CELEX: 62009CJ0104
Sosiaalipolitiikka
Miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden tasa-arvoinen kohtelu
Direktiivi 76/207/ETY
2 ja 5 artikla
Palkattuina työntekijöinä työskentelevien äitien oikeus vapaaseen
Palkattuna työntekijänä työskentelevän äidin tai palkattuna työntekijänä työskentelevän isän mahdollisuus käyttää tätä oikeutta
Äiti, joka ei ole palkattu työntekijä
Palkattuna työntekijänä työskentelevän isän oikeuden saada vapaata epääminen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön,
ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9.2.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY (EYVL L
39, s. 40) 2 artiklan 1, 3 ja 4 kohdan sekä 5 artiklan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa kantajana on Roca Álvarez ja vastaajana hänen työnantajansa Sesa Start España ETT SA
-yhtiö ja joka koskee sitä, että jälkimmäinen kieltäytyi myöntämästä kantajalle niin sanotun imetysvapaan.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin säännöstö
Direktiivin 76/207 1 artiklan 1 kohta kuuluu seuraavasti:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on toteuttaa jäsenvaltioissa miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu mahdollisuuksissa työhön,
uralla etenemiseen ja ammatilliseen koulutukseen sekä työoloissa samoin kuin 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla sosiaaliturvassa.
Tästä periaatteesta käytetään jäljempänä nimitystä ’tasa-arvoisen kohtelun periaate’.”
Saman direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan jäljempänä, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä
välittömästi tai välillisesti etenkään siviilisäädyn tai perheaseman perusteella.
– –
3.      Tämän direktiivin estämättä saadaan soveltaa säännöksiä, jotka koskevat naisten suojelua erityisesti raskauden ja synnytyksen
perusteella.
4.      Tämä direktiivi ei estä toteuttamasta miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviä toimenpiteitä erityisesti poistamalla
eriarvoisuutta, joka vaikuttaa naisten mahdollisuuksiin 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kysymyksissä.”
Mainitun direktiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisella työoloihin, palvelussuhteen lakkauttamisen perusteet mukaan lukien, tarkoitetaan,
että miehille ja naisille on taattava samat ehdot ilman sukupuoleen perustuvaa syrjintää.
2.      Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että
a)      kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan
b)      kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset kollektiivisten sopimusten, yksittäisten työsopimusten, yritysten sisäisten
sääntöjen ja vapaita ammatteja koskevien sääntöjen määräykset julistetaan tai voidaan julistaa mitättömiksi taikka niitä voidaan
muuttaa
c)      niitä tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joiden alkuperäisenä tarkoituksena
on ollut suojelu, muutetaan, jollei tarkoitus enää ole perusteltu; jos samanlaisia määräyksiä on kollektiivisissa sopimuksissa,
sopimusten molempia osapuolia kehotetaan muuttamaan sopimuksia tarvittavalla tavalla.”
Direktiiviä 76/207 muutettiin 23.9.2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/73/EY (EYVL L 269,
s. 15), ja se kumottiin miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta
työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleen laadittu toisinto) 5.7.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston
direktiivillä 2006/54/EY (EUVL L 204, s. 23).

Kansallinen säännöstö
Työntekijöiden asemasta annetun lain (Estatuto de los trabajadores), sellaisena kuin se on 24.3.1995 annetun kuninkaan asetuksen
1/1995 (Real Decreto Legislativo; BOE nro 75, 29.3.1995, s. 9654; jäljempänä työntekijöiden asemasta annettu laki) mukaisessa
versiossaan, 1 §:n 1 momentin mukaan kyseistä lakia sovelletaan henkilöihin, jotka vapaaehtoisesti suorittavat tehtäviään
vastiketta vastaan toisen lukuun työnantajaksi kutsutun luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön johdon ja ohjeiden mukaan.
Työntekijöiden asemasta annetun lain 1 §:n 3 momentissa täsmennetään, että kaikki sellainen työskentely, joka tapahtuu 1 §:n
1 momentissa määritellystä suhteesta poikkeavassa suhteessa, jää kyseisen lain soveltamisalan ulkopuolelle.
