CELEX: 62009CJ0266
Aplinka
Augalų apsaugos produktai
Direktyva 91/414/EEB
Visuomenės galimybė susipažinti su informacija
Direktyvos 90/313/EEB ir 2003/4/EB
Taikymas laiko atžvilgiu
"Informacijos apie aplinką" sąvoka
Komercinės ir pramoninės informacijos konfidencialumas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414/EB dėl augalų apsaugos
produktų pateikimo į rinką (OL L 230, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 11 t., p. 332) ir 2003 m. sausio
28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/4/EB dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija apie aplinką
ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/313/EEB (OL L 41, p. 26; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 375)
išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie
ir
Vereniging Goede Waar & Co.
(toliau – ieškovės pagrindinėje byloje) ieškinį dėl
College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
(buvęs
College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
, toliau – CTB) sprendimo neatskleisti joms kai kurių tyrimų ir praktinių bandymų protokolų, susijusių su veikliosios medžiagos
Propamocarb
likučiu ir veiksmingumu salotose ir ant jų (toliau – ginčijamas sprendimas), panaikinimo.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisės aktai
Direktyva 90/313/EEB
Pagal 1990 m. birželio 7 d. Tarybos direktyvos 90/313/EEB dėl laisvo prieinamumo prie informacijos apie aplinką (OL L 158,
p. 56; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 1 t., p. 402) 3 straipsnį:
„1.      Valstybės narės užtikrina, kad, išskyrus šiame straipsnyje numatytus atvejus, valstybės institucijos teiktų turimą informaciją
apie aplinką bet kuriam fiziniam ar juridiniam asmeniui jo prašymu, nereikalaujant nurodymo, kam tokia informacija reikalinga.
Valstybės narės pasitvirtina veiksmingas tokios informacijos teikimo priemones.
2.      Valstybės narės gali numatyti, kad tokios informacijos prašymas gali būti atmetamas, jeigu tai susiję su:
<...>
–        komercinėmis ar gamybinėmis paslaptimis, įskaitant intelektualinę [intelektinę] nuosavybę,
–        asmens duomenų ir (arba) bylų slaptumu,
–        trečiosios šalies pateikta medžiaga, jei ši šalis nebuvo teisiškai įpareigota tai daryti,
<...>
Valstybės institucijų turima informacija teikiama dalimis, jeigu ją įmanoma atskirti nuo šiame straipsnyje nurodytos neteiktinos
informacijos.
<...>“
Direktyva 90/642/EEB
Pagal 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 90/642/EEB dėl didžiausių pesticidų likučių koncentracijų tam tikruose augalinės
kilmės produktuose ir ant jų, įskaitant vaisius ir daržoves, nustatymo (OL L 350; p. 71; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k.,
3 sk., 11 t., p. 68), iš dalies pakeistos 1997 m. birželio 25 d. Tarybos direktyva 97/41/EB (OL L 184, p. 33; 2004 m. specialusis
leidimas lietuvių k., 3 sk., 21 t., p. 207), 5 b straipsnio 2 dalį:
„Valstybės narės imasi priemonių nustatyti didžiausias nuolatines ar laikinas likučių koncentracijas 1 straipsnio 1 dalyje
nurodytuose produktuose, kurie įvežami į jų teritorijas iš kilmės valstybės narės, atsižvelgdamos į gerą ūkininkavimo kilmės
valstybėje narėje praktiką, nepažeisdamos būtinų vartotojų sveikatos apsaugos sąlygų tais atvejais, kai nebuvo nustatytos
maksimalios likučių koncentracijos pagal 3 straipsnio 1 dalies arba 5a straipsnio nuostatas.“
Direktyva 91/414
Pagal Direktyvos 91/414 5 straipsnį 1 dalį:
„1.      Atsižvelgiant į dabartines mokslo ir technikos žinias, veiklioji medžiaga gali būti įrašyta į I priedą pradiniam laikotarpiui,
neviršijančiam 10 metų, jeigu tikimasi, kad augalų apsaugos produktai, savo sudėtyje turintys veikliosios medžiagos, atitinka
šias sąlygas:
a)      jų likučiai, atsirandantys po naudojimo pagal gerą augalų apsaugos praktiką, neturi jokio kenksmingo poveikio žmonių ar gyvulių
