CELEX: 62007CJ0430
Rozhodnutie 2000/764/ES
Diagnostikovanie a epidemiologické sledovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie
Nariadenie (ES) č. 2777/2000
Opatrenia na podporu trhu
Veterinárne opatrenia
Príspevok Spoločenstva na financovanie časti nákladov na testy
Smernica 85/73/EHS
Možnosť členského štátu financovať časť nákladov, ktoré neuhrádza Spoločenstvo, výberom národných poplatkov za inšpekciu mäsa alebo poplatkov na boj proti epizootickým chorobám

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 nariadenia Komisie (ES) č. 2777/2000 z 18. decembra 2000, ktorým sa prijímajú osobitné podporné opatrenia pre trh s hovädzím a teľacím mäsom [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 321, s. 47
), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 111/2001 z [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 19, s. 11
, ďalej len „nariadenie č. 2777/2000“), platnosti uvedeného článku 2 ods. 2, ako aj výkladu článku 5 ods. 4 druhého pododseku smernice Rady 85/73/EHS o financovaní veterinárnych inšpekcií a kontrol, na ktoré sa vzťahujú smernice 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS (
Ú. v. ES L 32, s. 14
; Mim. vyd. 03/006, s. 161), zmenenej, doplnenej a konsolidovanej smernicou Rady 96/43/ES z (
Ú. v. ES L 162, s. 1
; Mim. vyd. 03/019, s. 212, ďalej len „smernica 85/73“).
Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV (ďalej len „Gosschalk“) a Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (holandské ministerstvo poľnohospodárstva, prírody a kvality potravín) týkajúceho sa financovania testov na diagnostikovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie (ďalej len „BSE“) uskutočnených v období od mája do decembra 2001 na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov nachádzajúcom sa na farme spoločnosti Gosschalk.
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
Príloha I kapitola VI smernice Rady 64/433/EHS z 26. júna 1964 o zdravotných podmienkach pre výrobu a predaj čerstvého mäsa (
Ú. v. ES 121, s. 2012
; Mim. vyd. 03/001, s. 34), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 95/23/ES z (
Ú. v. ES L 243, s. 7
; Mim. vyd. 03/018, s. 224, ďalej len „smernica 64/433“) v súvislosti s prehliadkou „
ante mortem
“ uvádza:
„…
27.
Prehliadka musí stanoviť:
a)
či zvieratá netrpia chorobou, ktorá je prenosná na človeka a na zvieratá, alebo či sa u nich neprejavujú príznaky alebo ich celkový stav nenaznačuje, že by sa taká choroba mohla vyskytnúť;
…“
Článok 1 smernice 85/73 stanovuje:
„Členské štáty zabezpečia v súlade s dojednaniami stanovenými v prílohe A, aby sa inkasoval poplatok spoločenstva na krytie nákladov spôsobených inšpekciami a kontrolami výrobkov uvedených v tejto prílohe, vrátane tých, ktoré sú určené na zabezpečenie výroby [tých, ktoré sú určené na ochranu zvierat —
neoficiálny preklad
] na bitúnkoch, v súlade s požiadavkami smernice 93/119/EHS.“
Podľa článku 4 smernice 85/73:
„1.   Až do schválenia ustanovení upravujúcich poplatky spoločenstva členské štáty zabezpečia financovanie inšpekcií a kontrol, na ktoré sa nevzťahujú články 1, 2 a 3.
2.   Na účely odseku 1, členské štáty môžu účtovať národné poplatky v súlade so zásadami prijatými pre poplatky spoločenstva.“
Článok 5 tejto smernice uvádza:
„1.   Poplatky spoločenstva sa stanovia na úrovni, ktorá kryje náklady, ktoré nesie príslušný orgán, pokiaľ ide o:
—
mzdové náklady a náklady na sociálne zabezpečenie inšpekčných služieb,
—
administratívne náklady, ktoré sa vyskytli pri vykonávaní kontrol a inšpekcií, ktoré môžu zahŕňať výdavky požadované na doškoľovanie inšpektorov,
na kontroly a inšpekcie uvedené v článkoch 1, 2 a 3.
2.   Nepovoľuje sa žiadna priama ani nepriama náhrada poplatkov ustanovených v tejto smernici. Avšak pri posudzovaní jednotlivých prípadov sa možná žiadosť členského štátu o štandardný [paušálny —
neoficiálny preklad
] priemer ustanovený v prílohách A, B a C nepovažuje za nepriamu náhradu.
3.   Členské štáty sú oprávnené účtovať čiastku presahujúcu úrovne poplatkov spoločenstva za predpokladu, že celkové poplatky účtované každým členským štátom nepresahujú skutočné náklady inšpekcie.
4.   …
Táto smernica nebráni členským štátom pri účtovaní poplatkov za boj proti epizootickým a enzootickým chorobám.“
Podľa prílohy A kapitoly I smernice 85/73, týkajúcej sa poplatkov uplatniteľných na mäso, na ktoré sa vzťahujú smernice 64/433, 71/118/EHS, 91/495/EHS a 92/45/EHS:
„Poplatok uvedený v článku 1 je pevne stanovený v súlade s článkom 5 ods. 1 takto:
1.
Bez vplyvu na body 4 a 5, členské štáty inkasujú za náklady na inšpekciu týkajúcu sa zabíjania nasledujúce štandardné čiastky [nasledujúce paušálne poplatky —
neoficiálny preklad
]:
a)
hovädzie a teľacie mäso:
—
dospelý hovädzí dobytok: 4,5 [eura] na zviera,
—
mladý hovädzí dobytok: 2,5 [eura] na zviera,
…“
Rozhodnutie Komisie 98/272/ES z 23. apríla 1998 o epidemiologickom dohľade nad prenosnou spongiformnou encefalopatiou a o zmene a doplnení rozhodnutia 94/474/ES [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 122, s. 59
) členským štátom najmä stanovilo povinnosť vypracovať za podmienok uvedených v prílohe tohto rozhodnutia ročný program sledovania určený na zistenie nových prípadov chorých zvierat.
Rozhodnutie 98/272, zmenené a doplnené rozhodnutím Komisie 2000/374/ES z 5. júna 2000 [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 135, s. 27
), vo svojej prílohe IV A uvádza tri testy s vynikajúcou citlivosťou a cielenosťou na diagnostikovanie prenosnej spongiformnej encefalopatie u zvierat v rámci klinickej fázy tejto choroby.
