CELEX: 62004CJ0355
Muutoksenhaku
Euroopan unioni
Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa
Yhteiset kannat 2001/931/YUTP, 2002/340/YUTP ja 2002/462/YUTP
Terroritekoihin sekaantuneisiin henkilöihin, ryhmiin ja yhteisöihin liittyvät toimenpiteet
Yhteisöjen tuomioistuimen toimivalta

1       Segi, Zubimendi Izaga ja Galarraga vaativat muutoksenhaussaan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T‑388/02, Segi ym. vastaan neuvosto, 7.6.2004 antaman määräyksen (Kok. 2004, s. II‑1647;
jäljempänä valituksenalainen määräys), jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi ensin mainittujen kanteen, jolla
vaadittiin korvauksen myöntämistä sen vahingon johdosta, jota näille oli väitetysti aiheutunut siitä syystä, että Segi oli
merkitty erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi 27.12.2001 hyväksytyn neuvoston yhteisen kannan 2001/931/YUTP
(EYVL L 344, s. 93) 1 artiklassa, yhteisen kannan 2001/931/YUTP ajantasaistamisesta 2.5.2002 hyväksytyn neuvoston yhteisen
kannan 2002/340/YUTP (EYVL L 116, s. 75) 1 artiklassa ja yhteisen kannan 2001/931/YUTP ajantasaistamisesta ja yhteisen kannan
2002/340/YUTP kumoamisesta 17.6.2002 hyväksytyn neuvoston yhteisen kannan 2002/462/YUTP (EYVL L 160, s. 32) 1 artiklassa tarkoitetuista
henkilöistä, ryhmistä ja yhteisöistä laadittuun luetteloon.

Asian tausta
2       Asian tausta on esitetty valituksenalaisen määräyksen 1–11 kohdassa seuraavasti:
”1      Toimitetusta asiakirja-aineistosta käy ilmi, että Segi on järjestö, jonka tarkoituksena on puolustaa Baskimaan nuorten vaatimuksia
sekä baskien identiteettiä, kulttuuria ja kieltä. Kantajien mukaan kyse on 16.6.2001 perustetusta järjestöstä, jonka kotipaikka
on Bayonnessa (Ranska) ja Donostiassa (Espanja). Järjestö on kantajien mukaan nimennyt Araitz Zubimendi Izagan ja Aritza Galarragan
edustajikseen. Mitään virallista asiakirjaa tästä nimityksestä ei ole esitetty.
2      Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto antoi 28.9.2001 päätöslauselman 1373(2001), jolla se päätti muun muassa, että
kaikki valtiot antavat toisilleen mahdollisimman laajaa tukea rikostutkimuksissa ja muissa menettelyissä, jotka liittyvät
terroritekojen rahoitukseen tai näitä tekoja tukevaan toimintaan, mukaan lukien kyseisten valtioiden hallussa mahdollisesti
olevien ja menettelyn kannalta tarpeellisten todisteiden saamiseen liittyvä tuki.
3      Katsottuaan, että yhteisön [ja jäsenvaltioiden] toiminta on tarpeellista Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston
päätöslauselman 1373(2001) täytäntöön panemiseksi, [Euroopan unionin] neuvosto hyväksyi 27.12.2001 yhteisen kannan 2001/931/YUTP
erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi (EYVL L 344, s. 93). Tämä yhteinen kanta on hyväksytty Euroopan
unionista tehdyn sopimuksen V osastoon kuuluvan EU 15 artiklan, jonka otsikko on ’Määräykset yhteisestä ulko‑ ja turvallisuuspolitiikasta’
(YUTP), nojalla ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon kuuluvan EU 34 artiklan, jonka otsikko on ’Määräykset
poliisiyhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa’ – – , nojalla – –
4      Yhteisen kannan 2001/931 1 ja 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
’1 artikla
1. Tätä yhteistä kantaa sovelletaan seuraavien artiklojen säännösten mukaisesti terroritekoihin sekaantuneisiin henkilöihin,
ryhmiin ja yhteisöihin, jotka on luetteloitu liitteessä.
– –
6. Luettelossa olevien henkilöiden ja yhteisöjen nimet tarkistetaan säännöllisin väliajoin vähintään kuitenkin kerran puolessa
vuodessa sen varmistamiseksi, että niiden säilyttäminen luettelossa on perusteltua.’
’4 artikla
Jäsenvaltioiden on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston puitteissa rikosasioissa toteutettavan jäsenvaltioiden
välisen poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön avulla annettava toisilleen mahdollisimman laajaa tukea terroritekojen
estämiseksi ja torjumiseksi. Tätä varten ne pyynnöstä käyttävät täysimääräisesti omia toimivaltuuksiaan Euroopan unionin säädösten
ja muiden jäsenvaltioita sitovien kansainvälisten sopimusten, järjestelyjen ja yleissopimusten mukaisesti liitteessä lueteltuja
henkilöitä, ryhmiä ja yhteisöjä koskevissa tutkimuksissa ja menettelyissä, joita niiden viranomaiset suorittavat.’
5      Yhteisen kannan 2001/931 liitteen ’ryhmiä ja yhteisöjä’ koskevassa 2 kohdassa todetaan seuraavaa:
’* – Euskadi Ta Askatasuna/Tierra Vasca Libertad/Basque Fatherland and Liberty (ETA)
(seuraavat järjestöt ovat ETA-terroristiryhmän osia: K.a.s, Xaki, Ekin, Jarrai-Haika-Segi, Gestoras pro-amnistía).’
6      Kyseisen liitteen alaviitteessä mainitaan, että ’Asteriskilla * merkittyihin henkilöihin sovelletaan ainoastaan 4 artiklaa’.
