CELEX: 62004CJ0089
Direktyva 89/552/EEB
1 straipsnio a punktas
Televizijos programų transliavimo paslaugos
Taikymo sritis
Direktyva 98/34/EB
1 straipsnio 2 punktas
Informacinės visuomenės paslaugos
Taikymo sritis

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1989 m. spalio 3 d. Tarybos direktyvos 89/552/EEB dėl valstybių narių įstatymuose
ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų, susijusių su televizijos programų transliacija, derinimo (OL L 298, p. 23),
iš dalies pakeistos 1997 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/36/EB (OL L 202, p. 60, toliau – Direktyva
89/552), 1 straipsnio a punkto ir 1998 m. birželio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB, nustatančios informacijos
apie techninius standartus, reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką (OL L 204, p. 37), iš
dalies pakeistos 1998 liepos 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 98/48/EB (OL L 217, p. 18, toliau – Direktyva 98/34),
1 straipsnio 2 punkto išaiškinimu.
2       Šis prašymas buvo pateiktas byloje, kurioje
Mediakabel BV
(toliau –
Mediakabel
) pateikė skundą dėl
Commissariaat voor de Media
(Žiniasklaidos komisariatas) sprendimo, kuriame šis nusprendė, kad
Mediakabel
klientams siūloma „Filmtime“ paslauga yra televizijos programų transliacijos paslauga, o norint teikti tokias paslaugas Nyderlanduose
turi būti gautas leidimas.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
3       Direktyvos 89/552 4 straipsnio 1 dalyje yra nustatyta pareiga transliuotojams palikti Europos kūriniams daugiau laiko savo
programoms transliuoti.
4       Šios direktyvos 1 straipsnis nustato:
„Šioje direktyvoje:
a)      „televizijos programų transliacija“ – tai pirminis koduotas ar nekoduotas kabeliu arba eteriu televizijos programų perdavimas
visuomenei, įskaitant palydovines ryšių priemones. Jos apima ir vienos televizijos stoties programų perdavimą kitai, kad ši
retransliuotų jas žiūrovams, tačiau neapima tokių siuntimo paslaugų kaip telekopijos, elektroniniai duomenų bankai ar panašaus
pobūdžio paslaugos, kai atskiru prašymu yra pateikiama kokia nors informacija ar kitokie pranešimai;
<…>„
5       2000 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/31/EB dėl kai kurių informacinės visuomenės paslaugų, ypač
elektroninės komercijos, teisinių aspektų vidaus rinkoje (Elektroninės komercijos direktyva) (OL L 178, p. 1), apibrėžia Bendrijos
teisės aktus, taikomus informacinės visuomenės paslaugoms. Pagal šios direktyvos 2 straipsnio a punktą „informacinės visuomenės
paslaugos“ yra „paslaugos, apibūdintos Direktyvos 98/34/EB su pakeitimais, padarytais Direktyva 98/48/EB, 1 straipsnio 2 dalyje“.
6       Pagal Direktyvos 98/34 1 straipsnį:
„Šioje direktyvoje vartojamos sąvokos turi šią reikšmę:
<…>
2)      „paslauga“ yra bet kuri informacinės visuomenės paslauga, t. y. paprastai už atlyginimą per atstumą, elektroninėmis priemonėmis
ir asmenišku paslaugų gavėjo prašymu teikiama paslauga.
Šiame apibrėžime:
–      „teikimas per atstumą“ reiškia, kad paslauga teikiama šalims nesant kartu vienoje vietoje,
–      „elektroninėmis priemonėmis“ – reiškia, kad iš pradžių paslauga elektronine įranga pasiunčiama ir priimama duomenims apdoroti
(įskaitant skaitmeninį tankinimą) ir saugoti, o galutinai perduodama ir priimama laidais, radijo, optinėmis, kitomis elektromagnetinėmis
priemonėmis,
–      „asmenišku paslaugų gavėjo prašymu“ reiškia, kad paslauga teikiama perduodant duomenis asmenišku prašymu.
Neįtrauktų į šį apibrėžimą paslaugų orientacinis sąrašas pateiktas V priede.
Ši direktyva netaikoma:
–       radijo transliacijos paslaugoms,
–       televizijos transliacijos paslaugoms, kurioms taikomas Direktyvos 89/552/EEB 1 straipsnio a punktas.