Saman lain 37 §:n 4 momentissa säädetään niin sanotun imetysvapaan myöntämisestä. Pääasian ennakkoratkaisupyynnön esittämisaikaan
tämä säännös kuului seuraavasti:
”Naispuolisilla työntekijöillä on oikeus olla poissa työstä alle yhdeksän kuukauden ikäisen lapsen imettämistä varten yhden
tunnin pituinen aika, joka voidaan jakaa kahteen jaksoon. Halutessaan nainen voi korvata tämän oikeuden lyhentämällä päivittäistä
työaikaansa puolella tunnilla samaa tarkoitusta varten. Tätä oikeutta voi käyttää erotuksetta joko äiti tai isä siinä tapauksessa,
että molemmat työskentelevät.”
Tätä toimenpidettä muutettiin miesten ja naisten tosiasiallisesta tasa-arvosta 22.3.2007 annetulla lailla 3/2007 (ley orgánica
de Igualdad efectiva de mujeres y hombres; BOE nro 71, 23.3.2007, s. 12611) eli pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajan jälkeen.
Sanamuoto kuuluu nykyisin seuraavasti:
”Naispuolisilla työntekijöillä on oikeus olla poissa työstä alle yhdeksän kuukauden ikäisen lapsen imettämistä varten yhden
tunnin pituinen aika, joka voidaan jakaa kahteen jaksoon. Tämän vapaan pituus lisääntyy suhteellisesti monikkosynnytyksen
tapauksessa.
Tätä samaa tarkoitusta varten nainen voi päättää korvata tämän oikeuden puolen tunnin pituisella työajan lyhennyksellä tai
käyttää sen kertyneinä kokonaisina vapaapäivinä työehtosopimuksessa tai työnantajan kanssa työehtosopimuksen määräysten mukaisesti
tehdyssä sopimuksessa määrättyjä edellytyksiä noudattaen.
Tämän vapaan voi käyttää joko äiti tai isä, jos molemmat työskentelevät.”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Roca Álvarez on työskennellyt palkattuna työntekijänä Sesa Start España ETT SA:n palveluksessa heinäkuusta 2004 lähtien. Hän
pyysi 7.3.2005 työnantajaansa myöntämään hänelle oikeuden saada työntekijöiden asemasta annetun lain 37 §:n 4 momentissa säädettyä
vapaata ajalle 4.1.2004–4.10.2005. Vapaa evättiin häneltä sillä perusteella, että lapsen äiti ei ollut palkattu työntekijä
vaan työskenteli itsenäisesti. Se, että äiti on palkattu työntekijä, on välttämätön edellytys kyseisen vapaan saamiselle.
Roca Álvarez riitautti työnantajansa päätöksen Juzgado de lo Social de A Coruñassa. Kyseinen tuomioistuin katsoi, että vaadittu
vapaa oli varattu naispuolisille työntekijöille, joten se myönnetään yksinomaan äideille. Se myönnetään äideille, jotka ovat
palkattuja työntekijöitä, eikä Roca Álvarezin lapsen äiti täytä tätä edellytystä. Näin ollen hänen vaatimuksensa hylättiin.
Roca Álvarez valitti tuomiosta Tribunal Superior de Justicia de Galiciaan.
Kyseisen tuomioistuimen mukaan kansallista lainsäädäntöä on tulkittu oikein. Se toteaa kuitenkin, että mainitulla lailla säädetty
vapaa on irtautunut rintaruokinnan biologisesta asiayhteydestä niin, että sitä voidaan pitää yksinkertaisesti lapsen hoitamiseen
käytettävänä aikana. Se toteaa myös, että on olemassa toinen mekanismi naispuolisten työntekijöiden suojelemiseksi ”rintaruokinnan
aikana ilmenneen riskin” tapauksessa. Lisäksi se huomauttaa, että nykyinen säännöstö sallii sen, että vapaan käyttää joko
isä tai äiti, mutta vain siinä tapauksessa, että ”molemmat työskentelevät”, ja että isä voi siis saada äidin sijasta kyseisen
vapaan vain, jos äiti työskentelee palkattuna työntekijänä ja hänellä on tällä perusteella oikeus imetysvapaaseen.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin kysyy, pitäisikö kyseinen oikeus myöntää sekä miehille että naisille ja onko
sen varaaminen palkattuina työntekijöinä työskenteleville naisille ja heidän lastensa isille syrjivä toimenpide, joka on ristiriidassa
yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja direktiivin 76/207 kanssa.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin katsoo lisäksi, että työntekijöiden asemasta annetun lain 37 §:n 4 momentissa
säädettyä vapaata on pidettävä pikemminkin UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta
3.6.1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/34/EY (EYVL L 145, s. 4) tarkoitettuna vanhempainlomana.