7      Neuvosto hyväksyi lisäksi 27.12.2001 yhteisen kannan 2001/930/YUTP terrorismin torjumisesta (EYVL L 344, s. 90), antoi asetuksen
(EY) N:o 2580/2001 tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin
torjumiseksi (EYVL L 344, s. 70) sekä teki päätöksen 2001/927/EY asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun
luettelon laatimisesta (EYVL L 344, s. 83). Yhdessäkään näistä säädöksistä ei mainita kantajien nimiä.
8      Yhteisen kannan 2001/931 sekä asetuksen N:o 2580/2001 antamismenettelyä koskevan pöytäkirjan liitteenä olevassa [18.12.2001
annetussa] neuvoston ilmoituksessa (jäljempänä neuvoston ilmoitus oikeudesta korvaukseen) todetaan seuraavaa:
’Neuvosto muistuttaa yhteisen kannan [2001/931] 1 artiklan 6 kohdan osalta, että henkilöiden, ryhmien tai yhteisöjen kirjaamisessa
tapahtunut virhe antaa loukatulle osapuolelle oikeuden vaatia korvausta oikeusteitse.’
9      Madridissa (Espanja) sijaitsevan Audiencia Nacionalin esitutkintatuomari nro 5 on 5.2.2002 ja 11.3.2002 antamillaan määräyksillä
todennut Segin toiminnan laittomaksi sekä määrännyt vangittavaksi joitakin Segin johtajiksi epäiltyjä henkilöitä sillä perusteella,
että kyseinen järjestö kuului kiinteästi baskien separatistijärjestö ETA:han.
10      Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ei ottanut tutkittavaksi kantajien 15:tä jäsenvaltiota vastaan nostamaa yhteisön yhteistä
kantaa 2001/931 koskevaa kannetta 23.5.2002 antamallaan päätöksellä sillä perusteella, että kantajat eivät ole joutuneet [Roomassa
4.11.1950 allekirjoitetun] Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen [jäljempänä Euroopan
ihmisoikeussopimus] määräysten rikkomisen kohteeksi [Recueil des arrêts et décisions 2002‑V].
11      Neuvosto hyväksyi 2.5 ja 17.6.2002 EU 15 ja EU 34 artiklan nojalla yhteiset kannat 2002/340/YUTP ja 2002/462/YUTP erityistoimenpiteiden
toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytyn yhteisen kannan 2001/931/YUTP ajantasaistamisesta (EYVL L 116, s. 75 ja
EYVL L 160, s. 32). Näiden kahden yhteisen kannan liitteissä mainitaan Segin nimi, joka on merkitty saman sanamuodon mukaisesti
kuin yhteisessä kannassa 2001/931 mainitut nimet.”
3       Edellä esitetyn asian taustan kuvauksen lisäksi on täsmennettävä, että yhteisen kannan 2001/931 1 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä
alakohdassa todetaan seuraavaa:
”Liitteessä [oleva luettelo terroritekoihin sekaantuneista henkilöistä, ryhmistä ja yhteisöistä] laaditaan tarkkojen tietojen
tai sellaisten asiaan liittyvien seikkojen perusteella, jotka osoittavat, että toimivaltainen viranomainen on tehnyt kyseisiä
henkilöitä, ryhmiä tai yhteisöjä koskevan päätöksen, riippumatta siitä, koskeeko päätös terroritekoa, sen yritystä, siihen
osallistumista tai sen edistämistä koskevan tutkinnan tai syytteeseenpanon aloittamista luotettavien ja uskottavien todisteiden
tai näytön perusteella tai tällaisista teoista tuomitsemista. – – ”
4       Segi on pyytänyt neuvostolta lupaa saada tutustua asiakirjoihin, joiden perusteella mainittu toimielin on merkinnyt Segin
yhteisen kannan 2001/931 liitteenä olevaan luetteloon. Neuvoston pääsihteeri toimitti 13.3.2002 päivätyllä kirjeellä Segille
useita kyseiseen yhteiseen kantaan liittyviä asiakirjoja. Koska kyseinen järjestö katsoi, että nämä asiakirjat eivät koskeneet
sitä erityisesti ja henkilökohtaisesti, se esitti neuvostolle uuden pyynnön, jonka tämä hylkäsi 21.5.2002 päivätyllä kirjeellä
sillä perusteella, että tiedot, jotka olivat olleet tarpeen edellä mainitun luettelon laatimiseksi, oli palautettu asianomaisille
kansallisille delegaatioille sen jälkeen kun ne oli tutkittu ja niiden perusteella oli tehty päätelmät.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne ja valituksenalainen määräys
5       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 13.11.2002 jätetyllä kanteella kantajat vaativat seuraavaa:
–       neuvosto on velvoitettava korvaamaan yhtäältä Segille 1 000 000 euroa ja toisaalta Zubimendi Izagalle ja Galarragalle 100
000 euroa kullekin korvauksena vahingon johdosta, jota näille oli väitetysti aiheutunut siitä syystä, että Segi merkittiin
yhteisen kannan 2001/931 1 artiklassa, yhteisen kannan 2002/340 1 artiklassa ja yhteisen kannan 2002/462 1 artiklassa tarkoitetuista
henkilöistä, ryhmistä ja yhteisöistä laadittuun luetteloon
–       edellä mainituille määrille on laskettava 4,5 prosentin viivästyskorkoa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisun
antopäivästä lähtien maksun tosiasialliseen suorittamiseen saakka
–       neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
6       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 12.2.2003 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla neuvosto esitti yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 114 artiklan nojalla oikeudenkäyntiväitteen, jossa vaadittiin todettavaksi, että
kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja että kantajan on korvattava oikeudenkäyntikulut.