V zmysle tejto prílohy ide o tieto schválené metódy diagnostikovania:
„1.
imuno-blottingový test založený na western blottingovom postupe na zistenie odolnej častice proteázy PrP
res
(Prionics-Check test),
2.
test chemickej iluminescencie ELISA zahŕňajúci procedúru získania výťažku a ELISA techniku, použijúc zosilnené činidlo chemickej iluminescencie (test Enfer),
3.
sendvičový test na PrP
Res
uskutočnený po vykonaní denaturačných a koncentračných krokov (test CEA).“ [
neoficiálny preklad
]
Podľa rozhodnutia Komisie 2001/8/ES z 29. decembra 2000, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie 2000/764/ES o testovaní hovädzieho dobytka na prítomnosť bovinnej spongiformnej encefalopatie a ktorým sa mení a dopĺňa príloha IV rozhodnutia 98/272 [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 2, 2001, s. 28
a korigendum
Ú. v. ES L 31, 2001, s. 23
), uplatniteľného od , sa názov testu CEA uvedený v prílohe IV A bode 3 rozhodnutia 98/272 zmenil na „Bio-Rad“ a v zmysle francúzskej jazykovej verzie sa uvedená príloha IV A stala prílohou IVa tohto rozhodnutia.
Článok 38 nariadenia Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom (
Ú. v. ES L 160, s. 21
; Mim. vyd. 03/025, s. 339) stanovuje:
„1.   V prípade, že sa na trhu spoločenstva zaznamená podstatný rast alebo pokles cien a dá sa očakávať, že táto situácia pretrvá, čím sa narušuje stabilita trhu alebo hrozí, že sa tak stane, možno prijať nevyhnutné opatrenia.
…
2.   Komisia prijme podrobné pravidlá na uplatňovanie tohto článku v súlade s postupom, ktorý ustanovuje článok 43.“
Článok 1 nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999 zo 17. mája 1999 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (
Ú. v. ES L 160, s. 103
; Mim. vyd. 03/025, s. 414) stanovuje:
„…
2.   Záručná sekcia [Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu] financuje:
…
b)
intervencie zamerané na stabilizáciu poľnohospodárskych trhov;
…
d)
finančné príspevky spoločenstva na špecifické veterinárne opatrenia, inšpekčné opatrenia v oblasti veterinárstva a programy na likvidáciu a sledovanie chorôb zvierat (veterinárne opatrenia), ako aj opatrenia týkajúce sa zdravia rastlín.
…“
Podľa článku 3 nariadenia č. 1258/1999:
„…
2.   Veterinárne a fytosanitárne opatrenia, vykonávané podľa pravidiel spoločenstva, sa financujú podľa článku 1 (2) d).
…“
Rozhodnutie Komisie 2000/764/ES z 29. novembra 2000 o testovaní hovädzieho dobytka na prítomnosť bovinnej spongiformnej encefalopatie a o zmene a doplnení rozhodnutia 98/272 [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 305, s. 35
), zmenené a doplnené rozhodnutím Komisie 2001/8/ES z vo svojom článku 1 stanovuje:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov:
—
podliehajúci ‚účelovému núdzovému zabitiu‘, ktoré je vymedzené v článku 2 písm. n) smernice… 64/433…, alebo
—
zabitý podľa prílohy I kapitoly VI bodu 28 písm. c) smernice 64/433,
bol testovaný schválenými rýchlymi testmi uvedenými v prílohe IV A rozhodnutia 98/272… od 1. januára 2001.
Ustanovenia tohto odseku sa uplatňujú aj na zvieratá uvedené v prvom pododseku, ktoré boli vykúpené na účely ich zničenia v súlade s nariadením… č. 2777/2000.
2.   Členské štáty zabezpečia, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov, ktorý zahynul pri chove alebo počas prepravy, ale ktorý nebol zabitý pre ľudskú spotrebu, bol vyšetrený podľa prílohy I časti A rozhodnutia 98/272… od 1. januára 2001.
3.   Členské štáty zabezpečia, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov podliehajúci normálnemu zabitiu pre ľudskú spotrebu, bol testovaný schválenými rýchlymi testmi uvedenými v prílohe IV A rozhodnutia 98/272… najneskôr od 1. júla 2001.
…“ [
neoficiálny preklad
]
Rozhodnutie 2000/764 bolo zrušené s účinnosťou od 1. júla 2001 nariadením Komisie (ES) č. 1248/2001 z , ktoré mení a dopĺňa prílohy III, X a XI nariadenia (ES) č. 999/2001 Európskeho parlamentu a Rady o epidemiologickom dohľade a testovaní prenosnej spongiformnej encefalopatie (
Ú. v. ES L 173, s. 12
; Mim. vyd. 03/032, s. 450).
Článkom 12 rozhodnutia 2000/773/ES z 30. novembra 2000, ktorým sa schvaľujú programy sledovania BSE predložené členskými štátmi na rok 2001 a ktoré ustanovuje výšku finančných príspevkov Spoločenstva [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 308, s. 35
), bol schválený program prednesený Holandským kráľovstvom a finančný príspevok Spoločenstva v ňom bol pre tento členský štát stanovený na maximálnej úrovni 1260000 eur.
Článok 17 rozhodnutia 2000/773 stanovuje:
„Finančný príspevok Spoločenstva sa okrem opatrení uvedených v programoch schválených v článkoch 2 až 16, poskytuje aj pre testy vykonávané podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764… pod podmienkou, že členský štát, ktorý ich vykonáva, predloží Komisii najneskôr do 15. júna 2001 upravený program.“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 18 rozhodnutia 2000/773 stanovuje:
„Finančný príspevok Spoločenstva na programy schválené v článkoch 2 až 16 je stanovený na úrovni 100% nákupnej ceny [bez dane z pridanej hodnoty (ďalej len ‚DPH‘)] testovacích súprav a činidiel, až do maximálnej sumy 30 eur za test, na testy vykonané v období od 1. januára do na zvieratách, uvedených v článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia… 2000/764…“ [
neoficiálny preklad
]
Odôvodnenia č. 1 až 3 nariadenia č. 2777/2000 stanovujú:
„(1)
Trh Spoločenstva s hovädzím a teľacím mäsom v súčasnosti prekonáva hlbokú krízu spôsobenú stratou dôvery spotrebiteľov v hovädzie a teľacie mäso z dôvodu existencie nových prípadov [BSE]. Spotreba a produkcia v poslednom čase klesli na bezprecedentnú úroveň a spôsobili významný pokles výrobných cien. … Za týchto okolností stanovuje článok 38 ods. 1 nariadenia… č. 1254/1999 osobitné podporné opatrenia pre trh s hovädzím a teľacím mäsom s cieľom opätovného zavedenia jeho rovnováhy. Jedným z týchto opatrení by malo byť zavedenie režimu stiahnutia z výroby týkajúceho sa tých zvierat, ktoré by za normálnych okolností predstavovali výrazný nadbytok na trhu, pričom toto opatrenie by sa malo realizovať v rámci režimu výkupu, po ktorom by nasledovalo zničenie zvierat.
