CELEX: 62003CJ0112
Brüsszeli Egyezmény
Joghatóság biztosítási szerződés esetén
Joghatóságról való megállapodás ugyanazon részes államban székhellyel rendelkező biztosító és szerződő fél között
Joghatósági záradék érvényesíthetősége az azt jóvá nem hagyó biztosított kedvezményezettel szemben
Más részes államban székhellyel rendelkező biztosított

1       Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a Dánia, Írország, valamint Nagy‑Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága
csatlakozásáról szóló, 1978. október 9‑i egyezménnyel (HL L 304., 1. o. és – módosított szöveg – 77. o.), a Görög Köztársaság
csatlakozásáról szóló, 1982. október 25‑i egyezménnyel (HL L 388., 1. o.), a Spanyol Királyság és a Portugál Köztársaság csatlakozásáról
szóló, 1989. május 26‑i egyezménnyel (HL L 285., 1. o.), valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a Svéd Királyság
csatlakozásáról szóló, 1996. november 29‑i egyezménnyel (HL 1997. C 15., 1. o.) módosított, a polgári és kereskedelmi ügyekben
irányadó bírósági joghatóságról és a bírósági határozatok végrehajtásáról szóló, 1968. szeptember 27‑i egyezmény (HL 1972. L 299.,
32. o., a továbbiakban: Brüsszeli Egyezmény) 12. cikke 3. pontjának értelmezésére irányul.
2       Ezt a kérelmet a cour d’appel de Grenoble előtt a Société financière et industrielle du Peloux, korábban Plast’Europ SA (a
továbbiakban: SFIP) francia jog szerinti társaság és az Axa Belgium, korábban AXA Royale Belge SA (a továbbiakban: az Axa
Belgium), a Zurich Assurances SA (a továbbiakban: a Zurich Assurances), az AIG Europe SA (a továbbiakban: az AIG Europe),
a Fortis Corporate Insurance SA (a továbbiakban: a Fortis), a Gerling Konzern Belgique SA (a továbbiakban: a Gerling), az
Axa Corporate Solutions Assurance SA (a továbbiakban: az Axa Corporate) és a Zurich International France SA (a továbbiakban:
a Zurich International France) biztosítótársaságok között a bírósági hatáskört kibővítő záradéknak a csoportos biztosítási
szerződés keretében a SFIP által társbiztosítói ellen indított szavatossági keresetben való érvényesíthetősége tárgyában folyamatban
lévő perben terjesztették elő.

Jogi háttér
3       A Brüsszeli Egyezmény II. címének 3. szakaszában található 7. cikke a biztosítási ügyekben irányadó joghatóságról ekként rendelkezik:
„Biztosítási ügyekben a joghatóságot e szakasz határozza meg […].”
4       Ezen Egyezmény 8. cikke ekként rendelkezik:
„Valamely szerződő államban székhellyel rendelkező biztosító perelhető:
1)      annak a szerződő államnak a bíróságai előtt, ahol a székhelye található, vagy
2)      más szerződő államban, a szerződő fél lakóhelyének bírósága előtt,
3)      társbiztosító esetén, annak a szerződő államnak a bíróságai előtt, amelynek területén a fő biztosító elleni eljárást indították.
[…]”
5       Ugyanezen Egyezmény 9. cikkének a szövege a következő:
„Felelősség[…]biztosítás tekintetében a biztosító perelhető továbbá a káresemény bekövetkeztének helye bíróságai előtt is.”
6       A Brüsszeli Egyezmény 10. cikke értelmében:
„Felelősségbiztosítás tekintetében a biztosító – amennyiben a bíróság joga lehetővé teszi – a károsult által a biztosított
ellen indított eljárásban perbe hívható.
[…]”
7       Ezen Egyezmény 11. cikke előírja:
„A 10. cikk harmadik albekezdésének sérelme nélkül a biztosító csak annak a szerződő államnak a bíróságai előtt indíthat eljárást,
ahol az alperes lakóhelye található, tekintet nélkül arra, hogy az alperes szerződő fél, biztosított vagy kedvezményezett.
