CELEX: 62007TJ0438
Ochranná známka Společenství
Námitkové řízení
Přihláška slovní ochranné známky Společenství SpagO
Starší národní slovní ochranná známka SPA
Relativní důvod pro zamítnutí
Nepoškození dobrého jména
Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009]

Skutečnosti předcházející sporu
Dne 27. července 2001 podala vedlejší účastnice řízení, společnost De Francesco Import GmbH, u Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) přihlášku ochranné známky Společenství na základě nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne o ochranné známce Společenství (
Úř. věst. 1994, L 11, s. 1
; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), ve znění pozdějších předpisů [nahrazeného nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne o ochranné známce Společenství (
Úř. věst. L 78, s. 1
)].
Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je slovní označení SpagO.
Výrobky, pro které byl zápis požadován, spadají do třídy 33 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a odpovídají následujícímu popisu: „Alkoholické nápoje, s výjimkou piv“.
Přihláška ochranné známky Společenství byla zveřejněna ve
Věstníku ochranných známek Společenství
č. 18/2002 ze dne 4. března 2002.
Dne 4. června 2002 podala žalobkyně, společnost Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV na základě článku 42 nařízení č. 40/94 (nyní článek 41 nařízení č. 207/2009) námitky proti zápisu přihlášené ochranné známky pro veškeré výrobky uvedené v přihlášce.
Námitky byly založeny na starší slovní ochranné známce SPA zapsané u Úřadu pro ochranné známky Beneluxu pro výrobky „minerální vody, sodovky a ostatní nealkoholické nápoje; sirupy a ostatní přípravky na výrobu nápojů“, spadající do třídy 32.
Rozhodnutím ze dne 28. července 2006 námitkové oddělení OHIM námitkám založeným na čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009) vyhovělo. Z důvodů hospodárnosti řízení omezilo námitkové oddělení průzkum námitek na zápis slovní ochranné známky SPA zapsané u Úřadu pro ochranné známky Beneluxu. Námitkové oddělení konstatovalo dostatečnou podobnost mezi kolidujícími ochrannými známkami vzhledem k jejich společnému prvku „spa“. Co se týče alkoholických nápojů, na které se vztahuje přihlašovaná ochranná známka, mělo za to, že je možné poškození dobrého jména starší ochranné známky z důvodu škodlivého vlivu, jejž může mít alkohol na zdraví.
Dne 28. září 2006 podala vedlejší účastnice řízení proti rozhodnutí námitkového oddělení odvolání.
Rozhodnutím ze dne 13. září 2007 (dále jen „napadené rozhodnutí“) druhý odvolací senát OHIM rozhodnutí námitkového oddělení zrušil. Měl za to, že neexistuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009], jelikož existuje pouze nízký stupeň podobnosti jednak mezi výrobky spadajícími do třídy 32 a výrobky spadajícími do třídy 33, a jednak mezi kolidujícími ochrannými známkami. Co se týče čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94, odvolací senát převzal závěry námitkového oddělení, které uznává dobré jméno ochranné známky SPA v zemích Beneluxu pro minerální vody. Odvolací senát však konstatoval, že mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje pouze nízký stupeň podobnosti, že tato podobnost nepostačuje k tomu, aby si dotčená veřejnost vytvořila spojení mezi kolidujícími ochrannými známkami, a že užívání přihlášené ochranné známka nepoškozuje dobré jméno starší ochranné známky.
Návrhová žádání účastníků řízení
Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
—
zrušil napadené rozhodnutí;
—
uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
OHIM a vedlejší účastnice navrhují, aby Soud:
—
zamítl žalobu;
—
uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně jediný důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94.
Žalobkyně v podstatě tvrdí, že odvolací senát pochybil, když konstatoval, že podobnost mezi kolidujícími označeními nepostačuje k tomu, aby si dotčený spotřebitel vytvořil spojení mezi kolidujícími ochrannými známkami, a když dospěl k závěru, že užívání zpochybněné ochranné známky pro alkoholické nápoje nepoškozuje dobré jméno a obchodní potenciál starší ochranné známky pro minerální vodu.
