CELEX: 62005CJ0138
Atļauja laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus un biocīdos produktus
Direktīva 91/414/EEK
8. pants
Direktīva 98/8/EK
16. pants
Dalībvalstu pilnvaras pārejas periodā

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz pārejas noteikumu interpretāciju, kas paredzēti Padomes 1991. gada 15. jūlija
Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (OV L 230, 1. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada
16. februāra Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu tirgū (OV L 123, 1. lpp.).
Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar prāvu starp
Stichting Zuid‑Hollandse Milieufederatie
(Dienvidholandes Vides Asociācijas fonds; turpmāk tekstā – “
Stichting
”) un
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
[lauksaimniecības, dabas un pārtikas kvalitātes ministrs] (turpmāk tekstā – “Ministrs”) jautājumā par Nīderlandes tiesībās
paredzēto procedūru atļauju pesticīdu laišanai tirgū izsniegšanai.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
Direktīva 91/414
Direktīvas 91/414 devītajā apsvērumā ir noteikts:
“[..] noteikumiem, kas regulē atļauju piešķiršanu, jānodrošina augsti aizsardzības standarti, ar kuru palīdzību jo īpaši jāaizliedz
tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaušana, kuru radītie draudi veselībai, gruntsūdeņiem un videi, kā arī cilvēku un dzīvnieku
veselībai ir lielāki, salīdzinot ar augkopības uzlabošanas mērķi.”
Saskaņā ar Direktīvas 91/414 2. panta 1. punktu “augu aizsardzības līdzekļi” ir “aktīvas vielas un preparāti, kas satur vienu
vai vairākas aktīvas vielas tādā formā, kādā tās tiek piegādātas lietotājam”, un kas galvenokārt paredzētas augu vai augkopības
produktu aizsardzībai pret kaitīgiem organismiem. Saskaņā ar minētās direktīvas 2. panta 4. punktu aktīvās vielas ir definētas
kā “vielas vai mikroorganismi, ieskaitot vīrusus, kas vispārēji vai konkrēti iedarbojas” uz kaitīgiem organismiem vai augiem,
augu daļām vai augu produktiem.
Saskaņā ar minētās direktīvas 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu dalībvalstis nodrošina, ka augu aizsardzības līdzeklis tiek
atļauts tikai tad, “ja tā sastāvā esošās aktīvās vielas ir uzskaitītas I pielikumā un ja [ir izpildīti] visi minētajā pielikumā
izklāstītie nosacījumi”, kā arī nosacījumi, kas paredzēti minētā panta 1. punkta b)–f) apakšpunktā.
Direktīvas 91/414 8. pants attiecas uz pārejas un izņēmuma pasākumiem. Atbilstoši šī panta 2. punktam:
“Atkāpjoties no 4. panta un neierobežojot 3. punktu vai Direktīvu 79/117/EEK, 12 gadu laikā pēc šīs direktīvas izziņošanas
dalībvalsts var atļaut tādu augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū savā teritorijā, kas satur I pielikumā neiekļautas aktīvās
vielas, kuras jau ir pieejamas tirgū divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas datuma.
[..]”
Tā paša 8. panta 3. punktā ir noteikts, ka “saskaņā ar 2. punktu, pārskatot tādus augu aizsardzības līdzekļus, kas satur aktīvo
vielu, kā arī pirms šādas pārskatīšanas dalībvalstis piemēro 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta i)–v) daļā un c)–f) apakšpunktā
noteiktās prasības saskaņā ar attiecīgo valstu noteikumiem par iesniedzamajiem datiem”.
Saskaņā ar Direktīvas 91/414 13. panta 6. punktu “attiecībā uz aktīvajām vielām, kas jau ir pieejamas tirgū divus gadus pēc
šīs direktīvas izziņošanas, dalībvalstis, pienācīgi ievērojot Līguma noteikumus, var turpināt piemērot iepriekšējos attiecīgās
valsts noteikumus par datu prasībām, kamēr šādas vielas nav iekļautas I pielikumā”.
Atbilstoši minētās direktīvas 23. pantam tā bija jāievieš “divu gadu laikā no tās izziņošanas dienas”.
Direktīva 98/8
Direktīva 98/8 attiecas uz produktiem, kas iepriekš bija pazīstami kā pesticīdi, kas nav paredzēti lietošanai lauksaimniecībā
un kas tiek lietoti, lai apkarotu cilvēku vai dzīvnieku veselībai kaitīgus organismus un organismus, kas bojā dabīgus vai
rūpnieciski ražotus produktus.
