., Hochstrass kontra Bíróság ügyben 1980. október 16‑án hozott ítéletének (EBHT 1980., 3005. o.) 12. pontja;
1322/79. sz., Vutera kontra Bizottság ügyben 1981. január 15‑én hozott ítéletének (EBHT 1981., 127. o.) 9. pontja; C‑148/02. sz.
Garcia Avello‑ügyben 2003. október 2‑án hozott ítéletének (EBHT 2003., I‑11613. o.) 31–37. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑18/91. sz., Costacurta Gelabert kontra Bizottság ügyben 1992. április 8‑án hozott ítéletének (EBHT 1992.,
II‑1655. o.) 42. pontja; T‑18/98. sz., Reichert kontra Parlament ügyben 2000. április 13‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2000.,
I‑A‑73. o. és II‑309. o.) 25. pontja; T‑317/99. sz., Lemaître kontra Bizottság ügyben 2000. szeptember 27‑én hozott ítéletének
(EBHT‑KSZ 2000., I‑A‑191. o. és II‑867. o.) 50. pontja; T‑251/02. sz., E kontra Bizottság ügyben 2004. december 13‑án hozott
ítéletének (EBHT‑KSZ 2004., I‑A‑359. o. és II‑1643. o.) 124. és 126. pontja.