sveikatai ar požeminiam vandeniui arba jokios nepriimtinos įtakos aplinkai ir minėti likučiai, jeigu jie yra toksikologiškai
ar ekotoksikologiškai svarbūs, gali būti nustatyti bendrai taikomais metodais;
b)      jų naudojimas pagal gerą augalų apsaugos praktiką neturi kenksmingo poveikio žmogaus ar gyvulių sveikatai arba nedaro jokios
nepriimtinos įtakos aplinkai pagal 4 straipsnio 1 dalies b punkto iv ir v papunkčių nuostatas.“
Direktyvos 91/414 14 straipsnyje nurodyta:
„Valstybės narės ir Komisija, nepažeisdamos <...> Direktyvos 90/313/EEB <...>, užtikrina, kad pareiškėjų pateikta informacija,
susijusi su pramoninėmis ir komercinėmis paslaptimis, būtų laikoma paslaptyje, jeigu to prašo pareiškėjas, norintis, kad veiklioji
medžiaga būtų įrašyta į I priedą arba įregistruotas augalų apsaugos produktas, ir valstybė narė arba Komisija patvirtina,
kad pareiškėjo prašymas garantuojamas [pritaria pareiškėjo prašymo pagrindimui].“
Slaptumo nuostata netaikoma:
<...>
–        bandymų, atliktų veikliųjų medžiagų ar augalų apsaugos produktų veiksmingumui nustatyti ir nekenksmingumo žmonėms, gyvūnams,
augalams ir aplinkai [veiksmingumui ir nekenksmingumui žmonėms, augalams ir aplinkai nustatyti], rezultatų santraukoms, <...>
Direktyva 2003/4
Pagal Direktyvos 2003/4 penktą konstatuojamąją dalį:
„1998 m. birželio 25 d. Europos bendrija pasirašė JT/EEK Konvenciją dėl galimybės naudotis informacija, visuomenės dalyvavimo
priimant sprendimus ir teisės į teisingumą aplinkos klausimais (Aarhus [Orhuso] konvencija). Kad šią Konvenciją galėtų pasirašyti
Europos bendrija, Bendrijos teisės aktų nuostatos turi atitikti tą Konvenciją.“
Pagal Direktyvos 2003/4 2 straipsnį:
„Šioje direktyvoje:
1.      „Informacija apie aplinką“ – tai rašytinės, vaizdinės, akustinės, elektroninės arba kitos materialios formos informacija apie:
a)      aplinkos elementų, tokių kaip oro ir atmosferos, vandens, dirvos, žemės, kraštovaizdžio ir gamtos telkinių, įskaitant pelkes,
pakrantės ir jūrų zonas, biologinės įvairovės ir jos komponentų, taip pat ir genetiškai modifikuotų organizmų, būklę ir šių
elementų sąveiką;
b)      faktorius, tokius kaip medžiagos, energija, triukšmas, radiacija arba atliekos, <...>, emisijas, išleidimus ir kitus išmetimus
į aplinką, darančius arba galinčius daryti įtaką a punkte nurodytiems aplinkos elementams;
c)      priemones (įskaitant administracines priemones), tokias kaip politikos, teisės aktai, planai, programos, susitarimai aplinkos
srityje ir veiklos, darančios arba galinčios daryti įtaką a ir b punkte nurodytiems elementams ir faktoriams, bei šiems elementams
apsaugoti sukurtas priemones ar veiklas;
<...>
f)      žmonių sveikatos ir saugumo būklę, įskaitant maisto grandinės užteršimą, kai tinka, žmonių gyvenimo sąlygas, kultūros objektus
ir pastatus tiek, kiek jiems daro ar gali daryti įtaką a punkte nurodytų aplinkos elementų būklė arba b ir c punktuose nurodyti
dalykai per šiuos elementus;
<...>“
Direktyvos 2003/4 4 straipsnio „Išimtys“ 2 dalyje įtvirtinta:
„Valstybė narė gali numatyti, kad prašymas pateikti informaciją apie aplinką būtų atmestas, jei informacijos atskleidimas
neigiamai paveiktų:
<...>
d)      komercinės arba pramoninės informacijos konfidencialumą, jei toks konfidencialumas numatytas nacionalinės arba Bendrijos teisės
aktais tam, kad būtų apsaugoti teisėti ekonominiai interesai, įskaitant visuomenės interesą išsaugoti statistinių duomenų
konfidencialumą ir mokesčių slaptumą;
<...>
Straipsnio 1 ir 2 dalyse minėto nepatenkinimo pagrindai turėtų būti aiškinami ribojančiai, konkrečiu atveju atsižvelgiant
į visuomenės interesą informacijos atskleidimu. Kiekvienu konkrečiu atveju visuomenės interesas informacijos atskleidimu turi
būti palygintas su atsisakymo ją pateikti interesu. Valstybės narės pagal straipsnio 2 dalies a, d, f, g ir h punktus negali
numatyti, kad prašymas būtų nepatenkintas, jei prašymas susijęs su emisijos į aplinką informacija.