(2)
Rozhodnutie 2000/764… stanovuje osobitné pravidlá týkajúce sa testovania BSE u zvierat starších ako 30 mesiacov a najmä metódy schválené s cieľom tohto testovania. Podľa uvedeného rozhodnutia musia najneskôr od 1. júla 2001 byť všetky zvieratá staršie ako 30 mesiacov určené na normálne zabitie na účely ľudskej spotreby predmetom testov na diagnostikovanie BSE. Do tohto dátumu je potrebné zamerať stiahnutie z trhu, týkajúce sa zvierat uvedených vyššie, na zvieratá v tomto veku, ktoré pri zabití nie sú predmetom testov na diagnostikovanie BSE a povoliť na účely ľudskej spotreby v Spoločenstve a v tretích krajinách len mäso pochádzajúce zo zvierat s negatívnym výsledkom testu.
(3)
Medzičasom je potrebné s cieľom rýchleho zlepšenia situácie na trhu s hovädzím a teľacím mäsom podporiť dobrovoľné vykonávanie testov na zvieratách starších ako 30 mesiacov. Je preto potrebné prijať opatrenia týkajúce sa spolufinancovania požadovaných testov Spoločenstvom, pričom sa musí zabezpečiť, aby rozpočet Spoločenstva nebol zaťažený nijakou dvojitou úhradou.“ [
neoficiálny preklad
]
Podľa článku 2 nariadenia č. 2777/2000:
„1.   Mäso z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov a zabitého v Spoločenstve po 1. januári 2001 môže byť vyhlásené za vhodné pre ľudskú spotrebu v Spoločenstve alebo na vývoz do tretích krajín len vtedy, ak bolo testované schváleným rýchlym testom na [BSE] s negatívnym výsledkom, podľa metód uvedených v prílohe IV A rozhodnutia… č. 98/272…
2.   Spoločenstvo spolufinancuje testy uvedené v odseku 1. Do maximálnej sumy 15 eur za test predstavuje príspevok Spoločenstva až 100% nákladov (bez DPH) na nákup testovacích súprav a činidiel pre testy na zvieratách, ktoré boli zabité pred nadobudnutím účinnosti povinného testovacieho programu podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764… a v každom prípade pred 1. júlom 2001.
Zo spolufinancovania sú vylúčené testy na:
—
zvieratách uvedených v článku 1 ods. 1 rozhodnutia č. 2000/764…,
—
zvieratách, na ktoré sa vzťahuje režim výkupu podľa článku 3 ods. 3 tohto nariadenia.
Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na zabránenie dvojitým úhradám na ťarchu rozpočtu Spoločenstva.“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 3 nariadenia č. 2777/2000 stanovuje:
„1.   Členské štáty bez vykonania niektorého z testov podľa článku 2 ods. 1 vykúpia na účely zabitia a úplného zničenia akékoľvek zviera staršie ako 30 mesiacov poskytnuté chovateľom alebo jeho zástupcom.
…
4.   Členským štátom, ktoré môžu Komisii uspokojivo preukázať, že majú dostatočnú kapacitu nato, aby testom uvedeným v článku 2 ods. 1 podrobili bežnú produkciu zvierat určených na zabitie a starších ako 30 mesiacov, môže Komisia na základe postupu podľa článku 43 nariadenia… č. 1254/1999 povoliť, aby zastavili uplatňovanie režimu výkupu zavedeného v odseku 1, s výnimkou prípadov, keď sa rozhodne v zmysle odseku 3.
…“ [
neoficiálny preklad
]
Podľa ustanovenia článku 11 nariadenia č. 2777/2000 platilo toto nariadenie od 1. januára do .
V zmysle článku 3 ods. 4 nariadenia č. 2777/2000 prijala Komisia 3. januára 2001 rozhodnutie 2001/3/ES o osobitných opatreniach pre Dánsko a Holandsko v oblasti hovädzieho a teľacieho mäsa na základe nariadenia (ES) č. 2777/2000 [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 1, s. 23
), podľa ktorého:
„… Holandsko môže zastaviť uplatňovanie režimu výkupu upraveného nariadením… č. 2777/2000.“ [
neoficiálny preklad
]
Vnútroštátna právna úprava
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že podľa článku 68 ods. 1 zákona z 26. marca 1920 o veterinárnej kontrole vykonávanej štátom [Wet van , houdende bepalingen tot regeling van het Veeartsenijkundig Staatstoezicht (ďalej len „zákon o veterinárnej kontrole“)] v znení platnom v čase skutkových okolností veci samej je zakázané vyvážať čerstvé mäso, pokúšať sa o jeho vývoz alebo ho predložiť na prepravu na účely jeho vývozu, pokiaľ tovar nie je v súlade s predpismi vydanými ministrom opatrený jedným alebo viacerými označeniami alebo dokladmi, ktoré na základe kontroly nariadenej rozhodnutím príslušných orgánov boli vystavené alebo poskytnuté ako dôkaz toho, že podmienky pre vývoz stanovené ministrom boli splnené.
Podľa článku 73 tohto zákona budú pri kontrole nariadenej rozhodnutím príslušných orgánov v zmysle článkov 68 a 69 uvedeného zákona náklady na túto kontrolu nahrádzané podľa sadzobníka stanoveného ministrom.
