CELEX: 62004CJ0040
Tiesību aktu tuvināšana
Mašīnas
Direktīva 98/37/EK
Valsts tiesību aktu saderība, kas uzliek importētājam pienākumu pārbaudīt tādas mašīnas drošību, kurai ir EK atbilstības deklarācija

1       Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija direktīvu
98/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz mašīnām (OV L 207, 1. lpp.), kā arī EKL 28. un
30. pantu.
2       Šis prejudiciālais lūgums tika iesniegts saistībā ar krimināllietu, kas ierosināta pret S. Jonemoto kā tādas mašīnas importētāja
pārstāvi, kas bija pamatā darba negadījumam, kura rezultātā nopietni cieta kāds tās lietotājs.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
3       Direktīva 98/37 nosaka veselības aizsardzības un drošības pamatprasības attiecībā uz mašīnām. Tā aizvieto un konsolidē vairākas
reizes grozīto Padomes 1989. gada 14. jūnija direktīvu 89/392/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz mašīnām
(OV L 183, 9. lpp.).
4       Direktīvas 98/37 2. panta 1. un 2. punktā ir paredzēts:
“1.      Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu šajā direktīvā noteikto mašīnu un drošības sastāvdaļu piedāvāšanu
tirgū un nodošanu ekspluatācijā tikai tad, ja, pareizi uzstādot un ekspluatējot, tās neapdraud cilvēku [..] veselību un drošību
[..].
2.      Šī direktīva neskar dalībvalstu tiesības, pienācīgi ievērojot Līgumu, noteikt prasības, ko tās uzskata par vajadzīgām, lai
nodrošinātu cilvēku un jo īpaši strādnieku aizsardzību minēto mašīnu vai drošības sastāvdaļu lietošanas laikā, pieņemot, ka
tas nenozīmē, ka mašīnas vai drošības sastāvdaļas ir pārveidotas tā, kā šajā direktīvā nav paredzēts.”
5       Saskaņā ar Direktīvas 3. pantu:
“Mašīnas un drošības sastāvdaļas, uz kurām attiecas šī direktīva, atbilst veselības aizsardzības un drošības būtiskajām prasībām,
kas izklāstītas I pielikumā.”
6       Minētās direktīvas 4. panta 1. punktā ir precizēts:
“1.      Dalībvalstis to teritorijā neaizliedz, neierobežo un nekavē šīs direktīvas prasībām atbilstīgu mašīnu un drošības sastāvdaļu
piedāvāšanu tirgū un nodošanu ekspluatācijā.”
7       Saskaņā ar šīs direktīvas 5. panta 1. un 2. punktu:
“1.      Turpmāk uzskaitītos ražojumus dalībvalstis uzskata par atbilstīgiem visiem šīs direktīvas noteikumiem, to skaitā II nodaļā
noteiktajām atbilstības pārbaudes procedūrām:
–       mašīnas, kurām ir “CE” marķējums un II pielikuma A punktā minētā EK atbilstības deklarācija,
–       drošības sastāvdaļas, kurām ir II pielikuma C punktā minētā EK atbilstības deklarācija.
Ja nav saskaņotu standartu, dalībvalstis veic visus pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai informētu ieinteresētās
puses par esošajiem valsts tehniskajiem standartiem un noteikumiem, ko uzskata par svarīgiem vai būtiskiem I pielikumā minēto
drošības un veselības aizsardzības būtisko prasību pareizai izpildei.
2.      Ja valsts standarts, transponējot saskaņotu standartu, uz kuru
Eiropas Kopienu Oficiālajā Vēstnesī
ir publicēta atsauce, attiecas uz vienu vai vairākām drošības būtiskajām prasībām, uzskata, ka saskaņā ar šo standartu ražotās
mašīnas vai drošības sastāvdaļas atbilst attiecīgajām būtiskajām prasībām.
Dalībvalstis publicē atsauces uz valsts standartiem, kuros transponē saskaņotos standartus.
[..]”
8       Direktīvas 98/37 7. pantā ir paredzēts:
“1.      Ja dalībvalsts konstatē, ka, lietojot
–       mašīnas, kurām ir “CE” marķējums,
vai
–       drošības sastāvdaļas, kurām ir EK atbilstības deklarācija,
var apdraudēt cilvēku [..] drošību, tā veic visus vajadzīgos pasākumus, lai tādas mašīnas vai drošības sastāvdaļas izņemtu
no tirgus, aizliegtu to piedāvāšanu tirgū, nodošanu ekspluatācijā un lietošanu vai ierobežotu to brīvu apriti.
Dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par visiem šādiem pasākumiem, pamatojot tos [..].
[..]
3.      Ja
–       uz mašīnām, kuras neatbilst prasībām, ir “CE” marķējums;
–       drošības sastāvdaļai, kura neatbilst prasībām, ir EK atbilstības deklarācija,
kompetentā dalībvalsts attiecīgi vēršas pret marķētāju vai deklarācijas sastādītāju, lai arī kas tas būtu, un par to informē
Komisiju un pārējās dalībvalstis.
[..]”
