CELEX: 62007FJ0100
Публична служба
Длъжностни лица
Заплата
Връщане на недължимо платеното

1.
Длъжностни лица — Жалба — Увреждащ акт — Понятие — Писмо на администрацията, уведомяващо заинтересованото лице за намерението
ѝ да пристъпи към възстановяване на неоснователно платените суми, ако то не представи задоволително обяснение или допълнителен
оправдателен документ  — Изключване
(членове 90 и 91от Правилника за длъжностните лица)
2.
Длъжностни лица — Възстановяване на неоснователно платени суми — Условия — Явна неправомерност на плащането — Узнаване от
заинтересованото лице — Превод на част от възнаграждението на длъжностното лице в жилищно-спестовен влог извън държавата по
месторабота
(член 85 от Правилника за длъжностните лица; член 17, параграф 2 от приложение VII)
3.
Длъжностни лица — Жалба — Неограничена компетентност — Поправяне на имуществените вреди, претърпени от длъжностно лице поради
незаконосъобразно възстановяване на сума — Възстановяване — Присъждане на лихви за забава
(член 91, параграф 1от Правилника за длъжностните лица)
1.
Писмо на администрацията, уведомяващо длъжностно лице за намерението ѝ да пристъпи към възстановяване на някои неоснователно
платени суми, ако то не представи задоволително обяснение или допълнителен оправдателен документ, без да посочва нито размера
на евентуалната подлежаща на възстановяване сума, нито начините за извършване на възстановяването, не може да се разглежда
като акт, увреждащ длъжностното лице, тъй като то не засяга пряко и непосредствено интересите му, изменяйки съществено неговото
правно положение, нито представлява окончателно произнасяне на администрацията. В допълнение подобно писмо не позволява по
никакъв начин на заинтересованото лице да прецени доколко е удачно да го оспори, като подаде административна жалба на основание
член 90, параграф 2 от Правилника.
(вж. точки 41 и 42)
2.
От член 85 от Правилника следва, че възстановяването на неоснователно платени суми зависи от изпълнението на две кумулативни
условия, първото от които се изразява в неправомерност на плащането, което администрацията иска да си възстанови, а второто —
в узнаването за тази неправомерност от длъжностното лице или в констатацията, че въпросната неправомерност е била толкова
явна, че длъжностното лице не е могло да не знае за нея.
Дори да се предположи, че член 17, параграф 2 от приложение VII към Правилника в редакцията му преди влизане в сила на Регламент
№ 723/2004 за изменение на Правилника за длъжностните лица, както и на Условията за работа на другите служители, който позволява
на длъжностното лице да извършва превод на една част от възнаграждението си извън държавата по месторабота за покриване на
разходи в резултат по-конкретно от редовни и доказани плащания, които то е длъжно да извършва извън държавата, където се намира
седалището на неговата институция или държавата, където то изпълнява своите служебни задължения, не е приложим, когато преводът
е предназначен за жилищно-спестовен влог, признат като такъв от законодателството на държава членка, неправомерният характер
на подобно плащане не е толкова очевиден, че посоченото длъжностно лице да не е можело да не знае за него, по-конкретно, когато
текстът на приложимите разпоредби не позволява да се изведе ясен и недвусмислен отговор на въпроса за приложимостта на тази
разпоредба към подобен превод и когато поведението на компетентните служби е могло логично да създаде впечатление у заинтересованото
лице, че тяхната позиция клони в полза на тази приложимост.
За разлика от това, дори да се предположи, че преводът по жилищно-спестовен влог попада в материалното приложно поле на член 17,
параграф 2 от приложение VII към Правилника в посочената му по-горе редакция, подобен превод може да се извърши само до размера
на тавана на този влог, определен от националното законодателство. Следователно преводът на част от възнаграждението на длъжностно
лице, за да набави средства за жилищно-спестовен договор над посочения таван, в никакъв случай не може да се счита за правомерен.
Подобна неправомерност следва да се счита за явна за длъжностно лице с опит в областта на правото на общностната публична
служба.
(вж. точки 55, 60, 61, 64, 66, 70, 74 и 75)
3.
Общностният съд на публичната служба, разполагащ с неограничена компетентност по финансови спорове, е компетентен да разпореди
с цел поправяне на имуществените вреди на жалбоподателя да бъде възстановена сума, чието връщане администрацията неоснователно
е изискала, ведно с лихвите за забава, считано от датата на връщането до датата на окончателното плащане.
(вж. точки 79 и 80)
Позоваване на:
Първоинстанционен съд — 18 септември 2002 г., Puente Martín/Комисия, T‑29/01, Recueil FP, стр. I‑A‑157 и II‑833, точка 88;
9 юли 2003 г., Efthymiou/Комисия, T‑22/01, Recueil FP, стр. I‑A‑177 и II‑891, точка 45
Съд на публичната служба — 16 януари 2007 г., Borbély/Комисия, F‑126/05, Recueil FP, стр. I‑A‑1‑0000 и II‑A‑1‑0000, точка 73