[…]”
8       Ugyanezen Egyezmény 12. cikke ekként rendelkezik:
E szakasz rendelkezéseitől kizárólag olyan megállapodással lehet eltérni, amely:
[…]
2.      a szerződő fél, a biztosított vagy a kedvezményezett számára az e szakaszban megjelölttől eltérő bíróságok előtti perindítást
teszi lehetővé, vagy
3.      a szerződés megkötésének időpontjában azonos szerződő államban lakóhellyel, székhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel
rendelkező szerződő fél és biztosító között jött létre, és amely a káresemény külföldön történő bekövetkezése esetén is az
említett állam bíróságainak joghatóságát köti ki, amennyiben az ilyen megállapodás az említett állam jogával nem ellentétes,
[…]”
9       A Brüsszeli Egyezmény II. címének 6. szakaszában található, a joghatóságról való megállapodásról szóló 17. cikke értelmében:
„Ha a felek, akik közül egy vagy több valamely szerződő államban lakóhellyel rendelkezik, egy bizonyos jogviszonnyal kapcsolatban
felmerült vagy a jövőben felmerülő jogviták eldöntésére valamely szerződő állam bíróságának vagy bíróságainak joghatóságát
kötik ki, a megállapodás szerinti bíróság vagy bíróságok rendelkeznek joghatósággal. Az ilyen joghatóság a felek eltérő megállapodásának
hiányában kizárólagos. Az ilyen joghatóságot kikötő megállapodást meg lehet kötni
a)      írásban vagy szóban, amelyet írásban megerősítettek; vagy
b)      a felek között korábban kialakított gyakorlatnak megfelelő formában
[…]
[…]
A joghatóságot kikötő megállapodás […] rendelkezései hatálytalanok, amennyiben ellentétesek a 12. […] cikkel […].
[…]”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
10     A francia jog szerinti Abeille Assurances Cie biztosító társaságnál (a továbbiakban: az Abeille) biztosított Calland Réalisations
SARL (a továbbiakban: a Calland) 1990‑ben sajt‑gyártóegység készítésére vállalkozott az Établissements Bernard Laiterie du
Chatelard (a továbbiakban: a Laiterie du Chatelard) francia jog szerinti társaság részére, a munka egészét az SFIP által gyártott
panelek felhasználásával végezve.
11     A Laiterie du Chatelard által megrendelt szakvélemény e panelekben a helyiségek rendeltetésszerű használatát kizáró tervezési
és gyártási hibákat mutatott ki. A helyreállítási munkák költségeit körülbelül 610 000 euróra becsülte.
12     Az SFIP‑nek e munkák idején több elsődleges és másodlagos francia biztosítónál volt biztosítása. A Recticel SA belga jog szerinti
társaság (a továbbiakban: a Recticel) leányvállalataként biztosítva volt több belga másodlagos biztosítónál is, a Recticel
által kötött és az SFIP‑re az 1988. július 8‑i – e társaságnak a Recticel‑csoportba történt belépése napjára, 1988. június
7‑re visszamenő hatályú – kiegészítő záradékkal kiterjesztett csoportos biztosítási szerződés alapján. E szerződés VII. fejezetének
K. cikke kimondja: „e szerződés tartalmára vonatkozó viták esetén a Társaság a szerződő fél lakóhelyének bírósága előtt perelhető”.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy e cikk nyilvánvalóan nem a biztosító kívánságára került a szerződésbe.
13     A Laiterie du Chatelard 2001. március 1‑jei és 12‑i keresetlevelével kártérítési keresetet indított a tribunal de grande instance
de Bourgoin‑Jallieu előtt a következő társaságok ellen:
–       a Calland, melyet bírósági eljáráson kívül végelszámoltak, majd J. Calland és M. Picard vezető tisztségviselők személyében
ismét perbe vontak,
–       az Abeille, a Calland biztosítója,
–       az SFIP,
–       az SMABTP, az SFIP szakmai felelősségbiztosítója,
–       az AXA Global Risks SA (a továbbiakban: az AXA Global Risks), az SFIP egyéb kockázatainak biztosítója,
–       a Zurich International, az SFIP egyéb kockázatainak biztosítója.
14     Ez utóbbi 2001. június 5‑én perbe hívta francia másodlagos biztosítóit, a Zurich International France‑ot és az Axa Corporate‑et,
az AXA Global Risks jogutódját.