Požiadavky uvedené v článku 68 ods. 1 zákona o veterinárnej kontrole sú formulované v nariadení z roku 1985 o vývoze čerstvého mäsa a prípravkov z mäsa (Regeling uitvoer vers vlees en vleesbereidingen 1985). Toto nariadenie bolo zmenené a doplnené 21. decembra 2000 s cieľom prebrať rozhodnutie 2000/764.
Článok 2 ods. 1 písm. y) tohto nariadenia stanovuje, že mäso nemôže pochádzať z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov, ktorý nebol predmetom schváleného testu BSE alebo pri ktorom bol výsledok testu pozitívny.
V súvislosti s nariadením č. 2777/2000Z vyplýva z dôvodovej správy novely uvedenej v bode 27 tohto rozsudku:
„Zo skutočnosti, že Holandsko má dostatočnú kapacitu pre vykonanie testov vyplýva, že sa na neho neuplatňuje nariadenie Komisie o osobitných podporných opatreniach pre trh s hovädzím a teľacím mäsom. Toto nariadenie stanovuje v zásade povinný výkup všetkého hovädzieho dobytka staršieho ako 30 rokov, ak nebol predmetom testu na diagnostikovanie BSE. Vzhľadom na to, že Holandsko konkrétne má kapacitu na uvedené testovanie hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov, neexistuje dôvod pre výkup hovädzieho dobytka, ktorý sa testu nepodrobil.“
Sadzby náhrad uvedené v článku 73 zákona o veterinárnej kontrole sú určené v nariadení z roku 1993 o poplatkoch za kontrolu mäsa a mäsových výrobkov (Regeling tarieven keuring vlees en vleesprodukten 1993).
Z pripomienok predložených holandskou vládou vyplýva, že podľa uvedenej právnej úpravy boli v období od 1. januára do náklady na testy na diagnostikovanie BSE úplne hradené vnútroštátnymi orgánmi s výnimkou príspevku Spoločenstva na financovanie testovacích súprav a činidiel až do výšky 15 eur za test. Od sa však podľa článku 3b nariadenia o poplatkoch za kontrolu mäsa a mäsových výrobkov pri vykonaní testov na diagnostikovanie BSE uplatnil poplatok vo výške 70 NLG (31,76 eura) za zviera. Od boli náklady na tieto testy v plnom rozsahu prenesené na hospodárske subjekty. Celkové náklady na rýchle testy na diagnostikovanie BSE sa v priemere pohybujú vo výške 198,35 NLG (90 eur) za zviera. Táto suma pokrýva cenu materiálu, cenu zabezpečenia a prepravy vzorky, ako aj cenu realizácie testov.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
V období od mája do decembra 2001 uskutočnila Rijksdienst voor de Keuring van Vee en Vlees (národná inšpekčná služba pre dobytok a mäso) v rámci inšpekcie mäsa určeného na vývoz súbor rýchlych testov na diagnostikovanie BSE, ktorých predmetom bol hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov nachádzajúci sa na farme spoločnosti Gosschalk.
Holandské orgány zaslali v období od februára do apríla 2002 spoločnosti Gosschalk faktúry, v ktorých žiadali o zaplatenie poplatku vo výške 31,76 eura za jeden test na diagnostikovanie BSE, v celkovej výške 1681279,12 eura, z čoho 92675,68 eura sa týkalo testov uskutočnených v priebehu mája a júna 2001.
Spoločnosť Gosschalk podala proti týmto faktúram sťažnosti, ktoré boli zamietnuté. V rámci žaloby, ktorú táto spoločnosť následne podala na Rechtbank Zutphen, boli tieto sťažnosti vyhlásené za neprípustné, keďže tento súd dospel k záveru, že uvedené faktúry nie sú správnymi rozhodnutiami, proti ktorým by bolo možné podať žalobu.
V máji 2004 sa spoločnosť Gosschalk proti rozhodnutiu Rechtbank Zutphen odvolala na Raad van State, ktorý rozhodnutím z 3. novembra 2004 vyhlásil odvolanie za prípustné, napadnutý rozsudok zrušil a vrátil vec na ďalšie konanie na Rechtbank Zutphen. Tento súd v rozhodnutí zo vyhlásil žalobu spoločnosti Gosschalk za nedôvodnú a návrh na náhradu škody zamietol.
Spoločnosť Gosschalk sa proti tomuto rozhodnutiu odvolala na Raad van State, ktorý rozhodol konanie prerušiť a položiť v súvislosti s testmi na diagnostikovanie BSE uskutočnenými v priebehu mája a júna 2001 prvú až štvrtú prejudiciálnu otázku a v súvislosti s testmi uskutočnenými v priebehu obdobia od 1. mája do piatu prejudiciálnu otázku, pričom uvedené otázky formuloval takto:
„1.
Sú testy na diagnostikovanie BSE, ktoré sa stali od 1. januára 2001 povinnými na základe nariadenia z roku 1985 o vývoze čerstvého mäsa a prípravkov z mäsa…, preberajúceho článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764…, testmi v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000…?
2.
Dá sa v prípade kladnej odpovede považovať článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 za intervenciu zameranú na stabilizáciu trhu s hovädzím a teľacím mäsom (opatrenie na podporu trhu) v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1258/1999… alebo za špecifické veterinárne opatrenie v zmysle písmena d) tohto ustanovenia alebo za obe tieto opatrenia naraz?
3.
Ak ide (tiež) o opatrenie na podporu trhu, znamená to potom, že vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora z 30. septembra 2003, Nemecko/Komisia, (C-239/01 Zb. s. I-10333), musia byť vykonané testy financované výlučne Spoločenstvom a z toho dôvodu je článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 v rozsahu, v akom stanovuje, že Spoločenstvo sa zúčastňuje len sčasti na financovaní nákladov na testy na diagnostikovanie BSE, pre rozpor s nariadením č. 1254/1999 neplatný?
4.
Odporuje nariadeniu č. 2777/2000, ak je jeho článok 2 ods. 2 platný, presúvanie nákladov za vykonané testy na diagnostikovanie BSE členskými štátmi na hospodárske subjekty?
5.
