CELEX: 62005CJ0254
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
EY 28 ja EY 30 artikla
Tuonnin määrälliset rajoitukset
Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet
Pisteilmaisimilla toimivat automaattiset palonhavaitsemisjärjestelmät
Vaatimus yhdenmukaisuudesta kansallisen standardin kanssa
Kansallinen hyväksymismenettely

Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on edellyttänyt laillisesti toisessa jäsenvaltiossa valmistettujen tai kaupan
pidettyjen, pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien, joissa ei ole CE-merkintää, osalta,
että
–        ne ovat yhdenmukaisia yleisten pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien suunnittelusta syyskuussa
1986 annetun belgialaisen standardin NBN S21-100, sellaisena kuin se on muutettuna elokuussa 1996 tehdyllä täydennyksellä
nro 2 (jäljempänä standardi NBN S21-100), kanssa
–        niille hankitaan tyyppihyväksyntä, jonka myöntää BOSEC-niminen järjestö (Belgian Organisation for Security Certification),
missä on kyse entistä vakavammasta rajoituksesta kyseisestä hyväksynnästä aiheutuvien kohtuuttomien kustannusten vuoksi, ja
–        niihin kohdistetaan testejä ja tarkastuksia kyseisen tyyppihyväksynnän myöntämisen yhteydessä, mikä johtaa siihen, että toisessa
jäsenvaltiossa toisten menettelyiden mukaisesti jo suoritetut valvontatoimet suoritetaan toiseen kertaan.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
L’arrêté de l’exécutif de la Communauté française déterminant les modalités et la procédure d’obtention de l’attestation de
sécurité des établissements d’hébergement existants au 1
er
janvier 1991 et fixant les normes de sécurité en matière de protection contre l’incendie spécifique à ces établissements
d’hébergement -nimisen päätöksen (ranskankielisen kieliyhteisön hallituksen päätös sellaisten yksityiskohtaisten sääntöjen
ja menettelyjen määrittämisestä, joita sovelletaan, kun myönnetään turvallisuustodistus majoitusliikkeille, jotka olivat olemassa
1.1.1991, ja näihin majoitusliikkeisiin erikseen sovellettavien paloturvallisuusstandardien vahvistamisesta), joka tehtiin
24.12.1990 (Moniteur belge 21.6.1991, s. 13999; jäljempänä 24.12.1990 tehty päätös), 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Majoitusliike voidaan ottaa käyttöön vasta sen jälkeen, kun sille on myönnetty turvallisuustodistus.”
Mainitun päätöksen 3 §:n mukaan tämä todistus myönnetään, mikäli saman päätöksen liitteen 1 mukaiset majoitusliikkeisiin erikseen
sovellettavat paloturvallisuusstandardit täyttyvät.
Mainitussa liitteessä olevan 7.4.4 kohdan mukaan yleiset, pisteilmaisimilla toimivat automaattiset palonhavaitsemislaitteet
asennetaan ja tarkastetaan standardin NBN S21-100 mukaisesti, ja kyseisille laitteille on myönnettävä tyyppihyväksyntä, jossa
vahvistetaan, että laitteet ovat yhdenmukaisia tämän standardin kanssa.
Vallonian hallintoalueen osalta 24.12.1990 tehty päätös kumottiin décret de la Région wallonne relatif aux établissements
d’hébergement touristique -nimisen asetuksen (majoitusliikkeistä annettu Vallonian hallintoalueen asetus), joka annettiin
18.12.2003 (Moniteur belge 11.3.2004, s. 13669), 158 §:llä. Kyseistä päätöstä sovelletaan edelleen Brysselin hallintoalueella.
Arrêté du gouvernement wallon portant exécution du décret du 5 juin 1997 relatif aux maisons de repos, résidences-services
et aux centres d’accueil de jour pour personnes âgées et portant création du Conseil wallon du troisième âge -nimisen päätöksen
(Vallonian hallituksen päätös lepokodeista, palvelutaloista ja vanhusten päivähoitokeskuksista sekä Vallonian eläkeasioiden
neuvoston perustamisesta 5.6.1997 annetun asetuksen täytäntöönpanosta), joka tehtiin 3.12.1998 (Moniteur belge 27.1.1999,
s. 2221; jäljempänä 3.12.1998 tehty päätös), 27 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tulipaloilta ja paniikkitilanteilta suojautumista koskevia, liitteessä I säädettyjä standardeja sovelletaan lepokoteihin,
palvelutaloihin ja vanhusten päivähoitokeskuksiin.