Tässä tilanteessa Tribunal Superior de Justicia de Galicia on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle
seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Loukataanko perustamissopimuksen 13 artiklassa, – – direktiivissä 76/207 ja direktiivissä 2002/73 – – tunnustettua tasa-arvoisen
kohtelun periaatetta, jonka perusteella kaikenlainen sukupuoleen perustuva syrjintä kielletään, sellaisella kansallisella
lailla (tässä työntekijöiden asemasta annetun lain 37 §:n 4 momentilla), jossa annetaan yksinomaan äideille, jotka työskentelevät
palkattuina työntekijöinä, siihen asti, kunnes lapsi täyttää yhdeksän kuukautta, imetystä varten oikeus palkalliseen vapaaseen,
joka muodostuu vapaaehtoisesta ja työnantajan kustantamasta palkallisesta päivittäisen työajan lyhentämisestä puolella tunnilla
tai sellaisesta poissaolosta työstä tunnin ajan, joka voidaan jakaa kahteen jaksoon, kun tätä oikeutta ei ole isällä, joka
on palkattu työntekijä?”

Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu

Direktiivi 76/207
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähtökohtaisesti sitä, onko direktiiviä 76/207 tulkittava
niin, että siinä kielletään pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen toimenpide, jolla säädetään, että naispuoliset
työntekijät, jotka ovat äitejä ja palkattuja työntekijöitä, voivat saada erilaisten yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisen
vapaan lapsensa syntymää seuraavien yhdeksän kuukauden aikana, kun taas miespuoliset työntekijät, jotka ovat isiä ja joilla
on sama työoikeudellinen asema, voivat saada kyseisen vapaan vain, jos myös lapsen äiti on palkattu työntekijä.
Direktiivin 76/207 1 artiklan 1 kohdan mukaan direktiivin tarkoituksena on toteuttaa jäsenvaltioissa miesten ja naisten tasa-arvoinen
kohtelu muun muassa työolojen osalta.
Periaate täsmennetään saman direktiivin 2 ja 5 artiklassa. Kyseisen 2 artiklan 1 kohdan mukaan tasa-arvoisen kohtelun periaatteella
tarkoitetaan, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi tai välillisesti etenkään siviilisäädyn
tai perheaseman perusteella. Direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisella
työoloihin tarkoitetaan sitä, että miehille ja naisille on taattava samat ehdot ilman sukupuoleen perustuvaa syrjintää.
Pääasiassa kyseessä olevalla toimenpiteellä säädetään, että niin sanottu imetysvapaa merkitsee konkreettisesti lupaa olla
poissa työstä työaikana tai sen keston lyhentämistä. Tämän toimenpiteen vaikutuksena on työajan muuttaminen. Se vaikuttaa
siis direktiivin 76/207 5 artiklassa tarkoitettuihin työoloihin (ks. vastaavasti asia C-187/00, Kutz-Bauer, tuomio 20.3.2003,
Kok., s. I-2741, 44 ja 45 kohta).
Toimenpiteellä varataan lähtökohtaisesti pääasiassa kyseessä oleva oikeus vapaaseen lasten äideille, sillä lapsen isä saa
oikeuden vain sillä edellytyksellä, että molemmat vanhemmat ovat palkattuja työntekijöitä.
Näin ollen äidit, jotka ovat palkattuja työntekijöitä, voivat aina saada niin sanotun imetysvapaan, kun taas isät, jotka ovat
palkattuja työntekijöitä, voivat saada sen vain, jos myös heidän lapsensa äiti on tällainen työntekijä. Vanhemmuus siis ei
riitä palkattuina työntekijöinä työskenteleville miehille kyseisen vapaan saamiseen, kun se taas riittää samassa asemassa
oleville naisille.