9       Minētās direktīvas 8. pants noteic:
“1.      Lai apliecinātu, ka mašīnas vai drošības sastāvdaļas atbilst šai direktīvai, ražotājam vai viņa Kopienā reģistrētam pilnvarotajam
pārstāvim par visām ražotajām mašīnām un drošības sastāvdaļām pēc II pielikuma attiecīgi A vai C punktā dotā parauga jāsastāda
EK atbilstības deklarācija.
Turklāt attiecībā uz atsevišķām mašīnām ražotājam vai viņa Kopienā reģistrētiem pilnvarotajiem pārstāvjiem mašīnas jāmarķē
ar “CE” zīmi.
2.      Pirms piedāvāšanas tirgū ražotājs vai viņa Kopienā reģistrēts pilnvarotais pārstāvis:
[..]
b)      iesniedz mašīnu paraugus VI pielikumā minētajai EK tipa pārbaudei, ja šīs mašīnas ir minētas IV pielikumā un ražotājs nenodrošina
vai tikai daļēji nodrošina to atbilstību 5. panta 2. punktā minētajiem standartiem, vai arī, ja tādu standartu nav;
[..]
4.      [..]
Ja piemēro 2. punkta b) apakšpunktu [..], EK atbilstības deklarācija apliecina atbilstību paraugam, kas iesniegts EK tipa
pārbaudei.
[..]”
10     Direktīvas 98/37 I pielikuma 1.7.3. punktā ir paredzēts, ka visas mašīnas jāmarķē, salasāmi un neizdzēšami norādot vismaz
šādus datus – ražotāja vārdu (nosaukumu) un adresi, “CE” marķējumu, sēriju vai tipu, sērijas numuru, ja tāds ir, un ražošanas
gadu. Saskaņā ar šo pašu punktu uz mašīnas jānorāda arī visa informācija par tās tipu un lietošanas drošību, piemēram, rotējošo
daļu ātrums.
11     Direktīvas I pielikuma 1.7.4. punkta a)–d) apakšpunktā ir paredzēts:
“a)      Visām mašīnām jābūt līdzi instrukcijām [..].
b)      instrukcijas jāsastāda ražotājam vai viņa Kopienā reģistrētam pilnvarotajam pārstāvim vienā no Kopienas valodām. Nododot mašīnas
ekspluatācijā, visām mašīnām jāpievieno instrukciju tulkojums tās valsts valodā vai valodās, kurā šīs mašīnas paredzēts lietot,
un instrukcijas oriģinālvalodā. Tulkošana jāveic ražotājam vai viņa Kopienā reģistrētam pilnvarotajam pārstāvim, vai personai,
kura mašīnu ievieš attiecīgās valodas apgabalā [..].
c)      instrukcijās jāiekļauj zīmējumi un diagrammas, kā arī visi noderīgie norādījumi, it īpaši attiecībā uz drošību, kas nepieciešami
nodošanai ekspluatācijā, apkopei, apskatei, pareizas darbības pārbaudei un, ja vajadzīgs, mašīnas labošanai.
d)      nekādi dokumenti, kas apraksta mašīnas, nedrīkst būt pretrunā ar instrukcijām drošības jautājumos [..].”
12     Direktīvas 98/37 II pielikuma A punktā ir precizēts:
“EK atbilstības deklarācijā jāiekļauj šādas ziņas:
–       ražotāja vai viņa Kopienā reģistrēta pilnvarotā pārstāvja vārds vai nosaukums un adrese [..],
–       mašīnas apraksts [..],
–       visi attiecīgie noteikumi, kuriem mašīna atbilst [..],
–       ja vajadzīgs, pilnvarotās iestādes nosaukums un adrese un EK tipa pārbaudes sertifikāta numurs,
[..]
–       ja vajadzīgs, norāde uz saskaņotajiem standartiem,
–       ja vajadzīgs, lietotie valsts tehniskie standarti un parametri,
–       ziņas par personu, kas ir tiesīga parakstīties ražotāja vai viņa pilnvaroto pārstāvju vietā.”
13     Saskaņā ar minētās direktīvas II pielikuma A punktā iekļauto piezīmi 1. lpp. lejasdaļā:
“[EK atbilstības deklarācija] jāsastāda tajā pašā valodā, kurā instrukciju oriģināli [..], un tai jābūt drukātā veidā vai
rakstītai ar drukātiem lielajiem burtiem. Tai jāpievieno tulkojums vienā vai vairākās oficiālajās valodās, ko lieto valstī,
kur mašīnu paredzēts lietot. Šim tulkojumam jābūt saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem, kas attiecas uz instrukciju tulkojumiem.”

Valsts tiesiskais regulējums
14     Likuma par drošību darba vietā (
työturvallisuuslaki
) 40. pants redakcijā, kas bija spēkā faktu rašanās brīdī pamata lietā, ir formulēts šādi:
“Mašīnas, darbarīka vai citas tehniskas ierīces ražotājs, importētājs vai pārdevējs, vai jebkura cita persona, kas šo priekšmetu
nodod tālāk, lai piedāvātu to tirgū vai lietotu, nodrošina, lai:
1)      laikā, kad šis priekšmets tiek piedāvāts tirgū, vai laikā, kad tas tiek piegādāts, lai to izmantotu šajā valstī, tas neradītu
nelaimes gadījuma risku vai neapdraudētu veselību, ja šis priekšmets tiek izmantots atbilstoši tā mērķiem;
2)      tas būtu projektēts, izgatavots un vajadzības gadījumā pārbaudīts saskaņā ar konkrētajiem to reglamentējošiem tiesību aktiem,
un
3)      tas būtu aprīkots ar drošības ierīcēm, kas nepieciešamas tā ikdienas lietošanai, kā arī lai tas būtu marķēts un saturētu citas
norādes, kas apstiprina tā atbilstību standartiem.