<...>“
Direktyvos 2003/4 11 straipsnyje nurodyta:
„Direktyva 90/313/EEB panaikinama nuo 2005 m. vasario 14 d.
Nuorodos į panaikintą direktyvą aiškinamos kaip nuorodos į šią direktyvą ir skaitomos laikantis priede pateiktos koreliacijos
lentelės.“
Sprendimas 2005/370/EB
2005 m. vasario 17 d. Sprendimu 2005/370/EB dėl Konvencijos dėl teisės gauti informaciją, visuomenės dalyvavimo priimant sprendimus
ir teisės kreiptis į teismus aplinkosaugos klausimais sudarymo Europos bendrijos vardu (OL L 124, p. 1) Europos Sąjungos Taryba
šią konvenciją patvirtino.

Nacionalinės teisės aktai
Pagal 1962 m. Pesticidų įstatymo (
Bestrijdingsmiddelenwet
1962) 22 straipsnį:
„1.      Konfidencialumo pareiga pagal Viešojo administravimo įstatymo (
Algemene Wet bestuursrecht
) 2:5 straipsnį netaikoma pesticidų sudėtyje esančioms medžiagoms, turinčioms neigiamą poveikį žmogui arba saugotiniems gyvūnams
ir augalams.
2.      Jeigu dokumentuose, kurie remiantis šio įstatymo nuostatomis arba jo pagrindu perduodami kompetentingam ministrui arba
College
, arba kitam asmeniui ar institucijai, yra duomenų arba iš šių dokumentų galima nustatyti duomenis, kurie reikalauja konfidencialumo,
siekiant apsaugoti pramonines paslaptis, atitinkamu dokumentus perduodančio asmens rašytiniu prašymu ministras arba
College
priima sprendimą, kad šie duomenys neatskleidžiami. Toks prašymas turi būti pagrįstas.
3.      Kompetentingas ministras patvirtina nuostatas, kuriose numatoma, kokiems duomenims konfidencialumo pareiga netaikoma“.
1999 m. spalio 19 d. nutarimu sveikatos, visuomenės gerovės ir sporto ministras žemės ūkio, kraštovaizdžio ir žuvininkystės
valstybės sekretoriaus pritarimu pakeitė Nutarimą dėl pesticidų likučių. Šiame pakeitime, be kita ko, buvo numatytas 15 mg/kg
didžiausias leistinas pesticido
Propamocarb
likučio kiekis (toliau – DLK) salotose ir ant jų.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

Propamocarb
DLK salotose ir ant jų buvo pakeistas produkto „Previcur N“ licencijos savininko prašymu.
Bayer CropScience BV
(toliau –
Bayer
) yra šio licencijos savininko teisių perėmėja.
2005 m. sausio 31 d. raštu ieškovės pagrindinėje byloje paprašė CTB perduoti joms visą informaciją, kuria buvo pagrįstas minėtas
sprendimas dėl DLK nustatymo.
2005 m. kovo 8 d. sprendimu CTB, remdamasis Pesticidų įstatymo 22 straipsniu, ieškovių pagrindinėje byloje prašymą atmetė.
Šį sprendimą jos apskundė 2005 m. balandžio 14 d. raštu.
2005 m. gegužės 31 d. raštu CTB informavo
Bayer
apie ieškovių pagrindinėje byloje prašymą suteikti informaciją.
Bayer
buvo suteikta galimybė pateikti prašymą dėl tam tikros atitinkamuose dokumentuose esančios informacijos konfidencialumo.
2005 m. liepos 13 d. raštu
Bayer
, be kita ko, nurodė, kokiuose dokumentuose, jos nuomone, yra pramoninių paslapčių. Tai visų pirma yra likučių tyrimai bei
praktinių bandymų protokolai. Šiuos dokumentus ji prašė tvarkyti konfidencialiai.
2007 m. birželio 22 d. norėdamas apsaugoti pramonines paslaptis CTB atsisakė atskleisti likučių tyrimus bei praktinių bandymų
protokolus. Jis sudarė kopijuotinų dokumentų sąrašą. 2007 m. liepos 17 d. šis sąrašas buvo papildytas pataisomuoju sprendimu.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme ieškovės pagrindinėje byloje ginčijo būtent šį 2007 m. birželio
22 d. sprendimą ir 2007 liepos 17 d. pataisomąjį sprendimą. Kartu šie du aktai sudaro ginčijamą sprendimą.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori išsiaiškinti, ar nacionalinis įstatymas, kuriuo remiantis
buvo atsisakyta atkleisti tam tikrą informaciją, ir tai, kaip jis buvo taikytas šioje byloje, atitinka Direktyvoje 2003/4
nustatytus įpareigojimus.