Sellaisten mies- ja naispuolisten työntekijöiden, jotka ovat pienten lasten isiä tai äitejä, tilanteet ovat toisiinsa verrattavissa,
kun kyse on tarpeesta lyhentää päivittäistä työaikaa lapsesta huolehtimista varten (ks. analogisesti mies- ja naispuolisten
työntekijöiden tilanteesta lapsen kasvatuksen osalta asia C-366/99, Griesmar, tuomio 29.11.2001, Kok., s. I-9383, 56 kohta
ja päivähoitopalvelujen saamisen osalta asia C-476/99, Lommers, tuomio 19.3.2002, Kok., s. I-2891, 30 kohta).
Näin ollen on katsottava, että pääasiassa kyseessä oleva toimenpide aiheuttaa direktiivin 76/207 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua
”sukupuoleen perustuvaa syrjintää” palkatun työntekijän asemassa olevien äitien ja samassa asemassa olevien isien välillä.
Tällaisen erilaisen kohtelun oikeuttamisesta direktiivin 76/207 2 artiklan 3 ja 4 kohdassa täsmennetään, että direktiivin
estämättä saadaan soveltaa säännöksiä, jotka koskevat naisten suojelua erityisesti raskauden ja äitiyden perusteella, eikä
se estä toteuttamasta miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviä toimenpiteitä erityisesti poistamalla eriarvoisuutta,
joka vaikuttaa naisten työoloja koskeviin mahdollisuuksiin.
Ensinnäkin oikeuskäytännössä on toistuvasti katsottu raskauden ja äitiyden suojelusta, että kun direktiivin 76/207 2 artiklan
3 kohdassa jäsenvaltioille jätetään oikeus pitää voimassa tai antaa säännöksiä tämän suojelun varmistamiseksi, siinä tunnustetaan
samalla sukupuolten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen mukaisesti yhtäältä naisen raskaudenaikaisen ja -jälkeisen biologisen
tilan ja toisaalta naisen ja lapsen välillä synnytyksen jälkeen vallitsevan erityissuhteen suojeleminen oikeutetuksi (ks.
asia 184/83, Hofmann, tuomio 12.7.1984, Kok., s. 3047, 25 kohta; asia C-32/93, Webb, tuomio 14.7.1994, Kok., s. I-3567, Kok.
Ep. XVI, s. I-35, 20 kohta; asia C-394/96, Brown, tuomio 30.6.1998, Kok., s. I-4185, 17 kohta ja asia C-203/03, komissio v.
Itävalta, tuomio 1.2.2005, Kok., s. I-935, 43 kohta).
Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen mukaan työntekijöiden asemasta annetun lain 37 §:n 4 momentti otettiin vuonna
1900 alun perin käyttöön äidin antaman rintaruokinnan helpottamiseksi. Lainsäädännön kehitys on erkaannuttanut kyseisen vapaan
tästä tavoitteesta, eikä siinä enää mainita rintaruokintaa. Oikeuskäytännössä on jo vuosia hyväksytty, että vapaa myönnetään
myös pulloruokinnan tapauksessa. Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa, että kyseinen vapaa on erkaantunut
rintaruokinnan biologisesta yhteydestä ja sitä pidetään pelkkänä lapsen hoitamiseen käytettävänä aikana sekä perhe- ja työelämän
yhteensovittamistoimenpiteenä äitiysvapaan päättyessä.
Se, että kansallisen lainsäädännön kehitys ja sen tulkinta oikeuskäytännössä on hiljalleen erkaannuttanut niin sanotun imetysvapaan
myöntämisen rintaruokinnan biologisesta yhteydestä, ei mahdollista sitä, että kyseisen toimenpiteen katsottaisiin varmistavan
naisen biologisen tilan suojelun hänen raskautensa jälkeen tämän tuomion 27 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla
tavalla. Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, pääasiassa kyseessä olevan vapaan voi käyttää joko äiti tai isä sillä ainoalla
edellytyksellä, että myös jälkimmäinen on palkattu työntekijä.
Tämä tilanne eroaa edellä mainitussa asiassa Hofmann annettuun tuomioon johtaneesta tilanteesta, jossa kyseessä olleessa kansallisessa
lainsäädännössä säädettiin ylimääräisen äitiysvapaan myöntämisestä suoja-ajan päätyttyä ja jossa varattiin kyseinen vapaa
äidille sivuuttamalla kaikki muut henkilöt (ks. em. asia Hofmann, tuomion 26 kohta).