Soud připomíná, že ze znění čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 vyplývá, že jeho použití podléhá třem podmínkám, mezi něž patří zaprvé totožnost nebo podobnost kolidujících ochranných známek, zadruhé existence dobrého jména starší ochranné známky uplatňované na podporu námitek a zatřetí existence nebezpečí, že užívání přihlašované ochranné známky bez řádného důvodu by neprávem těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky nebo jim bylo na újmu. Tyto tři podmínky jsou kumulativní a neexistence jedné z nich postačuje k tomu, aby se uvedené ustanovení nepoužilo [rozsudek Soudu ze dne 25. května 2005, Spa Monopole v. OHIM – Spa-Finders Travel Arrangements (SPA-FINDERS), T-67/04, Sb. rozh. s. II-1825, bod 30].
Rovněž je třeba připomenout, že z judikatury vyplývá, že zásahy uvedené v čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94, pokud k nim dojde, jsou následkem jistého stupně podobnosti mezi kolidujícími ochrannými známkami, kvůli němuž dotčená veřejnost vidí mezi těmito ochrannými známkami souvislost, tedy si vytvoří mezi nimi spojení, i když je nezaměňuje (viz obdobně rozsudek Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2008, Intel Corporation, C-252/07, Sb. rozh. s. I-8823, bod 30 a citovaná judikatura).
Existence takového spojení musí být posuzována celkově, s přihlédnutím ke všem relevantním faktorům projednávaného případu a zejména ke stupni podobnosti mezi kolidujícími ochrannými známkami, povaze výrobků nebo služeb, pro které jsou zapsány kolidující ochranné známky, včetně míry blízkosti nebo rozdílnosti těchto výrobků nebo služeb, jakož i dotčené veřejnosti, intenzitě dobrého jména starší ochranné známky a existenci nebezpečí záměny u veřejnosti (viz výše uvedený rozsudek Intel Corporation, body 41 a 42 a citovaná judikatura).
Legalitu napadeného rozhodnutí je třeba posuzovat ve světle těchto úvah.
V projednávané věci je třeba konstatovat, že odvolací senát v bodě 24 napadeného rozhodnutí správně uvedl, že dotčenou veřejností je široká veřejnost zemí Beneluxu. Jak výrobky, jichž se týká starší ochranná známka, která je zapsána v zemích Beneluxu, tak i výrobky, jichž se týká přihlášená ochranná známka, jsou totiž výrobky běžné spotřeby.
Co se týče dobrého jména starší ochranné známky, je mezi účastníky řízení nesporné, že starší ochranná známka je v zemích Beneluxu ochrannou známkou s dobrým jménem pro minerální vody.
Co se týče podmínky týkající se existence totožnosti nebo podobnosti mezi kolidujícími ochrannými známkami, je třeba poznamenat, že stupeň podobnosti mezi kolidujícími ochrannými známkami předpokládá existenci prvků vzhledové, fonetické nebo pojmové podobnosti (rozsudek Soudního dvora ze dne 23. října 2003, Adidas--Salomon a Adidas Benelux,
C-408/01, Recueil, s. I-12537
, bod 28).
V projednávané věci dospěl odvolací senát v bodech 44 a 45 napadeného rozhodnutí k závěru, že s ohledem na vzhledovou a fonetickou podobnost prvních tří písmen kolidujícího označení, jakož i na prvky vzhledové a fonetické odlišnosti zavedené prvkem „go“, mezi kolidujícími označeními existuje nízký stupeň podobnosti. Tato podobnost nepostačuje k tomu, aby si dotčený spotřebitel vytvořil spojení mezi kolidujícími označeními.
Tento závěr je třeba potvrdit.
Spotřebitel sice obvykle přikládá větší význam počáteční části slov [rozsudek Soudu ze dne 17. března 2004, El Corte Inglés v. OHIM – González Cabello a Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR),
T-183/02 a T-184/02, Recueil, s. II-965
, bod 81]. Tento poznatek však neplatí ve všech případech [viz rozsudek Soudu ze dne , Trek Bicycle v. OHIM – Audi (ALLTREK), T-158/05, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, bod 70 a citovaná judikatura], a v každém případě nemůže zpochybnit zásadu, podle níž přezkum podobnosti ochranných známek musí zohlednit celkový dojem, kterým tyto ochranné známky působí.