Konkrečiau kalbant, jo klausimas susijęs ne tik su Direktyvos 2003/4 taikymu
ratione temporis
bylos aplinkybėms, bet ir su šia direktyva reglamentuojama pačia „informacijos apie aplinką“ sąvoka. Jam visų pirma kyla klausimas,
ar duomenys, kuriais remiantis buvo nustatytas augalų apsaugos produkto DLK, sudaro tokią informaciją apie aplinką ir todėl
jie patenka į materialiąją minėtos direktyvos taikymo sritį.
Be to, konstatuodamas, jog Direktyvos 91/414 14 straipsnyje numatytas besąlyginis pramoninės ir komercinės informacijos konfidencialumas,
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nori išsiaiškinti, kokia šio straipsnio taikymo sritis atsižvelgiant
į tai, kad jame nurodyta, jog jis taikomas „nepažeidžiant Direktyvos 2003/4 nuostatų“. Pagal pastarosios direktyvos 4 straipsnį
informacija turi viršenybę konfidencialumo, susijusio su pramoninėmis paslaptimis, atžvilgiu, ar bent reikalaujama, kad nacionalinės
valdžios institucijos palygintų egzistuojančius interesus.
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia klausimą, ar šie interesai gali būti taip lyginami
bendrai ir vieną kartą teisės aktų leidėjo ar kompetentingos valdžios institucijos priimtose nuostatose, ar jie turi būti
lyginami kiekvienu atveju.
Tokiomis aplinkybėmis
College van Beroep voor het bedrijfsleven
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar „informacijos apie aplinką“ sąvoka Direktyvos 2003/4 <...> 2 straipsnyje turi būti aiškinama taip, kad į ją patenka ir
informacija, kuri pateikiama nacionalinėje augalų apsaugos produkto licencijavimo (arba licencijos išplėtimo) procedūroje,
siekiant nustatyti didžiausią leistiną pesticido, jo sudedamosios dalies arba jo irimo medžiagos kiekį maisto produktuose
ir gėrimuose?
2.      Jeigu būtų teigiamai atsakyta į pirmąjį klausimą, koks yra Direktyvos 91/414 <...> 14 straipsnio ir Direktyvos 2003/4 santykis
informacijos pirmojo klausimo prasme požiūriu, visų pirma – ar Direktyvos 91/414 14 straipsnis turi būti taikomas tik tuomet,
jeigu tai nedaro neigiamos įtakos įpareigojimams pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 2 dalį <...>?
3.      Jeigu iš atsakymo į pirmąjį ir antrąjį klausimus paaiškėtų, kad šiuo atveju atsakovė privalo taikyti Direktyvos 2003/4 4 straipsnį,
ar tuomet 4 straipsnis reiškia, kad šioje nuostatoje reikalaujamas visuomenės intereso informacijos atskleidimu palyginimas
su atsisakymo ją pateikti interesu turi būti atliktas teisės taikymo lygmeniu, ar vis dėlto tai gali būti padaryta ir nacionalinės
įstatymų leidybos lygmeniu?“

Dėl prašymo atnaujinti žodinę proceso dalį
2010 m. spalio 7 d. laišku
Bayer
ir
Nederlandse Stichting voor Fytopharmacie
paprašė atnaujinti žodinę proceso dalį iš esmės teigdamos, kad klausimas, ar pagrindinėje byloje aptariama informacija susijusi
su emisijomis, kaip jos suprantamos pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 2 dalį, turėjo būti aptartas remiantis rungimosi
pagrindais. Suinteresuotųjų šalių nuomone, šią „emisijų“ sąvoką savo išvadoje išanalizavo generalinė advokatė, nors, pirma,
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas šiuo atžvilgiu neuždavė jokio klausimo ir, antra, kai kurios šalys
dėl šios sąvokos nepateikė jokių argumentų, o savo pastabose ją analizavusios šalys pateikė visiškai kitokį jos aiškinimą
nei pateiktas minėtoje išvadoje.
Šiuo klausimu primintina, kad Teisingumo Teismas gali savo nuožiūra, generalinio advokato siūlymu arba šalių prašymu priimti
nutartį atnaujinti žodinę proceso dalį pagal savo Procedūros reglamento 61 straipsnį, jeigu mano, kad nepakanka informacijos
arba kad byla turi būti nagrinėjama remiantis argumentu, dėl kurio šalys nepareiškė savo nuomonių (žr., be kita ko, 2009 m.
rugsėjo 8 d. Sprendimo
Liga Portuguesa de Futebol Profissional ir Bwin International
, C‑42/07, Rink. p. I‑7633, 31 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Tačiau Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statute ir procedūros reglamente šalims nenumatyta galimybė pateikti atsiliepimus
į generalinio advokato išvadą (žr. minėto Sprendimo
Liga Portuguesa de Futebol Profissional ir Bwin International
32 punktą).