Šīs direktīvas 5. panta 1. punktā ir paredzēts, ka dalībvalstis atļauj biocīdo produktu tikai tad, ja “tajā iekļautā[‑s] aktīvā[‑s]
viela(‑s) minēta[‑s] I vai I A pielikumā un ir izpildītas visas prasības, kas izklāstītas šajos pielikumos”, kā arī ja ir
izpildīti daži citi nosacījumi.
Direktīvas 98/8 16. panta 1. punktā, kas attiecas uz pārejas pasākumiem, ir paredzēts, ka “desmit gadus [..] dalībvalsts var
turpināt piemērot tās pašreizējo sistēmu vai praksi biocīdo produktu laišanai tirgū. It īpaši saskaņā ar tās noteikumiem dalībvalsts
var atļaut savā teritorijā laist tirgū biocīdo produktu, kas satur I vai I A pielikumā neminētu aktīvo vielu”. Tomēr ne vēlāk
kā pēc 24 mēnešiem, skaitot no minētās direktīvas stāšanās spēkā, citiem, nevis zinātniska pētījuma un izstrādnes vai tehnoloģiskā
procesa pētījuma vai izstrādnes nolūkiem šīs aktīvās vielas tirgū jālaiž kā biocīdā produkta aktīvās vielas.

Valsts tiesiskais regulējums
1962. gada Likuma par pesticīdiem (
Bestrijdingsmiddelenwet
;
Stb. 1962
, Nr. 288), kas ir grozīts ar 2003. gada 6. februāra likumu (
Stb. 2003
, Nr. 62, turpmāk tekstā – “
Bmw
”), 2. panta 1. punktā ir noteikts:
“Nīderlandē ir aizliegts piegādāt, turēt vai glabāt, ievest vai izmantot jebkāda veida pesticīdus, attiecībā uz kuriem nav
pierādīts, ka tie ir atļauti saskaņā ar šo likumu vai – ja runa ir par biocīdiem produktiem, kas rada nelielu risku, – ka
tie ir reģistrēti.”

Bmw
3. panta 1. punktā ir paredzēts transponēt galvenokārt Direktīvas 91/414 4. panta 1. punkta noteikumus. Šī 3. panta 1. punktā,
pirmkārt, a) apakšpunkta 1.–10. punktā ir iekļauti noteikumi, kas būtībā atbilst šīs direktīvas 4. panta 1. punkta b) apakšpunkta
i)–v) daļā iekļautajiem noteikumiem, un, otrkārt, tā b)–d) apakšpunktā ir paredzēti nosacījumi, kas atbilst minētās direktīvas
4. panta 1. punkta c)–e) apakšpunkta nosacījumiem.
Bmw
3. panta 2. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts transponēt šīs direktīvas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta noteikumus.

Bmw
16.aa pants, kas stājās spēkā 2003. gada 8. februārī, ir izteikts šādi:
“1.      Ja tas ir steidzami nepieciešams lauksaimniecības interesēs, attiecīgais ministrs var noteikt izņēmumu vai atbrīvojumu no
2. panta 1. punkta un 10. panta 1. un 2. punkta noteikumiem augu aizsardzības līdzeklim, kas satur aktīvu vielu:
a)      kas ir piegādāta līdz 1993. gada 26. jūlijam,
b)      kas nav norādīta Kopienu tiesību aktā, kas minēts 3. panta 2. punkta a) apakšpunktā, un
c)      attiecībā uz kuru Direktīvas [91/414] 8. panta 2. punktā minētā pārbaude ir uzsākta vai turpināta pēc 2003. gada 26. jūlija.
2.      Šie izņēmumi vai atbrīvojumi var tikt pakļauti dažādiem nosacījumiem. Tie var tikt piešķirti ierobežotā apmērā un katrā laikā
atsaukti.”

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
2004. gada 21. aprīlī Ministrs, pamatojoties uz
Bmw
16.aa pantu, izdeva rīkojumu par augu aizsardzības līdzekļu atbrīvojumiem 2004. gadā (
besluit “Vrijstellingen gewasbeschermingsmiddelen 2004”
,
Stcrt. 2004
, Nr. 77; turpmāk tekstā – “2004. gada 21. aprīļa rīkojums”), ar kuru no
Bmw
2. panta 1. punktā un 10. panta 1. punktā minētajiem aizliegumiem tiek atbrīvoti šajā rīkojumā minētie lietotāji attiecībā
uz tajā raksturotajām kultūrām, ja tiek ievēroti šī rīkojuma pielikuma I nodaļā noteiktie lietošanas noteikumi attiecībā uz
augu aizsardzības līdzekļu, kas uzskaitīti šajā I nodaļā, piegādi, turēšanu, glabāšanu, ievešanu vai izmantošanu Nīderlandē.
