CELEX: 62003CJ0276
Apeliacinis skundas
Neteisėta valstybės pagalba
Reglamento Nr. 659/1999 taikymas laike
Sprendimas dėl pagalbos prieštaravimo ir išieškojimo
Senaties terminas
Nutraukimas
Būtinybė pranešti pagalbos gavėjui apie nutraukiančią priemonę

1       Savo apeliaciniu skundu
Scott SA
(toliau –
Scott
) prašo panaikinti 2003 m. balandžio 10 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą
Scott prieš Komisiją
(T‑366/00, Rink. p. II‑1763, toliau – skundžiamas teismo sprendimas), kuriuo Pirmosios instancijos teismas atmetė jos ieškinį
dėl 2000 m. liepos 12 d. Komisijos sprendimo 2002/14/EB dėl pagalbos, suteiktos
Scott Paper SA/Kimberly‑Clark
(OL L 12, 2002, p. 1, toliau – ginčijamas sprendimas), panaikinimo ta dalimi, kuria šis ieškinys buvo pagrįstas Europos Bendrijų
Komisijos padarytu 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio
taikymo taisykles (OL L 83, p. 1), 15 straipsnio pažeidimu.

Teisinis pagrindas
2       Reglamento Nr. 659/1999 15 straipsnis nustato:
,,1.      Komisijos įgaliojimams išieškoti pagalbą taikomas dešimties metų senaties terminas.
2.      Senaties terminas prasideda tą dieną, kai gavėjui skiriama neteisėta pagalba kaip individuali pagalba arba pagal atitinkamą
pagalbos sistemą. Bet kuri su neteisėta pagalba susijusi priemonė, kurios imasi Komisija arba jos prašymu veikianti valstybė
narė, nutraukia senaties terminą. Po kiekvieno senaties termino nutraukimo laikas skaičiuojamas iš naujo. Senaties terminas
sustabdomas, kol Komisijos sprendimas nagrinėjamas Europos Bendrijų Teisingumo Teisme.
3.      Bet kuri pagalba, kuriai taikomas senaties terminas yra pasibaigęs, yra laikoma esama pagalba.“ (Pataisytas vertimas)

Bylos faktai
3       Iš ginčijamo sprendimo 12 ir 13 punktų bei iš skundžiamo teismo sprendimo 1?10 ir 13?19 punktų išplaukia, kad byla iš esmės
buvo paremta toliau išdėstytais faktais.
4       1969 m. Amerikos teisės bendrovė
Scott Paper Company
įsigijo Prancūzijos teisės bendrovę
Bouton Brochard
bei įsteigė atskirą bendrovę
Bouton Brochard Scott SA
(toliau –
Bouton Brochard Scott
), kuri perėmė
Bouton Brochard
veiklą.
5       1986 m.
Bouton Brochard Scott
nusprendė Prancūzijoje įsteigti gamyklą ir šiam tikslui pasirinko žemės sklypą Loiret departamente, La Saussaye pramoniniame
rajone.
6       1987 m. rugpjūčio 31 d. Orleano miestas ir šis departamentas
Bouton Brochard Scott
suteikė tam tikrų privilegijų. Pirma, šie administraciniai vienetai jai lengvatinėmis sąlygomis pardavė 48 hektarų sklypą
šiame pramoniniame rajone. Antra, jie įsipareigojo apskaičiuoti asenizacijos mokestį taip pat pagal lengvatinį tarifą.
7       1987 m. lapkričio mėnesį
Bouton Brochard Scott
tapo
Scott
.
8       1996 m. sausio mėnesį
Scott
akcijų įsigijo
Kimberly‑Clark Corporation
.
9       1998 m. sausio mėnesį
Kimberly‑Clark Corporation
paskelbė uždaranti nagrinėjamą gamyklą, kurios aktyvus, tai yra žemės sklypą ir popieriaus fabriką, 1998 m. birželio mėnesį
įsigijo
Procter & Gamble
.
10     Gavusi skundą, 1997 m. sausio 17 d. laišku Komisija Prancūzijos Respublikos paprašė pateikti informaciją apie prieš tai minėtas
privilegijas. Paskui su šios valstybės narės valdžios institucijomis buvo susirašinėjama.
11     1998 m. gegužės 20 d. Sprendimu Komisija nusprendė pradėti procedūrą, numatytą EB sutarties 93 straipsnio 2 dalyje (po pakeitimo
EB 88 straipsnio 2 dalis), ir 1998 m. liepos 10 d. laišku, 1998 m. rugsėjo 30 d. paskelbtu
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
(OL C 301, p. 4), apie tai pranešė šiai valstybei narei.
12     Šią paskelbimo dieną Prancūzijos valdžios institucijos telefonu pranešė
Scott
apie sprendimą pradėti procedūrą.
13     2000 m. liepos 12 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, kuriuo nuspręsta, jog lengvatinės žemės sklypo kainos ir asenizacijos
mokesčio lengvatinio tarifo pagalba, kurią Prancūzijos Respublika suteikė
Scott
, yra nesuderinama su bendrąja rinka, ir pareikalauta ją išieškoti.

