CELEX: 62004CJ0493
Laisvas darbuotojų judėjimas
Socialinė apsauga
Asmuo, vienu metu dirbantis pagal darbo sutartį ir savarankiškai dviejose valstybėse narėse
Abiejų valstybių narių socialinės apsaugos teisės aktų taikymas
Reglamentas (EEB) Nr. 1408/71
14c straipsnio b punktas ir VII priedas
Socialinės apsaugos įmoka, nustatyta už palūkanas, kurias vienoje valstybėje narėje įsisteigusi bendrovė išmokėjo kitos valstybės narės piliečiui

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl EB sutarties 48 ir 52 straipsnių (po pakeitimo EB 39 ir 43 straipsniai)
taip pat dėl 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo
sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto ir įgyvendinto 1996 m. gruodžio
2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97 (OL L 28, 1997, p. 1), iš dalies pakeistu 1998 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentu
1606/98 (OL L 2009, p. 1, toliau – Reglamentas Nr. 1408/71) 14c straipsnio b punkto išaiškinimo.
2       Šis prašymas pateiktas byloje
L. H. Piatkowski prieš
Inspecteur van de Belastingdienst Grote ondernemingen Eindhoven
(Centrinės mokesčių tarnybos Eindhoven didžiųjų įmonių skyriaus vadovas, toliau – inspektorius) dėl suinteresuotojo asmens
pagal Nyderlandų socialinės apsaugos sistemą mokėtinų įmokų bazės nustatymo.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
3       Reglamento Nr. 1408/71 13 straipsnio 1 dalis numato:
„Laikantis 14c ir 14f straipsnių, asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai
<...>“
4       Šio reglamento 14c straipsnis nustato specialias taisykles, taikomas asmenims, vienu metu pagal darbo sutartį ir savarankiškai
dirbantiems skirtingų valstybių narių teritorijose.
5       Pagal 14c straipsnio b punktą asmeniui, kuris vienu metu pagal darbo sutartį ir savarankiškai dirba valstybių narių teritorijose,
šio reglamento VII priede nurodytais atvejais taikomi valstybės narės, kurios teritorijoje jis dirba pagal darbo sutartį,
teisės aktai ir valstybės narės, kurios teritorijoje jis dirba savarankiškai, teisės aktai.
6       Reglamento Nr. 1408/71 VII priede pateiktas atvejų, kai asmeniui vienu metu taikomi dviejų valstybių narių teisės aktai, sąrašas,
į kurį šio priedo 1 punkte įtrauktas atvejis, kai asmuo savarankiškai dirba Belgijoje ir turi mokamą darbą pagal darbo sutartį
kitoje valstybėje narėje.

Nacionalinės teisės aktai
7       Pagal Nyderlandų įstatymo dėl bendrosios senatvės pensijos sistemos (
Algemene Ouderdomswet
) 6 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytą sistemą yra užtikrinta, kad kiekvienas asmuo, ne pilietis, moka pajamų mokestį
kaip Nyderlanduose pagal darbo sutartį dirbantis darbuotojas. Ta pati taisyklė taikoma pagal kitus susijusius socialinės apsaugos
įstatymus, tai yra, Įstatymą dėl bendrosios šeimos išmokų sistemos (
Algemene
Kinderbijslagwet
), Įstatymą dėl bendrosios našlių ir našlaičių pensijų sistemos (
Algemene
Nabestaandenwet
) ir Įstatymą dėl bendrosios sveikatos draudimo sistemos (
Algemene
wet bizjondere ziektekosten
).
8       Nyderlanduose socialinio draudimo įmokų nustatymą reglamentuoja Socialinės apsaugos finansavimo įstatymas (
Wet financiering volksverzekeringen
, toliau – WFT).