2004. gada 21. aprīļa rīkojums kopš 2005. gada 1. janvāra vairs nebija spēkā.
Ar 2004. gada 28. aprīļa rīkojumu, ar ko ir grozīts 2004. gada 21. aprīļa rīkojums (
besluit “Wijziging Besluit vrijstellingen gewasbeschermingsmiddelen 2004”
,
Stcrt. 2004
, Nr. 82; turpmāk tekstā – “2004. gada 28. aprīļa rīkojums”), Ministrs 2004. gada 21. aprīļa rīkojuma I pielikumam pievienoja
trīspadsmit sadaļas. Šīs sadaļas attiecas uz noteiktu tādu augu aizsardzības līdzekļu īpašu lietojumu, uz ko attiecas atkāpes
no minētajiem atvieglojumiem.

Stichting
un
Stichting
Natuur en Milieu
(turpmāk tekstā kopā – “Fondi”) ar 2004. gada 9. jūnija vēstuli iesniedza sūdzību par 2004. gada 28. aprīļa rīkojumu.
Ar Ministra 2004. gada 18. oktobra lēmumu Fondu sūdzības ir daļēji atzītas par nepieņemamām un daļēji – par nepamatotām.
2004. gada 28. oktobrī
Stichting
iesniedza prasību atcelt minēto lēmumu
College
van Beroep voor het bedrijfsleven
[Apelācijas tiesa tirdzniecības un rūpniecības jautājumos], kas, būtībā saskaroties ar
Bmw
16.aa panta atbilstības Kopienu tiesībām problēmu, nolēma apturēt tiesvedību lietā un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Vai valsts tiesa var piemērot Direktīvas [91/414] 8. pantu pēc šīs direktīvas 23. pantā paredzētā termiņa beigām?
2)      Vai Direktīvas [98/8] 16. pants ir interpretējams tā, ka tam ir tāda pati nozīme kā direktīvas [91/414] 8. panta 2. punktam?
3)      Vai Direktīvas [91/414] 8. panta 2. punkts ir interpretējams tā, ka tas rada pienākumu “atturēties no jebkādas darbības”,
t.i., dalībvalsts var grozīt pastāvošo sistēmu vai lietoto praksi tikai tad, ja šis grozījums augu aizsardzības līdzekļu atļauju
aizstāj ar iepriekšēju pārbaudi atbilstoši šai direktīvai?
4)      Ja atbilde uz trešo jautājumu ir noliedzoša,
vai Direktīvas [91/414] 8. panta 2. punkts nosaka ierobežojumus grozījumu izdarīšanai valsts tiesiskajā regulējumā par biocīdo
produktu laišanu tirgū un, ja nosaka, tad – kādus tieši?
5)      Ja atbilde uz ceturto jautājumu ir noliedzoša,
kādus kritērijus izmantojot, ir jānovērtē, vai pastāv apstākļi, kas nopietni apdraud Direktīvā [91/414] paredzētā rezultāta
sasniegšanu?
6)      Ja atbilde uz otro jautājumu ir noliedzoša:
a)      vai Direktīvas [91/414] 8. panta 2. punkts ir interpretējams tā, ka gadījumā, ja dalībvalsts atļauj tās teritorijā laist tirgū
augu aizsardzības līdzekļus, kas satur aktīvas vielas, kas nav norādītas I pielikumā, un kuri bija pieejami tirgū jau divus
gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas, [dalībvalstij] ir jāievēro šīs direktīvas 4. panta noteikumi;
b)      vai Direktīvas [91/414] 8. panta 2. punkts ir interpretējams tā, ka gadījumā, ja dalībvalsts atļauj tās teritorijā laist tirgū
augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir I pielikumā neparedzētas vielas un kas bija pieejami tirgū jau divus gadus pēc
šīs direktīvas izziņošanas, [dalībvalstij] ir jāievēro šīs direktīvas 8. panta 3. punkta noteikumi?
7)      Vai Direktīvas [91/414] 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tā, ka tajā ietvertais pārskatīšanas jēdziens ietver arī jau tirgū
pieejama augu aizsardzības līdzekļa jauna piemērošanas veida pārbaudi, kuras laikā nosaka, vai pastāv nepieņemams risks lietotājam
vai darbiniekam, sabiedrības veselībai un videi pagaidu pasākuma ietvaros Likuma par pesticīdiem 16.aa panta izpratnē?
8)      Vai Direktīvas [91/414] 8. panta 3. punkts ir interpretējams tā, ka tajā ir iekļauti noteikumi tikai attiecībā uz datu sniegšanu
pirms pārskatīšanas, vai arī tas interpretējams tā, ka tajā minētajiem nosacījumiem ir nozīme arī saistībā ar veidu, kādā
šī pārskatīšana jāorganizē un jāveic?”