Šioje byloje, išklausęs generalinę advokatę, Teisingumo Teismas mano, kad jam pateikta visa informacija, būtina atsakyti į
prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo užduotus klausimus, ir kad bylos nereikia nagrinėti atsižvelgiant
į šiame teisme neaptartą argumentą.
Dėl šios priežasties prašymas atnaujinti žodinę proceso dalį atmestinas.

Dėl prejudicinių klausimų

Pirminės pastabos
Pažymėtina, jog, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nuomone, pagrindinės bylos aplinkybes reikia vertinti
atsižvelgiant į teisės aktus, kurie buvo taikomi ginčijamo sprendimo priėmimo dieną. Todėl jis prašo Teisingumo Teismo išaiškinti
tuo metu taikytiną Direktyvą 2003/4. Nyderlandų vyriausybė ir Komisija, savo ruožtu, teigia, kad aiškinti reikia Direktyvos 90/313,
kuri atsižvelgiant į tai, jog Direktyva 2003/4 ji buvo panaikinta tik nuo 2005 m. vasario 14 d., galiojo tiek tuomet, kai
prašoma atskleisti informacija buvo suteikta kompetentingai institucijai, tiek tuomet, kai šiai pirmą kartą buvo pateiktas
prašymas atskleisti informaciją, nuostatas.
Šiuo klausimu reikia pasakyti, kad nauja teisės norma iš principo taikoma nuo akto, kuriame ji įtvirtinta, įsigaliojimo. Nors
ji netaikoma galiojant ankstesniam įstatymui susiklosčiusioms ir galutinai įsitvirtinusioms teisinėms situacijoms, ji taikoma
būsimoms jų pasekmėms ir naujoms teisinėms situacijoms (šiuo klausimu žr. 2010 m. liepos 6 d. Sprendimo
Monsanto Technology
, C‑428/08, Rink. p. I‑0000, 66 punktą). Laikantis teisės aktų negaliojimo atgaline data principo, kitaip yra tik tuo atveju,
jei nauja teisės norma buvo priimta kartu su specialiomis nuostatomis, kuriomis nustatytos konkrečios jos taikymo laiko atžvilgiu
sąlygos.
Šioje byloje reikia konstatuoti, kad Direktyvą 90/313 panaikinančioje Direktyvoje 2003/4 šiuo klausimu nėra jokios specialios
nuostatos.
Be to, teisė susipažinti su informacija apie aplinką gali būti įgyvendinama tik nuo tos dienos, kai kompetentingos valdžios
institucijos turi priimti sprendimą dėl joms pateikto prašymo. Iš tiesų, kaip savo išvados 28 punkte nurodė generalinė advokatė,
tik tuo momentu šios valdžios institucijos, atsižvelgdamos į visas faktines ir teisines bylos aplinkybes, turi įvertinti,
ar prašoma informacija turi būti suteikta.
Kadangi šioje byloje ginčijamas sprendimas buvo priimtas pasibaigus Direktyvai 2003/4 perkelti nustatytam terminui, pagrindinėje
byloje nagrinėjamos faktinės aplinkybės bet kuriuo atveju turi būti vertinamos atsižvelgiant būtent į teisę susipažinti su
informacija apie aplinką, kaip ji apibrėžta šioje direktyvoje, nes šioje direktyvoje nėra jokios tam prieštaraujančios nuostatos
ir dėl informacijos, kurios atskleidimas pagal ją reglamentuojamas, pobūdžio jos 3 straipsnyje nedaroma jokio skirtumo pagal
tai, ar kompetentingos valdžios institucijos turėjo informaciją iki 2005 m. vasario 14 d., ar po šios datos.
Todėl į pateiktus klausimus Teisingumo Teismas turi atsakyti atsižvelgdamas į Direktyvą 2003/4, kaip prašo prašymą priimti
prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.

Dėl pirmojo klausimo
Direktyvos 2003/4 2 straipsnyje išvardytos įvairios informacijos apie aplinką kategorijos, kurioms pagal Sąjungos teisę taikoma
šioje direktyvoje nustatyta atskleidimo tvarka. Todėl prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimu iš
esmės siekiama išsiaiškinti, ar informacija, kaip antai nagrinėjama pagrindinėje byloje, priklauso kuriai nors iš šių kategorijų.