Má sa článok 5 ods. 4 druhý pododsek smernice… 85/73… vykladať v tom zmysle, že tejto smernici neodporuje, aby členský štát vyberal poplatky z dôvodu nákladov vynaložených na uskutočnenie testov na diagnostikovanie BSE? V prípade kladnej odpovede na túto otázku, aké požiadavky musí spĺňať poplatok za vykonané testy na diagnostikovanie BSE?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
Vo svojej prvej prejudiciálnej otázke sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na testy na diagnostikovanie BSE, ktoré boli v priebehu mája a júna 2001 povinne vykonávané v Holandsku v zmysle vnútroštátnej právnej úpravy preberajúcej článok 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764, teda na testy na všetkom hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov a podliehajúcom normálnemu zabitiu pre ľudskú spotrebu.
V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, že tak článok 1 rozhodnutia 2000/764, ako aj článok 2 nariadenia č. 2777/2000 identifikujú schválené rýchle testy na účely diagnostikovania BSE ako testy uvedené v prílohe IV A rozhodnutia 98/272, teda ako testy „Prionics Check“, „Enfer“ a „Bio-Rad“. Technicky teda ide o rovnaké testy.
Pokiaľ ide o rozsah povinnosti vykonávať tieto testy, je po prvé potrebné uviesť, že z článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 prijatého 29. novembra 2000 a uplatniteľného od vyplýva, že členské štáty zabezpečia, aby všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov určený pre ľudskú spotrebu, bol testovaný jedným z uvedených testov najneskôr od .
Po druhé, z nariadenia č. 2777/2000 prijatého 18. decembra 2000 a uplatniteľného tiež od vyplývala pre členské štáty možnosť buď podriadiť testom na diagnostikovanie BSE bežnú produkciu hovädzieho dobytka určeného na zabitie a spĺňajúceho predpísanú podmienku veku, a to za predpokladu, že mali k dispozícii kapacitu a nevyhnutné technické prostriedky, alebo zaviesť zmiešaný systém kombinujúci jednak režim osobitného výkupu smerujúceho k zničeniu zvierat a jednak — v rámci ich možností — diagnostikovanie, ktoré by umožnilo uvádzanie mäsa na trh v prípade negatívnych výsledkov testov.
Z ustanovení tohto nariadenia vyplýva, že hoci členské štáty mali na účely opätovného zavedenia rovnováhy na trhu s mäsom a s cieľom zvýšiť dôveru spotrebiteľov možnosť voľby v súvislosti režimom, ktorý sa mal uplatniť počas mája a júna 2001, nič to nemení na skutočnosti, že bez ohľadu na zvolený systém museli byť všetky zvieratá určené pre ľudskú spotrebu povinne predmetom testu na diagnostikovanie BSE.
Na účely určenia, či testy povinne vykonávané v Holandsku počas uvedeného obdobia predstavujú testy v zmysle článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 preto nie je dôležité, či je povinnosť uskutočniť tieto testy stanovená vnútroštátnym zákonodarcom, ktorý sa rozhodol posunúť uplatnenie článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 na 1. január 2001, keďže dotknutému členskému štátu bolo povolené, aby zastavil uplatňovanie režimu osobitného výkupu v zmysle článku 3 ods. 4 nariadenia č. 2777/2000, alebo či táto povinnosť vyplýva z článku 2 ods. 1 tohto nariadenia uplatňovaného v členskom štáte, ktorý vzhľadom na to, že nemal dostatočnú kapacitu na testovanie zvierat, tiež uplatnil režim výkupu, pretože len mäso, ktoré bolo s negatívnym výsledkom testované jedným z troch schválených testov, mohlo byť povolené na spotrebu, a pretože tieto tri testy sú technicky rovnaké.
Z toho vyplýva, že na prvú otázku je potrebné odpovedať v tom zmysle, že článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na testy na diagnostikovanie BSE, ktoré boli povinne vykonávané v Holandsku v priebehu mája a júna 2001 na všetkom hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov zabitom na účely ľudskej spotreby.
O druhej a tretej otázke
Vo svojej druhej a tretej otázke, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd na účely zistenia, komu prislúcha financovať testy na diagnostikovanie BSE, v podstate pýta, či sa má článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 vykladať v tom zmysle, že zákaz uvádzania na trh týkajúci sa mäsa z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov, ktorý nebol testovaný s negatívnym výsledkom v rámci testu na diagnostikovanie BSE vyžadovaného týmto nariadením od 1. januára 2001, predstavuje intervenciu zameranú na stabilizáciu trhu s hovädzím a teľacím mäsom v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1258/1999 alebo skôr špecifické veterinárne opatrenie v zmysle písmena d) tohto článku, alebo obe tieto opatrenia naraz. V prípade, že toto ustanovenie zavádza intervenciu, vnútroštátny súd sa pýta aj na platnosť článku 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000, keďže tento článok stanovuje, že Spoločenstvo financuje len časť nákladov na testy.
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že tieto otázky boli položené s ohľadom na už citovaný rozsudok Nemecko/Komisia, v ktorom Súdny dvor rozhodol, že všetky podporné opatrenia Spoločenstva určené na stabilizáciu trhu s hovädzím a teľacím mäsom musia byť financované výlučne Spoločenstvom.
Na úvod je potrebné konštatovať, že nariadenie č. 2777/2000 bolo Komisiou prijaté na základe článku 38 nariadenia č. 1254/1999, ktorého článok 2 túto inštitúciu splnomocňuje prijať, v súlade s postupom výboru uvedenom v článku 43 tohto nariadenia, pravidlá uplatňovania potrebné na stabilizáciu trhu s hovädzím a teľacím mäsom.
Nariadenie č. 2777/2000 stanovuje viaceré opatrenia, ktorých cieľom je urýchlené zlepšenie situácie na trhu s hovädzím a teľacím mäsom, ktorý na konci roka 2000 prekonával vážnu krízu spôsobenú stratou dôvery spotrebiteľov.
Po prvé z odôvodnenia č. 1 nariadenia č. 2777/2000 vyplýva, že toto nariadenie zaviedlo v snahe zabrániť vzniku výrazných nadbytkov na trhu osobitné podporné opatrenia pre trh s hovädzím a teľacím mäsom na základe článku 38 ods. 1 nariadenia č. 1254/1999 na účely opätovného zavedenia rovnováhy na uvedenom trhu.