<…>“
7       Direktyvos 98/34 V priedo „Orientacinis paslaugų, kurioms netaikoma 1 straipsnio 2 punkto antroji pastraipa, sąrašas“ 3 punktas,
susijęs su „Paslaugomis, teikiamomis „ne asmenišku paslaugų gavėjo prašymu“, skirtas „Paslaugoms, teikiamoms perduodant duomenis
be atskiro pageidavimo, siekiant, kad juos vienu metu priimtų neribotas atskirų gavėjų skaičius (perdavimas naudojant žvaigždinį
tinklo sujungimą)“. Šio 3 punkto a papunktis pamini „televizijos transliacijos paslaugas (įskaitant užsakomų vaizdo programų
televizijos paslaugas), nurodytas Direktyvos 89/552/EEB 1 straipsnio a punkte“.
8       Pagal Elektroninės komercijos direktyvos aštuonioliktos konstatuojamosios dalies šeštą ir septintą sakinius:
„Televizijos transliacija, kaip apibrėžta Direktyvoje EEB/89/552, ir radijo transliacija nėra informacinės visuomenės paslaugos,
nes jos neteikiamos atskiru prašymu. Tačiau paslaugos, perduodamos tiesiogiai, pavyzdžiui, vaizdo perdavimo paslaugos pagal
pareikalavimą arba komercinių pranešimų pateikimas elektroniniu paštu yra informacinės visuomenės paslaugos“.

Nacionalinės teisės aktai
9       Pagal Žiniasklaidos įstatymo (
Mediawet
) 1 straipsnio f punktą „programa“ reiškia „vizualinį arba garsinį elektroninį produktą, kuris skirtas transliuoti ir pateikti
plačiajai visuomenei arba jos daliai, išskyrus duomenų paslaugas, kurios teikiamos pateikus asmeninį prašymą, ir kitas interaktyvias
paslaugas“. To paties straipsnio 1 punktas apibrėžia „specialaus perdavimo programą“ kaip „koduoto perdavimo programą, skirtą
plačiosios visuomenės daliai, kuri su programos transliuotoju yra sudariusi sutartį dėl jos gavimo“.
10     Šio įstatymo 71a straipsnio 1 dalis nustato, kad komercinis transliuotojas transliuoti arba leisti transliuoti savo programą
gali tik tuo atveju, jei jis, nepažeisdamas Telekomunikacijų įstatymo (
Telecommunicatiewet
), gavo
Commissariaat voor de Media
leidimą.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11     Nuo 1999 m.
Mediakabel
savo abonentams per atitinkamus trečiųjų asmenų valdomus transliacijoa tinklus siūlo paslaugą „Mr. Zap“. Ši paslauga, kuriai
Commissariaat voor de Media
davė leidimą, laikantis Žiniasklaidos įstatymo, leidžia už mėnesinį abonentinį mokestį naudojantis dekoderiu ir lustine kortele
gauti papildamas televizijos programas, ne tik tas, kurias perduoda tinklo teikėjas. Antra vertus,
Mediakabel
savo paslaugos „Mr. Zap“ abonentams pagal  vadinamąją „Filmtime“ paslaugą siūlo mokamą prieigą („pay per view”) prie papildomų
programų. Jei „Mr. Zap“ abonentas pageidauja užsisakyti filmą iš „Filmtime“ katalogo, jis savo nuotolinio valdymo pultu arba
telefonu pateikia atskirą prašymą; identifikuotas pagal asmeninį kodą ir atsiskaitęs automatiniu būdu, jis gauna asmeninį
raktą, kuris suteikia galimybę žiūrėti vieną ar keletą iš 60 kiekvieną mėnesį siūlomų filmų televizoriaus ekrane arba programų
gide nurodytame tvarkaraštyje.
12     2001 m. kovo 15 d. Sprendimu
Commissariaat voor de Media
pranešė
Mediakabel
, kad jis nusprendė, jog „Filmtime“ paslauga yra specialaus perdavimo programa Žiniasklaidos įstatymo 1 straipsnio prasme,
kuriai turėtų būti pateiktas prašymas gauti leidimą pagal šio įstatymo 71a straipsnio 1 dalį.