Procesas Pirmosios instancijos teisme ir skundžiamas teismo sprendimas
14     2000 m. lapkričio 30 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje gautu pareiškimu
Scott
pareiškė ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo iš dalies.
15     Prancūzijos Respublika įstojo į šį procesą paremti
Scott
reikalavimus.
16     Šios bendrovės prašymu prieš nagrinėdamas kitus ieškinio pagrindus Pirmosios instancijos teismas nusprendė išsakyti nuomonę
dėl ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 659/1999 15 straipsnio pažeidimu.
17     Šiuo atžvilgiu
Scott
ieškinio pagrindą išskyrė į dvi dalis, kuriose nurodė, kad:
–       laikydamasi nuomonės, jog senaties terminą galėjo nutraukti priemonė, apie kurią neteisėtos pagalbos gavėjui nebuvo pranešta
? šiuo atveju 1997 m. sausio 17 d. prašymas pateikti informaciją, ? Komisija pažeidė šį 15 straipsnį, arba kad
–       laikydamasi nuomonės, jog senaties terminą galėjo nutraukti priemonė, kuri buvo priimta ir apie kurią buvo pranešta šiam terminui
pasibaigus ? šiuo atveju 1998 m. gegužės 20 d. Sprendimas pradėti procedūrą ? Komisija pažeidė tą patį 15 straipsnį.
18     Skundžiamu teismo sprendimu Pirmosios instancijos teismas atmetė tą ieškinio dalį, kuri buvo pagrįsta Reglamento Nr. 659/1999
15 straipsnio pažeidimu, ir nusprendė toliau nagrinėti bylą.
19     Laukdamas šio sprendimo Pirmosios instancijos teismas sustabdė procesą byloje
Scott prieš Komisiją
(T‑366/00) bei byloje
Département du Loiret prieš Komisiją
(T‑369/00), kurioje taip pat siekiama panaikinti ginčijamą sprendimą.

Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
20
Scott
Teisingumo Teismo prašo:
–       panaikinti skundžiamą teismo sprendimą,
–       panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį ta dalimi, kuria jis susijęs su pagalba nustatant lengvatinę žemės sklypo kainą,
ir
–       priteisti iš Komisijos bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.
21     Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–       atmesti visą apeliacinį skundą arba, nepatenkinus šio prašymo, jei Teisingumo Teismas patenkintų apeliacinį skundą iš dalies,
–       grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui, kad šis priimtų sprendimą, arba, nepatenkinus šio prašymo,
–       atmesti Pirmosios instancijos teisme pareikšto ieškinio dalį dėl ieškinio pagrindų, susijusių su Reglamento Nr. 659/1999 15 straipsnio
pažeidimu.