Šiuo klausimu pasakytina, kad ginčijamu sprendimu buvo atsisakyta atskleisti likučių tyrimus ir praktinių bandymų protokolus,
pateiktus vykstant procedūrai dėl produkto licencijos, kuriai taikoma Direktyva 91/414, išplėtimo. Kaip matyti iš šios direktyvos
ketvirtos konstatuojamosios dalies, priimdamas šią direktyvą Sąjungos teisės aktų leidėjas visų pirma konstatavo, kad augalų
apsaugos produktų poveikis gali nebūti visapusiškai naudingas augalų auginimui ir kad jų naudojimas gali kelti pavojų žmonėms,
gyvūnams ir aplinkai, ypač pateikiant į rinką be oficialių bandymų ir įregistravimo, taip pat neteisingai naudojant.
Todėl nepaneigiama, kad ginčijamame sprendime nurodyta informacija dėl augalų apsaugos produkto likučio maisto produktuose
buvo pateikta suteikiant licenciją, kurios tikslas – vengti rizikos ir pavojų žmonėms, gyvūnams ir aplinkai. Taigi, kaip matyti
iš Direktyvos 2003/4 2 straipsnio 1 dalies f punkto, ši informacija savaime gali būti susijusi su žmonių sveikatos ir saugumo
būkle, įskaitant maisto grandinės užteršimą.
Vis dėlto pagal 2 straipsnio 1 dalies f punktą tokia informacija patenka į Direktyvos 2003/4 taikymo sritį, tik jeigu žmonių
sveikatos ir saugumo būklę, įskaitant maisto grandinės užteršimą, su kuo ji susijusi, paveikia ar gali paveikti 2 straipsnio
1 dalies a punkte nurodytų aplinkos elementų būklė arba vienas iš to paties 2 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytų
faktorių, viena iš priemonių ar veiklos per šiuos elementus.
Direktyvos 2003/4 2 straipsnio 1 punkto a papunktyje nurodyti aplinkos elementai, kaip antai oras ir atmosfera, vanduo, dirva,
žemė, kraštovaizdis ir gamtos telkiniai, įskaitant pelkes, pakrantės ir jūrų zonas, biologinė įvairovė ir jos komponentai,
taip pat genetiškai modifikuoti organizmai ir šių elementų sąveika. Direktyvos 2 straipsnio 1 punkto b papunktyje įvardyti
veiksniai, kaip antai medžiagos, atliekos, emisijos, išleidimai ir kiti išmetimai į aplinką, kurie turi arba gali turėti įtakos
2 straipsnio 1 punkto a papunktyje nurodytiems aplinkos elementams.
Šioje byloje pateikiant informaciją dėl augalų apsaugos produktų buvimo augaluose, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjamos
salotos, ar ant jų, sudarius galimybę patikrinti, koks nustatytas DLK lygis, siekiama sumažinti įtakos vienam iš biologinės
įvairovės sudedamųjų elementų riziką ir šio likučio nutekėjimo visų pirma į dirvą ir požeminius vandenis riziką. Nors šioje
informacijoje nėra tiesioginio šio likučio pasekmių žmonių sveikatai vertinimo, ji susijusi su aplinkos elementais, galinčiais
daryti jai įtakos, jeigu šio likučio kiekis būtų per didelis, o būtent tai šia informacija siekiama patvirtinti.
Tokiomis aplinkybėmis į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2003/4 2 straipsnyje nurodyta „informacijos apie
aplinką“ sąvoka turi būti aiškinama taip, kad į ją patenka informacija, kuri pateikiama nacionalinėje augalų apsaugos produkto
licencijavimo arba licencijos išplėtimo procedūroje, siekiant nustatyti didžiausią pesticido, jo sudedamosios dalies arba
jo irimo medžiagos kiekį maisto produktuose ir gėrimuose.

Dėl antrojo klausimo
Savo antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Direktyvos 91/414/EEB 14 straipsnio
nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad jos gali būti taikomos tik tuomet, jeigu tai nedaro neigiamos įtakos įpareigojimams
pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 2 dalį.
Pirmiausia reikia nurodyti, kad Direktyvos 91/414 14 straipsnio antroje pastraipoje pateikiamas informacijos ir dokumentų,
kurie negali būti tvarkomi konfidencialiai, sąrašas. Penktoje įtraukoje prie jų priskiriamos „bandymų, atliktų veikliųjų medžiagų
ar augalų apsaugos produktų veiksmingumui nustatyti ir nekenksmingumo žmonėms, gyvūnams, augalams ir aplinkai [veiksmingumui
ir nekenksmingumui žmonėms, augalams ir aplinkai nustatyti], rezultatų santraukos“. Todėl tokiu atveju, koks nagrinėjamas
šioje byloje, prieš nustatydamos, kokios apimties konfidencialumo apsaugos prašė
Bayer
pagal Direktyvos 91/414 14 straipsnio pirmą pastraipą, kompetentingos nacionalinės institucijos turi patikrinti, ar atitinkama
informacija ir dokumentai yra tarp išvardytųjų aptariamo 14 straipsnio antroje pastraipoje pateiktame sąraše.