Mediakabel
šį prašymą pateikė
Commissariaat voor de Media,
tačiau jį pateikdama nurodė, kad jai atrodo, jog ši procedūra neturėtų būti taikoma nagrinėjamai paslaugai, kuri, jos nuomone,
yra interaktyvi paslauga, priskiriama informacinės visuomenės paslaugų kategorijai, ir dėl to jai netaikomos atsakovo pagrindinėje
byloje priežiūros galios. 2001 m. birželio 19 d. Sprendimu
Commissariaat voor de Media
davė leidimą penkerius metus transliuoti specialaus perdavimo televizijos programą „Filmtime“ laikantis Telekomunikacijų
įstatymo nuostatų.
13
Mediakabel
dėl šio sprendimo pateikė skundą, kurį 2001 m. lapkričio 21 d.
Commissariaat voor de Media
atmetė.
Rechtbank te Rotterdam
pareikštas
Mediakabel
ieškinys 2002 m. rugsėjo 27 d. Sprendimu taip pat buvo atmestas.
14     Tuomet
Mediakabel
kreipėsi su apeliacija į
Raad van State
, teigdama, kad jos „Filmtime“ paslauga nėra programa Žiniasklaidos įstatymo 1 straipsnio prasme. Ji tvirtino, kad ši paslauga
teikiama tik asmenišku prašymu, todėl turėtų būti nagrinėjama ne kaip televizijos transliacijos paslauga, bet kaip atskiru
prašymu teikiama telekomunikacijų paslauga Direktyvos 89/552 1 straipsnio a punkto trečio sakinio prasme ir dėl to ji nepatenka
į šios direktyvos taikymo sritį. Kadangi ji susijusi su filmais, kurie pateikus prašymą ne visada pateikiami nedelsiant, ši
paslauga,
Mediakabel
nuomone, yra užsakomų vaizdo programų televizijos paslauga, kuriai negali būti taikomi Direktyvos 89/552 reikalavimai, o
ypač pareiga palikti Europos kūriniams atitinkamą eterio laiko dalį, būtent todėl, kad ji yra užsakoma asmenišku abonentų
prašymu.
15
Raad van State
nurodo, kad Žiniasklaidos įstatymo 1 straipsnio f punkto prasme sąvoka „programa“ turi būti aiškinama atsižvelgiant į Direktyvos
89/552 1 straipsnio a punkte nurodytą sąvoką „televizijos programų transliacijos paslauga“. Jis teigia, kad Direktyva 98/34,
ypač jos V priedo 3 punkto a papunktis, kuris užsakomų vaizdo programų televizijos paslaugas įtraukia į televizijos programų
transliacijos paslaugas, atrodo, pateikia tikslesnį pastarosios sąvokos apibrėžimą nei tas, kuris nurodytas Direktyvos 89/552
1 straipsnio a punkte, dėl ko yra kebliau apibrėžti atitinkamas šios direktyvos ir Elektroninės komercijos direktyvos taikymo
sritis. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat konstatuoja, kad „Filmtime“ paslauga turi tiek informacinės
visuomenės paslaugos, ypač dėl to, kad ji teikiama abonento asmenišku prašymu, tiek televizijos programų transliacijos paslaugos
požymių, nes
Mediakabel
atrenka prieinamus filmus ir nustato jų transliacijos dažnį bei tvarkaraščius.
16     Tokiomis aplinkybėmis
Raad van State
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      a)     Ar „televizijos programų transliacijos“ sąvoka Direktyvos 89/552/EEB 1 straipsnio a punkto prasme turi būti aiškinama taip,
kad į ją patenka ne „informacinės visuomenės paslauga“, nurodyta Direktyvos 98/34/EB, iš dalies pakeistos Direktyva 98/48/EB,
1 straipsnio 2 punkte, bet, priešingai, paslaugos, apibrėžtos Direktyvos 98/48/EB V priedo orientaciniame paslaugų sąraše
ir susijusios su paslaugomis, kurios nepatenka į Direktyvos 98/34/EB 1 straipsnio 2 punktą, ypač tos, kurios apibrėžtos minėto
sąrašo 3 punkte, išvardijančiame užsakomų vaizdo programų televizijos paslaugas, kurios nėra „informacinės visuomenės paslaugos“?
b)      Jei į 1a klausimą būtų atsakyta neigiamai, kaip reikėtų atskirti „televizijos programų transliacijos“ sąvoką Direktyvos 89/552/EEB
1 straipsnio a punkto prasme nuo tame pačiame straipsnyje minimos „siuntimo paslaugų, kai atskiru prašymu pateikiama kokia
nors informacija“, sąvokos?