7       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston puheenjohtajan 5.6.2003 antamalla määräyksellä Espanjan kuningaskunta
ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta hyväksyttiin väliintulijoiksi tukemaan neuvoston vaatimuksia.
Ainoastaan Espanjan kuningaskunta esitti oikeudenkäyntiväitettä koskevia huomautuksia.
8       Oikeudenkäyntiväitettä koskevissa huomautuksissaan kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       ottaa vahingonkorvauskanteen tutkittavaksi
–       toteaa toissijaisesti, että neuvosto on loukannut yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita
–       velvoittaa neuvoston joka tapauksessa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
9       Työjärjestyksensä 111 artiklan nojalla antamallaan riidanalaisella määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi
kanteen aloittamatta suullista käsittelyä.
10     Se katsoi ensinnäkin, että se ei selvästi ollut toimivaltainen ratkaisemaan kantajien vahingonkorvauskannetta Euroopan unionin
oikeusjärjestyksen puitteissa.
11     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellut tähän johtopäätökseen päätymistä sillä, että kantajiin viitattiin ainoastaan
yhteisen kannan 2001/931 4 artiklassa, jonka nojalla jäsenvaltiot antavat toisilleen mahdollisimman laajaa tukea Euroopan
unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa määrätyn rikosasioissa toteutettavan poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön
puitteissa, ja että näin ollen esitetyn vahingon taustalla väitetysti olevien toimien ainoa merkityksellinen oikeudellinen
perusta oli EU 34 artikla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, että ainoat EU 46 artiklassa mainitun EU 35 artiklan
1, 6 ja 7 kohdassa määrätyt oikeusturvakeinot ovat ennakkoratkaisupyyntö, kumoamiskanne ja jäsenvaltioiden välisten riitojen
ratkaisu. Täten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston yhteydessä
ei ole määrätty mitään mahdollisuudesta nostaa vahingonkorvauskanne.
12     Toiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että se oli kuitenkin toimivaltainen ratkaisemaan kanteen, mutta ainoastaan
siltä osin kuin se perustui yhteisön toimivaltuuksien loukkaamiseen.
13     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti, että yhteisön tuomioistuimet ovat toimivaltaisia selvittämään sen, ettei
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen rajoissa toteutetulla toimella vaikuteta yhteisön toimivaltuuksiin. Niinpä ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin tutki riidanalaisen määräyksen 41–47 kohdassa, oliko neuvosto riidanalaisia toimia antaessaan sääntöjenvastaisesti
käyttänyt yhteisölle kuuluvia toimivaltuuksia.
14     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi kuitenkin, että kantajat eivät olleet viitanneet mihinkään EY:n perustamissopimuksesta
ilmenevään oikeudelliseen perustaan, jota ei olisi otettu huomioon. Se totesi, että neuvosto oli sääntöjenmukaisesti käyttänyt
perustana Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoa toteuttaakseen esillä olevat toimet ja että näin ollen kanne oli
hylättävä ilmeisen perusteettomana siltä osin kuin se perustui yhteisön toimivaltuuksien huomioimatta jättämiseen.

Asianosaisten ja muiden osapuolten vaatimukset yhteisöjen tuomioistuimessa
15     Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
–       kumoaa valituksenalaisen määräyksen
–       ratkaisee itse kanteen ja hyväksyy valittajien ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät väitteet
–       velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
16     Neuvosto vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–       jättää valituksen tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat
–       toissijaisesti hylkää valituksen perusteettomana
–       tarvittaessa palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi
–       velvoittaa valittajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
17     Espanjan kuningaskunnan vaatimukset vastaavat neuvoston esittämiä vaatimuksia.

Valitus

Valituksen tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
18     Neuvosto ja Espanjan kuningaskunta väittävät, että valittajien esittämät argumentit ovat pääpiirteissään samat kuin ensimmäisessä
oikeusasteessa jo esitetyt eikä niissä mainita täsmällisesti valituksenalaista määräystä rasittavaa oikeudellista virhettä.
Valitus on täten jätettävä tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
–       Valituksen se osa, jossa moititaan valituksenalaista määräystä sikäli kuin siinä hylätään kanneperuste, jonka mukaan neuvosto
oli loukannut yhteisölle kuuluvia toimivaltuuksia
19     Valittajat väittivät ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, että kun neuvosto antoi yhteisen kannan 2001/931, joka vahvistettiin
yhteisillä kannoilla 2002/340 ja 2002/462, se loukkasi tietoisesti yhteisölle kuuluvaa toimivaltaa tarkoituksenaan evätä ensin
mainitussa yhteisessä kannassa mainituilta henkilöiltä oikeus tehokkaaseen oikeussuojakeinoon.
20     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisessa määräyksessä todennut olevansa toimivaltainen ratkaisemaan kantajien
nostaman kanteen ainoastaan siltä osin kuin se perustuu siihen, että yhteisön toimivaltuuksia ei ole otettu huomioon, ja viitannut
tältä osin muun muassa asiassa C‑170/96, komissio vastaan neuvosto, 12.5.1998 annettuun tuomioon (Kok. 1998, s. I‑2763, 17
kohta). Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen määräyksen 45 ja 46 kohdassa, että yhteisen kannan
2001/931 4 artiklan antamiseksi asianmukainen oikeudellinen perusta oli EU 34 artikla ja että valittajat eivät olleet viitanneet
mihinkään EY:n perustamissopimuksesta ilmenevään oikeudelliseen perustaan, jota ei olisi otettu huomioon.