Prece ir jāpiegādā kopā ar attiecīgām instrukcijām par tās uzstādīšanu, izmantošanu un apkopi. Šajās instrukcijās vajadzības
gadījumā ir jāietver norādes par preces tīrīšanu, labošanu un ikdienas noregulēšanu, kā arī par procedūrām, kas jāveic gadījumā,
kad tā nedarbojas. Drošības ierīču koncepcijā ir jāņem vērā šo uzdevumu veikšana.”
15     Saskaņā ar Somijas kriminālkodeksu par šo noteikumu pārkāpumu, kas ir izdarīts vai nu tīši vai aiz nevērības, var krimināltiesiski
sodīt vai nu kā par darba drošības pārkāpumu, slepkavību nevērības dēļ, miesas bojājumu nodarīšanu nevērības dēļ, vai kā par
slepkavību vai miesas bojājumu nodarīšanu smagas nevērības dēļ.
16     Papildus šiem kriminālsodiem Likuma par drošību darba vietā 40. pantā paredzēto pienākumu neievērošana saskaņā ar Likumu par
zaudējumu atlīdzību (
vahingonkorvauslaki
) rada pienākumu atlīdzināt nodarītos zaudējumus.

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
17     Sabiedrība
Ama-Prom Oy
, kuras ģenerāldirektors ir S. Jonemoto, importē mašīnas, ieskaitot štances. 1995. gadā
Ama-Prom Oy
Somijā ieveda Francijas sabiedrības
Amada Europe
ražoto štanci un pārdeva to Somijas sabiedrībai
Peltitarvike Oy
.
18     Laikā, kad šī štance tika ievesta, tai bija “CE” marķējums. Ražotājs šai mašīnai bija izdevis atbilstības deklarāciju, kura
bija formulēta šādi:
The undersigned manufacturer AMADA EUROPE [adrese] certifies that the new below designated equipment: hydraulic press-brake
80.25 type ITS2 n°Series B50412 complies with the regulations applicable to it:
–
European Reference: 89/392/EEC Directive
–
European Standards: EN 292‑1, EN 292‑2, EN 294, EN 349, EN 418, EN 457, EN 60204.
The AIF/S, Organism authorized by the act from the Labour Department on 11/08/1992 has granted a type-tested certificate of
conformity CE for the machine of the ITS2 type under the number 384‑090A‑0004‑11‑94 (n°AIF/S), on 8/11/1994.
19     Tomēr
Helsingin käräjäoikeus
[Helsinku Pirmās instances tiesa] attiecībā uz šo mašīnu konstatēja šādus faktus:
–       kad ar atslēgu darbināmais slēdzis atradās 2. pozīcijā, mašīnu varēja darbināt pilnā režīmā ar pedāļa palīdzību;
–       nospiežot procesa apturēšanai ārkārtas gadījumos paredzēto ierīci, tika pārtraukta tikai kontroles strāvas padeve, bet mašīna
palika zem sprieguma un hidrauliskais sūknis turpināja darboties;
–       procesa apturēšanai ārkārtas gadījumos paredzētās ierīces kontakti, kad tai pieskārās, atvērās par vismaz vienu milimetru.
Ierīci vajadzēja piespiest vēl par vairākiem milimetriem, iekams tā tika bloķēta. Procesa apturēšanai ārkārtas gadījumos paredzētā
ierīce bija nekustīga;
–       mašīnai pievienotā lietošanas instrukcija nebija pilnībā sastādīta somu valodā. Kontroles panelis neatbilda lietošanas instrukcijā
norādītajam, un lietošanas instrukcija bija pārāk īsa un nepilnīga, lai mašīnu varētu droši lietot;
–       mašīna tika regulāri lietota ar kājas pedāļa palīdzību, kam ir atklāta mašinērija, un ātrā darba režīmā, kaut gan tā nebija
aprīkota ar citām drošības ierīcēm rokas savainojumu novēršanai kā vien ar bimanuālu kontroles ierīci, kas saskaņā ar
Peltitarvike Oy
uzņēmumā pieņemtajām darba metodēm parasti netika izmantota;
–       procesa apturēšanai ārkārtas gadījumos paredzētā ierīce tika izmantota arī mašīnas apstādināšanai, lai nomainītu ierīces asmeņus,
kas tika veikts gandrīz katru dienu, kaut gan procesa apturēšanai ārkārtas gadījumos paredzētā ierīce nebija tam domāta. Lai
nodrošinātu drošību, vajadzēja izslēgt strāvu vai izvēlēties lēnu darba režīmu, izmantojot uz kontroles paneļa izvietoto atslēgas
slēdzi.