Podľa článku 3 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 totiž boli členské štáty za určitých okolností povinné vykúpiť na účely zabitia a úplného zničenia akékoľvek zviera poskytnuté chovateľom bez toho, aby takéto zviera bolo predmetom testu na diagnostikovanie BSE, s výnimkou zvierat uvedených v článku 1 ods. 1 prvej zarážke rozhodnutia 2000/764, ktoré boli v každom prípade takémuto testu podrobené. Z článku 1 ods. 1 druhého pododseku rozhodnutia 2000/764 však vyplýva, že ak spĺňajú podmienku veku, musia byť zvieratá vykúpené na účely ich zničenia tiež predmetom testu.
Po druhé zo znenia článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 vyplýva, že dátum, od ktorého muselo byť na mäso pochádzajúce z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov a zabitého v Spoločenstve testované s negatívnym výsledkom schváleným rýchlym testom na BSE, aby mohlo byť povolené pre ľudskú spotrebu v Spoločenstve alebo na vývoz do tretích krajín, sa posunul na 1. január 2001.
Po tretie z odôvodnenia č. 3 nariadenia č. 2777/2000 vyplýva, že počas dotknutého obdobia, teda od 1. januára do , stanovil článok 2 ods. 2 tohto naradenia s cieľom podpory dobrovoľného testovania ako alternatívnej možnosti režimu výkupu členským štátom, spolufinancovanie testov na diagnostikovanie BSE Spoločenstvom, pričom finančný príspevok Spoločenstva bol určený vo výške 100% (bez DPH) nákladov na nákup testovacích súprav a činidiel, až do maximálnej sumy 15 eur za test.
Po štvrté vzhľadom na jeden z cieľov nariadenia č. 2777/2000, ktorým je skutočnosť, že pre ľudskú spotrebu môže byť od 1. januára 2001 povolené len mäso pochádzajúce z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov s negatívnym výsledkom testu na diagnostikovanie BSE, stanovil článok 3 ods. 4 tohto nariadenia možnosť, aby členské štáty, ktoré majú dostatočnú kapacitu na to, aby testom uvedeným v článku 2 ods. 1 podrobili bežnú produkciu zvierat určených na zabitie a starších ako 30 mesiacov, zastavili uplatňovanie režimu výkupu zavedeného v uvedenom článku 3 ods. 1.
Je však potrebné dodať, že skutočnosť, že nariadenie č. 2777/2000 bolo prijaté na základe článku 38 ods. 1 nariadenia č. 1254/1999, neznamená, že všetky opatrenia, ktoré uvádza, predstavujú intervencie zamerané na stabilizáciu jedného z poľnohospodárskych trhov v zmysle článku 1 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1258/1999, teda v prejednávanej veci trhu s hovädzím a teľacím mäsom.
Odôvodnenie č. 1 nariadenia č. 2777/2000 totiž na jednej strane odkazuje na článok 38 ods. 1 nariadenia č. 1254/1999 len v súvislosti so zavedením režimu osobitného výkupu s následným zničením zvierat.
Na druhej strane z odôvodnenia č. 2 nariadenia č. 2777/2000, ako aj z jeho článku 2 vyplýva, že stiahnutie zvierat z trhu, ku ktorému smeruje režim osobitného výkupu, sa má uplatňovať v kombinácii s osobitnými pravidlami o testovaní BSE stanovenými v rozhodnutí 2000/764 a s metódami schválenými na účely testovania a stanovenými v rozhodnutí 98/272.
Okrem toho je potrebné pripomenúť, že na účely sledovania a likvidácie BSE v Spoločenstve stanovilo rozhodnutie 2000/764, prijaté, ako vyplýva z jeho odôvodnenia, najmä na základe smernice Rady 89/662/EHS z 11. decembra 1989 o veterinárnych kontrolách v obchode vnútri spoločenstva s cieľom dobudovania vnútorného trhu (
Ú. v. ES L 395, s. 13
; Mim. vyd. 03/009, s. 214), že v roku 2001 bude hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov predmetom jedného zo schválených rýchlych testov uvedených v prílohe IV A rozhodnutia 98/272, a to v dvoch fázach.
Podľa článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2000/764 sa prvá fáza, ktorá začala 1. januára 2001, týkala všetkého hovädzieho dobytka, ktorý vzhľadom na prekročenie veku 30 mesiacov podliehal účelovému núdzovému zabitiu, vrátane zvierat vykúpených na účely zničenia podľa nariadenia č. 2777/2000 alebo ktorý mal pri zabití klinické príznaky, ako aj náhodnej vzorky hovädzieho dobytka, ktorý zahynul na farme.
Druhá fáza, ktorá sa mala v zásade začať najneskôr 1. júla 2001 sa podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 týkala všetkého hovädzieho dobytka, ktorý vzhľadom na to, že tiež spĺňal podmienku veku, podliehal normálnemu zabitiu na účely ľudskej spotreby.
Článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 teda len posunul na 1. januára 2001 dátum, ktorý rozhodnutie 2000/764 stanovilo na a od ktorého musel byť všetok hovädzí dobytok starší ako 30 mesiacov a zabitý v Spoločenstva na účely ľudskej spotreby predmetom jedného z testov na diagnostikovanie BSE uvedených v prílohe IV A rozhodnutia 98/272, pričom sa mohlo povoliť len uvádzanie na trh týkajúce sa zvierat s negatívnym výsledkom týchto testov.
Z toho vyplýva, že povinnosť podriadiť hovädzí dobytok testom na diagnostikovanie BSE predstavuje veterinárne opatrenie, ktoré je súčasťou programov na likvidáciu a sledovanie tejto choroby. Pokiaľ ide o takéto opatrenie, financovanie Spoločenstvom sa v zmysle článku 3 ods. 2 nariadenia č. 1258/1999 priznáva na základe článku 1 ods. 2 písm. d) tohto nariadenia.
Za týchto okolností nie je potrebné preskúmať či je článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000 v rozsahu, v akom stanovuje, že Spoločenstvo financuje len časť nákladov na testy na diagnostikovanie BSE, neplatný, pretože je v rozpore s nariadením č. 1254/1999.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je na druhú a tretiu otázku potrebné odpovedať v tom zmysle, že článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 sa má vykladať v tom zmysle, že zákaz uvádzania na trh týkajúci sa mäsa z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov, ktorý nebol testovaný s negatívnym výsledkom v rámci testu na diagnostikovanie BSE, stanoveného týmto nariadením od 1. januára 2001, predstavuje veterinárne opatrenie v zmysle článku 1 ods. 2 písm. d) nariadenia č. 1258/1999, ktoré je súčasťou programov na likvidáciu a sledovanie BSE.