21     Yhteisöjen tuomioistuimeen tekemässään valituksessa valittajat ainoastaan väittävät uudestaan, että neuvosto antoi edellä
mainitut yhteiset kannat käyttäen oikeudellisena perustana EU 34 artiklaa ainoastaan, koska sen tarkoituksena oli evätä mahdollisuus
oikeussuojakeinoon. Valittajat eivät kuitenkaan esitä mitään perusteita tämän väitteen tueksi.
22     EY 225 artiklan, yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen
112 artiklan 1 kohdan c alakohdan määräysten mukaisesti valituksessa on kuitenkin ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä
kaikilta osin tuomion tai määräyksen kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin erityisesti
halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi (ks. mm. asia C‑352/98 P, Bergaderm ja Goupil v. komissio, tuomio 4.7.2000, Kok.
2000, s. I‑5291, 34 kohta; asia C‑248/99 P, Ranska v. Monsanto ja komissio, tuomio 8.1.2002, Kok. 2002, s. I‑1, 68 kohta ja
asia C‑488/01 P, Martinez v. parlamentti, määräys 11.11.2003, Kok. 2003, s. I‑13355, 40 kohta).
23     Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, kuten neuvosto ja Espanjan kuningaskunta ovat esittäneet, että valituksessa ei ilmoiteta,
mistä syystä oikeudellinen peruste, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nojautui valituksenalaisen määräyksen 45 ja
46 kohdassa, on virheellinen. Valitus on näin ollen jätettävä tältä osin tutkimatta.
–       Valituksen se osa, jossa moititaan valituksenalaista määräystä sikäli kuin siinä todetaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
ei ole toimivaltainen ratkaisemaan vahingonkorvauskannetta
24     Kuten edellä todetaan, EY 225 artiklan, yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan ja yhteisöjen
tuomioistuimen työjärjestyksen 112 artiklan 1 kohdan c alakohdan määräysten mukaisesti valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti
sekä se, miltä kaikilta osin tuomion tai määräyksen kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin
erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi.
25     Toisin kuin neuvosto ja Espanjan kuningaskunta ovat väittäneet, nyt esillä olevassa asiassa valituksessa, sikäli kuin se koskee
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöstä siitä, ettei sillä ole toimivaltaa ratkaista vahingonkorvauskannetta, ei
pelkästään toisteta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyjä kanneperusteita ja perusteluja vaan ilmoitetaan valituksenalaisessa
määräyksessä arvostellut seikat ja ne oikeudelliset perusteet ja perustelut, joilla tätä vaatimusta erityisesti tuetaan.
26     Tämän johdosta valitus on otettava tutkittavaksi sikäli kuin se kohdistuu valituksenalaisen määräyksen siihen osaan, jossa
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa, ettei se ole toimivaltainen ratkaisemaan vahingonkorvauskannetta.

Eräiden valituksen tueksi esitettyjen perusteiden tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
27     Neuvosto ja Espanjan kuningaskunta väittävät eräiden valitusperusteiden osalta lisäksi, että ne on esitetty ensimmäistä kertaa
vastauskirjelmässä ja että täten tutkimatta on jätettävä valitusperuste, joka perustuu yhteisen kannan 2001/931 liitteessä
olevan sellaisen alaviitteen kahden peräkkäisen version tutkimiseen, jossa ilmaistaan asteriskilla luokat, joihin ”sovelletaan
ainoastaan 4 artiklaa”. Valittajien mukaan tämä tutkinta paljastaa, että ennen kuin mainittua alaviitettä muutettiin 27.6.2003
annetulla neuvoston yhteisellä kannalla 2003/482/YUTP (EYVL L 160, s. 100), se koski ainoastaan ”henkilöitä”, eli luonnollisia
henkilöitä, poisluettuna ”ryhmät ja yhteisöt”, ja että tässä tilanteessa Segi ei kuulunut 13.11.2002, jolloin se nosti kanteensa
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, luokkaan ”henkilöt, joihin sovelletaan ainoastaan 4 artiklaa”, vaan ryhmiä ja yhteisöjä
koskevaan luokkaan, johon sovellettiin yhteisen kannan 2001/931 2 ja 3 artiklassa mainittuja yhteisön toimenpiteitä.
28     Neuvosto väittää lisäksi, että kahta valittajien esittämää valitusperustetta ei ole esitetty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
ja että ne on täten jätettävä muutoksenhakuvaiheessa tutkimatta. Kyseessä ovat ensinnäkin valitusperuste, jossa on kyse siitä,
että jäsenvaltioiden oli noudatettava aikaisempia sopimusvelvoitteitaan 23.5.1969 tehdyn valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin
yleissopimuksen 30 artiklan mukaisesti, joka koskee perättäisten, samaa asiaa koskevien valtiosopimusten soveltamista, ja
EY 307 artiklan mukaisesti. Näissä aikaisemmissa sopimusvelvoitteissa taataan valittajien mukaan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien
tosiasiallinen noudattaminen. Toinen valitusperuste, joka on neuvoston mukaan jätettävä tutkimatta, koskee sitä, että yhteisöjen
tuomioistuimen oikeuskäytännössä olisi luotu ”laajennettua toimivaltaa” koskeva tulkintaperiaate, jonka mukaan yhteisöjen
tuomioistuin olisi jo myöntänyt, että sen toimivalta ulottuu perustamissopimuksen sanamuotoa laajemmalle.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
29     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan mukaan asian käsittelyn kuluessa ei saa vedota
uuteen perusteeseen, ellei se perustu asian käsittelyn aikana esille tulleisiin tosiseikkoihin tai oikeudelliseen perusteeseen.