20     1998. gada 17. novembrī Rains Poiri [
Raine Pöyry
], sabiedrības
Peltitarvike Oy
darbinieks, cieta smagā negadījumā savā darba vietā, palīdzot meistaram Urpo Pursiainenam [
Urpo Pursiainen
] nomainīt attiecīgās štances asmeņus. Šim nolūkam U. Pursiainens bija iedarbinājis procesa apturēšanai ārkārtas gadījumos
paredzēto ierīci, lai izslēgtu strāvu. Šīs darbības laikā R. Poiri netīšām pieskārās mašīnas pedālim. Lai gan procesa apturēšanai
ārkārtas gadījumos paredzētā ierīce bija izslēgusi strāvu, pieskaršanās pedālim izraisīja pēkšņu strāvas kustību, kā rezultātā
R. Poiri tika nogriezti astoņi pirksti, kas bija atradušies starp asmeņiem.
21
Käräjäoikeus
, izskatot lietu, par Likuma par drošību darba vietā 40. panta pārkāpumu un aiz nevērības nodarītiem miesas bojājumiem piesprieda
S. Jonemoto samaksāt naudas sodu 30 dienu algas apmērā, kā arī atlīdzināt R. Poiri zaudējumus, kas kopā ar procentiem veido
EUR 26 953,80. Minētā tiesa par tā paša likuma 40. panta pārkāpumu un aiz nevērības nodarītiem miesas bojājumiem notiesāja
arī sabiedrības
Peltitarvike Oy
vadītāju un U. Pursiainenu, piespriežot arī viņiem atlīdzināt R. Poiri nodarītos zaudējumus.
22     Izskatot apelācijas sūdzību,
Helsingin hovioikeus
[Helsinku Apelācijas tiesa] apstiprināja S. Jonemoto notiesāšanu. Tā piesprieda S. Jonemoto naudas sodu 50 dienu algas apmērā
un EUR 21 908,16 samaksu kā zaudējumus, ieskaitot procentus.
23
Käräjäoikeus
un
hovioikeus
uzskatīja, ka S. Jonemoto kā importētāja pārstāvis bija daļēji atbildīgs par defektiem, kas veicināja nelaimes gadījuma rašanos,
kurā cieta R. Poiri. Minētās tiesas uzskata, ka importētājam vajadzēja nodrošināt, lai piegādātās un izmantotās mašīnas būtu
projektētas un izgatavotas saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem. Lai importētājs pilnībā izpildītu šo pienākumu, nepietiek
ar to vien, ka mašīnai ir “CE” marķējums un ka ražotājs ir rakstiski apliecinājis, ka mašīna atbilst spēkā esošajām normām.
24     S. Jonemoto iesniedza apelāciju
Korkein oikeus
[Augstākā tiesa], lūdzot atcelt apsūdzību un piespriesto zaudējumu, ieskaitot procentus, atlīdzību. Pakārtoti viņš lūdza
samazināt viņam piespriesto sodu un zaudējumu atlīdzības, ieskaitot procentus, apmēru.
25     S. Jonemoto nepiekrīt nostājai, saskaņā ar kuru importētājam pašam ir jānodrošina, lai mašīna būtu projektēta un izgatavota
atbilstoši atzītajām normām, pat ja tai ir “CE” marķējums un atbilstības deklarācija, un ir pievienotas tās lietošanas un
apkopes instrukcijas. S. Jonemoto uzskata, ka Somijas administratīvās un tiesu iestādes, nepārkāpjot EKL 28. pantu, nevar
prasīt, lai importētājs Somijā pārbaudītu tādas mašīnas paraugu, kas ir apstiprināts citā dalībvalstī un kuram ir “CE” marķējums.
Importētāja pienākums ir tikai nodrošināt, ka ražotājs saskaņā ar Kopienu tiesību noteikumiem ir sertificējis attiecīgās mašīnas
veidu kompetentā iestādē, ir piegādājis šo mašīnu ar “CE” marķējumu, pievienojot lietošanas un apkopes instrukcijas, un ir
izsniedzis atbilstības deklarāciju.
26     Uzskatot, ka pastāv neskaidrības jautājumā par to, vai dalībvalsts var uzlikt mašīnas importētājam tik plašus pienākumus kā
tie, kas paredzēti Likuma par drošību darba vietā 40. pantā, Augstākā tiesa nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus
prejudiciālos jautājumus:
“1)      Ņemot vērā Direktīvu 98/37 [..] un EKL 28. un 30. pantu, kādi ierobežojumi Kopienu tiesībās ir paredzēti pienākumiem, kas
saistīti ar mašīnas raksturīpašībām attiecībā uz drošību, ko valsts tiesības var uzlikt tādas mašīnas importētājam (vai kādam
citam izplatītājam), kurai ir “CE” marķējums,
–       pirms mašīnas pirkuma un
–       pēc šī pirkuma?
2)      Paskaidrojumi ir it īpaši nepieciešami par šādiem jautājumiem:
a)      kādā apjomā un kādos apstākļos Kopienu tiesības atļauj saistībā ar drošību uzlikt mašīnas, kurai ir “CE” marķējums, importētājam
(vai kādam citam izplatītājam) darbības vai kontroles pienākumus?
b)      vai un kādā veidā importētājam (vai kādam citam izplatītājam) uzlikto pienākumu novērtējums saistībā ar Kopienu tiesībām ir
atkarīgs no tā, par kāda veida mašīnas drošības defektiem ir runa?
c)      vai – un apstiprinošas atbildes gadījumā – kādā apmērā [šī sprieduma 14. punktā] minētā Likuma par drošību darba vietā 40. pants
ir pretrunā ar un attiecīgā gadījumā kā tieši tas ir pretrunā ar Kopienu tiesībām, ņemot vērā šo pienākumu neievērošanas krimināltiesiskās
un civiltiesiskās sekas, kas minētas [
in extenso
iesniedzējtiesas lēmumā un rezumētas šī sprieduma 15. un 16. punktā]?”