9       Pagal WFT 6 straipsnį:
„Apdraustasis privalo mokėti socialinio draudimo įmokas.“
10     Pagal šio įstatymo 7 straipsnį:
„Socialinio draudimo įmokų skaičiavimo bazė yra mokėtojo gautos pajamos.“
11     Pagal WFT 8 straipsnį „gautos pajamos“ yra laikomos apmokestinamosiomis pajamomis arba apmokestinamosiomis pajamomis, kurių
šaltinis yra šioje valstybėje, Nyderlandų pajamų mokesčio įstatymo (
Wet op de inkomstenbelasting
, toliau – WIB) prasme.
12     Pagal WIB 49 straipsnio 1 dalies c punkto ketvirtą papunktį iš Nyderlanduose įsteigtos bendrovės grąžintinų paskolų gautos
pajamos yra apmokestinamųjų pajamų, kurių šaltinis yra šioje valstybėje, dalis, jei tas pajamas gaunantis asmuo turi didelę
šios bendrovės turto dalį to paties įstatymo 20 straipsnio a punkto prasme, ir ši dalis nėra minėtos bendrovės aktyvų dalis.

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
13     Nyderlandų piliečio L. H. Piatkowski gyvenamoji vieta nuo 1996 m. yra Belgijoje, kur jis verčiasi bendrovių valdytojo veikla.
Pagal Belgijos socialinės apsaugos įstatymus tokia veikla prilyginama savarankiškam darbui.
14     Suinteresuotasis asmuo taip pat dirba Nyderlanduose įsteigtos akcinės bendrovės
Vanderheide Beheer BV
(toliau –
Vanderheide
), Belgijos bendrovės, kurios po 50 % akcijų priklauso L. H. Piatkowski ir jo žmonai, dukterinės bendrovės direktoriumi. Ši
veikla, už kurią suinteresuotasis asmuo 1998 m. gavo Nyderlanduose pajamų mokesčiu apmokestinamą atlyginimą, pagal Nyderlandų
socialinės apsaugos teisės aktus laikoma darbu pagal darbo sutartį.
15     L. H. Piatkowski pateikė reikalavimą dėl paskolos grąžinimo bendrovei
DuvedeC BV
, įsteigtai Nyderlanduose, kurios 41 % priklauso
Vanderheide
. 1998 m. L. H. Piatkowski pagal šį reikalavimą gavo palūkanų (toliau – ginčijamos palūkanos), kurios buvo įskaičiuotos į
jo tais metais gautas pajamas.
16     Ginčydamas palūkanų įskaičiavimą, L. H. Piatkowski pateikė skundą inspektoriui. Tačiau atitinkama įmoka buvo patvirtinta 2000 m.
kovo 17 d. sprendimu. Tuomet L. H. Piatkowski pareiškė ieškinį
Gerechtshof te ’s‑Hertogenbosch.
Šiame teisme jis tvirtino, kad pagal Reglamentą Nr. 1408/71 Belgijos Karalystės, valstybės, kurioje jis gyvena, kompetentingos
institucijos turi nustatyti įmoką, mokamą nuo ginčijamų palūkanų.