30     Jos asianosaisella olisi oikeus esittää ensi kertaa vasta yhteisöjen tuomioistuimessa perusteita, joihin se ei ole ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa vedonnut, asianosaisella olisi oikeus laajentaa yhteisöjen tuomioistuimessa, jonka toimivalta
muutoksenhakuasioissa on rajoitettu, kannettaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käsiteltyyn asiaan nähden. Yhteisöjen
tuomioistuin on valitusasioissa toimivaltainen arvioimaan ainoastaan sitä oikeudellista ratkaisua, jonka ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin on tehnyt sille esitetyistä perusteista (ks. asia C‑136/92 P, komissio v. Brazzelli Lualdi ym., tuomio 1.6.1994,
Kok. 1994, s. I‑1981, 58 ja 59 kohta).
31     Nyt esillä olevassa asiassa on todettava, että valittajat eivät ole esittäneet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa perusteita,
joissa on kyse yhteisen kannan 2001/931 liitteessä olevan alaviitteen sanamuodon muutoksesta, jäsenvaltioiden aikaisempien
sopimusvelvoitteiden noudattamisesta ja yhteisöjen tuomioistuimen ”laajennettua toimivaltaa” koskevasta yleisestä tulkintaperiaatteesta.
32     Täten mainitut valitusperusteet on jätettävä tutkimatta.

Asiakysymys
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
33     Valittajat väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, ettei sillä ole toimivaltaa ratkaista
kantajien vahingonkorvauskannetta.
34     Euroopan unioni on valittajien mukaan oikeusyhteisö, jossa taataan EU 6 artiklan 2 kohdan nojalla Euroopan ihmisoikeussopimuksen
13 artiklassa tarkoitettu oikeus tehokkaaseen oikeussuojakeinoon sekä oikeus saattaa asiansa saman sopimuksen 6 artiklassa
tarkoitettuun tuomioistuimeen.
35     Lisäksi neuvosto on ilmoituksellaan oikeudesta korvaukseen myöntänyt, että kaikki yhteisen kannan 2001/931 liitteenä olevan
luettelon laatimisessa tapahtuneet virheellisyydet merkitsevät neuvoston tekemää virhettä ja että tämä johtaa oikeuteen korvauksen
saamiseen. Mainitulla ilmoituksella neuvosto on valittajien mukaan vahvistanut, että tähän oikeuteen voivat vedota yhteisen
kannan 2001/931 4 artiklassa tarkoitetut henkilöt, ryhmät ja yhteisöt, kuten valittajat, samoin edellytyksin kuin asetuksen
N:o 2580/2001 liitteessä olevaan luetteloon kirjatut tai mainitun yhteisen kannan 3 artiklassa tarkoitetut henkilöt, ryhmät
ja yhteisöt, jotka voivat kääntyä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen puoleen, jos ne mainitaan EY:n perustamissopimuksen
nojalla tehdyissä toimissa. Valittajat viittaavat tältä osin asiassa T‑47/03 R, Sison vastaan neuvosto, 15.5.2003 annettuun
määräykseen (Kok. 2003, s. II‑2047).
36     Koska väitetyn vahingon taustalla oleva toimi on neuvoston yhdessä kaikkien jäsenvaltioiden kanssa antama toimi, vahingonkorvauskannetta
ei valittajien mukaan lisäksi ole mahdollista nostaa kansallisissa tuomioistuimissa, joilla ei ole toimivaltaa asian ratkaisemiseksi,
sillä jäsenvaltiot ovat asiassa jakamattomassa vastuussa.
37     Asiassa on lisäksi vedottu siihen, että poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön erityistoimenpiteiden toteuttamisesta
terrorismin torjumiseksi yhteisen kannan 2001/931 4 artiklan mukaisesti 19.12.2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2003/48/YOS
(EYVL 2003, L 16, s. 68) kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa: ”Tässä päätöksessä kunnioitetaan perusoikeuksia
ja noudatetaan Euroopan unionin perustamissopimuksen 6 artiklassa tunnustettuja periaatteita. Tätä päätöstä ei voida miltään
osin tulkita siten, että sillä sallittaisiin loukata oikeudellista suojaa, jonka kansallinen lainsäädäntö suo yhteisen kannan
2001/931/YUTP liitteessä luetelluille henkilöille, ryhmille ja yhteisöille.”
38     Neuvoston ilmoitus oikeudesta korvaukseen, jota valotetaan päätöksen 2003/48 kahdeksannella perustelukappaleella, ja EU 6
artiklan 2 kohta, muodostavat valittajien mukaan yhdessä vakaan oikeudellisen perustan, jonka nojalla voidaan todeta yhteisön
tuomioistuinten olevan toimivaltaisia. Täten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys on oikeudellisesti virheellinen
sikäli kuin siinä todetaan, ettei mainittu tuomioistuin ole toimivaltainen ratkaisemaan kantajien vahingonkorvausvaatimuksia.
39     Valittajat väittävät lisäksi, että neuvosto on terrorismin torjumiseksi antanut useita asiakirjoja eri oikeudellisten perustojen
nojalla pyrkimyksenään evätä eräiltä henkilöiltä, ryhmiltä ja yhteisöiltä oikeuden tehokkaaseen oikeussuojakeinoon.
40     Neuvosto väittää, että valitus on perusteeton. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asianmukaisesti todennut, että Euroopan
unionista tehdyn sopimuksen VI osaston yhteydessä ei ole määrätty mitään mahdollisuudesta nostaa vahingonkorvauskanne. Niinpä,
koska asiassa ei ole kyse Euroopan yhteisön puitteissa toteutetusta toimesta vaan toimesta, joka on toteutettu Euroopan unionia
koskevien määräysten nojalla, vahingonkorvauskannetta ei voida nostaa EY 288 artiklan nojalla. Neuvosto vetoaa väitteidensä
tueksi asiassa 99/74, Grands moulins des Antilles vastaan komissio, 26.11.1975 annettuun tuomioon (Kok. 1975, s. 1531, 17
kohta).