15     Az SFIP 2001. június 21‑én a Brüsszeli Egyezmény 10. cikkének első albekezdése alapján perbe hívta belga másodlagos biztosítóit,
melyek a csoportos biztosítási szerződés szerinti társbiztosítói, azaz az Axa Belgiumot, a Zurich Assurances‑t, az AIG‑t,
a Fortist és a Gerlinget (a továbbiakban: a belga társbiztosítók).
16     A belga társbiztosítók a csoportos biztosítási szerződésben kikötött joghatósági záradék alapján kifogással éltek a tribunal
de grande instance de Bourgoin‑Jallieu illetékessége ellen.
17     E szerződés VII. fejezete K. pontjának alkalmazásával a tribunal de grande instance de Bourgoin‑Jallieu 2002. szeptember 13‑i
határozatával felhívta az SFIP‑t igényének a csoportos biztosítási szerződést megkötő Recticel székhelyén, a tribunal de première
instance de Bruxelles (Belgium) előtti érvényesítésére.
18     Az SFIP 2002. szeptember 27‑én hatásköri kifogással szembeni kifogással élt a cour d’appel de Grenoble előtt.
19     Ez utóbbi előtt az SFIP előadta, hogy a Brüsszeli Egyezmény 12. cikkének 3. pontján alapuló joghatósági záradékot a biztosító
nem érvényesítheti az azt tartalmazó szerződést kifejezetten jóvá nem hagyó kedvezményezettel szemben. Az SFIP érveléséhez
csatlakozott a Laiterie du Chatelard és a SMABTP is.
20     A cour d’appel de Grenoble ilyen körülmények között függesztette fel az eljárását, és a következő előzetes kérdéseket terjesztette
a Bíróság elé:
„Az azonos szerződő államban székhellyel rendelkező szerződő fél és biztosító között létrejött biztosítási szerződés kedvezményezettjét
(aki egyben biztosított is) köti‑e az ezen állam bíróságainak joghatóságát megállapító záradék, ha e záradékot személyesen
nem hagyta jóvá, a kár más szerződő államban keletkezett, és a kedvezményezett e másik szerződő állam bíróságai előtt indított
keresetet az ott székhellyel rendelkező biztosítók ellen?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
21     A kérdéssel az előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a szerződő fél és a biztosító között létrejött biztosítási
szerződésben a Brüsszeli Egyezmény 12. cikke 3. pontjának megfelelően kikötött joghatóság kiterjesztésére vonatkozó záradék
érvényesíthető‑e e szerződésnek e záradékot kifejezetten jóvá nem hagyó, a szerződő félétől és a biztosítóétól különböző szerződő
államban székhellyel rendelkező kedvezményezettjével szemben.

A Bírósághoz benyújtott észrevételek
22     A belga társbiztosítók és az Egyesült Királyság kormánya a 201/82. sz., Gerling és társai ügyben 1983. július 14‑én hozott
ítéletre (EBHT 1984., 2503. o.) utalnak, melyben a Bíróság kimondta, hogy a biztosító és a szerződő fél között létrejött,
ez utóbbi által úgy saját maga, mint a szerződéskötésben részt nem vevő harmadik személy javára kötött és e harmadik személy
által kezdeményezhető jogviták tekintetében joghatósági záradékot tartalmazó biztosítási szerződés esetén e harmadik személyek
még akkor is hivatkozhatnak a joghatósági záradékra, ha azt kifejezetten nem hagyták jóvá, amennyiben a Brüsszeli Egyezmény
17. cikkében előírt írásbeliség követelménye a biztosító és a szerződő fél viszonyában teljesül, és a biztosító ez irányú
akarata egyértelműen megállapítható. Ezen ítélet 18. pontjában a Bíróság akként határozott, hogy ezen Egyezmény kifejezetten
tartalmazza a joghatósági záradék kikötésének lehetőségét nem csupán a szerződő fél, hanem az adott esetben szerződő félként
nem szereplő és a szerződés aláírásakor esetleg nem is ismert – hacsak e kettő nem esik egybe – kedvezményezett és a biztosított
javára is. A belga társbiztosítók ezen ítéletből arra következtetnek, hogy a Bíróság megállapította a joghatósági kiterjesztésére
vonatkozó záradék kedvezményezettel szembeni érvényesíthetőségét, anélkül hogy a kedvezményezettnek meg kellene felelnie a
Brüsszeli egyezmény 17. cikke feltételeinek.