2.      a)     Kokiais kriterijais remiantis galima atsakyti, ar šiuo atveju nagrinėjama paslauga, kuriai teikti paslaugos teikėjo atrinktų
filmų signalai, užkoduoti ir išplatinti tinkle, atskirai sumokėjus už kiekvieną filmą, asmenišku prašymu paslaugos teikėjo
atsiųstu raktu gali būti abonentų atkoduoti ir žiūrimi teikėjo nustatytomis valandomis – paslauga, kuri apima specifinius
informacinės visuomenės paslaugos (asmeninė) požymius ir kartu televizijos transliacijos paslaugai būdingus požymius, – yra
televizijos transliacijos programų paslauga ar informacinės visuomenės paslauga?
b)      Ar pirmenybė teiktina abonento, ar paslaugos teikėjo nuomonei? Ar šiuo atveju su nagrinėjamomis paslaugomis konkuruojančios
paslaugos yra svarbios?
3.      Ar šioje byloje yra svarbu tai, kad:
–       jei nagrinėjama paslauga yra laikoma „informacinės visuomenės paslauga“, kurios neapima Direktyva 89/552/EEB, ar šis kvalifikavimas
gali pakenkti šios direktyvos veiksmingumui, atsižvelgiant į nustatytos pareigos – palikti Europos kūriniams atitinkamą eterio
laiko dalį, tikslą, turint omeny, kad
–       jei Direktyva 89/552/EEB yra taikytina, pareiga, kurią ji įtvirtina – palikti Europos kūriniams atitinkamą eterio laiko dalį
– yra beprasmiška, nes abonentai moka už kiekvieną filmą ir gali žiūrėti tik filmą, už kurį jie sumokėjo?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo a punkto
17     Savo pirmojo klausimo a punktu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar „televizijos programų
transliacijos“ sąvoka Direktyvos 89/552 1 straipsnio a dalies prasme apima paslaugas, kurių neapima „informacinės visuomenės
paslaugos“ sąvoka Direktyvos 98/34 1 straipsnio 2 punkto prasme ir kurios nurodytos šios direktyvos V priedo 3 punkte.
18     Kaip teisingai tvirtina Belgijos vyriausybė, „televizijos programų transliacijos paslaugos“ sąvoka savarankiškai apibrėžta
Direktyvos 89/552 1 straipsnio a punkte, kuriame yra visi tam reikalingi svarbūs elementai. Ši sąvoka taip pat apima visas
paslaugas, kurias sudaro pirminis koduotas ar nekoduotas kabeliu arba eteriu televizijos programų perdavimas visuomenei, įskaitant
palydovines ryšių priemones.
19     Direktyvos 98/34 ir Elektroninės komercijos direktyvos dalykas skiriasi nuo Direktyvos 89/552 dalyko. Jos nustato Bendrijos
teisinį pagrindą informacinės visuomenės paslaugoms, nurodytoms Direktyvos 98/34 1 straipsnio 2 punkte, t. y. bet kuriai per
atstumą, elektroninėmis priemonėmis ir asmenišku paslaugų gavėjo prašymu teikiamai paslaugai. Direktyva 98/34 šia nuostata
aiškiai įtvirtina, kad ji „netaikoma <…> televizijos transliacijos paslaugoms, kurioms taikomas Direktyvos 89/552/EEB 1 straipsnio
a punktas“. Taigi šiuo klausimu Direktyva 98/34 tik nukreipia į Direktyvą 89/552 ir, kaip ir Elektroninės komercinės direktyvoje,
joje nėra jokio televizijos transliacijos paslaugų sąvokos apibrėžimo.
20     Žinoma, Direktyvos 98/34 V priedas, susijęs su paslaugomis, kurioms netaikoma informacinės visuomenės paslaugos sąvoka, atrodo,
apima konkretesnius nei Direktyvoje 89/552 nurodytieji „televizijos programų transliacijos paslaugų“ sąvokos apibrėžimo elementus.