– –.”
Kyseisen 3.12.1998 tehdyn päätöksen liitteessä I olevassa 0.5 kohdassa säädetään seuraavaa
”Mikäli asiakirjoin osoitetaan, että tuote on Euroopan talousalueen toisessa jäsenvaltiossa voimassa olevien, vastaavanlaisten
testaus- ja luokittelumenetelmien mukaan tämän päätöksen vaatimusten mukainen, tämän tuotteen katsotaan olevan tässä liitteessä
vahvistettujen teknisten eritelmien mukainen.”
Mainitussa liitteessä olevassa 7.7.1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Yleiset automaattiset havaitsemisjärjestelmät tarkastetaan belgialaisen standardin NBN S21-100, ’Pisteilmaisimilla toimivien
automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien suunnittelu’, mukaisesti. Valvonnan on kuitenkin kohdistuttava järjestelmän kaikkiin
osiin (ilmaisimet, keskukset, toistintaulut, servolaitteet jne.).”
Standardissa NBN S21-100 kuvaillaan yleisten pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien suunnittelua
koskevat säännöt.
Tämän standardin 4.2 kohdan, jonka otsikko on ”Kuvaus”, sanamuoto on seuraava:
”Automaattinen palonhavaitsemisjärjestelmä muodostuu lähinnä
–        ilmaisimiksi kutsutuista sensoreista, jotka reagoivat johonkin palamisreaktion ominaisuuksista
–        sähköjohto‑ ja sähkökaapeliverkostosta
–        valvontataulusta, joka antaa hälytyksen sekä ilmoituksen havaitsemisalueesta ja siitä, millaisesta ongelmasta on kyse
–        teholähteestä.
Laitteiden on oltava tyypiltään eurooppalaisten CEN‑standardien tai belgialaisten standardien eritelmien mukaisia, ja sekä
asentajan että järjestelmän on oltava BOSEC:n hyväksymiä. Tietyn järjestelmän osien on oltava yhteensopivia.
Järjestelmään voidaan liittää toistimia, manuaalisia varoituslaitteita ja muita servolaitteita, kunhan ne ovat tämän standardin
vaatimusten mukaisia.
Ilmaisinalustan kokoonpanossa tai kytkimessä on oltava merkkivalo.”
Mainitun standardin 4.3.1 kohdassa, jonka otsikko on ”Ilmaisintyypit”, todetaan seuraavaa:
”Kaikentyyppisten ilmaisimien on oltava belgialaisten standardien eritelmien mukaisia.”
Standardin NBN S21-100 4.4.6 kohdassa, jonka otsikko on ”Teholähteet”, ja 4.4.8.2 kohdassa, jonka otsikko on ”Sähkökaapelit”,
määritetään, mitä ominaisuuksia pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien varateholähteessä
ja sähkökaapeleissa on oltava.

Tosiseikat ja oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Komissio sai tietoa vaikeuksista, joita brittiläisellä taloudellisella toimijalla oli ollut palonhavaitsemislaitteiden kaupan
pitämisessä Belgiassa, minkä johdosta komissio kehotti 21.1.2003 päivätyllä virallisella huomautuksella Belgian kuningaskuntaa
esittämään huomautuksensa pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien kyseiseen jäsenvaltioon
tuonnin ja siellä kaupan pitämisen yksityiskohtien osalta.
Belgian viranomaiset esittivät komissiolle huomautuksensa 9.9.2003 päivätyssä kirjeessä.
Komissio katsoi, että Belgian kuningaskunta ei ollut noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, ja se lähetti Belgian
kuningaskunnalle 9.7.2004 perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan kyseisen lausunnon noudattamisen edellyttämät
toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
Belgian viranomaiset vastasivat edellä mainittuun perusteltuun lausuntoon 9.9.2004 päivätyllä kirjeellä.
Koska komissio ei ollut tyytyväinen Belgian viranomaisilta saamaansa vastaukseen, se päätti nostaa esillä olevan kanteen.

Kanne

Asianosaisten lausumat
Komissio väittää, että 24.12.1990 tehdyllä päätöksellä ja 3.12.1998 tehdyllä päätöksellä rajoitetaan toisessa jäsenvaltiossa
laillisesti valmistettujen tai kaupan pidettyjen, pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien,
joissa ei ole CE-merkintää, vapaata liikkuvuutta.