Par prejudiciālajiem jautājumiem

Ievada apsvērumi
27     Vispirms ir jāatgādina, ka lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu ietvaros Tiesai nav jāizskata jautājums par valsts tiesību
saderību ar Kopienu tiesībām.
28     Iesniedzējtiesa būtībā lūdz Tiesu precizēt, no vienas puses, Direktīvā 98/37, kā arī EKL 28. un 30. pantā paredzētos pienākumus,
kas noteikti tādas mašīnas importētājam, kas ražota vienā dalībvalstī un importēta citā dalībvalstī, un, no otras puses, sodus,
ko dalībvalsts var piemērot sakarā ar šo pienākumu pārkāpumu. Vispirms ir jāizskata importētāja pienākumi.

Par importētāja pienākumiem
29     Ir lietderīgi atzīmēt, ka šī jautājuma izskatīšana attiecas tikai uz citā dalībvalstī ražotas mašīnas importētāja situāciju
kādā citā dalībvalstī. Saskaņā ar Direktīvas 98/37 sistēmu šī situācija ir jāatšķir no tāda importētāja situācijas, kas ieved
Eiropas Kopienā ārpus tās ražotu mašīnu. Šī sprieduma mērķis nav izskatīt šo pēdējo minēto situāciju.
30     Attiecībā uz Direktīvas 98/37 piemērošanu attiecīgajā laikā no Direktīvas preambulas pirmā un divdesmit piektā apsvēruma,
14. panta un VIII pielikuma B punkta izriet, ka tā konsolidē vairākas reizes grozīto Direktīvu 89/392 un ka tā neietekmē dalībvalstu
saistības attiecībā uz Direktīvas 89/392, kā arī to direktīvu, ar kurām tā grozīta, transponēšanas un piemērošanas termiņiem.
Pat ja pamata lietā esošie pienākumi izriet no Direktīvas 89/392 vai no kādas direktīvas, ar kuru tā grozīta, Direktīvas 98/37
14. panta otrajā daļā ir noteikts, ka atsauces uz atceltajām direktīvām uzskatāmas par atsaucēm uz šo direktīvu.
31     Direktīvas 98/37 mērķis saskaņā ar tās preambulas otro, sesto, septīto un devīto apsvērumu ir nodrošināt mašīnu brīvu apriti
iekšējā tirgū un izpildīt veselības aizsardzības un drošības pamatprasības attiecībā uz šīm mašīnām, aizvietojot valstu sertifikācijas
un atbilstības atestācijas sistēmas ar saskaņotu sistēmu. Šajā sakarā Direktīvas 3. pantā un I pielikumā ir uzskaitītas veselības
aizsardzības un drošības pamatprasības, kurām ir jāatbilst dalībvalstīs ražotajām mašīnām un drošības sastāvdaļām. Saskaņā
ar Direktīvas 4. pantu dalībvalstis nedrīkst ierobežot šīm pamatprasībām atbilstīgu mašīnu piedāvāšanu tirgū.
32     Saskaņā ar Direktīvas 98/37 5. pantu par atbilstīgām šīs direktīvas noteikumiem tiek uzskatītas mašīnas, kurām ir “CE” marķējums
un EK atbilstības deklarācija.
33     Direktīvas 8. panta 1. punkts paredz ražotāja vai viņa Kopienā reģistrēta pilnvarotā pārstāvja pienākumu marķēt mašīnas ar
“CE” zīmi un sastādīt EK atbilstības deklarāciju.
34     No Direktīvas 98/37 preambulas divdesmitā apsvēruma izriet, ka ražotājiem būtu jāuzņemas atbildība par viņu ražoto mašīnu
atbilstības veselības aizsardzības un drošības būtiskajām prasībām sertificēšanu.
35     Tomēr saskaņā ar Direktīvas preambulas divdesmit pirmo apsvērumu noteiktu veidu mašīnām ar paaugstinātu apdraudējuma pakāpi
vēlams piemērot stingrāku sertifikācijas procedūru. Tā tas ir tādu štanču gadījumā kā pamata lietā.
36     Direktīvas 8. panta 2. punkta b) apakšpunktā ir noteikts – “pirms piedāvāšanas tirgū ražotājs [..] iesniedz mašīnu paraugus
VI pielikumā minētajai EK tipa pārbaudei, ja šīs mašīnas ir minētas IV pielikumā [..] vai ja [tādu standartu] nav”.
37     Štances ir minētas Direktīvas 98/37 IV pielikuma A punkta 9. punktā. Saskaņā ar Tiesai iesniegto informāciju saskaņotais standarts
attiecībā uz štancēm, proti, standarts EN 12622, tika pieņemts tikai 2001. gada septembrī, t.i. – pēc tam, kad notika negadījums,
kura rezultātā tika uzsākta pamata lieta. No tā izriet, ka tāda mašīna kā pamata lietā ir jāpārbauda atbilstoši EK tipa pārbaudei,
kas paredzēta minētās direktīvas VI pielikumā.