Par lūgumu atkārtoti sākt mutvārdu procesu
Ar 2006. gada 18. maija vēstuli Nīderlandes valdība saskaņā ar Reglamenta 61. pantu lūdza Tiesu atkārtoti sākt mutvārdu procesu
ar pamatojumu, ka ģenerāladvokātes secinājumi attiecībā uz piekto jautājumu ir pamatoti ar nepareizu Nīderlandes un Kopienu
tiesību normu interpretāciju.
Ģenerāladvokātes secinājumos, pirmkārt, nav pievērsta uzmanība Nīderlandes tiesībās paredzētajam pienākumam personām, kas
lūdz izsniegt atļauju augu aizsardzības līdzekļa laišanai tirgū, iesniegt kompetentajam Ministram sīku informāciju. Otrkārt,
Nīderlandes valdība apgalvo, ka – pretēji ģenerāladvokātes apgalvotajam – Direktīvas 91/414 četrpadsmitais apsvērums attiecas
vienīgi uz iespēju uz laiku atļaut augu aizsardzības līdzekļus, kas satur aktīvo vielu, kura nav iekļauta šīs direktīvas I pielikumā
un kura vēl nebija pieejama tirgū divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas.
Saistībā ar to saskaņā ar Reglamenta 61. pantu Tiesa var pēc savas iniciatīvas vai pēc ģenerāladvokāta priekšlikuma, vai arī
pēc lietas dalībnieku lūguma izdot rīkojumu par mutvārdu procesa atkārtotu sākšanu, ja tā uzskata, ka tā nav pietiekami informēta
vai arī ka lieta ir iztiesājama, pamatojoties uz argumentu, ko nav apsprieduši lietas dalībnieki (skat. 2000. gada 4. februāra
rīkojumu lietā C‑17/98
Emesa Sugar
,
Recueil
, I‑665. lpp., 18. punkts, un 2004. gada 14. decembra spriedumu lietā C‑210/03
Swedish Match
,Krājums, I‑11893. lpp., 25. punkts).
Taču šis nav tāds gadījums. Pirmkārt, Nīderlandes valdība būtībā tikai komentē ģenerāladvokātes secinājumus, neatsaucoties
uz faktiskajiem apstākļiem un nenorādot tiesību normas, uz kurām ģenerāladvokāte balstās un ko nebūtu apsprieduši lietas dalībnieki.
Otrkārt, ir jākonstatē, ka Tiesas rīcībā nodotā informācija ir pietiekama, lai atbildētu uz visiem uzdotajiem jautājumiem.
Tātad pieteikums par mutvārdu procesa atkārtotu sākšanu ir noraidāms.

Par prejudiciālajiem jautājumiem

Par pieņemamību
Tiesā iesniegtajos apsvērumos Francijas valdība vispirms izsaka šaubas par dažu uzdoto jautājumu pieņemamību.
Vispirms tā norāda, ka iesniedzējtiesa pirmā jautājuma pirmajā daļā atsaucas uz visu Direktīvas 91/414 8. pantu, neprecizējot,
par kuru no šī panta punktiem, kuros ir paredzētas ļoti atšķirīgas situācijas, ir runa. Francijas valdība uzskata, ka minētās
direktīvas 23. pants attiecas tikai uz to, kā piemērot tās 10. panta 1. punkta pirmās daļas otro ievilkumu par savstarpējas
atzīšanas procedūrām saistībā ar dažām minētās direktīvas 4. panta prasībām. Tātad šis jautājums nav pieņemams, jo atbilde
nav vajadzīga pamata prāvas atrisināšanai.
Visbeidzot, šī valdība norāda, ka otrais jautājums nav pieņemams, jo pamata prāva ir saistīta ar augu aizsardzības līdzekļiem,
nevis biocīdiem produktiem.
Šajā sakarā jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, Tiesai un valsts tiesām sadarbojoties atbilstoši EKL 234. pantam,
tikai valsts tiesai, kas izskata [pamata] lietu un kas ir atbildīga par pieņemamo tiesas nolēmumu, ņemot vērā lietas īpašo
raksturu, jānovērtē gan tas, cik lielā mērā prejudiciālais nolēmums ir nepieciešams sprieduma taisīšanai, gan arī Tiesai uzdoto
jautājumu atbilstība. Tādējādi, tā kā uzdotie prejudiciālie jautājumi attiecas uz Kopienu tiesību interpretāciju, Tiesai principā
ir jāpieņem lēmums (skat. it īpaši 1995. gada 15. decembra spriedumu lietā C‑415/93
Bosman
u.c.,
Recueil
, I‑4921. lpp., 59. punkts; 2002. gada 19. februāra spriedumu lietā C‑35/99
Arduino
,
Recueil
, I‑1529. lpp., 24. punkts, un 2005. gada 10. novembra spriedumu lietā C‑316/04
Stichting
Zuid‑Hollandse Milieufederatie
,Krājums, I‑9759. lpp., 29. punkts).