41     Päätöksen 2003/48 kahdeksas perustelukappale koskee neuvoston mukaan ainoastaan oikeudellista suojaa, jonka ”kansallinen lainsäädäntö
suo”, eikä yhteisön lainsäädännön suomaa suojaa. Kyseinen teksti ei, eikä myöskään neuvoston ilmoitus oikeudesta korvaukseen,
voi olla perusteena sille, että yhteisön tuomioistuimet ratkaisevat valittajien vahingonkorvauskanteen, josta ei ole määrätty
Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa.
42     Espanjan kuningaskunta toteaa, että Segin toiminnan on todettu olevan lainvastaista Madridin Audiencia Nacionalin esitutkintatuomarin
nro 5 5.2.2002 antamalla määräyksellä sillä perusteella, että Segi kuuluu kiinteästi terroristijärjestö ETA-KAS-EKINiin. Zubimendi
Izaga on asiassa syytettynä Segin vastuuhenkilön ominaisuudessa. Galarraga on niin ikään syytettynä Segin vastuuhenkilön ominaisuudessa,
ja edellä mainittu esitutkintatuomari on antanut Galarragasta 13.3.2002 lähtien voimassa olevan kansainvälisen etsintäkuulutuksen.
43     Asiakysymyksen osalta Espanjan kuningaskunta yhtyy neuvoston väitteisiin. Valituksella ei tuoda esiin mitään seikkoja, joilla
voitaisiin asettaa kyseenalaiseksi valituksenalaisen määräyksen laillisuus.
Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
–       Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston määräysten rikkomiseen perustuva valitusperuste
44     EU 46 artiklasta seuraa, että EY:n perustamissopimuksen ja EHTY:n perustamissopimuksen määräyksiä, jotka koskevat yhteisöjen
tuomioistuimen toimivaltaa, sovelletaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon ainoastaan ”EU 35 artiklassa määrätyin
edellytyksin”.
45     Viimeksi mainitussa artiklassa määrätään, että yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta kolmessa tilanteessa. Ensinnäkin
EU 35 artiklan 1 kohdan nojalla sillä on toimivalta antaa ennakkoratkaisuja puitepäätösten ja päätösten pätevyydestä ja tulkinnasta,
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston nojalla tehtyjen yleissopimusten tulkinnasta sekä niitä koskevien täytäntöönpanotoimenpiteiden
pätevyydestä ja tulkinnasta. Toiseksi saman artiklan 6 kohdan mukaan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta tutkia puitepäätöksen
ja päätöksen laillisuus jäsenvaltion tai Euroopan yhteisöjen komission kanteesta, jonka perusteena on toimivallan puuttuminen,
olennaisen menettelymääräyksen rikkominen, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tai sen soveltamista koskevan oikeussäännön
rikkominen tai harkintavallan väärinkäyttö. Saman artiklan 7 kohdassa määrätään lopuksi, että yhteisöjen tuomioistuimella
on toimivalta ratkaista EU 34 artiklan 2 kohdan mukaisesti annettujen säädösten tulkintaa tai soveltamista koskevat jäsenvaltioiden
väliset riidat, jos riitaa ei voida sopia neuvostossa kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvoston jäsen on saattanut asian
neuvoston käsiteltäväksi.
46     EU 35 artiklassa ei sitä vastoin myönnetä yhteisöjen tuomioistuimelle mitään toimivaltaa vahingonkorvauskanteiden ratkaisemiseksi.
47     Lisäksi EU 41 artiklan 1 kohdassa ei mainita niiden Euroopan yhteisön perustamissopimuksen artiklojen joukossa, joita sovelletaan
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa tarkoitettuihin aloihin, EY 288 artiklan toista kohtaa, jonka mukaan yhteisö
korvaa jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteisten yleisten periaatteiden mukaisesti toimielintensä ja henkilöstönsä tehtäviään
suorittaessaan aiheuttaman vahingon, eikä myöskään EY 235 artiklaa, jonka mukaan yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta
ratkaista EY 288 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua vahingonkorvausta koskevat riidat (ks. analogisesti asia C‑160/03,
Espanja v. Eurojust, tuomio 15.3.2005, Kok. 2005, s. I‑2077, 38 kohta).
48     Edellä esitetyn johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole määräyksessään tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan,
ettei Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston puitteissa ole määrätty mistään vahingonkorvauskanteista. Täten esillä
oleva valitusperuste on hylättävä.
–       Valitusperuste, joka perustuu siihen, että oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan on loukattu
49     Valittajat vetosivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa myös perusoikeuksien kunnioittamiseen ja erityisesti EU 6 artiklan
2 kohtaan perustuvaan oikeuteen tehokkaaseen oikeussuojaan. Ne väittävät pääpiirteissään, ettei niiden käytettävissä ole mitään
keinoa riitauttaa Segin merkitsemistä yhteisen kannan 2001/931 liitteenä olevaan luetteloon ja että valituksenalaisella määräyksellä
loukataan niiden oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.
50     Pitää paikkansa, että Euroopan unionin osalta Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella ja EY:n perustamissopimuksella on luotu
oikeussuojakeinojärjestelmä, jossa yhteisöjen tuomioistuimen EU 35 artiklaan perustuva toimivalta Euroopan unionista tehdyn
sopimuksen VI osaston yhteydessä on suppeampi kuin sen toimivalta on EY:n perustamissopimuksen nojalla (ks. vastaavasti asia
C‑105/03, Pupino, tuomio 16.6.2005, Kok. 2005, s. I‑5285, 35 kohta). Mainittu toimivalta on lisäksi vielä suppeampaa V osaston
yhteydessä. Vaikka myös muunlainen kuin edellä mainituilla perustamissopimuksilla luotu oikeussuojakeinojärjestelmä ja erityisesti
sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskeva järjestelmä olisi kiistatta ajateltavissa, tarpeen vaatiessa jäsenvaltioiden
asiana on EU 48 artiklan nojalla muuttaa nykyisin voimassa olevaa järjestelmää.