38     Saskaņā ar minētā VI pielikuma 1. punktu EK tipa pārbaudi veic trešā iestāde, saukta par “pilnvaroto iestādi”, kas konstatē
un apliecina, ka attiecīgais mašīnas paraugs atbilst Direktīvas 98/37 noteikumiem.
39     Saskaņā ar šī pielikuma 2. punktu ražotājam ir jāiesniedz EK tipa pārbaudes pieteikums, iesniedzot pilnvarotajai iestādei
tehnisko dokumentāciju, kā arī ražošanai paredzētās mašīnas paraugu. Pēc tam, kad šī iestāde ir izsniegusi EK tipa pārbaudes
sertifikātu, ražotājam saskaņā ar Direktīvas 98/37 8. panta 4. punkta otro daļu un II pielikuma A punkta ceturto ievilkumu
ir pienākums norādīt šo sertifikāciju EK atbilstības deklarācijā, kas tiek sastādīta katrai šī veida mašīnai, un apliecināt
šajā deklarācijā, ka attiecīgā mašīna atbilst paraugam, kas iesniegts EK tipa pārbaudei.
40     No iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka pamata lietā attiecīgajai mašīnai bija “CE” marķējums un ražotājs,
Amada Europe
, šai mašīnai bija sastādījis EK atbilstības deklarāciju, kurā minēta EK tipa pārbaude, kuru veikusi iestāde ar nosaukumu
“AIF/S”.
41     No minētā lēmuma tāpat izriet, ka šī mašīna bija bīstama vairākos aspektos, neraugoties uz to, ka tai bija “CE” marķējums
un EK atbilstības deklarācija. Svarīgākais jautājums ir par to, vai saskaņā ar Direktīvas 98/37 noteikumiem atbildīgs par
šīs situācijas sekām ir minētās mašīnas importētājs.
42     Gan tad, kad atbilstību apliecina pats ražotājs, gan tad, kad to apliecina ar pilnvarotas iestādes līdzdalību saskaņā ar Direktīvas
98/37 VI pielikumu, šī direktīva uzliek ražotājam pienākumu sastādīt EK atbilstības deklarāciju un marķēt attiecīgo mašīnu
ar “CE” zīmi.
43     Papildus tam šīs direktīvas 7. panta 3. punktā ir paredzēts – ja uz mašīnām, kuras neatbilst prasībām, ir “CE” marķējums,
kompetentā dalībvalsts attiecīgi “vēršas pret deklarācijas sastādītāju”, proti – ražotāju.
44     To personu, kas ir atbildīgas par mašīnu atbilstību, skaita paplašināšana neatbilst minētās direktīvas sistēmai un tostarp
tās 7. panta 3. punktam.
45     Direktīvas 98/37 pamatmērķis ir vienkāršot mašīnu atbilstības noteikšanas kārtību, lai pēc iespējas plašākā apmērā nodrošinātu
mašīnu brīvu apriti iekšējā tirgū. Šis mērķis tiktu kavēts, ja uzņēmumus, kas izplatīšanas ķēdē atrodas pēc ražotāja, tostarp
importētājus, kas ieved mašīnas no vienas dalībvalsts otrā, arī varētu atzīt par atbildīgiem par šo mašīnu atbilstību.
46     Direktīva 98/37 tādējādi nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu piemērošanu, kas paredz, ka importētājam, kurš kādā dalībvalstī
ieved citā dalībvalstī ražotu mašīnu, kurai ir “CE” marķējums un EK atbilstības deklarācija, ir jānodrošina šīs mašīnas atbilstība
minētajā direktīvā paredzētajām drošības un veselības aizsardzības pamatprasībām.
47     Neraugoties uz to, importētājiem, kas kādā dalībvalstī ieved citā dalībvalstī ražotas mašīnas, saskaņā ar Direktīvu 98/37
var būt uzlikti noteikti pienākumi.
48     Šajā sakarā Direktīvas I pielikuma 1.7.4. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts – nododot mašīnas ekspluatācijā, visām mašīnām
jāpievieno instrukciju tulkojums tās valsts valodā vai valodās, kurā šīs mašīnas paredzēts lietot, un instrukcijas oriģinālvalodā,
ko sagatavojis vai nu ražotājs vai persona, kura mašīnu ievieš attiecīgās valodas apgabalā. Tāpat saskaņā ar piezīmi minētās
direktīvas II pielikuma A punkta 1. lpp. beigās EK atbilstības deklarācijai ir jāpievieno tulkojums vienā vai vairākās oficiālajās
valodās, ko lieto valstī, kur mašīnu paredzēts lietot, un kas veikts saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem, kas attiecas uz
instrukciju tulkojumiem. No tā izriet, ka dalībvalsts tiesību akti saskaņā ar Direktīvu 98/37 mašīnas importētājam var uzlikt
pienākumu pārtulkot instrukcijas šīs valsts valodā vai valodās, kā arī pārtulkot EK atbilstības deklarāciju minētās valsts
valodā vai valodās.