Se, että pääasiassa kyseessä olevan vapaan voi käyttää joko palkattuna työntekijänä työskentelevä isä tai palkattuna työntekijänä
työskentelevä äiti, merkitsee sitä, että lapsen ruokinnasta ja hänen hoitamisestaan voi vastata yhtä hyvin isä kuin äiti.
Vapaa näytetään siis myönnettävän työntekijöille lapsen vanhempina. Sen ei siten voida katsoa mahdollistavan naisen biologisen
tilan suojelua raskauden jälkeen tai äidin ja lapsen välisen erityissuhteen suojelua.
Toiseksi Espanjan hallitus väittää huomautuksissaan miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisestä sekä naisten
työoloja koskeviin mahdollisuuksiin  vaikuttavien epäyhdenvertaisuuksien vähentämisestä, että pääasiassa kyseessä olevan vapaan
varaamisella äideille pyritään kompensoimaan haittoja, joita naisille aiheutuu miehiin verrattuna työpaikan säilyttämisessä
lapsen syntymän jälkeen. Kyseisen hallituksen mukaan pienten lasten äitien on vaikeampaa integroitua työelämään tai pysyä
siinä.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että direktiivin 76/207 2 artiklan 4 kohdan täsmällisenä ja rajattuna tavoitteena
on sallia sellaiset syrjiviltä näyttävät toimenpiteet, joilla pyritään tehokkaasti poistamaan tai vähentämään yhteiskunnassa
mahdollisesti vallitsevaa eriarvoisuutta. Säännöksessä sallitaan erityisesti naisia suosivat ja mahdollisuuksia työhön – mukaan
lukien ylennystä – koskevat kansalliset toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan naisten kilpailumahdollisuuksia työmarkkinoilla
ja etenemismahdollisuuksia uralla tasa-arvoisesti miesten kanssa (ks. asia C-450/93, Kalanke, tuomio 17.10.1995, Kok., s.
I-3051, 18 ja 19 kohta; asia C-409/95, Marshall, tuomio 11.11.1997, Kok., s. I-6363, 26 ja 27 kohta; asia C-158/97, Badeck
ym., tuomio 28.3.2000, Kok., s. I-1875, 19 kohta ja em. asia Lommers, tuomion 32 kohta).
Kyseisen 2 artiklan 4 kohdalla pyritään aineelliseen eikä muodolliseen tasa-arvoon poistamalla työelämässä mahdollisesti esiintyvää
tosiasiallista eriarvoisuutta ja siten ehkäisemään tai hyvittämään SEUT 157 artiklan 4 kohdan mukaisesti asianomaisten henkilöiden
ammattiuraan liittyviä haittoja (ks. vastaavasti em. asia Kalanke, tuomion 19 kohta; asia C-407/98, Abrahamsson ja Anderson,
tuomio 6.7.2000, Kok., s. I-5539, 48 kohta ja asia C-319/03, Briheche, tuomio 30.9.2004, Kok., s. I-8807, 25 kohta).
Kuten tämän tuomion 21 kohdassa on todettu, pääasiassa kyseessä oleva vapaa annetaan joko työstä vapautumisen muodossa työpäivän
aikana tai työpäivän lyhentämisen muodossa. Tällaisen toimenpiteen vaikutuksena voi epäilemättä olla naisten suosiminen sallimalla
palkattuina työntekijöinä työskentelevien äitien säilyttää työpaikkansa niin, että he viettävät aikaansa lapsensa kanssa.
Vaikutusta vahvistaa se, että jos lapsen isä itse on palkattu työntekijä, hänellä on mahdollisuus käyttää kyseinen vapaa äidin
sijaan, eikä tälle siten aiheudu epäsuotuisia seurauksia työpaikallaan lapsen hoitamisen ja hänestä huolehtimisen vuoksi.
Se, että katsottaisiin Espanjan hallituksen esittämällä tavalla, että ainoastaan palkatun työntekijän asemassa olevalla äidillä
on oikeus käyttää pääasiassa kyseessä oleva vapaa, kun taas samassa asemassa oleva isä voisi vain käyttää kyseistä oikeutta
olematta sen haltija, pikemminkin myötävaikuttaa miesten ja naisten välisen perinteisen työnjaon ylläpitämiseen, kun miehet
pidetään toissijaisessa roolissa naisiin nähden vanhemmuuteen liittyvien tehtävien hoitamisessa (ks. vastaavasti em. asia
Lommers, tuomion 41 kohta).