Tiesa tomēr ir norādījusi arī, ka izņēmuma gadījumos tai ir jāpārbauda apstākļi, kādos valsts tiesa tajā vērsusies, lai pārbaudītu
pati savu atbilstošo kompetenci (šajā sakarā skat. 1981. gada 16. decembra spriedumu lietā 244/80
Foglia
,
Recueil
, 3045. lpp., 21. punkts). [Tiesa] var atteikties pieņemt lēmumu par valsts tiesas uzdotu prejudiciālo jautājumu tikai tad,
ja ir acīmredzams, ka pieprasītajai Kopienu tiesību interpretācijai nav nekāda sakara ar pamata prāvā pastāvošo faktisko situāciju
vai tās priekšmetu, ja problēma ir hipotētiska vai ja Tiesai nav darīti zināmi faktiskie vai tiesiskie apstākļi, kas vajadzīgi,
lai atbilstoši atbildētu uz tai uzdotajiem jautājumiem (skat. it īpaši iepriekš minētos spriedumus lietā
Bosman
u.c., 61. punkts; lietā
Arduino
, 25. punkts, un lietā
Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie
, 30. punkts).
Šajā gadījumā nav acīmredzams, ka iesniedzējtiesas uzdotie jautājumi būtu saistīti ar kādu no minētajiem gadījumiem.
Pirmkārt, kaut arī
College
van Beroep voor het bedrijfsleven
savā pirmajā jautājumā nav norādījusi Direktīvas 91/414 8. panta punktus, uz kuriem šis jautājums attiecas, šī tiesa tomēr
Tiesai ir darījusi zināmus visus apstākļus, kas vajadzīgi, lai tā varētu sniegt atbilstošu atbildi. No iesniedzējtiesas lēmuma
neapšaubāmi izriet, ka
College
van Beroep voor het bedrijfsleven
atsaucas uz minētā 8. panta 2. un 3. punktu, jo tie attiecas uz augu aizsardzības līdzekļiem, kuru sastāvā ir tās pašas direktīvas
I pielikumā neminētas aktīvās vielas un kas tirgū ir pieejamas jau divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas, kā arī minētās
direktīvas 23. panta 1. punktu, jo tajā ir noteikts transponēšanas termiņš, kas ir divi gadi, skaitot no izziņošanas dienas.
Otrkārt, lai gan atbilstoši
Bmw
16.aa panta tekstam tas attiecas vienīgi uz augu aizsardzības līdzekļiem (“gewasbeschermingsmiddelen”), nevar apgalvot, ka
Direktīvas 98/8 16. panta interpretācijai acīmredzami nav nekāda sakara ar pamata lietā pastāvošajiem faktiskajiem apstākļiem
vai tās priekšmetu vai ka norādītā problēma ir hipotētiska. Atsaucoties uz 2001. gada 3. maija sprieduma lietā C‑306/98
Monsanto
(
Recueil
, I‑3279. lpp.) 44. punktu, kurā Tiesa ir nospriedusi, ka Direktīva 98/8 ietver normas, kas attiecas uz tādu produktu laišanu
tirgū, kuri daudzējādā ziņā ir līdzīgi Direktīvā 91/414 minētajiem, un būtībā jautājot, vai Direktīvas 91/414 8. panta 2. punktā
ietvertas tās pašas normas, kas Direktīvas 98/8 16. panta 1. punktā, saskaņā ar kurām dalībvalsts pārejas periodā var turpināt
piemērot valstī spēkā esošo biocīdo produktu laišanas tirgū sistēmu vai praksi, iesniedzējtiesa ir pietiekami pamatojusi otro
jautājumu.
Tādējādi visi uzdotie jautājumi ir pieņemami.

Par lietas būtību
Par otro jautājumu
Ar otro jautājumu, kas ir jāpārbauda vispirms, iesniedzējtiesa būtībā vēlas uzzināt, vai Direktīvas 98/8 16. panta 1. punktā
un Direktīvas 91/414 8. panta 2. punktā paredzētajiem pārejas režīmiem, neraugoties uz to dažādajiem formulējumiem, ir vienāda
nozīme.