49     Turklāt, ņemot vērā importētāja stāvokli izplatīšanas ķēdē, dalībvalstu prasība, lai importētājs nodrošina, ka attiecīgā mašīna
ir marķēta ar “CE” zīmi un citiem šīs direktīvas I pielikuma 1.7.3. punktā paredzētajiem marķējumiem, kuros ietverta visa
informācija par minētās mašīnas lietošanas drošību, piemēram, par rotējošo daļu ātrumu, ir uzskatāma par saderīgu ar Direktīvu
98/37.
50     Direktīvas 98/37 2. panta 1. punkts uzliek dalībvalstīm pienākumu veikt visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu šajā
direktīvā noteikto mašīnu piedāvāšanu tirgū tikai tad, ja tās neapdraud veselību un drošību.
51     Šī dalībvalstīm uzliktā tirgus uzraudzības pienākuma kontekstā minētās direktīvas 2. panta 2. punktā ir paredzēts, ka tas
neskar dalībvalstu tiesības, pienācīgi ievērojot Līgumu, noteikt prasības, ko tās uzskata par vajadzīgām, lai nodrošinātu
cilvēku aizsardzību minēto mašīnu lietošanas laikā.
52     No tā izriet, ka dalībvalstis var uzlikt importētājam tādus sadarbības pienākumus attiecībā uz tirgus uzraudzību kā informācijas
sniegšanas pienākums. Notiekot tādam nelaimes gadījumam kā pamata lietā, dalībvalsts var uzlikt importētājam pienākumu sniegt
visu lietderīgo informāciju, lai izvairītos no līdzīgu nelaimes gadījumu atkārtošanās, tostarp sadarbojoties ar šīs valsts
kompetentajām iestādēm, lai veiktu pasākumus, kas saskaņā ar Direktīvas 98/37 7. pantu iestādēm ir jāveic, kā, piemēram, attiecīgo
mašīnu izņemšana no tirgus.
53     Šādi sadarbības pienākumi tomēr nevar uzlikt importētājam pienākumu pašam pārbaudīt mašīnas atbilstību Direktīvā 98/37 paredzētajām
pamatprasībām, jo tāds pienākums būtu pretrunā tās sistēmai.
54     Šie pienākumi katrā ziņā ir nosakāmi, ievērojot Līgumu. Tādējādi tiem ir jāiekļaujas EKL 28. un 30. pantā noteiktajās robežās.
55     Tādējādi ir jāatgādina – neraugoties uz EKL 28. pantā paredzēto importa kvantitatīvo ierobežojumu aizliegumu, dalībvalstis
var veikt tādus pasākumus, kurus pamato kāds no EKL 30. pantā paredzētajiem sabiedriskās intereses apsvērumiem vai kāda saistoša
Tiesas judikatūrā paredzēta prasība, tāda kā veselības aizsardzība, ar nosacījumu, ka šie pasākumi ir atbilstoši paredzētā
mērķa sasniegšanai un nepārsniedz šī mērķa sasniegšanai nepieciešamo (šajā sakarā skat. 2003. gada 8. maija spriedumu lietā
C‑14/02
ATRAL
,
Recueil
, I‑4431. lpp., 64. punkts, un tajā minēto judikatūru). Šie ierobežojumi ir piemērojami arī sadarbības pienākumam, ko dalībvalsts
var uzlikt importētājiem, kas ieved citā dalībvalstī ražotas mašīnas.

Par sodu sistēmu
56     Otrkārt, ir jāizskata jautājums par kriminālsodiem un civiltiesiska rakstura sodiem, kurus valsts tiesības saskaņā ar Kopienu
tiesībām var paredzēt no Direktīvas 98/37 izrietošo pienākumu pārkāpuma gadījumā.
57     Ir jāatzīmē, ka Direktīva 98/37 neuzliek dalībvalstīm konkrētu pienākumu attiecībā uz sodu sistēmu. Tomēr no tā neizriet,
ka valsts tiesību noteikumi, kas paredz kriminālsodu par to pienākumu pārkāpumu, kas uzlikti ar tiesību aktiem, kuri ievieš
šo direktīvu, nav saderīgi ar šo direktīvu (šajā sakarā skat. 1996. gada 12. septembra spriedumu apvienotajās lietās C‑58/95,
C‑75/95, C‑112/95, C‑119/95, C‑123/95, C‑135/95, C‑140/95, C‑141/95, C‑154/95 un C‑157/95
Gallotti
u.c.,
Recueil
, I‑4345. lpp., 14. punkts, un tajā minēto judikatūru).
58     Ņemot vērā brīvību, ko dalībvalstīm piešķir EKL 249. panta trešā daļa, dalībvalstīm ir pienākums izvēlēties vispiemērotākās
formas un metodes, lai nodrošinātu direktīvu lietderīgo iedarbību (iepriekš minētais spriedums lietā
Gallotti
, 14. punkts).