O štvrtej a piatej otázke
Vo svoje štvrtej a piatej otázke, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000, ako aj článok 4 a článok 5 ods. 4 druhý pododsek smernice 85/73 potrebné vykladať v tom zmysle, že členské štáty môžu stanovením poplatkov hospodárskym subjektom presunúť náklady spojené s testmi na diagnostikovanie BSE na tieto subjekty a v prípade kladnej odpovede, podľa akých kritérií.
V tejto súvislosti je potrebné upresniť, že rozhodnutie 2000/773 stanovilo príspevok Spoločenstva na programy sledovania BSE členskými štátmi za rok 2001. Na jednej strane, pokiaľ ide o zvieratá uvedené v článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2000/764, teda zvieratá podliehajúce účelovému núdzovému zabitiu, zvieratá vykúpené na účely ich zničenia podľa nariadenia č. 2777/2000, zvieratá, ktoré mali pri zabití klinické príznaky, ako aj zvieratá, ktoré zahynuli na farme a sú zahrnuté do náhodnej vzorky, článok 18 rozhodnutia 2000/773 stanovil výšku účasti Spoločenstva na 100% nákupnej ceny (bez DPH) testovacích súprav a činidiel, až do maximálnej sumy 30 eur za test.
Na druhej strane článok 17 rozhodnutia 2000/773 upravuje zásadu príspevku Spoločenstva na financovanie testov uskutočnených podľa článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764, teda na hovädzom dobytku staršom ako 30 mesiacov podliehajúcom normálnemu zabitiu na účely ľudskej spotreby, pričom však neurčuje výšku príspevku.
Okrem toho z článku 2 nariadenia č. 2777/2000 vyplýva, že Spoločenstvo má poskytnúť až do nadobudnutia účinnosti programu povinného testovania upraveného v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764 a v každom prípade pred 1. júlom 2001, príspevok vo výške 100% nákladov (bez DPH) na nákup testovacích súprav a činidiel až do maximálnej sumy 15 eur za test, v súvislosti s testmi na zvieratách, ktoré sú určené pre ľudskú spotrebu.
Zo znenia článkov 17 a 18 rozhodnutia 2000/773, ako aj zo znenia článku 2 nariadenia č. 2777/2000 teda vyplýva, že tieto články sa obmedzujú na stanovenie zásady spolufinancovania nákladov vyplývajúcich z testov Spoločenstvom, pričom dva naposledy menované články okrem iného uvádzajú výrobky, na ktoré sa financovanie vzťahuje, a uvádzajú maximálnu výšku poskytnutého príspevku podľa zvierat, na ktorých sa majú testy vykonať. Nič v znení týchto ustanovení naopak nepoukazuje na to, akým spôsobom majú byť financované výdavky nepokryté príspevkom, ani na to, kto je v konečnom dôsledku zodpovedný za ich platbu.
V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že smernica 85/73 stanovila harmonizované pravidlá financovania zdravotných inšpekcií a kontrol zvierat a výrobkov zvieracieho pôvodu, uskutočňovaných veterinárnymi lekármi s cieľom zabezpečiť tak zdravie ľudí, ako aj zdravie zvierat. Podľa článku 1 tejto smernice členské štáty zabezpečia v súlade s dojednaniami stanovenými v jej prílohe A, aby sa vyberal poplatok Spoločenstva na krytie nákladov spôsobených inšpekciami a kontrolami výrobkov určených pre ľudskú spotrebu a uvedených v tejto prílohe.
V kapitole I prílohy A smernice 85/73 sú uvedené poplatky uplatniteľné na čerstvé mäso, na ktoré sa vzťahuje najmä smernica 64/433. Pokiaľ ide o hovädzie a teľacie mäso, členské štáty vyberajú za náklady na inšpekciu, týkajúce sa zabíjania paušálny poplatok 4,5 eura za zviera, pokiaľ ide o dospelý hovädzí dobytok, a 2,5 eura za zviera, pokiaľ ide o mladý hovädzí dobytok.
Je však nutné konštatovať, že aj keď príloha I kapitola VI bod 27 písm. a) smernice 64/433 stanovuje, že prehliadka „
ante mortem
“ musí umožniť upresniť, či zvieratá netrpia chorobou, ktorá je prenosná na človeka a na zvieratá, alebo či sa u nich neprejavujú príznaky alebo ich celkový stav nenaznačuje, že by sa taká choroba mohla vyskytnúť, nič to nemení na skutočnosti, že BSE sa nenachádza medzi chorobami vymenovanými v článku 5 tejto smernice, teda chorobami, ktoré majú veterinárne inšpekcie a kontroly uskutočnené na hovädzom dobytku odhaliť.
Z toho vyplýva, že náklady spojené s testmi na diagnostikovanie BSE nespadajú do pôsobnosti prílohy A smernice 85/73, venovanej poplatkom Spoločenstva týkajúcim sa nákladov na inšpekciu spojených so zabitím. Preto vzhľadom na to, že suma, ktorá má byť za tieto testy zaplatená, nie je predmetom harmonizácie, môže byť určená v každom členskom štáte podľa nákladov na činnosti spojené s týmito testmi.
Na jednej strane totiž článok 4 ods. 1 smernice 85/73 stanovuje, že členské štáty až do schválenia ustanovení upravujúcich poplatky Spoločenstva zabezpečia financovanie inšpekcií a kontrol, na ktoré sa nevzťahuje najmä článok 1 tejto smernice.
Na druhej strane podľa článku 5 ods. 4 druhého pododseku smernice 85/73 táto smernica neovplyvňuje možnosť členských štátov ukladať poplatky za boj proti epizootickým a enzootickým chorobám.
Tak zo znenia, ako aj zo systematiky ustanovení smernice 85/73 vyplýva, že ako národné poplatky spadajú do pôsobnosti článku 4 tejto smernice poplatky stanovené členskými štátmi v súvislosti so zdravotnými inšpekciami a kontrolami, ktoré aj keď sú spojené so zabíjaním zvierat určených pre ľudskú spotrebu, teda v prejednávanej veci hovädzieho dobytka, zodpovedajú prehliadkam či dokonca testom — akým je test na diagnostikovanie BSE —, ktoré nie sú uvedené v smernici 64/433, kým poplatky spadajúce do pôsobnosti článku 5 ods. 4 druhého pododseku smernice 85/73 sú poplatkami vyberanými členskými štátmi v rámci boja proti epizootickým a enzootickým chorobám, mimo rámca zabíjania.