23     A Bizottság álláspontja szerint ezzel szemben a minden „gyengébb félnek” automatikusan és feltétlenül járó védelem folytán
a kedvezményezettre a biztosítási szerződés anélkül vonatkozik, hogy a joghatósági záradékhoz kötve lenne. A Bíróság ítélkezési
gyakorlatából kitűnik, hogy a más által kötött szerződésben félként nem szereplő kedvezményezett anélkül hivatkozhat a joghatóságot
kiterjesztő záradékra, hogy az vele szemben érvényesíthető lenne. Továbbá a Bizottság rámutat, hogy a Brüsszeli Egyezmény
fent hivatkozott Gerling és társai ítéletben említett 12. cikkének 2. pontja kifejezetten a kedvezményezett helyzetét említi,
és hogy az ott szereplő joghatósági záradékok fakultatívak, és kizárólag a „gyengébb fél” javára szólnak. Következésképpen
a biztosított és a kedvezményezett szerepel az e záradékot jóváhagyni vagy arra hivatkozni jogosult felek listáján. Azonban
a Brüsszeli egyezmény joghatósági kikötést lehetővé tévő 12. cikkének 3. pontja, melynek kizárólagos jellegéhez nem férhet
kétség, nem említi a harmadik személy kedvezményezettet, ezért joghatósági záradék ez utóbbival szemben nem érvényesíthető.
24     A belga társbiztosítók és az Egyesült Királyság kormánya azt állítják, hogy a Brüsszeli egyezmény 12. cikke 3. pontjának megfelelő
joghatóságot kiterjesztő záradékot a szerződő fél javaslatára kötötték ki, ezért a biztosított mint „gyengébb fél” védelmére
alapított érvek nem fogadhatók el. A belga társbiztosítók összességének álláspontja szerint a biztosító által a szerződésből
a szerződő féllel szemben felhozható kifogások a kedvezményezettel szemben is felhozhatók, aki bármikor visszautasíthatja
a javára kikötött záradékot, ha az ahhoz fűződő hátrányok terhesek a számára. Az alapeljárásban a kedvezményezett a biztosítókkal
szemben olyan „szerződésegyüttesből” eredő jogokra hivatkozik, amelynek a vitatott joghatósági záradék is a részét képezi,
és nem takarózhat azzal, hogy teljesen autonóm francia biztosított, mert a csoportos biztosítási szerződés keretében teljesen
és közvetlenül a Recticelnek van alárendelve a biztosítási szerződések és biztosítási események vonatkozásában.
25     A belga társbiztosítók ugyanezzel a logikával a C‑256/00. sz. Besix‑ügyben 2002. február 19‑én hozott ítéletre (EBHT 2002.,
I‑1699. o.) utalnak, és akként vélekednek, hogy a Brüsszeli Egyezmény a felek számára jogviszonyaik előreláthatóságának és
biztonságának biztosítására és az egymással ellentétes határozatok hozatala veszélyének megelőzése és a bírósági határozatok
bíróság államától különböző államban való elismerésének és végrehajtásának megkönnyítése végett annak elkerülésére törekszik,
hogy ugyanarra a szerződésre több bíróság joghatósága vonatkozzon.
26     A francia kormány és az Egyesült Királyság Kormánya ezen észrevételekkel egyetértenek, és hozzáteszik, hogy jelentőséget kell
tulajdonítani a felek szabadon kifejezett akaratának és a biztosítási terület jogbiztonságának is. Az ilyen, több szerződő
államban ugyanahhoz a csoporthoz tartozó különböző társaságokra kiterjedő biztosítási szerződés esetén ugyanis helyes lenne
előírni, hogy az ilyen szerződések alkalmazásából eredő különféle jogviták ugyanazon bíróság elé tartozzanak. A Brüsszeli
Egyezmény ekkénti értelmezése ugyanis lehetővé tenné a biztosítási szerződés egységes értelmezésének biztosítását, az esetleg
egymásnak ellentmondó határozatok hozatalának, valamint a jogviták elszaporodásának elkerülését. Így ez az értelmezés járulna
hozzá az egységes európai biztosítási piac megvalósításához.