59     Turklāt, ja direktīvas noteikumu pārkāpuma gadījumā tā neparedz konkrētu sodu vai šajā jautājumā atsaucas uz valsts normatīvajiem
un administratīvajiem tiesību aktiem, EKL 10. pants uzliek dalībvalstīm pienākumu veikt visus atbilstošos pasākumus, lai nodrošinātu
Kopienu tiesību piemērojamību un efektivitāti. Kaut arī tiek saglabāta rīcības brīvība attiecībā uz sodu izvēli, dalībvalstīm
ir jānodrošina, lai Kopienu tiesiskā regulējuma pārkāpumi tiktu sodīti apstākļos, kas būtībā un attiecībā uz procedūru ir
analogi tiem, kas piemērojami par līdzīga rakstura un nozīmības valsts tiesību pārkāpumiem, un kas jebkurā gadījumā nodrošina,
ka sods ir efektīvs, samērīgs un preventīvs (iepriekš minētais spriedums lietā
Gallotti
, 14. punkts).
60     No tā izriet, ka dalībvalstij ir tiesības krimināli sodīt par tajos tiesību aktos, kas paredz ieviest Direktīvu 98/37, paredzēto
pienākumu neievērošanu, ja tā uzskata, ka tas ir atbilstošākais veids šīs direktīvas lietderīgās iedarbības nodrošināšanai,
ja paredzētie sodi ir analogi tiem, kas piemērojami par līdzīga rakstura un nozīmības valsts tiesību pārkāpumiem un tie ir
efektīvi, samērīgi un preventīvi (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Gallotti
, 15. punkts).
61     Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild šādi:
1)      Direktīvas 98/37 noteikumi nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu piemērošanu, saskaņā ar kuriem importētājam, kas kādā dalībvalstī
ieved citā dalībvalstī ražotu mašīnu, kurai ir “CE” marķējums un EK atbilstības deklarācija, ir jānodrošina, ka šī mašīna
atbilst šajā direktīvā noteiktajām drošības un veselības aizsardzības pamatprasībām.
2)      Minētie direktīvas noteikumi pieļauj tādu valsts tiesību noteikumu piemērošanu, kas importētājam, kurš kādā dalībvalstī ieved
citā dalībvalstī ražotu mašīnu, uzliek pienākumu:
–       pirms mašīnas piegādes lietotājam nodrošināt, ka tai ir “CE” marķējums un EK atbilstības deklarācija ar tulkojumu importēšanas
dalībvalsts valodā vai valodās, kā arī lietošanas instrukcija ar tulkojumu minētās valsts valodā vai valodās;
–       pēc tam, kad mašīna ir piegādāta lietotājam, sniegt valsts kontroles iestādēm visu lietderīgo informāciju un sadarboties ar
tām, ja izrādās, ka šī mašīna rada risku drošībai vai veselībai, ar nosacījumu, ka ar šādām prasībām importētājam netiek uzlikts
pienākums pašam pārbaudīt mašīnas atbilstību šajā direktīvā paredzētajām drošības un veselības pamatprasībām.
3)      EKL 10. pants un 249. panta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz dalībvalstij piemērot kriminālsodus, lai
lietderīgi nodrošinātu Direktīvā 98/37 paredzēto pienākumu ievērošanu, ar nosacījumu, ka šie sodi ir analogi tiem sodiem,
kas piemērojami par līdzīga rakstura un nozīmes valsts tiesību noteikumu pārkāpumiem, un ka jebkurā gadījumā tie ir efektīvi,
samērīgi un preventīvi.

Par tiesāšanās izdevumiem
62     Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku
tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija direktīvas 98/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu
attiecībā uz mašīnām noteikumi nepieļauj tādu valsts tiesību noteikumu piemērošanu, saskaņā ar kuriem importētājam, kas kādā
dalībvalstī ieved citā dalībvalstī ražotu mašīnu, kurai ir “CE” marķējums un EK atbilstības deklarācija, ir jānodrošina šīs
mašīnas atbilstība šajā direktīvā noteiktajām drošības un veselības aizsardzības pamatprasībām;
2)
minētie direktīvas noteikumi pieļauj tādu valsts tiesību noteikumu piemērošanu, kas importētājam, kurš kādā dalībvalstī ieved
citā dalībvalstī ražotu mašīnu, uzliek pienākumu:
–
pirms mašīnas piegādes lietotājam nodrošināt, ka tai ir “CE” marķējums un EK atbilstības deklarācija ar tulkojumu importēšanas
dalībvalsts valodā vai valodās, kā arī lietošanas instrukcija ar tulkojumu minētās valsts valodā vai valodās,
–
pēc tam, kad mašīna ir piegādāta lietotājam, sniegt valsts kontroles iestādēm visu lietderīgo informāciju un sadarboties ar
tām, ja izrādās, ka šī mašīna rada risku drošībai vai veselībai, ar nosacījumu, ka ar šādām prasībām importētājam netiek uzlikts
pienākums pašam pārbaudīt mašīnas atbilstību šajā direktīvā paredzētajām drošības un veselības pamatprasībām;
3)
EKL 10. pants un 249. panta trešā daļa ir jāinterpretē tādējādi, ka tie neaizliedz dalībvalstij piemērot kriminālsodus, lai
lietderīgi nodrošinātu Direktīvā 98/37 paredzēto pienākumu ievērošanu, ar nosacījumu, ka šie sodi ir analogi tiem sodiem,
kas piemērojami par līdzīga rakstura un nozīmes valsts tiesību noteikumu pārkāpumiem, un ka jebkurā gadījumā tie ir efektīvi,
samērīgi un preventīvi.
[Paraksti]
*
* Tiesvedības valoda – somu.