Kuten julkisasiamies korostaa ratkaisuehdotuksensa 47 kohdassa, pääasiassa kyseessä olevan vapaan epääminen palkatun työntekijän
asemassa olevilta isiltä ainoastaan sillä perusteella, ettei lapsen äidillä ole kyseistä asemaa, saattaisi johtaa siihen,
että Roca Álvarezin lapsen äidin kaltainen nainen, joka on itsenäinen ammatinharjoittaja, katsoisi olevansa pakotettu rajoittamaan
ammatillista toimintaansa ja kantamaan yksin lapsensa syntymästä johtuvan vastuun ilman, että hän voisi saada lapsen isältä
apua.
Näin ollen pääasiassa kyseessä olevan kaltaista toimenpidettä ei voida pitää sellaisena, että sen avulla direktiivin 76/207
2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla poistetaan tai vähennetään eriarvoisuutta, jota voi esiintyä naisilla sosiaalisen
elämän todellisissa tilanteissa, eikä sellaisena, että sen tarkoituksena on johtaa aineelliseen eikä muodolliseen tasa-arvoon
vähentämällä sosiaalisessa elämässä mahdollisesti esiintyvää eriarvoisuutta ja siten ehkäistä tai hyvittää ammattiuraan liittyviä
haittoja  SEUT 157 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
Kaikista näistä seikoista seuraa, että direktiivin 76/207 2 artiklan 1, 3 ja 4 kohtaa sekä 5 artiklaa on tulkittava niin,
että niiden kanssa on ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen toimenpide, jolla säädetään, että naispuoliset
työntekijät, jotka ovat äitejä ja palkatun työntekijän asemassa, voivat saada erilaisten yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti
myönnettävän vapaan lapsensa syntymää seuraavien yhdeksän kuukauden aikana, kun taas miespuoliset työntekijät, jotka ovat
lapsen isiä ja samassa asemassa, voivat saada kyseisen vapaan vain, kun myös lapsen äiti on palkatun työntekijän asemassa.

Direktiivit 2002/73 ja 96/34
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee direktiivistä 2002/73, jolla muutettiin direktiiviä 76/207, voidaanko
sitä tulkita niin, että pääasiassa kyseessä oleva toimenpide on ristiriidassa sen kanssa.
Direktiivi 2002/73 oli pantava täytäntöön viimeistään 5.10.2005 eli pääasian tosiseikkojen tapahtuma-ajan jälkeen, vaikka
se tuli voimaan julkaisupäivänään. Sitä ei siis voida ajallisesti soveltaa näihin tosiseikkoihin. Vaikka oletettaisiin, että
direktiivi 76/207, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/73, olisi ajallisesti sovellettavissa, se ei missään
tapauksessa muuta tämän tuomion 39 kohdassa annettua tulkintaa.
Direktiivistä 96/34 on todettava, että Euroopan komissio katsoo huomautuksissaan pääasiassa kyseessä olevan toimenpiteen olevan
ristiriidassa direktiivin kanssa.
Ennakkoratkaisupyynnössä ei kuitenkaan ole täsmennyksiä vanhempainlomaa koskevan kansallisen lainsäädännön sisällöstä eikä
tätä seikkaa koskevaa nimenomaista pyyntöä, joten direktiiviä 96/34 ei ole tarpeen tulkita.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen
ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9.2.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1, 3 ja 4 kohtaa sekä 5
artiklaa on tulkittava niin, että niiden kanssa on ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen toimenpide,
jolla säädetään, että naispuoliset työntekijät, jotka ovat äitejä ja palkatun työntekijän asemassa, voivat saada erilaisten
yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti myönnettävän vapaan lapsensa syntymää seuraavien yhdeksän kuukauden aikana, kun taas
miespuoliset työntekijät, jotka ovat lapsen isiä ja samassa asemassa, voivat saada kyseisen vapaan vain, kun myös lapsen äiti
on palkatun työntekijän asemassa.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: espanja.