Jāatgādina, ka iepriekš minētā sprieduma
Stichting Zuid‑Hollandse Milieufederatie
59.–63. punktā Tiesa jau ir apstiprinoši atbildējusi uz tādu pašu jautājumu.
Tātad uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 98/8 16. panta 1. punktam ir tāda pati nozīme kā Direktīvas 91/414 8. panta
2. punktam.
Par trešo, ceturto un piekto jautājumu
Ar trešo, ceturto un piekto jautājumu, kas ir jāaplūko kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 91/414 8. panta
2. punkts ir interpretējams tā, ka tas rada pienākumu “atturēties no jebkādas darbības”, un vai šajā pantā ir iekļauti citi
dalībvalstu tiesību ierobežojumi pārejas periodā izdarīt grozījumus savās esošajās atļauju izsniegšanas sistēmās. Precīzāk
– tā jautā, vai minētais pants aizliedz pieņemt tādu valsts tiesisko regulējumu, kas neparedz pienākumu personai, kas lūdz
atļauju laist tirgū augu aizsardzības līdzekli šajā periodā, iesniegt informāciju un kas nenosaka kompetentās iestādes pienākumu
pārbaudīt, vai attiecīgais augu aizsardzības līdzeklis un tā aktīvās vielas nerada kaitējumu cilvēku vai dzīvnieku veselībai
un videi, kā vienīgo tiesisko nosacījumu atļaujai nosakot steidzamas nepieciešamības lauksaimniecības interesēs esamību.
Sākumā jānorāda – to, vai, iespējams, pastāv pienākums “atturēties no jebkādas darbības”, nevar secināt no paša Direktīvas
91/414 8. panta 2. punkta formulējuma, kurā nav skaidras norādes šajā sakarā (skat. pēc analoģijas iepriekš minēto spriedumu
lietā
Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie
, 37. punkts).
No tā izriet, ka Direktīvas 91/414 8. panta 2. punkts nav interpretējams kā tāds, kas uzliek pienākumu “atturēties no jebkādas
darbības”.
Dalībvalstu tiesības izdarīt grozījumus savās atļauju, kuras paredzētas Direktīvas 91/414 8. panta 2. punktā, izdošanas sistēmās
biocīdo produktu laišanai tirgū pārejas periodā tomēr nevajadzētu uzskatīt par neierobežotām (skat. pēc analoģijas iepriekš
minēto spriedumu lietā
Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie
, 41. punkts).
Jāatgādina, ka, kaut arī dalībvalstīm direktīvas transponēšanas pasākumi nav jāveic pirms šajā nolūkā paredzētā termiņa beigām,
no EKL 10. panta otrās daļas un 249. panta trešās daļas kopā ar šo direktīvu vienlaicīgu piemērošanu izriet, ka šī termiņa
laikā jāatturas pieņemt noteikumus, kas varētu būtiski apdraudēt rezultātu, kādu paredzēts sasniegt ar šo direktīvu (1997. gada
18. decembra spriedums lietā C‑129/96
Inter‑Environnement Wallonie
,
Recueil
, I‑7411. lpp., 45. punkts). Tas pats attiecas uz Direktīvas 91/414 8. panta 2. punktā paredzēto pārejas periodu (skat. pēc
analoģijas iepriekš minēto spriedumu lietā
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie
, 42. punkts).
Šajā sakarā jāpiebilst, ka Direktīvas 91/414 mērķis nav tikai uzlabot augu produkciju un likvidēt augu produktu tirdzniecības ierobežojumus Kopienā, bet arī aizsargāt
cilvēku un dzīvnieku veselību un vidi (šajā sakarā skat. 2006. gada 9. marta spriedumu lietā C‑174/05
Zuid‑Hollandse Milieufederatie
un
Natuur en Milieu
,Krājums, I‑2443. lpp., 30. punkts).
Ar šādiem nosacījumiem dalībvalstis, nopietni neapdraudot šajā direktīvā paredzētā rezultāta sasniegšanu, nevar grozīt tās
8. panta 2. punktā paredzētā pārejas perioda laikā piemērojamo tiesisko regulējumu tā, ka tās likumīgi var atļaut laist tirgū
augu aizsardzības līdzekli, kas ietilpst šīs normas piemērošanas jomā, pienācīgi neņemot vērā sekas, kādas šis produkts var
izraisīt cilvēku vai dzīvnieku veselībai un videi.
Lai ņemtu vērā minētās sekas, dalībvalsts iestādēm turklāt lēmums par atļauju laist tirgū ir jāpieņem, tikai pamatojoties
uz informāciju, kurā ietvertas ziņas, kas nepieciešamas, lai faktiski novērtētu minētās sekas.