Dėl apeliacinio skundo

Šalių argumentai ir skundžiamas teismo sprendimas
22     Grįsdama savo apeliacinį skundą
Scott
iš esmės remiasi vieninteliu ieškinio pagrindu, kad Pirmosios instancijos teismas klaidingai išaiškino Reglamento Nr. 659/1999
15 straipsnį, nusprendęs, jog senaties terminą galėjo nutraukti priemonė ? šiuo atveju 1997 m. sausio 17 d. prašymas pateikti
informaciją, – apie kurią pagalbos gavėjui nebuvo pranešta.
23     Skundžiamo teismo sprendimo 58?60 punktuose Pirmosios instancijos teismas iš tiesų nusprendė, kad vien aplinkybė, jog ieškovas
nežinojo apie Komisijos prašymą atitinkamai valstybei narei pateikti informaciją, neturi panaikinti šio prašymo poveikio Reglamento
Nr. 659/1999 15 straipsnyje numatyto senaties termino atžvilgiu. Šiame straipsnyje nustatomas vienintelis senaties terminas,
kuris tuo pačiu būdu taikomas atitinkamai valstybei narei ir trečiosioms šalims. Be to, EB sutarties 93 straipsnio 2 dalyje
nustatyta procedūra pirmiausia taikoma Komisijai ir atitinkamoms valstybėms narėms, o suinteresuotieji asmenys, įskaitant
pagalbos gavėjus, turi teisę būti informuoti ir turėti galimybę išdėstyti savo argumentus, iš esmės atlikdami Komisijos „informacijos
šaltinio“ vaidmenį. Tačiau Komisija neprivalo informuoti galimai suinteresuotųjų asmenų, įskaitant pagalbos gavėją, apie priemones,
kurių ji imasi dėl neteisėtos pagalbos, prieš pradedant EB sutarties 93 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą.
24     Skundžiamo teismo sprendimo 61 punkte Pirmosios instancijos teismas papildomai nurodė, kad pagalbos, apie kurią nebuvo pranešta,
kaip yra šiuo atveju, gavėjas negali turėti teisėtų lūkesčių, jog pagalba buvo suteikta teisėtai. Be to, to paties sprendimo
62 punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad iki Reglamento Nr. 659/1999 įsigaliojimo šios pagalbos gavėjas visiškai
negalėjo remtis teisiniu saugumu įgaliojimų išieškoti pagalbą senaties atžvilgiu ir kad todėl senaties termino nutraukimas
iki įsigaliojant šiam reglamentui nepanaikino šio ieškovo teisinio saugumo.
25     Tačiau,
Scott
nuomone, ir iš formuluotės „priemonė, kurios imasi Komisijos <…> prašymu veikianti valstybė narė“, ir iš Reglamento Nr. 1999/659
15 straipsnio tikslo matyti, kad senaties terminą pagalbos gavėjo atžvilgiu gali nutraukti tik priemonė, apie kurią jam buvo
pranešta, net jei skirtingoms suinteresuotosioms šalims yra numatyti skirtingi senaties terminai. Šiuo atžvilgiu
Scott
teigia, jog tai, kad EB sutarties 93 straipsnio 2 dalies pagrindu pradėtos procedūros metu pagalbos gavėjas yra tik paprastas
„informacijos šaltinis“, kad Komisija neprivalėjo pagalbos gavėją įspėti apie priemonės, kuri nutraukia terminą, ėmimąsi,
kad gavėjas negalėjo turėti teisėtų lūkesčių dėl neteisėtos pagalbos teisėtumo ar kad dešimt metų po nagrinėjamos pagalbos
suteikimo šis reglamentas dar nebuvo įsigaliojęs, neturi reikšmės.

