CELEX: 62008FJ0057
Közszolgálat
Tisztviselők

1.
Tisztviselők – Egyenlő bánásmód – Az alkalmazottak különböző csoportjai közötti eltérő bánásmód a személyzeti szabályzatban
előírt garanciák és a társadalombiztosítási előnyök tekintetében – A hátrányos megkülönböztetés hiánya
2.
Tisztviselők – Nyugdíjak – A nyugdíjra jogosító szolgálati idő számítása – Kisegítő alkalmazottként teljesített szolgálati
idők figyelembevétele – Feltételek
(Személyzeti szabályzat, VIII. melléklet, 4. cikk)
1.
Nem lehet kétségbe vonni a Közösségek által a szűkebb értelemben vett tisztviselőként vagy az egyéb alkalmazottak alkalmazási
feltételeinek hatálya alá tartozó alkalmazottként foglalkoztatott személyek különböző csoportjai közötti jogállásbeli különbségeket.
Az egyes alkalmazotti csoportok meghatározása ugyanis a közösségi adminisztráció jogos igényeihez és az általa – állandóan
vagy átmenetileg – ellátandó feladatok jellegéhez igazodik. A közösségi jogalkotó ezért – a személyzeti szabályzat VIII. mellékletének
4. cikkében – rendelkezhetett úgy, hogy kizárólag a tisztviselők, az ideiglenes alkalmazottak és a szerződéses alkalmazottak
kérhetik, hogy a nyugdíjjogosultság kiszámításakor vegyék figyelembe az általuk az intézményekben tisztviselőként, ideiglenes
alkalmazottként vagy szerződéses alkalmazottként eltöltött teljes szolgálati időt.
Egyébiránt a helyi alkalmazott nem állíthatja, hogy hátrányba kerül a más csoportokba tartozó alkalmazottakhoz képest, és
hogy ezért ő eltérő bánásmódban, vagy akár nem igazolható és aránytalan hátrányos megkülönböztetésben részesül, mivel helyi
alkalmazottként nincs a más csoportokba alkalmazottakhoz hasonló helyzetben. Az egyfelől a helyi alkalmazottak, másfelől a
tisztviselők vagy az egyéb alkalmazottak közötti jogállásbeli különbségek nem vitathatók az egyenlő bánásmód elve alapján,
mivel a személyzeti szabályzatban biztosított garanciákra, a besorolásra, a díjazásra és a szociális kedvezményekre vonatkozó
ezen objektív jogi különbségek lényegi jellegűek. Nem minősül tehát hátrányos megkülönböztetésnek, ha a személyzeti szabályzatban
szereplő garanciák és a társadalombiztosítási előnyök szempontjából a Közösségek által alkalmazott személyek bizonyos csoportjai
olyan garanciákat vagy előnyöket élveznek, amelyeket a más csoportokba tartozó személyeknek nem nyújtanak.
(lásd a 38. és 39. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 118/82–123/82. sz., Celant és társai kontra Bizottság egyesített ügyekben 1983. október 6‑án hozott ítéletének (EBHT 1983.,
2995. o.) 22. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑415/06. P. sz., De Smedt kontra Bizottság ügyben 2007. július 9‑én hozott végzésének (EBHT‑KSZ 2007.,
I‑B‑1‑7. o. és II‑B‑1‑41. o.) 54. és 55. pontja, és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat;
a Közszolgálati Törvényszék F‑59/05. sz., De Smedt kontra Bizottság ügyben 2006. október 19‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2006.,
I‑A‑1‑109. o. és II‑1‑1‑409. o.) 76. pontja; F‑104/06. sz., Arpaillange és társai kontra Bizottság ügyben 2009. március 12‑én
hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2009., I‑A‑1‑0000. o. és II‑A‑1‑0000. o.) 61. pontja.
2.
Ahhoz, hogy a közösségi nyugdíjrendszerben való figyelembevétel szempontjából a kisegítő alkalmazottként teljesített időszakok
hasonlónak minősüljenek, mint az ideiglenes alkalmazottként teljesített időszakok, az érintett által ellátott feladatoknak
megfelelő beosztásnak szerepelnie kell az intézmény állományának táblázatában, és az ellátott feladatok nem lehetnek átmeneti
jellegűek, más szóval azoknak a közösségi közszolgálat állandó feladatainak kell lenniük.
(lásd a 44. és 48. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 17/78. sz., Deshormes kontra Bizottság ügyben 1979. február 1‑jén hozott ítéletének (EBHT 1979., 189. o.) 51. pontja;
225/81. és 241/81. sz., Toledano Laredo és Garilli kontra Bizottság egyesített ügyekben 1983. február 23‑án hozott ítéletének
(EBHT 1983., 347. o.) 7. és 12. pontja.