17     Kadangi pagrįstai abejojama, ar Nyderlandų nustatyta socialinio draudimo įmoka, mokama nuo ginčijamų palūkanų neprieštaravo
Bendrijos teisei,
Gerechtshof te ’s‑Hertogenbosch
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar Bendrijos teisė, šiuo atveju teisė į judėjimo laisvę, ir Reglamento Nr. 1408/71 14c straipsnio b punktas <...> draudžia
Nyderlandams nustatyti socialinio draudimo įmoką, mokamą nuo Belgijos piliečio, kuriam pagal Reglamento Nr. 1408/71 14c straipsnio
b punktą kartu su VII priedo 1 punktu taikomi ir Nyderlandų, ir Belgijos socialinės apsaugos teisės aktai, pajamų, gautų Nyderlanduose
įsteigtai bendrovei sumokėjus palūkanas?“

Dėl prejudicinio klausimo
18     Iš pateikto klausimo teksto kartu su prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo motyvais aišku, kad
Gerechtshof te ’s‑Hertogenbosch
iš esmės klausia, ar Sutarties 48 straipsnis, susijęs su laisvu darbuotojų judėjimu, ir 52 straipsnis, susijęs su įsisteigimo
laisve, taip pat Reglamento Nr. 1408/71 14c straipsnio b punktas turi būti aiškinami taip, jog jie draudžia Nyderlandų teisės
akte nustatyti, kad socialinių įmokų bazė apima palūkanas, kaip antai pagrindinėje byloje Nyderlanduose įsteigtos bendrovės
išmokėtas Belgijoje gyvenančiam Nyderlandų piliečiui ir taikyti pagal minėtą reglamentą, atsižvelgiant į jo veiklos pobūdį,
šių abiejų valstybių socialinės apsaugos teisės aktus, nėra aiškių kriterijų, siejančių šias palūkanas su bendrovės įsteigimo
valstybe nare.
19     Pirma, reikia priminti, kad Reglamento Nr. 1408/71 tikslas yra užtikrinti, kaip nustatyta antroje ir ketvirtoje konstatuojamosiose
dalyse, laisvą pagal darbo sutartis dirbančių darbuotojų ir savarankiškai dirbančių asmenų judėjimą Europos Bendrijoje, atsižvelgiant
į skirtingą nacionalinių socialinės apsaugos teisės aktų pobūdį. Dėl to, kaip tai yra aišku iš penktosios, šeštosios ir dešimtosios
konstatuojamųjų dalių, iš esmės šiame reglamente yra išlaikomas darbuotojų lygiateisiškumas esant skirtingiems nacionalinės
teisės aktams ir juo siekiama geriau užtikrinti visų vienoje valstybėje narėje dirbančių darbuotojų lygiateisiškumą bei nesudaryti
sunkumų darbuotojams, pasinaudojantiems judėjimo laisve. (žr. 2001 m. kovo 8 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C‑68/99, Rink. p. I‑1865, 22 ir 23 punktus bei 2005 m. gegužės 26 d. Sprendimo
Allard
, C‑249/04, Rink. p. I‑4535, 31 punktą).
20     Reglamento Nr. 1408/71 įdiegta sistema yra tik koordinuojanti sistema,
inter alia,
II dalyje apimanti pagal darbo sutartis dirbantiems darbuotojams ir savarankiškai dirbantiems asmenims, pasinaudojantiems
judėjimo laisve, taikytinų teisės aktų nustatymą įvairiomis aplinkybėmis. Tai būdinga tokiai sistemai, kurioje mokėtinų socialinių
įmokų dydis, atliekant tą pačią veiklą, skiriasi atsižvelgiant į valstybės narės, kurioje vykdoma visa ši veikla ar jos dalis,
arba atsižvelgiant į šiai veiklai taikytinus socialinės apsaugos teisės aktus (žr. šiuo klausimu minėto sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
29 punktą ir 2002 m. kovo 19 d. Sprendimo
Hervein ir kt
., C‑393/99 ir C‑394/99, Rink. p. I‑2829, 52 punktą).
21     Reglamento 1408/71 13 straipsnio, 1 straipsnio II dalies, susijusios su taikytinų teisės aktų nustatymu, straipsnio 1 dalyje
nustatyta, kad laikantis 14c ir 14d straipsnių, asmenims, kuriems skirtas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės
teisės aktai. Iš šio reglamento penktosios, aštuntosios ir dešimtosios konstatuojamųjų dalių aišku, kad šis socialinės apsaugos
srityje taikomų aktų derinimo principas siekia panaikinti nelygiateisiškumą, kuris yra Bendrijoje judantiems pagal darbo sutartis
dirbantiems darbuotojams ir savarankiškai dirbantiems asmenims taikomų teisės aktų dalinio ar visiško persidengimo pasekmė
(žr. šiuo klausimu 2000 m. vasario 15 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C‑169/98, Rink. p. I‑1049, 43 punktą). Taigi pagal Reglamento Nr. 1408/71 14a straipsnio 2 dalį dviejų ar daugiau valstybių
narių teritorijoje savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi tos valstybės narės teisės aktai, kurios teritorijoje jis gyvena
(žr. 1997 m. sausio 30 d. Sprendimo
De Jaeck
, C‑340/94, Rink. p. I‑461, 11 punktą).