V projednávané věci se relevantní veřejnost vzhledem ke skutečnosti, že kolidující označení jsou krátká, soustředí na slovo jakožto celek. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že vzhledem ke krátkosti a jednoduchosti struktury označení přihlášené ochranné známky je málo pravděpodobné, že by průměrný spotřebitel měl tendenci označení SpagO rozložit na dvě slova, a sice „spa“ a „go“.
Krom toho ze spisu vyplývá, že v souladu s pravidlem 3 odst. 1 poslední větou nařízení Komise č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení č. 40/94 (
Úř. věst. L 303, s. 1
; Zvl. vyd. 17/01, s. 189), ve znění pozdějších předpisů, se přihlášená ochranná známka skládá ze slovního prvku „spago“, jehož první a poslední písmeno je velké.
Ze vzhledového hlediska se celkový dojem, kterým působí jednak přihlášená ochranná známka, a jednak kratší starší ochranná známka, liší v důsledku toho, že je v přihlášené ochranné známce doplněna přípona „go“. Rovněž tak z fonetického hlediska, třebaže obě kolidující označení začínají prvkem „spa“, doplnění prvku „go“ v přihlášené ochranné známce umožňuje vytvořit rozlišení mezi těmito označeními. Přihlášená ochranná známka se totiž vysloví jako krátké slovo, bez delší pomlky mezi slabikami, ve kterém slabika „spa“ nehraje autonomní roli, ale je úzce spojena s druhou slabikou „go“.
Navíc, třebaže obě kolidující označení mají společný prvek „spa“, je přihlášená ochranná známka pro relevantní veřejnost fantazijním slovem.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že z pojmového hlediska, jak správně uvedl odvolací senát v bodě 44 napadeného rozhodnutí, není možné žádné srovnání. U relevantní veřejnosti odkazuje starší ochranná známka na město Spa (Belgie) známé svými minerálními vodami a termálními lázněmi, na belgický automobilový závodní okruh Spa-Francorchamps nebo na popisný význam termálního zařízení, jako jsou lázně hamam či sauna (výše uvedený rozsudek SPA-FINDERS, bod 44). Naproti tomu výraz „spago“ je vymyšlené slovo, které nemá význam v žádném z úředních jazyků zemí Beneluxu.
Mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje tudíž pouze nízká podobnost.
Krom toho musí být pro účely posouzení existence spojení mezi kolidujícími ochrannými známkami zohledněna též povaha dotčených výrobků. V tomto ohledu je třeba nejprve konstatovat, že obsah alkoholu v nápojích je umožňuje odlišovat od vody a nealkoholických nápojů. Vlastnosti těchto nápojů jsou různé. Zatímco alkoholické nápoje se obecně konzumují při zvláštních a společenských příležitostech, voda a nealkoholické nápoje jsou konzumovány každodenně. Navíc konzumace vody odpovídá životní potřebě. Průměrný spotřebitel, považovaný za běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného, je citlivý na toto rozlišení alkoholických a nealkoholických nápojů, které je ostatně nezbytné vzhledem k tomu, že někteří spotřebitelé si nepřejí, respektive nemohou požívat alkohol. Krom toho je cena alkoholických nápojů obecně mnohem vyšší, než cena nealkoholických nápojů. Mimoto je uvádění alkoholu na trh v mnoha ohledech upraveno přísněji. Je zejména vázáno na získání prodejní licence a nákup alkoholických nápojů je podmiňován dosažením určité věkové hranice. Skutečnost, že dotčené nápoje mohou být konzumovány na stejných místech a vzájemně se doplňovat v tom smyslu, že mohou být míchány nebo podávány společně, a že jsou často konzumovány týmiž osobami a prodávány v prodejních místech podobného druhu, toto konstatování nezpochybňuje [viz v tomto smyslu rozsudek Soudu ze dne 15. února 2005, Lidl Stiftung v. OHIM – REWE-Zentral (LINDENHOF),
T-296/02, Sb. rozh. s. II-563
, body 54 až 57].