Teisingumo Teismo vertinimas
26     Primintina, kad Reglamento Nr. 659/1999 15 straipsnis numato dešimties metų senaties terminą, kuris prasideda tą dieną, kai
gavėjui (skiriama) neteisėta pagalba. Pagal šio straipsnio 2 dalį senaties terminą nutraukia „bet kuri su neteisėta pagalba
susijusi priemonė, kurios imasi Komisija arba jos prašymu veikianti valstybė narė“.
27     Tačiau, nors šioje nuostatoje iš tiesų yra dviguba nuoroda į „priemones, kurių imasi Komisija“ ir „(Komisijos) prašymus“,
vis dėlto tai negali reikšti, kad šios institucijos atitinkamai valstybei narei skirtas prašymas pateikti informaciją gali
reikšti „priemonę, kurios imasi Komisija“ tik tuomet, jei pagalbos gavėjui apie jį buvo pranešta. Iš tiesų, kaip išvados 87?90 punktuose
pažymi generalinis advokatas, dviguba nuoroda gali būti paaiškinta, pirma, teisės aktų leidėjo redagavimo klaida, kuri, atrodo,
atsirado neatkreipiant dėmesio į skirtingas procedūras perrašius 1974 m. lapkričio 26 d. Tarybos reglamento (EEB) dėl teisinių
procedūrų ir sankcijų, taikomų pagal Europos ekonominės bendrijos taisykles dėl transporto ir konkurencijos, taikymo terminų
(OL L 319, p. 1) 2 straipsnyje panaudotą formuluotę. Antra, negalima atmesti, kad egzistuoja tam tikros situacijos, kai „Komisijos
prašymas“ automatiškai ir tuo pat metu nereiškia „priemonės, kurios imasi Komisija“. Galiausiai, kaip išvados 91 punkte pažymi
generalinis advokatas, Reglamentas Nr. 659/1999 pripažįsta kelių (viena po kitos einančių) priemonių, kurios nutraukia terminą,
galimybę, nes jo 15 straipsnis numato, kad po kiekvieno senaties termino nutraukimo laikas skaičiuojamas iš naujo.
28     Vadinasi, Reglamento Nr. 659/1999 15 straipsnio formuluotėje visai neužsimenama apie tai, kad senaties termino nutraukimo
sąlyga yra pranešimas pagalbos gavėjui apie priemonę.
29     Vis dėlto reikia patikrinti, ar tokia sąlyga nekyla iš šiuo 15 straipsniu siekiamo tikslo.
30     Šiuo atžvilgiu iš Reglamento Nr. 659/1999 keturioliktos konstatuojamosios dalies matyti, kad teisinio saugumo sumetimais senaties
terminas yra skirtas užkirsti kelią neteisėtos pagalbos išieškojimui, kurio nebegalima reikalauti. Taigi senaties terminas
skirtas,
inter alia
, apsaugoti tam tikras suinteresuotąsias šalis, tarp jų atitinkamą valstybę narę ir pagalbos gavėją.
31     Todėl šios suinteresuotosios šalys tikrai turi praktinį interesą, kad joms būtų pranešta apie senaties terminą nutraukiančias
priemones, kurių ėmėsi Komisija.
32     Vis dėlto šis praktinis interesas negali nulemti, kad Reglamento Nr. 659/1999 15 straipsnio 2 dalis būtų taikoma tik tada,
kai apie šias priemones buvo pranešta pagalbos gavėjui.
33     Iš tikrųjų EB sutarties 93 straipsnio 2 dalyje nustatyta procedūra iš esmės vyksta tarp Komisijos ir atitinkamos valstybės
narės. Ji taikoma šiai valstybei narei, o ne pagalbos gavėjams (šiuo klausimu žr. 2002 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo
Falck ir Acciaierie di Bolzano prieš Komisiją
, C‑74/00 P ir C‑75/00 P, Rink. p. I‑7869, 81 ir 83 punktus).
34     Tiesa, teismų praktika pripažino tam tikras pagalbos gavėjo procesines teises. Vis dėlto jos numatytos tam, kad pagalbos gavėjas
Komisijai galėtų suteikti informaciją ir pateikti savo argumentus, tačiau procedūros šalies statuso jam nesuteikia.
35     Taigi, nors šalies statusas galėtų pateisinti pranešimo sąlygą, pakanka konstatuoti, kad pagalbos gavėjas šio statuso neturi.
36     Atsižvelgiant į tai, kas pirmiau išdėstyta, nuspręsdamas, jog senaties terminą galėjo nutraukti priemonė – būtent 1997 m.
sausio 17 d. prašymas pateikti informaciją, – apie kurią pagalbos gavėjui nebuvo pranešta, Pirmosios instancijos teismas Reglamento
Nr. 659/1999 15 straipsnio neaiškino klaidingai.
37     Tiesa, kad darant tokią išvadą nei faktas, jog pagalbos gavėjas negalėjo turėti teisėtų lūkesčių dėl neteisėtos pagalbos teisėtumo,
nei faktas, kad dešimt metų po nagrinėjamos pagalbos suteikimo Reglamentas Nr. 659/1999 dar nebuvo įsigaliojęs, nėra būtini
argumentavimo elementai. Tačiau šie konstatavimai nepažeidžia argumentavimo pagrįstumo.
38     Vadinasi, šį ieškinio pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą. Todėl apeliacinis skundas yra atmestinas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
39     Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal to paties reglamento 118 straipsnį, pralaimėjusiai
šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Pagal šio reglamento 69 straipsnio 5 dalies
trečiąją pastraipą nesant prašymo priteisti bylinėjimosi išlaidų kiekviena šalis pati padengia savo išlaidas. Kadangi Komisija
neprašė bylinėjimosi išlaidas priteisti iš
Scott
, darytina išvada, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
Apeliacinį skundą atmesti.
2.
Scott SA
ir Europos Bendrijų Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: anglų.