51     Valittajat eivät voi kuitenkaan väittää, ettei niillä ole minkäänlaista oikeussuojaa. Kuten EU 6 artiklasta seuraa, Euroopan
unioni perustuu oikeusvaltioperiaatteelle ja kunnioittaa yhteisön oikeuden yleisiin periaatteisiin kuuluvia perusoikeuksia.
Tästä syystä toimielinten – samoin kuin jäsenvaltioiden niiden pannessa täytäntöön Euroopan unionin lainsäädäntöä – toteuttamien
toimien yhteensoveltuvuutta perustamissopimusten ja yleisten oikeusperiaatteiden suhteen valvotaan.
52     Tältä osin on korostettava, että EU 34 artiklassa määrätään, että neuvosto voi toteuttaa toimia, jotka ovat luonteeltaan ja
ulottuvuudeltaan erilaisia. EU 34 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan neuvosto voi ”hyväksyä yhteisiä kantoja unionin suhtautumisen
määrittämiseksi tiettyyn erityiseen kysymykseen”. Jäsenvaltioiden on noudatettava yhteisiä kantoja lojaalin yhteistyön periaatteen
nojalla, joka merkitsee erityisesti sitä, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki yleis‑ ja erityistoimenpiteet, jotka
ovat aiheellisia niille Euroopan unionin oikeudesta johtuvien velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi (ks. em. asia Pupino,
tuomion 42 kohta). EU 37 artiklassa määrätään täten, että jäsenvaltiot puolustavat yhteistä kantaa ”niissä kansainvälisissä
järjestöissä ja kansainvälisissä konferensseissa, joihin ne osallistuvat”. Yhteisellä kannalla ei kuitenkaan ole tarkoitettu
olevan itsessään oikeusvaikutuksia kolmansiin nähden. Tästä syystä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastolla perustetussa
järjestelmässä ainoastaan puitepäätöksistä ja päätöksistä voidaan nostaa kumoamiskanne yhteisöjen tuomioistuimessa. Yhteisöjen
tuomioistuimella oleva toimivalta antaa ennakkoratkaisuja, sellaisena kuin se määritellään EU 35 artiklan 1 kohdassa, ei myöskään
ulotu yhteisiin kantoihin vaan rajoittuu puitepäätösten ja päätösten pätevyyden tutkimiseen ja niiden tulkintaan, VI osaston
nojalla tehtyjen yleissopimusten tulkintaan sekä niitä koskevien täytäntöönpanotoimenpiteiden pätevyyden tutkimiseen ja niiden
tulkintaan.
53     Koska EU 35 artiklan 1 kohdassa ei määrätä kansallisilla tuomioistuimilla olevasta mahdollisuudesta esittää yhteisöjen tuomioistuimelle
ennakkoratkaisukysymyksiä, jotka koskevat yhteistä kantaa, vaan ainoastaan kysymyksiä, joissa on kyse EU 35 artiklan 1 kohdassa
mainituista toimista, mainitussa artiklassa pidetään ennakkoratkaisupyynnön kohteeksi soveltuvina toimina kaikkia neuvoston
toimia, joilla on tarkoitus luoda oikeudellisia vaikutuksia kolmansiin nähden. Koska menettelyllä, jolla mahdollistetaan yhteisöjen
tuomioistuimen antavan ennakkoratkaisuja, pyritään varmistamaan lain noudattaminen Euroopan unionista tehtyä sopimusta tulkittaessa
ja sovellettaessa, olisi tämän päämäärän vastaista tulkita EU 35 artiklan 1 kohtaa suppeasti. Ennakkoratkaisukysymyksen esittämisen
yhteisöjen tuomioistuimelle on näin ollen oltava mahdollista neuvoston antamien kaikkien sellaisten toimien osalta, joilla
on tarkoitus luoda vaikutuksia kolmansiin nähden, riippumatta toimien luonteesta tai muodosta (ks. analogisesti asia 22/70,
komissio v. neuvosto, tuomio 31.3.1971, Kok. 1971, s. 263, Kok. Ep. I, s. 553, 38–42 kohta, ns. AETR-tapaus ja asia C‑57/95,
Ranska v. komissio, tuomio 20.3.1997, Kok. 1997, s. I‑1627, 7 kohta ja sitä seuraavat kohdat).
54     Tämän seurauksena yhteinen kanta, jonka ulottuvuus sen sisällön johdosta on laajempi kuin Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa
tämäntyyppiselle toimelle osoitettu ulottuvuus, on voitava saattaa yhteisöjen tuomioistuimen valvonnan alaiseksi. Niinpä kansallinen
tuomioistuin, jonka ratkaistavaksi on saatettu asia, jonka yhteydessä nousee esiin kysymys EU 34 artiklan nojalla annetun
yhteisen kannan – kuten nyt esillä olevassa asiassa on tilanne yhteisen kannan 2001/931 tietyn osan osalta tai ainakin sen
4 artiklan ja sen liitteen osalta – pätevyydestä tai tulkinnasta, ja jolla on painavia syitä epäillä, pyritäänkö kyseisellä
yhteisellä kannalla tosiasiassa luomaan oikeudellisia vaikutuksia kolmansiin nähden, voisi pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua EU 35 artiklassa määrätyin edellytyksin. Yhteisöjen tuomioistuimen tehtävänä on täten tarvittaessa todeta,
että yhteisellä kannalla on tarkoitus luoda oikeudellisia vaikutuksia kolmansiin nähden, määritellä yhteinen kanta sen todellista
luonnetta vastaavalla tavalla ja antaa asiassa ennakkoratkaisu.