22     Tačiau Reglamento 1408/71 14c straipsnio b punktas nustato, kad šio reglamento VII priede nurodytais atvejais asmeniui, kuris
vienu metu dirba pagal darbo sutartį vienos valstybės narės teritorijoje ir savarankiškai – kitos, taikomi abiejų valstybių
teisės aktai. Todėl šis asmuo prireikus turi sumokėti abiejų šių valstybių teisės aktais nustatytas įmokas (minėto sprendimo
De Jaeck
39 punktas).
23     Taigi pagrindinėje byloje nagrinėjamu atveju nustatyta, kad L. H. Piatkowski pagal darbo sutartį dirba Nyderlanduose ir vykdo
savarankišką veiklą Belgijoje, taip atitikdamas Reglamento Nr. 1408/71 VII priedo 1 punkte numatytą atvejį. Iš šio reglamento
nuostatų aišku, kad iš suinteresuotojo asmens gali būti pareikalauta sumokėti įmokas pagal Nyderlandų nacionalinius socialinės
apsaugos teisės aktus, nors jis jau moka įmokas pagal Belgijos nacionalinius socialinės apsaugos teisės aktus.
24     Svarbu išnagrinėti, ar Reglamento 1408/71 14c straipsnio b punktas draudžia nustatyti socialines įmokas, mokamas nuo tų pačių
pajamų pagal vienu metu taikomus du nagrinėjamus nacionalinius teisės aktus.
25     Šiuo atveju reikia priminti, kaip tai padarė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kad Reglamento 1408/71
14c straipsnio b punkto redakcija, taikoma šioje pagrindinėje byloje, priešingai nei ankstesnė, nenustato, jog kiekvienos
atitinkamos valstybės narės teisės aktai taikomi tuo vienu tik „jų teritorijoje atliekamos veiklos atžvilgiu“.
26     Tačiau aiškinant Bendrijos teisės nuostatą, reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą bei teisės akto,
kuriame ji yra, tikslus (minėto sprendimo
De Jaeck
17 punktas ir 2005 m. birželio 7 d. Sprendimo
VEMW ir kt
., C‑17/03, dar neskelbtas Rinkinyje, 41 punktas).
27     Reglamento 1408/71 14c straipsnio b punkto aiškinimas, leidžiantis rinkti dvigubas įmokas nuo tų pačių pajamų, būtų nepalankus
darbuotojams, pasinaudojantiems laisvo judėjimo teise, ir todėl akivaizdžiai prieštarautų šio reglamento tikslui. Kaip dėl
minėto reglamento 14d straipsnio 2 dalies nusprendė Teisingumo Teismas, ji valstybėms narėms nustato pareigą nediskriminuoti
darbuotojų, kuriems taikomas to paties reglamento 14c straipsnio b punktas, palyginti su darbuotojais, kurie visą savo veiklą
vykdo vienoje valstybėje narėje (žr. minėto sprendimo
Hervein ir kt
. 61 punktą).
28     Taip pat iš šių nuostatų aišku, kad Reglamento 1408/71 VII priede numatytu atveju apdraustajam asmeniui taikomi tos valstybės
narės teisės aktai, kurioje jis dirba pagal darbo sutartį, šio darbo pagal sutartį atžvilgiu, ir tos valstybės narės teisės
aktai, kurioje jis dirba savarankiškai, savarankiško darbo atžvilgiu.