Viena vertus, šio priedo 3 punkte televizijos transliacijos paslaugos yra tarp paslaugų, „teikiamų perduodant duomenis be
atskiro pageidavimo, siekiant, kad juos vienu metu priimtų neribotas atskirų gavėjų skaičius (perdavimas naudojant žvaigždinį
tinklo sujungimą)“. Antra vertus, to paties punkto a papunktyje yra nurodyta, kad televizijos transliacijos paslaugos apima
„užsakomų vaizdo programų televizijos paslaugas“.
21     Vis dėlto minėtas priedas, atsižvelgiant į jo antraštę ir į Direktyvos 98/34 1 straipsnio 2 punktą, yra tik orientacinis ir
jame siekiama apibrėžti „informacinės visuomenės paslaugos“ sąvoką tik nurodant jos išimtis.  Todėl juo nesiekiama sukonkretinti
„televizijos programų transliacijos paslaugų“ sąvokos, kurios vieninteliai apibrėžimo kriterijai yra nustatyti Direktyvos
89/552 1 straipsnio a punkte.
22     Be to, „televizijos programų transliacijos“ sąvokos taikymo sritis negali išplaukti vien iš išimčių iš „informacinės visuomenės
paslaugos“ sąvokos. Iš tikrųjų Direktyva 98/34 savo 1 straipsnio 2 punkte, kaip ir savo V priede, nurodo paslaugas, kurių
neapima „informacinės visuomenės paslaugų“ sąvoka ir kurios nėra televizijos transliacijos paslaugos. Tas pats pasakytina
ir apie radijo transliacijos paslaugas. Be to, televizijos transliacijos paslaugos, nurodytos Direktyvos 98/34 V priedo 3 punkte,
neapsiriboja paslaugomis, „teikiamomis perduodant duomenis be atskiro pageidavimo, siekiant, kad juos vienu metu priimtų neribotas
atskirų gavėjų skaičius“. Jei būtų pritarta šiam aiškinimui, tokios paslaugos, kaip antai abonentinės televizijos, perduodamos
ribotam gavėjų skaičiui, nepatektų į „televizijos programų transliacijos paslaugų“ sąvoką, nors atsižvelgiant į Direktyvos
89/552 1 straipsnio a punkte nustatytus kriterijus ši sąvoka jas apima.
23     Galiausiai tuo metu, kai buvo priimtos Direktyvos 98/34 ir 98/48, Bendrijos įstatymų leidėjas neketino keisti Direktyvos 89/552,
kuri mažiau nei prieš metus jau buvo iš dalies pakeista Direktyva 97/36. Direktyvos 98/48, kuri iš dalies pakeitė Direktyvą
98/34, dvidešimta konstatuojamoji dalis taip pat nustato, kad Direktyva 98/48 „nepažeidžia Direktyvos 89/552/EEB“.
24     Todėl Direktyva 98/34 neturi poveikio Direktyvos 89/552 taikymo sričiai.
25     Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pirmojo klausimo a punktą reikia atsakyti taip, kad Direktyvos 89/552 1 straipsnio a punkte
nurodyta „televizijos programų transliacijos“ sąvoka šioje nuostatoje yra apibrėžta savarankiškai. Ji nėra apibrėžiama priešpastatant
ją „informacinės visuomenės paslaugos“ sąvokai Direktyvos 98/34 1 straipsnio 2 punkto prasme ir todėl nebūtinai apima paslaugas,
kurios nepatenka į šią sąvoką.

Dėl pirmojo klausimo b punkto
26     Savo pirmojo klausimo b punktu prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, kokie kriterijai
leidžia nustatyti, ar paslauga patenka į „televizijos programų transliacijos“ sąvoką Direktyvos 89/552 1 straipsnio a punkto
prasme, ar į tame pačiame straipsnyje minimą „siuntimo paslaugų, kai atskiru prašymu pateikiama kokia nors informacija“, sąvoką.
27     Šio atskyrimo kriterijai yra aiškiai įtvirtinti Direktyvos 89/552 1 straipsnio a punkte.
28     Paslauga patenka į „televizijos programų transliacijos“ sąvoką, jei ją sudaro pirminis televizijos programų perdavimas visuomenei.
29     Pirmiausia nurodytina, kad vaizdo perdavimo technika nėra šio vertinimo lemiamasis kriterijus, – tai patvirtina ir Direktyvos
89/552 1 straipsnio a punkte vartojama formuluotė „koduotas ar nekoduotas kabeliu arba eteriu <…> įskaitant palydovines ryšių
priemones“. Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad televizijos transliacija kabeliu patenka į minėtos direktyvos taikymo sritį,
nors ši technika buvo mažai paplitusi priimant šią direktyvą (žr. 1996 m. rugsėjo 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Belgij
ą, C‑11/98, Rink. p. I‑4115, 15–25 punktus).