55     Yhteisöjen tuomioistuimella on myös toimivalta valvoa kuvatunkaltaisten toimien laillisuutta, kun jäsenvaltio tai komissio
on nostanut kanteen EU 35 artiklan 6 kohdassa määrätyssä tilanteessa.
56     Lopuksi on muistutettava, että jäsenvaltioiden ja erityisesti niiden tuomioistuinten on tulkittava ja sovellettava oikeussuojakeinojen
käyttöä koskevia kansallisia menettelysääntöjä siten, että luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt voivat riitauttaa tuomioistuimissa
sellaisen päätöksen tai muun kansallisen toimen laillisuuden, joka liittyy Euroopan unionin toimen laatimiseen tai soveltamiseen
niiden osalta, ja vaatia korvausta mahdollisesti kärsimänsä vahingon johdosta.
57     Tämän seurauksena valittajat eivät voi perustellusti väittää, että niillä ei tehokasta oikeussuojaa koskevan vaatimuksen vastaisesti
olisi mitään oikeusturvakeinoja riitautetun yhteisen kannan osalta ja että valituksenalaisella määräyksellä loukattaisiin
niiden oikeutta mainittuun suojaan. Täten esillä oleva valitusperuste on hylättävä.
–       Neuvoston 18.12.2001 tekemässä päätöksessä 15453/01 tekemän ilmoituksen laiminlyöntiin perustuva valitusperuste
58     Valittajat vetosivat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa neuvoston 18.12.2001 tekemässä päätöksessä 15453/01 esittämään
ilmoitukseen, jossa todetaan, että ”neuvosto muistuttaa erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi annetun
yhteisen kannan 1 artiklan 6 kohdan ja tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä
terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen 2 artiklan 3 kohdan osalta, että henkilöiden, ryhmien tai yhteisöjen kirjaamisessa
tapahtunut virhe antaa loukatulle osapuolelle oikeuden vaatia korvausta oikeusteitse”.
59     Valittajien mukaan edellä mainittua ilmoitusta on tulkittava poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön erityistoimenpiteiden
toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi 19.12.2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2003/48/YOS kahdeksannen perustelukappaleen
valossa, jossa todetaan seuraavaa: ”Tässä päätöksessä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perustamissopimuksen
6 artiklassa tunnustettuja periaatteita. Tätä päätöstä ei voida miltään osin tulkita siten, että sillä sallittaisiin loukata
oikeudellista suojaa, jonka kansallinen lainsäädäntö suo yhteisen kannan 2001/931/YUTP liitteessä luetelluille henkilöille,
ryhmille ja yhteisöille.”
60     Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa kuitenkin, ettei tällainen ilmoitus riitä luomaan oikeussuojakeinoa, joka ei sisälly
tilanteeseen sovellettaviin oikeussääntöihin ja jolla ei täten voida myöntää olevan mitään oikeudellista ulottuvuutta ja jota
ei voida käyttää Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen perustuvien oikeussääntöjen tulkitsemiseen, kun, kuten nyt esillä
olevassa asiassa, julistuksen sisältö ei kuvastu millään tavoin esillä olevan toimen sanamuodosta (ks. vastaavasti asia C‑292/89,
Antonissen, tuomio 26.2.1991, Kok. 1991, s. I‑745, Kok. Ep. XI, s. I‑67, 18 kohta; asia C‑329/95, VAG Sverige, tuomio 29.5.1997,
Kok. 1997, s. I‑2675, 23 kohta ja asia C‑49/02, Heidelberger Bauchemie, tuomio 24.6.2004, Kok. 2004, s. I‑6129, 17 kohta).
61     Niinpä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan valituksenalaisessa määräyksessä,
että neuvoston 18.12.2001 tekemässä päätöksessä 15453/01 esittämä ilmoitus ei riitä siihen, että yhteisöjen tuomioistuimelle
myönnettäisiin toimivalta ratkaista vahingonkorvauskanne Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston puitteissa.
62     Kaiken edellä esitetyn johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole tehnyt valituksenalaisessa määräyksessään oikeudellista
virhettä todetessaan, että sillä ei selvästi ollut toimivaltaa ratkaista vahingonkorvauskannetta, jossa vaadittiin korvattavaksi
vahinkoa, jota valittajille oli mahdollisesti aiheutunut siitä, että Segi oli kirjattu yhteisen kannan 2001/931, sellaisena
kuin se on ajan tasalle saatettuna yhteisillä kannoilla 2002/340 ja 2002/462, liitteenä olevaan luetteloon.
63     Koska mitään valitusperusteista ei hyväksytä, valitus on hylättävä.

Oikeudenkäyntikulut
64     Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan, jota sovelletaan sen 118 artiklan nojalla muutoksenhakumenettelyyn,
asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska neuvosto
on vaatinut valittajien velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska valittajat ovat hävinneet asian, ne on velvoitettava
korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
65     Saman työjärjestyksen 69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan, jota kyseisen 118 artiklan nojalla sovelletaan myös
muutoksenhakuun, asiassa väliintulijoina olleet jäsenvaltiot ja toimielimet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan. Tämän
määräyksen mukaisesti on todettava, että Espanjan kuningaskunnan on täten vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Valitus hylätään.
2)
Segi, Zubimendi Izaga ja Galarraga velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
3)
Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.