Vzhledem k rozdílné povaze výrobků označených kolidujícími ochrannými známkami je tedy třeba uvést, že prvek „spa“ obsažený v přihlášené ochranné známce SpagO nebude průměrným spotřebitelem v zemích Beneluxu vnímán jako prvek vztahující se k minerálním vodám uváděným na trh pod starší ochrannou známkou.
Žalobkyní uváděné přirovnání k zamítnutí zápisů z důvodu dobrého jména starší ochranné známky relevantní není.
Zaprvé, co se týče odkazů na rozhodovací praxi OHIM, stačí připomenout, že podle ustálené judikatury je legalita rozhodnutí odvolacích senátů posuzována výlučně na základě nařízení č. 40/94, tak jak je vykládáno soudem Společenství, a nikoli na základě dřívější rozhodovací praxe odvolacích senátů [viz rozsudek Soudu ze dne 16. března 2005, L’Oréal v. OHIM – Revlon (FLEXI AIR), T-112/03, Sb. rozh. s. II-949, bod 68 a citovaná judikatura].
Dále pak přihlášenou ochrannou známkou v projednávané věci není SPA GO nebo SPA-GO, ale SpagO jakožto jediné slovo. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že se vyobrazení přihlášené ochranné známky liší od vyobrazení ochranných známek uplatňovaných žalobkyní v žalobě, v nichž se prvek „spa“ jasně vyčleňuje, objevuje se v dominantním postavení a je doprovázen dodatečnými prvky, jež jsou obecně pouze popisné. Ve věci, v níž byl vydán rozsudek Soudu ze dne 19. června 2008, Mülhens v. OHIM – Spa Monopole (MINERAL SPA) (T-93/06, nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí, body 29 až 39), tak výraz „spa“ byl oddělen od prvního prvku a výraz „minéral“ popisoval složky dotčených výrobků, zatímco v projednávané věci je slovo „spago“ neologismem, v němž se prvek „spa“ ztrácí v celkovém dojmu, kterým působí přihlášená ochranná známka.
Ze stejného důvodu nelze přijmout argument žalobkyně, podle něhož musí být kolidující ochranné známky považovány za podobné, jelikož starší ochranná známka je v plném rozsahu převzata v přihlášené ochranné známce. V projednávané věci na rozdíl od toho, co tvrdí žalobkyně, prvek „spa“ není dominantním prvkem přihlášeného označení. I když si spotřebitelé nevzpomenou, že jsou písmena „s“ a „o“ v přihlášené ochranné známce napsaná velkými písmeny, relevantní veřejnost, jak již bylo uvedeno výše, bude označení SpagO identifikovat jako vymyšlené slovo, které nemá žádný význam.
Třebaže žalobkyně prezentuje starší ochrannou známku jako ochrannou známku s dobrým jménem, ba dokonce s velmi dobrým jménem, nemění to nic na konstatování, že se v projednávané věci jedná pouze o nízký stupeň vzhledové a fonetické podobnosti mezi touto starší ochrannou známkou a přihlášenou ochrannou známkou. Kritérium dobrého jména, které je skutečně prokázáno, přitom neznamená automaticky existenci spojení mezi kolidujícími ochrannými známkami (výše uvedený rozsudek Intel Corporation, bod 64).
Odvolací senát měl tudíž správně za to, že i přes vysokou rozlišovací způsobilost, kterou mezitím starší ochranná známka získala, podobnosti mezi kolidujícími označeními nepostačují k vytvoření spojení mezi ochrannou známkou přihlášenou pro alkoholické nápoje a starší ochrannou známkou pro minerální vody.
Vzhledem k tomu, že jedna ze tří kumulativních podmínek uplatnění čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 splněna není, není třeba zkoumat otázku, zda došlo k některému ze zásahů uvedených ve třetí podmínce tohoto ustanovení.
Z toho vyplývá, že jediný žalobní důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 není opodstatněný, a že tudíž žaloba musí být zamítnuta.
K nákladům řízení
Podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že OHIM a vedlejší účastnice řízení požadovaly náhradu nákladů řízení a žalobkyně neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů
SOUD (osmý senát)
rozhodl takto:

1)
Žaloba se zamítá.

2)
Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, se ukládá náhrada nákladů řízení.

Martins Ribeiro
Papasavvas
Wahl
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 12. listopadu 2009.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.