30     Pagaliau atitinkamą paslaugą turi sudaryti televizijos programų perdavimas visuomenei, t. y. neribotam potencialių televizijos
žiūrovų, kuriems tie patys vaizdai yra perduodami tuo pačiu metu, skaičiui.
31     Galiausiai iš to, kad į „televizijos programų transliacijos“ sąvoką nepatenka „siuntimo paslaugos, kai atskiru prašymu pateikiama
kokia nors informacija“,
a contrario
darytina išvada, kad ši sąvoka apima paslaugas, kurios teikiamos be atskiro prašymo. Kriterijus, pagal kurį televizijos programos
turi būti perduodamos „visuomenei“ tam, kad jos patektų į minėtą sąvoką, dar labiau pagrindžia šią analizę.
32     Be to, mokama televizijos paslauga, netgi jei ji prieinama ribotam abonentų skaičiui, bet susijusi tik su transliuotojo atrinktomis
programomis ir perduodama tik pagal jo nustatytą tvarkaraštį, negali būti laikoma teikiama atskiru prašymu. Todėl ji patenka
į „televizijos programų transliacijos“ sąvoką. Faktas, kad tokios paslaugos atveju vaizdas yra gaunamas dėl asmeninio kodo,
šiuo atžvilgiu yra nesvarbus, nes abonentams laidos perduodamos tuo pačiu metu.
33     Taigi į pirmojo klausimo b punktą reikia atsakyti taip, kad paslauga patenka į „televizijos programų transliacijos“ sąvoką,
nurodytą Direktyvos 89/552 1 straipsnio a punkte, jei ją sudaro pirminis televizijos programų perdavimas visuomenei, t. y.
neribotam potencialių televizijos žiūrovų, kuriems tie patys vaizdai perduodami tuo pačiu metu, skaičiui. Vaizdo perdavimo
technika nėra šio vertinimo lemiamasis kriterijus.

Dėl antrojo klausimo a ir b punktų
34     Savo antrojo klausimo a ir b punktais, kurie nagrinėtini kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš
esmės siekia sužinoti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjama paslauga „Filmtime“ yra televizijos programų transliacijos paslauga,
kuri patenka į Direktyvos 89/552 taikymo sritį, ar informacinės visuomenės paslauga, kurią apima Elektroninės komercijos direktyva,
ir į kokius kriterijus reikia atsižvelgti tai nagrinėjant.
35     Kaip teisingai tvirtina
Commissariaat voor de Media
, Nyderlandų, Belgijos, Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės bei Komisija, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį
sprendimą matyti, kad „Filmtime“ paslauga atitinka „televizijos transliacijos programų paslaugos“ sąvokos kriterijus, kurie
buvo priminti atsakant į pirmojo klausimo b punktą.
36     Tokią paslaugą sudaro filmų perdavimas televizijos žiūrovams. Taigi ji yra susijusi su televizijos programomis, perduodamomis
neribotam potencialių televizijos žiūrovų skaičiui.
37
Mediakabel
argumentams, kad tokio tipo paslaugos, kurios prieinamos tik atskiru prašymu kiekvienam abonentui asmeniškai suteikto specifinio
rakto dėka, dėl to sudaro informacinės visuomenės paslaugą „teikiamos asmenišku prašymu“, negali būti pritarta.
38     Iš tikrųjų, jei tokia paslauga tenkina pirmuosius du „informacinės visuomenės paslaugos“ sąvokos kriterijus Direktyvos 98/34
1 straipsnio 2 punkto prasme, t. y. ji yra teikiama per atstumą ir perduodama elektroninėmis priemonėmis, ji netenkina minėtos
sąvokos trečio kriterijaus, pagal kurį atitinkama paslauga turi būti teikiama „asmenišku paslaugų gavėjo prašymu“. Paslaugos
„Filmtime“ atveju siūlomų filmų sąrašą sudaro paslaugos teikėjas. Šie atrinkti filmai yra siūlomi visiems abonentams tokiomis
pačiomis sąlygomis – per laikraščius arba platinant informaciją televizijos ekrane – ir minėtus filmus galima žiūrėti teikėjo
nustatytais tvarkaraščiais. Asmeninis raktas, suteikiantis galimybę žiūrėti filmus, yra tik vaizdų, kurių signalai vienu metu
siunčiami visiems abonentams, atkodavimo būdas.