29     Taigi kalbant apie darbo pagal darbo sutartį pajamas ir savarankiško darbo pajamas, kurios jokiu būdu negali būti dvigubų
įmokų objektas, kiekviena iš atitinkamų valstybių narių gali nustatyti įmokas tik nuo jos teritorijoje uždirbtų pajamų (žr.
šiuo klausimu minėto sprendimo
De Jaeck
40 punktą).
30     Aišku, kad Belgijoje negali būti nustatytos socialinės įmokos nuo ginčijamų palūkanų. Todėl, manytina, kad dvigubų įmokų nustatymo
draudimo taisyklė, minėta šio sprendimo ankstesniame punkte, taikoma ne tik darbo pagal darbo sutartį ir savarankiško darbo
pajamoms, bet ir visoms asmens gautoms pajamoms, numatytoms Reglamento 1408/71 14c straipsnio b punkte, o ginčijamas Nyderlandų
teisės aktas bet kuriuo atveju nepažeidžia šios taisyklės.
31     Tai, kad šis reglamentas nenustato jokių sąsajos kriterijų, Nyderlanduose iš palūkanų gautų pajamų atžvilgiu, savaime negali
trukdyti šiai valstybei narei savo nacionalinės teisės aktais nustatyti socialinės apsaugos įmokas, mokamas nuo tų pajamų.
32     Kadangi valstybių narių socialinės apsaugos sistemos priskiriamos ne Bendrijos teisei, o jų pačių kompetencijai (2003 m. gegužės
13 d. Sprendimo
Müller-Fauré ir van Riet
, C‑385/99, Rink. p. I‑4509, 100 punktas), nesant Bendrijos lygiu suderintų teisės normų, atitinkama valstybė narė pati savo
teisės normomis apibrėžia teisės arba pareigos priklausyti socialinės apsaugos sistemai sąlygas, taip pat apdraustų asmenų
mokėtinų įmokų dydį (žr. 2005 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo
Blanckaert
, C‑512/03, dar neskelbto Rinkinyje, 49 punktą) ir pajamas, nuo kurių skaičiuojamos šios įmokos (1999 m. sausio 26 d. Sprendimo
Terhoeve
, C‑18/95, Rink. p. I‑345, 51 punktas).
33     Svarbu tik tai, kad atitinkamos valstybės narės, vykdydamos savo kompetenciją, nepažeidžia Bendrijos teisės (žr. konkrečiai
minėto sprendimo
Terhoeve
34 punktą ir 2005 m. liepos 7 d. Sprendimo
Van Pommeren‑Bourgondiёn
, C‑227/03, dar neskelbto Rinkinyje, 39 punktą).
34     Šiuo klausimu Teisingumo Teismas nusprendė, jog EB sutartis darbuotojui neužtikrina, kad jo veiklos išplėtimas keliose valstybėse
narėse ar perkėlimas į kitą valstybę narę išliks neutralus socialinės apsaugos atžvilgiu. Atsižvelgiant į socialinės apsaugos
teisės aktų skirtumus tarp valstybių narių, toks išplėtimas ar perkėlimas, nelygu atvejui, socialinės apsaugos srityje gali
būti daugiau ar mažiau naudingas darbuotojui. Iš to matyti, kad net tuo atveju, kai jų taikymas yra mažiau naudingas, tokie
teisės aktai atitinka Sutarties 48 ir 52 straipsnių nuostatas, jei dėl jų atitinkamo darbuotojo padėtis netampa mažiau palanki,
palyginti su tų, kurie visą veiklą vykdo valstybėje narėje, kur jie taikomi, arba, palyginti su tais, kurie jau moka įmokas,
ir jeigu ji nepasireiškia tik paprasčiausiu prarandamų socialinių įmokų mokėjimu (žr. šiuo klausimu minėto sprendimo
Hervein ir kt
. 51 punktą).