Šajā sakarā Direktīvas 91/414 13. panta 6. punkts, kas paredz, ka atkāpjoties no šī panta 1. punkta, dalībvalstis pārejas
periodā, ievērojot EK līgumu, var turpināt piemērot iepriekšējās valsts tiesību normas par iesniedzamajai informācijai izvirzītajām
prasībām, nav jāinterpretē kā tāds, kas atļauj dalībvalstīm pilnībā atbrīvot personas, kas lūdz atļauju [laist tirgū] augu
aizsardzības līdzekli, no pienākuma sniegt informāciju.
Iesniedzējtiesai ir jāvērtē, vai valsts tiesiskajā regulējumā, kāds aplūkots pamata prāvā, ir ievēroti šī sprieduma 44. un
45. punktā norādītie nosacījumi.
Tātad uz trešo, ceturto un piekto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 91/414 8. panta 2. punkts nerada pienākumu “atturēties
no jebkādas darbības”. EKL 10. panta otrā daļa un EKL 249. panta trešā daļa, kā arī Direktīva 91/414 tomēr paredz, ka pārejas
perioda laikā, kas noteikts šīs direktīvas 8. panta 2. punktā, dalībvalstīm jāizvairās pieņemt tiesību normas, kas varētu būtiski
apdraudēt minētajā direktīvā paredzētā rezultāta sasniegšanu. Precīzāk – minētā pārejas perioda laikā dalībvalstis nevar grozīt
piemērojamo tiesisko regulējumu tā, ka augu aizsardzības līdzekli, kas ietilpst šīs normas piemērošanas jomā, tās var likumīgi
atļaut laist tirgū, pienācīgi neņemot vērā sekas, kādas šis produkts var izraisīt cilvēku vai dzīvnieku veselībai un videi.
Turklāt lēmums par atļauju laist tirgū ir jāpieņem, tikai pamatojoties uz informāciju, kurā ietvertas ziņas, kas nepieciešamas,
lai faktiski novērtētu minētās sekas.
Par sesto jautājumu
Ar sesto jautājumu, kas sadalīts divās daļās, iesniedzējtiesa jautā, vai Direktīvas 91/414 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē
tā, ka, ja dalībvalsts atļauj savā teritorijā laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus, kas satur šīs direktīvas I pielikumā
neiekļautas aktīvas vielas un kas jau ir pieejami tirgū divus gadus pēc tās izziņošanas, tai ir jāņem vērā šīs direktīvas
4. pants vai 8. panta 3. punkts.
Šajā sakarā ir jāatgādina, ka Tiesai jau bija iespēja atbildēt uz tādu pašu jautājumu iepriekš minētajā spriedumā lietā
Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie
. No minētā sprieduma 46.–57. punkta izriet, ka Tiesa uz to ir atbildējusi noliedzoši.
Tātad uz sesto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 91/414 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tā, ka, ja dalībvalsts atļauj
valsts teritorijā laist tirgū augu aizsardzības līdzekļus, kas satur šīs direktīvas I pielikumā neiekļautas aktīvās vielas
un kas jau ir pieejami tirgū divus gadus pēc minētās direktīvas izziņošanas, tai nav jāievēro šīs direktīvas 4. pants vai
8. panta 3. punkts.
Par septīto jautājumu
Ar septīto jautājumu
College
van Beroep voor het bedrijfsleven
būtībā jautā, vai ar “pārskatīšanu” Direktīvas 91/414 8. panta 3. punkta nozīmē jāsaprot tāda novērtēšana, kādu veic pamata
prāvā izskatīto rīkojumu gadījumā, kas pieņemti, piemērojot
Bmw
16.aa pantu, lai noteiktu, vai tirgū jau pieejama augu aizsardzības līdzekļa jauns piemērošanas veids rada nepieņemamu risku
lietotājiem, darbiniekiem, sabiedrības veselībai un videi.
Šajā sakarā ir jāatgādina, ka pārskatīšana Direktīvas 91/414 nozīmē liecina par to, ka par attiecīgo augu aizsardzības līdzekli
jau ir izsniegta atļauja un ka pārskatīšanas brīdī tā vēl ir derīga (iepriekš minētais spriedums lietā
Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie
, 67. punkts).
Turklāt no Direktīvas 91/414 4. panta 5. punkta un 8. panta 3. punkta, aplūkojot tos kopā, izriet, ka šīs pārskatīšanas priekšmets
nav konkrēta aktīvā viela, bet gan augu aizsardzības līdzekļa kā galaprodukta pārvērtēšana un ka šāda pārskatīšana tiek veikta
nevis pēc ieinteresēto personu, bet gan pēc valsts iestāžu ierosmes (iepriekš minētais spriedums lietā
Stichting
Zuid‑Hollandse Milieufederatie
, 68. punkts).