Norint atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą, reikia priminti, kad galimybės susipažinti
su informacija apie aplinką sąlygos pirmiausia buvo įtvirtintos Direktyvoje 90/313, kuri nuo 2005 m. vasario 14 d. buvo panaikinta
Direktyva 2003/4.
Direktyvos 91/414 14 straipsnyje įtvirtintas principas, kad prašymų dėl leidimų pateikti į rinką pareiškėjai gali prašyti,
kad jų pateikta informacija, susijusi su pramoninėmis ir komercinėmis paslaptimis, būtų laikoma konfidencialia, tačiau „nepažeidžiant
Direktyvos 90/313/EEB nuostatų“. Šios direktyvos 3 straipsnyje numatyta, kad valstybės narės gali atsisakyti leisti susipažinti
su informacija apie aplinką, jei ji susijusi su komercine ir pramonine paslaptimi.
Direktyva 90/313 buvo pakeista Direktyva 2003/4, kurios 4 straipsnyje numatyta švelnesnė komercinių ir pramoninių paslapčių
apsauga nei Direktyvos 91/414 ir Direktyvos 90/313 nuostatose, nes pagal ją reikalaujama, kad sprendžiant, ar atskleisti informaciją
apie aplinką, visuomenės interesas informacijos atskleidimu turi būti palygintas su atsisakymo ją pateikti interesu.
Tokiomis aplinkybėmis pažymėtina, kad, kaip aiškiai numatyta Direktyvos 2003/4 11 straipsnio nuostatose, nuo 2005 m. vasario
14 d. Direktyvos 91/414 14 straipsnis turi būti suprantamas kaip darantis nuorodą nebe į Direktyvą 90/313, bet į Direktyvą 2003/4.
Kadangi šiuo klausimu Direktyvoje 2003/4 nėra jokios priešingos nuostatos, reikia visiškai laikytis atitinkamos Direktyvos 91/414
14 straipsnyje daromos nuorodos į Direktyvą 2003/4.
Taigi minėtas 14 straipsnis turi būti suprantamas taip, kad nepažeisdamos Direktyvos 2003/4 nuostatų valstybės narės ir Komisija
užtikrina, kad prašymų leisti pateikti į rinką augalų apsaugos produktus pareiškėjų pateikti duomenys, kurie sudaro pramoninę
ar komercinę paslaptį, išliktų konfidencialūs, jei to prašo pareiškėjai ir jei valstybė narė ar Komisija pritaria suinteresuotųjų
asmenų pagrindimui.
Dėl šios priežasties tokioje situacijoje, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, atitinkamos valstybės narės kompetentingos
institucijos, gavusios prašymą laikyti pateiktus duomenis konfidencialiais, turi jį nagrinėti laikydamosi minėtame 14 straipsnyje
nustatytų reikalavimų, tik jei šios valdžios institucijos, gavusios prašymą leisti susipažinti su ta pačia informacija, nepažeis
įpareigojimų, kurie nuo šiol joms tenka pagal Direktyvą 2003/4.
Minėti įpareigojimai išplaukia iš Direktyvos 2003/4 4 straipsnio nuostatų. Šiomis nuostatomis valstybėms narėms leidžiama
numatyti, kad prašymas pateikti informaciją apie aplinką, išskyrus atvejį, jeigu ji susijusi su emisija į aplinką, gali būti
atmestas, jei informacijos atskleidimas neigiamai paveiktų komercinės arba pramoninės informacijos konfidencialumą, kai toks
konfidencialumas numatytas nacionalinės arba Sąjungos teisės aktais. Tačiau pagal jas reikalaujama tokį nepatenkinimo pagrindą
aiškinti griežtai, atsižvelgiant į visuomenės interesą informacijos atskleidimu, ir kiekvienu konkrečiu atveju lyginti visuomenės
suinteresuotumą informacijos atskleidimu informaciją su atsisakymo ją pateikti interesu.
Šiomis aplinkybėmis kompetentingos valdžios institucijos, gavusios prašymą leisti susipažinti su prašymo leisti pateikti į
rinką augalų apsaugos produktus pareiškėjo pateikta informacija apie aplinką, kurią saugoti kaip komercinę ar pramoninę paslaptį
pagal Direktyvos 91/414 14 straipsnį pateiktas prašymas joms atrodo pagrįstas, vis dėlto turi patenkinti prašymą leisti susipažinti
su šia informacija, jei ji susijusi su emisija į aplinką arba kitais atvejais, paaiškėjus, kad visuomenės suinteresuotumas
atskleidimu yra viršesnis už atsisakymo atskleisti informaciją interesą.