Belgian säännösten perusteella osalla Belgian markkinoita on komission mukaan nimittäin mahdotonta se, että majoitusliikkeet
tai vanhainkodit käyttäisivät kyseessä olevia järjestelmiä, jotka eivät ole standardin NBN S21-100 mukaisia, koska näissä
säännöksissä edellytetään, että mainittua standardia noudatetaan. Taloudelliset toimijat, jotka valmistavat tai pitävät kaupan
näitä tuotteita, voivat täten pidättyä saattamasta tuotteitaan Belgian markkinoille, tai niiden on mukautettava tuotteitaan
päästäkseen kyseisille markkinoille.
Tämä pätee komission mukaan myös palontorjuntaa koskeviin kunnallisiin säännöksiin, joissa Belgian viranomaisilta saatujen
tietojen mukaan edellytetään, että palonilmaisimet ovat standardin NBN S21-100 mukaisia sekä paloviranomaisten, jotka viittaavat
tähän samaan standardiin palontorjuntatoimenpiteitä määrittäessään, hallintokäytäntöön.
Komissio väittää myös, että Belgian lainsäädännön mukaisesta velvollisuudesta noudattaa standardia NBN S21-100 seuraa, että
mainituille järjestelmille on hankittava BOSEC:n myöntämä tyyppihyväksyntä.
Tällaisessa hyväksymismenettelyssä on komission mukaan jo sinänsä kyse EY 28 artiklassa kielletystä määrällisiä rajoituksia
vaikutukseltaan vastaavasta toimenpiteestä, ja kohtuuttomat käsittelyajat ja kustannukset, joita mainitusta menettelystä aiheutuu,
sekä se, että BOSEC ei ota huomioon toisessa jäsenvaltiossa toisten menettelyjen yhteydessä jo suoritettuja testejä ja tarkastuksia,
tekevät tästä rajoituksesta entistä vakavamman.
Belgian kuningaskunta ei kiistä, että sekä komission mainitsemassa lainsäädännössä että paloviranomaisten hallintokäytännössä
edellytetään, että standardia NBN S21-100 noudatetaan, mutta se katsoo, että kun otetaan huomioon muutosehdotukset, joiden
osalta järjestettiin julkinen kuuleminen 30.3. ja 30.9.2005 välisenä aikana, ja etenkin muutosehdotus, joka liittyy siihen,
että viittaus BOSEC:hen hyväksyvänä viranomaisena poistetaan, standardi NBN S21-100 on sopusoinnussa EY 28 artiklan kanssa,
eikä se enää rajoita laillisesti toisessa jäsenvaltiossa valmistettujen tai kaupan pidettyjen, pisteilmaisimilla toimivien
automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien, joissa ei ole CE‑merkintää, vapaata liikkuvuutta.
Belgian viranomaiset toteavat lisäksi, että tämä standardi on eurooppalaisten standardien mukainen, eikä se sisällä mitään
lisävaatimuksia, joiden vuoksi olisi tarpeen mukauttaa tai muuttaa tuotteita, joista automaattiset palonhavaitsemisjärjestelmät
muodostuvat. Mainitun standardin edellyttämä tarkastus ei nimittäin koske näiden järjestelmien osia vaan ainoastaan niiden
toimintaa kokonaisuudessaan.
Tällainen tarkastaminen on Belgian viranomaisten mukaan joka tapauksessa perusteltua yleisen turvallisuuden kannalta ja ihmisten
ja eläinten terveyden ja elämän suojelemiseksi.
Belgian viranomaiset väittävät tältä osin, että standardia NBN S21-100 sovelletaan erotuksetta ja että kyseisen standardin
mukainen palontunnistuslaitteiden ja -järjestelmien tarkastaminen on tarpeellinen ja oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään
nähden.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin Belgian lainsäädännön ja tiettyjen Belgian viranomaisten hallintokäytännön mukaisen vaatimuksen, joka koskee yhdenmukaisuutta
standardin NBN S21-100 kanssa, osalta on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kaikkia kauppaa koskevia
jäsenvaltioiden säädöksiä, jotka voivat tosiasiallisesti tai mahdollisesti rajoittaa yhteisön sisäistä kauppaa suoraan tai
välillisesti, on pidettävä EY 28 artiklassa kiellettyinä määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaavina toimenpiteinä
(asia 8/74, Dassonville, tuomio 11.7.1974, Kok. 1974, s. 837, Kok. Ep. II, s. 349, 5 kohta ja asia C-270/02, komissio v. Italia,
tuomio 5.2.2004, Kok. 2004, s. I-1559, 18 kohta).
Tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteissä, jotka aiheutuvat – jos jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu – siitä,
että toisista jäsenvaltioista tulevien ja niissä laillisesti valmistettujen ja kaupan pidettyjen tavaroiden on täytettävä
toisen jäsenvaltion lainsäädännössä asetetut edellytykset, on täten kyse EY 28 artiklassa kielletyistä vaikutukseltaan vastaavista
toimenpiteistä, ja tällaiset toimenpiteet ovat kiellettyjä, vaikka niitä sovelletaan erotuksetta kaikkiin tavaroihin (yhdistetyt
asiat C-267/91 ja C-268/91, Keck ja Mithouard, tuomio 24.11.1993, Kok. 1993, s. I-6097, Kok. Ep. XIV, s. I-477, 15 kohta ja
asia C-217/99, komissio v. Belgia, tuomio 16.11.2000, Kok. 2000, s. I-10251, 16 kohta).
Esillä olevassa asiassa standardin NBN S21-100 ja 4.2, 4.3.1, 4.4.6 ja 4.4.8.2 kohdan sanamuodosta kuitenkin ilmenee, että
tähän standardiin ei sisälly pelkästään tarkastamista koskevia sääntöjä, jotka liittyvät pisteilmaisimilla toimivien automaattisten
palonhavaitsemisjärjestelmien laitteiden toimintaan kokonaisuutena, vaan myös teknisiä vaatimuksia, joiden mukaisia näitten
järjestelmien tiettyjen osien on oltava.
Tästä seuraa, että kun on kyse tietyssä jäsenvaltiossa laillisesti valmistettavien ja kaupan pidettävien tavaroiden kaupan
pitämisestä toisessa jäsenvaltiossa ja kun alaa ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla, Belgian lainsäädännön mukaisesta
vaatimuksesta, joka koskee yhdenmukaisuutta standardin NBN S21-100 kanssa, voi seurata, että toisten jäsenvaltioiden taloudelliset
toimijat pakotetaan mukauttamaan laitteensa ja laitteistonsa tuontijäsenvaltion teknisten standardien ja määräysten vaatimusten
mukaisiksi sekä vastaamaan tästä mukauttamisesta aiheutuvista lisäkustannuksista (em. asia komissio v. Belgia, tuomion 17
kohta; asia C-14/02, ATRAL, tuomio 8.5.2003, Kok. 2003, s. I-4431, 63 kohta ja em. asia komissio v. Italia, tuomion 19 kohta)
tai että ne jopa luopuvat pitämästä kyseessä olevia tuotteita kaupan Belgiassa (asia 45/87, komissio v. Irlanti, tuomio 22.9.1988,
Kok. 1988, s. 4929, Kok. Ep. IX, s. 651, 19 kohta ja em. asia komissio v. Belgia, tuomion 18 kohta).
Tältä osin Belgian kuningaskunnan argumenttia, jonka mukaan toisissa jäsenvaltioissa laillisesti valmistettuja tai kaupan
pidettyjä tuotteita ei ole tarpeen mukauttaa Belgian markkinoita varten, koska standardi NBN S21-100 on ainoastaan toisinto
teknisistä vaatimuksista, jotka sisältyvät EN‑54‑ryhmään kuuluviin eurooppalaisiin standardeihin, ei voida hyväksyä, sillä
kuten sekä perustellusta lausunnosta että komission kannekirjelmästä selvästi ilmenee, esillä oleva kanne koskee yksinomaan
pisteilmaisimilla toimivia automaattisia palonhavaitsemisjärjestelmiä, joissa ei ole CE-merkintää.
Näin ollen vaikka vaatimusta, joka koskee yhdenmukaisuutta standardin NBN S21-100 kaltaisen kansallisen standardin kanssa,
sovelletaan erotuksetta kaikkiin tuotteisiin, kyseisellä vaatimuksella rajoitetaan yhteisön sisäistä kauppaa, ja siinä on
kyse EY 28 artiklassa kielletystä tuonnin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavasta toimenpiteestä.