27     A Bizottság azt is előadja, hogy a joghatóság kiterjesztésére vonatkozó záradék biztosítottal szembeni érvényesíthetetlensége
a biztosítótársaságok számára az előreláthatóság hiányát idézheti elő, mert így általuk előre nem látható bíróság előtt perelhetők.
El kell azonban ismerni, hogy a közösségi jogalkotó a biztosítottak védelmének céljára helyezte a hangsúlyt.

A Bíróság válasza
28     Bevezetésképpen emlékeztetni kell arra, hogy a Brüsszeli Egyezmény értelmezése során egyszerre kell figyelemmel lenni annak
saját rendszerére és célkitűzéseire, valamint az EK‑Szerződéssel való kapcsolatára (lásd a 12/76. sz. Tessili‑ügyben 1976.
október 6‑án hozott ítélet [EBHT 1976., 1473. o.] 9. pontját).
29     E tekintetben a Brüsszeli Egyezmény II. címének 3. szakasza biztosítási ügyekben önálló joghatóság‑elosztási rendszert létesít.
Ezen Egyezmény 8–10. cikke többek között előírja, hogy a valamely részes államban székhellyel rendelkező biztosító perelhető
annak a szerződő államnak a bíróságai előtt, ahol a székhelye található, a szerződő fél lakóhelyének illetve székhelyének
bírósága előtt, felelősségbiztosítás tekintetében a káresemény bekövetkeztének helye bíróságai előtt, valamint a károsult
által a biztosított ellen indított per bírósága előtt, ha e bíróság joga lehetővé teszi. Továbbá ugyanezen egyezmény 11. cikke
akként rendelkezik, hogy a biztosító csak annak a szerződő államnak a bíróságai előtt indíthat eljárást, ahol az alperes lakóhelye
illetve székhelye található, tekintet nélkül arra, hogy az alperes szerződő fél, biztosított vagy kedvezményezett.
30     Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint e szakasz rendelkezéseiből az előkészítő dokumentációra is tekintettel az tűnik ki,
hogy mivel a biztosított szélesebb joghatósági választási lehetőséggel rendelkezik, mint a biztosító, és ez utóbbi javára
eltérő joghatósági kikötés nem lehetséges, e rendelkezéseket a többnyire előre meghatározott, alku tárgyát nem képező kikötéseket
tartalmazó szerződéssel szembesülő és gazdaságilag gyengébb félnek számító biztosított védelme iránti törekvés hatja át (lásd
a fent hivatkozott Gerling és társai ítélet 17. pontját és a C‑412/98. sz. Group Josi ügyben 2000. július 13‑án hozott ítélet
[EBHT 2000., I‑5925. o.] 64. pontját).
31     Biztosítási szerződés esetén a gazdaságilag gyengébb fél védelmét biztosítja a felek autonómiájának korlátozása is a joghatósági
kikötések terén. Így a Brüsszeli Egyezmény 12. cikke kimerítően felsorolja azokat az eseteket, amikor a felek eltérhetnek
ugyanezen Egyezmény II. címe 3. szakaszának szabályaitól. Valamint ezen egyezmény 17. cikkének negyedik albekezdése értelmében
a joghatósági kikötés hatálytalan, ha ellentétes a fenti 12. cikkel. E rendelkezésekből kitűnik, hogy ezen egyezmény olyan
rendszert létesít, amelyben a biztosítási ügyekben a joghatósági szabályoktól való eltérés szabályait szigorúan kell értelmezni.
32     Így különösen a Brüsszeli Egyezmény 12. cikkének 3. pontja megengedi, hogy a szerződés megkötésének időpontjában azonos szerződő
államban lakóhellyel, székhellyel vagy szokásos tartózkodási hellyel rendelkező szerződő fél és biztosító a káresemény külföldön
történő bekövetkezése esetén is az említett állam bíróságainak joghatóságát kösse ki, amennyiben az ilyen megállapodás az
említett állam jogával nem ellentétes. A Brüsszeli Egyezmény az ilyen záradékot azért teszi lehetővé, mert nem kívánja a szerződő
felet, azaz a gyengébb felet a megfelelő védelemtől megfosztani. Mint azt ugyanis a főtanácsnok indítványának 61. pontjában
kifejti, a szerződő fél ilyen esetben elveszíti ugyan a káresemény helye szerinti bíróság előtti keresetindítás lehetőségét,
azonban saját lakóhelyének, székhelyének bíróságához fordulhat.