V súvislosti s testmi na diagnostikovanie BSE, ktorých vykonanie je podľa článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2000/764 povinné, je vo veci samej potrebné konštatovať, že aj keď sa vykonávajú pri zabíjaní, tieto testy majú za cieľ potvrdiť, že hovädzí dobytok patriaci do istých rizikových skupín je nakazený touto chorobou a že jeho mäso nie je určené pre ľudskú spotrebu. Keďže preto tvoria súčasť boja proti epizootickým chorobám, spadajú poplatky, ktoré členské štáty môžu určiť na financovanie uvedených testov, do pôsobnosti článku 5 ods. 4 druhého pododseku smernice 85/73.
Naopak testy na diagnostikovanie BSE uvedené tak v článku 1 ods. 3 rozhodnutia 2000/764, ako aj v článku 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000 sú spojené so zabitím hovädzieho dobytka určeného pre ľudskú spotrebu, a preto môžu byť financované uložením národných poplatkov v zmysle článku 4 smernice 85/73.
Pokiaľ ide o kritériá, ktoré sa majú zohľadniť pri určovaní týchto poplatkov, teda v prejednávanej veci poplatkov určených na financovanie testov na diagnostikovanie BSE, z článku 4 smernice 85/73 vyplýva, že v prípade absencie poplatkov Spoločenstva môžu členské štáty uložiť národné poplatky v súlade so zásadami prijatými pre poplatky Spoločenstva.
V tejto súvislosti z článku 5 ods. 1 až 3 smernice 85/73 vyplýva, že poplatky Spoločenstva sú, pokiaľ ide o ich výšku, určené tak, aby pokryli náklady, ktoré nesie príslušný orgán v súvislosti so mzdovými nákladmi a nákladmi na sociálne zabezpečenie, ako aj administratívne náklady, ktoré sa vyskytli pri vykonávaní kontrol a inšpekcií, že celkové uložené poplatky nemôžu presiahnuť skutočné náklady inšpekcie a že je zakázaná akákoľvek priama alebo nepriama náhrada takýchto poplatkov.
Je potrebné sa domnievať, že rovnaké zásady sa analogicky uplatňujú v prípade, že členské štáty, tak ako je to v prejednávanej veci, uložia národné poplatky v zmysle článku 4 smernice 85/73, akými sú poplatky určené na pokrytie nákladov na testy na diagnostikovanie BSE uskutočňované na hovädzom dobytku podliehajúcom zabitiu pre ľudskú spotrebu.
Je namieste dodať, že článok 5 ods. 4 druhý pododsek smernice 85/73 neukladá členským štátom povinnosť dodržiavať zásady prijaté pre poplatky Spoločenstva, keď ukladajú poplatok na boj proti epizootickým a enzootickým chorobám, akým je poplatok určený na pokrytie nákladov na testy na diagnostikovanie BSE uskutočnené na hovädzom dobytku uvedenom v článku 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2000/764.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je na štvrtú a piatu otázku potrebné odpovedať v tom zmysle, že článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000, ako aj článok 4 a článok 5 ods. 4 druhý pododsek smernice 85/73 je potrebné vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby členské štáty vyberali národné poplatky určené na financovanie nákladov na testy na diagnostikovanie BSE. Celková výška poplatkov spojených so zabitím hovädzieho dobytka určeného pre ľudskú spotrebu sa musí určiť pri dodržiavaní zásad prijatých pre poplatky Spoločenstva, z ktorých vyplýva, že táto suma nemôže prekročiť vynaložené náklady pokrývajúce mzdové náklady a náklady na sociálne zabezpečenie, ako aj administratívne náklady súvisiace s uskutočnením takýchto testov a že je zakázaná akákoľvek priama alebo nepriama náhrada takéhoto poplatku.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:

1.
Článok 2 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 2777/2000 z 18. decembra 2000, ktorým sa prijímajú osobitné podporné opatrenia pre trh s hovädzím a teľacím mäsom, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 111/2001 z , sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na testy na diagnostikovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie, ktoré boli povinne vykonávané v Holandsku v priebehu mája a júna 2001 na všetkom mäse z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov zabitom na účely ľudskej spotreby.

2.
Článok 2 ods. 1 nariadenia č. 2777/2000, zmeneného a doplneného nariadením 111/2001, sa má vykladať v tom zmysle, že zákaz uvádzania na trh týkajúci sa mäsa z hovädzieho dobytka staršieho ako 30 mesiacov, ktorý nebol testovaný s negatívnym výsledkom v rámci testu na diagnostikovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie stanoveného týmto nariadením od 1. januára 2001, predstavuje veterinárne opatrenie v zmysle článku 1 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (ES) č. 1258/1999 zo o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky, teda opatrenie, ktoré je súčasťou programov na likvidáciu a sledovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie.

3.
Článok 2 ods. 2 nariadenia č. 2777/2000, zmeneného a doplneného nariadením č. 111/2001, ako aj článok 4 a článok 5 ods. 4 druhý pododsek smernice Rady 85/73/EHS z 29. januára 1985 o financovaní veterinárnych inšpekcií a kontrol, na ktoré sa vzťahujú smernice 89/662/EHS, 90/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS, zmenenej, doplnenej a konsolidovanej smernicou Rady 96/43/ES z , je potrebné vykladať v tom zmysle, že nebránia tomu, aby členské štáty vyberali národné poplatky určené na financovanie nákladov na testy na diagnostikovanie bovinnej spongiformnej encefalopatie. Celková výška poplatkov spojených so zabitím hovädzieho dobytka určeného pre ľudskú spotrebu sa musí určiť pri dodržiavaní zásad prijatých pre poplatky Spoločenstva, z ktorých vyplýva, že táto suma nemôže prekročiť vynaložené náklady pokrývajúce mzdové náklady a náklady na sociálne zabezpečenie, ako aj administratívne náklady súvisiace s uskutočnením takýchto testov a že je zakázaná akákoľvek priama alebo nepriama náhrada takéhoto poplatku.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: holandčina.