Tällainen toimenpide voidaan perustella vain jollakin EY 30 artiklassa mainitulla yleistä etua koskevalla syyllä tai jollakin
yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetulla pakottavalla vaatimuksella sillä edellytyksellä, että tämä toimenpide
on molemmissa näistä tapauksista omiaan takaamaan sillä tavoiteltavan tavoitteen toteutumisen ja että sillä ei ylitetä sitä,
mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi (em. asia ATRAL, tuomion 64 kohta ja asia C-432/03, komissio v. Portugali,
tuomio 10.11.2005, Kok. 2005, s. I-9665, 42 kohta.
Belgian kuningaskunta väittää, että velvollisuus noudattaa standardia NBN S21-100 on perusteltu yleisen turvallisuuden kannalta
ja ihmisten ja eläinten terveyden ja elämän suojelemiseksi.
Vaikka ei voida kiistää, että tällaiset syyt kuuluvat niihin syihin, joihin jäsenvaltio voi EY 30 artiklan mukaan vedota perustellakseen
tällaisen velvollisuuden, ja että yhdenmukaistettujen oikeussääntöjen puuttuessa jäsenvaltiot voivat päättää haluamastaan
kansanterveyden ja ihmisten elämän suojelun tasosta (asia C-293/94, Brandsma, tuomio 27.6.1996, Kok. 1996, s. I-3159, 11 kohta
ja em. asia komissio v. Portugali, tuomion 44 kohta), poikkeus tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta voi kuitenkin
olla perusteltu mainitun artiklan perusteella ainoastaan, jos kansalliset viranomaiset näyttävät, että kyseinen poikkeus on
tarpeen yhden tai useamman tässä artiklassa mainitun tavoitteen saavuttamiseksi ja että poikkeus on suhteellisuusperiaatteen
mukainen (asia 227/82, Van Bennekom, tuomio 30.11.1983, Kok. 1983, s. 3883, 40 kohta; asia C-358/95, Morellato, tuomio 13.3.1997,
Kok. 1997, s. I-1431, 14 kohta ja em. asia ATRAL, tuomion 67 kohta ja em. asia komissio v. Italia, tuomion 22 kohta).
Tältä osin niiden perusteltujen syiden lisäksi, joihin jäsenvaltio voi vedota, sen on esitettävä asianmukaiset todisteet tai
toteuttamansa rajoittavan toimenpiteen sopivuutta ja oikeasuhteisuutta koskeva analyysi sekä täsmällisiä tietoja, joilla sen
väitteitä voidaan tukea (asia C-42/02, Lindman, tuomio 13.11.2003, Kok. 2003, s. I-13519, 25 kohta; asia C-8/02, Leichtle,
tuomio 18.3.2004, Kok. 2004, s. I-2641, 45 kohta; asia C-147/03, komissio v. Itävalta, tuomio 7.7.2005, Kok. 2005, s. I-5969,
63 kohta; asia C-137/04, Rockler, tuomio 16.2.2006, Kok. 2006, s. I-1441, 25 kohta ja asia C-185/04, Öberg, tuomio 16.2.2006,
Kok. 2006, s. I-1453, 22 kohta).
Esillä olevassa asiassa on todettava, ettei tällaista selvitystä ole esitetty. Belgian viranomaiset näet väittävät ainoastaan,
että kyseessä olevaa velvollisuutta sovelletaan erotuksetta kansallisiin ja maahantuotuihin tuotteisiin, että se on sopusoinnussa
edellä mainittujen tarpeellisuutta ja oikeasuhteisuutta koskevien edellytysten kanssa ja että standardin NBN S21-100 tavoitteena
on se, että tarkastetaan, että laitteiden suunnittelu on asianmukainen, ja varmistetaan, että järjestelmä toimii kunnolla.
Toiseksi sen osalta, että pisteilmaisimilla toimiville automaattisille palonhavaitsemisjärjestelmille on haettava BOSEC:n
myöntämä tyyppihyväksyntä. Belgian kuningaskunta vetoaa standardia NBN S21-100 koskevaan muutosehdotukseen, jolla on tarkoitus
poistaa viittaus kyseiseen järjestöön.
Tältä osin riittää kun muistutetaan, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt
noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se on perustellussa lausunnossa
asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. mm.
asia C-423/00, komissio v. Belgia, tuomio 17.1.2002, Kok. 2002, s. I-593, 14 kohta ja asia C-433/03, komissio v. Saksa, tuomio
14.7.2005, Kok. 2005, s. I-6985, 32 kohta).