33     Így a felek autonómiájának elve lehetővé teszi, hogy a szerződést kötő fél, azaz a gyengébb fél lemondjon a Brüsszeli Egyezményben
nyújtott kétféle védelem egyikéről. Azonban a gazdaságilag gyengébb fél védelmének feltétlen célja folytán ez az autonómia
nem terjed odáig, hogy a szerződő fél lemondhasson a lakóhelye, székhelye szerinti bíróság joghatóságáról. Ugyanis, mint gyengébb
felet, nem szabad jogai bíróság előtti érvényesítésétől azzal elriasztani, hogy a vele szerződést kötő másik fél lakóhelye,
illetve székhelye államának bíróságai előtt kelljen keresetet indítania (lásd ehhez hasonlóan, fogyasztó esetében a C‑464/01. sz.
Gruber‑ügyben 2005. január 20‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑458. o.] 34. pontját).
34     E megfontolások fényében kell meghatározni, hogy a szerződő fél és a biztosító által a Brüsszeli Egyezmény 12. cikke 3. pontjának
megfelelően kikötött joghatósági záradék érvényesíthető‑e e szerződésnek e záradékot kifejezetten jóvá nem hagyó, a szerződő
félétől és a biztosítóétól különböző szerződő államban székhellyel rendelkező kedvezményezettjével szemben, vagy sem.
35     A Brüsszeli Egyezmény és különösen 12. cikkének 3. pontja semmit nem tartalmaz az ilyen joghatósági záradéknak a biztosítottal
és a kedvezményezettel szembeni hatályáról. Ezen Egyezmény rendelkezéseinek szó szerinti értelmezése tehát nem teszi lehetővé
annak meghatározását, hogy érvényesítheti‑e a biztosító e kikötést a kedvezményezettel szemben, és ha igen, milyen esetleges
feltételekkel, ha a kedvezményezett lakóhelye, székhelye más szerződő államban van, mint a szerződő félé és a biztosítóé.
36     Ebben a helyzetben, mint az a jelen ítélet 28. pontjából kitűnik, a Bíróság feladata a Brüsszeli Egyezmény rendelkezéseinek
értelmezése ezen Egyezmény rendszerének és általános céljainak figyelembevételével.
37     E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a szerződő félhez hasonlóan a kedvezményezettet is védi a Brüsszeli Egyezmény mint
a fent hivatkozott Gerling és társai ítélet értelmében vett gazdaságilag gyengébb helyzetben levő személyt.
38     Következésképpen ugyanezen egyezmény 12. cikkének 3. pontja alapján kikötött joghatóságot kiterjesztő záradék a kedvezményezettel
szemben csak akkor lehet érvényesíthető, ha nem sérti a gazdaságilag gyengébb fél védelmének elvét.
39     Márpedig, mint azt a főtanácsnoki indítvány 62. és 67. pontja tartalmazza, az ilyen kikötés érvényesíthetősége súlyos következményekkel
járna a más szerződő államban lakóhellyel, székhellyel rendelkező, nem szerződő fél kedvezményezettre nézve. Ugyanis megfosztaná
e biztosítottat a káresemény helye, valamint a saját lakóhelye, illetve székhelye szerinti bíróság előtti keresetindítás lehetőségétől,
és arra kényszerítené, hogy a biztosítóval szemben a jogait a biztosító székhelye szerinti bíróság előtt érvényesítse. Másfelől
lehetővé tenné, hogy e biztosító a kedvezményezett ellen a saját székhelyének bírósága előtt indítson keresetet.
40     Ez az értelmezés a biztosító javára szóló joghatósági záradék elfogadására, és a gazdaságilag gyengébb fél – a jelen esetben
a kedvezményezett, akinek joga kell legyen a saját lakóhelye, székhelye szerinti bíróság előtti keresetindítás és védekezés –
védelme mint cél semmibevételére vezetne.