35     Šioje byloje reikia pažymėti, kad, pirma, WIB 49 straipsnio 1 dalies c punkto 4 papunktis, pagal kurį pajamos iš Nyderlanduose
įsteigtos įmonės mokėtinų paskolų yra pajamų, nuo kurių mokamos socialinės apsaugos įmokos, dalis, be išimties taikomas visiems
jų gavėjams taip, kad darbuotojų, pasinaudojančių judėjimo laisve, šiuo atveju L. H. Piatkowski, padėtis nebūtų blogesnė už
tų, kurie visą veiklą vykdo šioje valstybėje narėje.
36     Be to, aišku, kad suinteresuotojo asmens sumokėtos socialinės įmokos Nyderlanduose suteikia jam teisę į socialinę apsaugą
šioje valstybėje narėje, papildomai prie suteikiamos Belgijoje, taigi nėra prarandamos.
37     Aišku, kad ginčijamų palūkanų įskaičiavimas į gautas pajamas, naudojamas kaip L. H. Piatkowski mokėtinų socialinių įmokų apskaičiavimo
bazė, savaime nesuteikia jam teisės į papildomas socialines paslaugas Nyderlanduose, palyginti su tomis, kurias jis jau gauna
toje šalyje. Tokia situacija susidaro dėl, pirma, kaip minėta šio sprendimo 32 punkte, valstybės narės turimos kompetencijos
apibrėžti apdraustų asmenų mokėtinų įmokų ir pajamų, nuo kurių skaičiuojamos šios įmokos, dydį. Socialinės apsaugos taikymo
sritis ir tikslus socialinių įmokų apskaičiavimo būdas nėra svarbūs tada, kai tarp pareigos mokėti minėtas įmokas ir bendrai
suteikiamos socialinės apsaugos yra pusiausvyra.
38     Antra, jei socialinės apsaugos taikymo sritis pagrindinėje byloje nepriklauso nuo sumokėtų socialinių įmokų sumos, tokia padėtis
būdinga solidarumo principais pagrįstai socialinės apsaugos sistemai.
39     Šiomis aplinkybėmis pagrindinėje byloje ginčijamas Nyderlandų teisės aktas nepažeidžia Sutarties 48 ir 52 straipsniuose nustatyto
laisvo asmenų judėjimo.
40     Taigi į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą reikia atsakyti, kad Sutarties 48 ir 52 straipsniai,
atitinkamai susiję su laisvu darbuotojų judėjimu ir įsisteigimo laisve, taip pat Reglamento Nr. 1408/71 14c straipsnio b punktas
turi būti aiškinami taip, jog jie nedraudžia Nyderlandų teisės akte nustatyti, kad socialinių įmokų bazė apima palūkanas,
kaip antai pagrindinėje byloje Nyderlanduose įsteigtos bendrovės išmokėtas Belgijoje gyvenančiam Nyderlandų piliečiui ir taikyti
pagal minėtą reglamentą, atsižvelgiant į jo veiklos pobūdį, šių abiejų valstybių socialinės apsaugos teisės aktus.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
41     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymus priimti prejudicinius sprendimus pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu
Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
EB sutarties 48 ir 52 straipsniai (po pakeitimo EB 39 ir 43 straipsniai), atitinkamai susiję su laisvu darbuotojų judėjimu
ir įsisteigimo laisve, taip pat 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų
taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, iš dalies pakeisto ir įgyvendinto
1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97, iš dalies pakeistu 1998 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentu 1606/98
14c straipsnio b punktas turi būti išaiškinami taip, jog jie nedraudžia Nyderlandų teisės akte nustatyti, kad socialinių įmokų
bazė apima palūkanas, kaip antai pagrindinėje byloje Nyderlanduose įsteigtos bendrovės išmokėtas Belgijoje gyvenančiam Nyderlandų
piliečiui ir taikyti pagal minėtą reglamentą, atsižvelgiant į jo veiklos pobūdį, šių abiejų valstybių socialinės apsaugos
teisės aktus.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.