Esillä olevassa asiassa on kuitenkin selvää, että Belgian kuningaskunta ei ollut perustellussa lausunnossa asetetun määräajan
päättyessä hyväksynyt standardia NBN S21-100 koskevaa muutosehdotusta, joka liittyy siihen, että viittaus BOSEC:hen viranomaisena,
joka antaa tyyppihyväksynnän pisteilmaisimilla toimiville automaattisille palonhavaitsemisjärjestelmille, poistetaan.
Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi katsonut, että sillä, että edellytetään tuotteen ennakollista hyväksymistä sen osoittamiseksi,
että tuote on asianmukainen tiettyyn käyttötarkoitukseen, rajoitetaan tuontijäsenvaltion markkinoille pääsyä, ja tätä on näin
ollen pidettävä EY 28 artiklassa tarkoitettuna tuonnin määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavana toimenpiteenä (em.
asia komissio v. Portugali, tuomion 41 kohta).
Tämän edellytyksen kohtuuttomuuden osalta on todettava, että Belgian kuningaskunta myönsi oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä,
että ainakaan sinä ajanjaksona, jota esillä oleva kanne koskee, BOSEC ei ottanut huomioon toisessa jäsenvaltiossa suoritettuja
valvontatoimia standardin NBN S21-100 nojalla myönnetyn tyyppihyväksynnän yhteydessä siinä tapauksessa, että tuotteen alkuperäjäsenvaltion
hyväksyvän viranomaisen kanssa ei ollut kahdenvälistä sopimusta. Kuten komissio on todennut, Belgian kuningaskunta ei ole
esittänyt seikkoja, joiden nojalla voitaisiin päätellä, että tästä käytännöstä olisi luovuttu.
Tästä hyväksymismenettelystä aiheutuvien kustannusten osalta riittää, kun todetaan, että siltä osin kuin tällaisessa menettelyssä
on mahdollista määrätä testejä ja tarkastuksia, jotka on jo suoritettu kyseessä olevan tuotteen alkuperäjäsenvaltiossa, tällaisiin
testeihin ja tarkastuksiin liittyviä kustannuksia on pidettävä kohtuuttomina.
Näin ollen komission nostamaa kannetta on pidettävä perusteltuna.
Näin ollen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on
edellyttänyt laillisesti toisessa jäsenvaltiossa valmistettujen tai kaupan pidettyjen, pisteilmaisimilla toimivien automaattisten
palonhavaitsemisjärjestelmien, joissa ei ole CE-merkintää, osalta, että
–        ne ovat yhdenmukaisia standardin NBN S21-100 kanssa
–        niille hankitaan tyyppihyväksyntä, jonka myöntää BOSEC, missä on kyse entistä vakavammasta rajoituksesta kyseisestä hyväksynnästä
aiheutuvien kohtuuttomien kustannusten vuoksi, ja
–        niihin kohdistetaan testejä ja tarkastuksia kyseisen tyyppihyväksynnän myöntämisen yhteydessä, mikä johtaa siihen, että toisessa
jäsenvaltiossa toisten menettelyiden mukaisesti jo suoritetut valvontatoimet suoritetaan toiseen kertaan.

Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Belgian kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan
oikeudenkäyntikulut ja koska Belgian kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on edellyttänyt laillisesti toisessa
jäsenvaltiossa valmistettujen tai kaupan pidettyjen, pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien,
joissa ei ole CE-merkintää, osalta, että
–
ne ovat yhdenmukaisia yleisten pisteilmaisimilla toimivien automaattisten palonhavaitsemisjärjestelmien suunnittelusta syyskuussa
1986 annetun belgialaisen standardin NBN S21-100, sellaisena kuin se on muutettuna elokuussa 1996 tehdyllä täydennyksellä
nro 2, kanssa
–
niille hankitaan tyyppihyväksyntä, jonka myöntää BOSEC-niminen järjestö (Belgian Organisation for Security Certification),
missä on kyse entistä vakavammasta rajoituksesta kyseisestä hyväksynnästä aiheutuvien kohtuuttomien kustannusten vuoksi, ja
–
niihin kohdistetaan testejä ja tarkastuksia kyseisen tyyppihyväksynnän myöntämisen yhteydessä, mikä johtaa siihen, että toisessa
jäsenvaltiossa toisten menettelyiden mukaisesti jo suoritetut valvontatoimet suoritetaan toiseen kertaan.
2)
Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.