41     A fent hivatkozott Gerling és társai ítélet 17. pontjában már megerősített, a kedvezményezettre mint gazdaságilag gyengébb
félre vonatkozó védelem megszilárdítása érdekében egyébként a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a
határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22‑i 44/2001/EK tanácsi rendelet (HL 2001. L 12., 1. o.;
magyar nyelvű különkiadás 19. fejezet, 4. kötet, 42.o.) 9. cikke (1) bekezdésének b) pontja akként fogalmaz, hogy a biztosítottnak
és a biztosítási szerződés kedvezményezettjének is kifejezetten megengedi saját lakóhelyén, illetve székhelyén a biztosító
elleni keresetindítást, míg a Brüsszeli Egyezmény 8. cikke első albekezdésének 2. pontja csak a szerződő fél lakóhelye, illetve
székhelye szerinti bíróság joghatóságáról rendelkezik, és nem határozza meg, hogy a biztosító ellen a biztosított vagy a kedvezményezett
lakóhelye, illetve székhelye szerinti bíróság előtt is indítható‑e kereset, vagy sem.
42     Egyébként a fent hivatkozott Gerling és társai ítélet a belga társbiztosítók és az Egyesült Királyság Kormánya által előadottakkal
ellentétben nem hivatkozható az érvényesíthetőség tézisének alátámasztásául, mivel egyrészt ez az ítélet a Brüsszeli Egyezmény
12. cikkének 2. pontja szerinti joghatósági kikötésről szólt, mely rendelkezés kifejezetten feljogosítja a feleket a szerződő
fél, a biztosított vagy a kedvezményezett javára nem kizárólagos, hanem fakultatív joghatósági záradék kikötésére, másrészt
ebben az ítéletben a Bíróság e záradéknak a harmadik személy kedvezményezett által a biztosítóval szembeni érvényesíthetőségéről,
nem pedig a biztosító által e harmadik személlyel szembeni érvényesíthetőségéről határozott. Mint azt a főtanácsnok indítványának
52. pontjában megállapítja, a biztosítási szerződés kedvezményezettjének lehetősége e kikötésnek a biztosítóval szembeni érvényesítésére
számára nem válhat hátránnyá, hanem éppen ellenkezőleg, újabb fórumot ad a Brüsszeli Egyezmény alapján biztosítási ügyekre
joghatósággal rendelkezőkhöz, és így erősíti a gazdaságilag gyengébb fél védelmét.
43     Mindebből az következik, hogy az előterjesztett kérdésre az a válasz adandó, hogy a Brüsszeli Egyezmény 12. cikke 3. pontjának
megfelelően kikötött joghatósági záradék nem érvényesíthető e szerződésnek e záradékot kifejezetten jóvá nem hagyó, a szerződő
félétől és a biztosítóétól különböző szerződő államban székhellyel rendelkező biztosított kedvezményezettjével szemben.

A költségekről
44     Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a nemzeti bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát
képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek,
az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
A Dánia, Írország, valamint Nagy-Britannia és Észak-Írország Egyesült Királysága csatlakozásáról szóló, 1978. október 9‑i
egyezménnyel, a Görög Köztársaság csatlakozásáról szóló, 1982. október 25‑i egyezménnyel, a Spanyol Királyság és a Portugál
Köztársaság csatlakozásáról szóló, 1989. május 26‑i egyezménnyel, valamint az Osztrák Köztársaság, a Finn Köztársaság és a
Svéd Királyság csatlakozásáról szóló, 1996. november 29‑i egyezménnyel (HL 1997. C 15., 1. o.) módosított, a polgári és kereskedelmi
ügyekben irányadó bírósági joghatóságról és a bírósági határozatok végrehajtásáról szóló, 1968. szeptember 27‑i egyezmény
12. cikke 3. pontjának megfelelően kikötött joghatósági záradék nem érvényesíthető e szerződésnek e záradékot kifejezetten
jóvá nem hagyó, a szerződő félétől és a biztosítóétól különböző szerződő államban székhellyel rendelkező biztosított kedvezményezettjével
szemben.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: francia.