Atsižvelgiant į nurodytus argumentus, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, jog su sąlyga, kad tokia situacija, kokia nagrinėjama
pagrindinėje byloje, nepriskirtina išvardytosioms Direktyvos 91/414 14 straipsnio antroje pastraipoje, minėto 14 straipsnio
pirmos pastraipos nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad jos gali būti taikomos tik tuomet, jeigu tai nedaro neigiamos įtakos
įpareigojimams pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 2 dalį.

Dėl trečiojo klausimo
Savo trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2003/4
4 straipsnį reikia aiškinti taip, kad jame reikalaujamas visuomenės intereso informacijos apie aplinką atskleidimu palyginimas
su atsisakymo ją pateikti interesu turi būti atliktas kiekvienu konkrečiu kompetentingoms valdžios institucijoms pateiktu
atveju, ar gali būti padarytas teisės aktų leidėjo priimtoje bendroje priemonėje.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad iš Direktyvos 2003/4 4 straipsnio formuluotės matyti Sąjungos teisės aktų leidėjo noras
nustatyti, jog egzistuojančių interesų palyginimas turi būti atliktas kiekvienu konkrečiu atveju.
Nei Direktyvos 91/414 14 straipsnio nuostatomis, nei jokia kita Direktyvos 2003/4 nuostata neleidžiama manyti, kad egzistuojančių
interesų palyginimą, kurio reikalaujama pagal šios direktyvos 4 straipsnį, galima pakeisti kokia nors kita priemone nei šių
interesų tyrimas kiekvienu konkrečiu atveju.
Vis dėlto ši aplinkybė nekliudo nacionalinės teisės aktų leidėjui bendro pobūdžio nuostatoje įtvirtinti kriterijų, leidžiančių
palengvinti tokį lyginamąjį egzistuojančių interesų vertinimą, su sąlyga, kad kompetentingos valdžios institucijos, gavusios
remiantis Direktyva 2003/4 pateiktą prašymą leisti susipažinti su informacija apie aplinką, nebus atleistos nuo pareigos iš
tikrųjų konkrečiai įvertinti kiekvieną jiems pateiktą situaciją.
Iš išdėstytų argumentų matyti, kad į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, jog Direktyvos 2003/4 4 straipsnis turi būti aiškinamas
taip, kad jame reikalaujamas visuomenės intereso informacijos apie aplinką atskleidimu palyginimas su atsisakymo ją pateikti
interesu turi būti atliktas kiekvienu konkrečiu kompetentingoms institucijoms pateiktu atveju, nors nacionalinės teisės aktų
leidėjas bendro pobūdžio nuostatoje gali įtvirtinti kriterijus, palengvinančius tokį lyginamąjį egzistuojančių interesų vertinimą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
2003 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/4/EB dėl visuomenės galimybės susipažinti su informacija
apie aplinką ir panaikinančios Tarybos direktyvą 90/313/EEB 2 straipsnyje nurodyta „informacijos apie aplinką“ sąvoka turi
būti aiškinama taip, kad į ją patenka informacija, kuri pateikiama nacionalinėje augalų apsaugos produkto licencijavimo arba
licencijos išplėtimo procedūroje, siekiant nustatyti didžiausią pesticido, jo sudedamosios dalies arba jo irimo medžiagos
kiekį maisto produktuose ir gėrimuose.
2.
Su sąlyga, kad tokia situacija, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, nepriskirtina prie išvardytųjų 1991 m. liepos 15 d.
Tarybos direktyvos 91/414/EB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 14 straipsnio antroje pastraipoje, minėto 14 straipsnio
pirmos pastraipos nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad jos gali būti taikomos tik tuomet, jeigu tai nedaro neigiamos įtakos
įpareigojimams pagal Direktyvos 2003/4 4 straipsnio 2 dalį.
3.
Direktyvos 2003/4 4 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad jame reikalaujamas visuomenės intereso informacijos apie aplinką
atskleidimu palyginimas su atsisakymo ją pateikti interesu turi būti atliktas kiekvienu konkrečiu kompetentingoms valdžios
institucijoms pateiktu atveju, nors nacionalinės teisės aktų leidėjas bendro pobūdžio nuostatoje gali įtvirtinti kriterijus,
palengvinančius tokį lyginamąjį egzistuojančių interesų vertinimą.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.