Tātad uz septīto jautājumu ir jāatbild, ka iesniedzējtiesai ir jāvērtē, vai novērtējums, kas izdarīts
Bmw
16.aa panta piemērošanas gadījumā, atbilst visām pārskatīšanas pazīmēm Direktīvas 91/414 8. panta 3. punkta nozīmē un it
īpaši tām, kas ir precizētas šī sprieduma 53. un 54. punktā.
Par astoto jautājumu
Ar astoto jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 91/414 8. panta 3. punktā ir iekļauti noteikumi tikai saistībā
ar informācijas sniegšanu pirms pārskatīšanas, vai arī tas interpretējams tā, ka tajā iekļautie noteikumi reglamentē arī veidu,
kādā pārskatīšana jāorganizē un jāveic.
Jāatgādina, ka Tiesa jau ir izskatījusi tādu pašu jautājumu. Par to ir nospriests iepriekš minētā sprieduma
Stichting
Zuid-Hollandse Milieufederatie
71.–74. punktā, proti, ka minētais pants ir jāinterpretē tā, ka tajā ietvertas normas, kas attiecas tikai uz informācijas
sniegšanu pirms pārskatīšanas.
Uz astoto jautājumu tātad ir jāatbild, ka Direktīvas 91/414 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tā, ka tas ietver tiesību normas,
kas attiecas vienīgi uz informācijas sniegšanu pirms pārskatīšanas.
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 91/414 8. panta 2. un 3. punktam ir tieša iedarbība pēc tam,
kad ir beidzies termiņš, kas noteikts minētās direktīvas transponēšanai valsts tiesībās.
Ņemot vērā uz citiem jautājumiem sniegtās atbildes, uz šo pirmo jautājumu nav jāatbild.

Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata prāvā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, izņemot minēto lietas dalībnieku izdevumus, nav
atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1)
16. panta 1. punktam Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvā 98/8/EK par biocīdo produktu laišanu
tirgū ir tāda pati nozīme kā 8. panta 2. punktam Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīvā 91/414/EEK par augu aizsardzības
līdzekļu laišanu tirgū;
2)
Direktīvas 91/414 8. panta 2. punkts nerada pienākumu “atturēties no jebkādas darbības”. EKL 10. panta otrā daļa un EKL 249. panta
trešā daļa, kā arī Direktīva 91/414 tomēr paredz, ka pārejas period
a laikā, kas noteikts šīs direktīvas 8. panta 2. punktā, dalībvalstīm jāizvairās pieņemt tiesību normas, kas varētu būtiski
apdraudēt minētajā direktīvā paredzētā rezultāta sasniegšanu. Precīzāk – minētā pārejas perioda laikā dalībvalstis nevar grozīt
piemērojamo tiesisko regulējumu tā, ka augu aizsardzības līdzekli, kas ietilpst šīs normas piemērošanas jomā, tās var likumīgi
atļaut laist tirgū, pienācīgi neņemot vērā sekas, kādas šis produkts var izraisīt cilvēku vai dzīvnieku veselībai un videi.
Turklāt lēmums, kas attiecas uz atļauju, ir jāpieņem, tikai pamatojoties uz informāciju, kurā ietvertas ziņas, kas nepieciešamas,
lai faktiski novērtētu minētās sekas;
3)
Direktīvas 91/414 8. panta 2. punkts ir jāinterpretē tā, ka, ja dalībvalsts atļauj valsts teritorijā laist tirgū augu aizsardzības
līdzekļus, kas satur šīs direktīvas I pielikumā neiekļautas aktīvās vielas un kas jau ir pieejami tirgū divus gadus pēc minētās
direktīvas izziņošanas, tai nav jāievēro šīs direktīvas 4. pants vai 8. panta 3. punkts;
4)
iesniedzējtiesai ir jāvērtē, vai novērtējums, kas izdarīts 1962. gada Likuma par pesticīdiem (
Bestrijdingsmiddelenwet
), kas ir grozīts ar 2003. gada 6. februāra likumu, 16.aa panta piemērošanas gadījumā, atbilst visām pārskatīšanas pazīmēm
Direktīvas 91/414 8. panta 3. punkta nozīmē un it īpaši tām, kas ir precizētas šī sprieduma 53. un 54. punktā;
5)
Direktīvas 91/414 8. panta 3. punkts ir jāinterpretē tā, ka tas attiecas vienīgi uz informācijas sniegšanu pirms pārskatīšanas.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – holandiešu.