39     Taigi tokia paslauga nėra asmeniškai užsakoma atskiro gavėjo, kuris šias programas galėtų laisvai pasirinkti interaktyviame
kontekste. Ji turi būti laikoma užsakomų vaizdo programų televizijos paslauga, perduodama naudojant „žvaigždinį tinklo sujungimą“,
o ne „asmenišku paslaugų gavėjo prašymu“.
40
Mediakabel
Teisingumo Teismui nurodė, kad ji
Raad van State
nesutiko su paslaugos „Filmtime“ kvalifikavimu kaip užsakomų vaizdo programų televizijos paslauga. Vis dėlto toks tvirtinimas
nedaro įtakos minėtam kvalifikavimui, atsižvelgiant į atitinkamų paslaugų tipo objektyvius kriterijus.
41     Be to, priešingai
Mediakabel
tvirtinimams, „užsakomų vaizdo programų televizijos paslaugų“ sąvoka yra žinoma Bendrijos teisės aktų leidėjui. Nors   nėra
tiksliai apibrėžta Bendrijos teisėje, ši sąvoka paminėta Direktyvos 98/34 V priede esančiame orientaciniame sąraše, kuriame
ji yra tarp televizijos transliacijos paslaugų. Pagaliau iš aiškinamosios ataskaitos, pridėtos prie 1989 m. gegužės 5 d. Televizijos
be sienų konvencijos, kuri buvo priimta tuo pačiu metu kaip ir Direktyva 89/552 ir kuri nurodyta jos ketvirtoje konstatuojamoje
dalyje, 83 ir 84 punktų matyti, kad užsakomų vaizdo programų televizijos paslaugos nėra „siuntimo paslaugos atskiru prašymu“,
sąvoka, atitinkanti tą, kuri nurodyta Direktyvos 89/552 1 straipsnio a punkte, ir todėl patenka į minėtos konvencijos taikymo
sritį (šiuo klausimu apie kitus Televizijos be sienų konvencijos aiškinamosios ataskaitos punktus žr. 1996 m. gruodžio 12 d.
Teisingumo Teismo sprendimų
RTI ir kt
., C‑320/94, C‑328/94, C‑329/94 ir C‑337/94–C‑339/94, Rink. p. I‑6471, 33 punktą ir 2003 m. spalio 23 d. Sprendimo
RTL Television
, C‑245/01, Rink. p. I‑12489, 63 punktą).
42     Lemiamas „televizijos programų transliacijos paslaugos“ sąvokos kriterijus yra televizijos programų perdavimas „visuomenei“.
Todėl nagrinėjant pirmenybę reikia teikti paslaugos teikėjo nuomonei.
43     Tačiau, kaip buvo pasakyta atsakant į pirmojo klausimo b punktą, vaizdo perdavimo technika nėra šio vertinimo lemiamasis kriterijus.
44     Dėl su nagrinėjama paslauga konkuruojančių paslaugų padėties reikėtų pastebėti, kad į ją nereikia atsižvelgti, nes kiekviena
šių paslaugų reglamentuojama specifiniais teisės aktais ir joks principas neįpareigoja nustatyti vienodos teisinės tvarkis
paslaugoms, kurių požymiai skiriasi.
45     Taigi į antrojo klausimo a ir b punktus reikia atsakyti taip, kad „Filmtime“ paslauga, kurią sudaro televizijos programų perdavimas
visuomenei ir kuri neteikiama asmenišku paslaugų gavėjo prašymu, yra televizijos programų transliacijos paslauga Direktyvos
89/552 1 straipsnio a punkto prasme. Nagrinėjant „televizijos programų transliacijos paslaugos“ sąvoką pirmenybę reikia teikti
paslaugos teikėjo nuomonei. Tačiau su nagrinėjama paslauga konkuruojančių paslaugų padėtis šiam vertinimui nesvarbi.

Dėl trečiojo klausimo
46     Savo trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar dėl to, kad dėl „Filmtime“
paslaugos teikėjui būtų sunku įvykdyti Direktyvos 89/552 4 straipsnio 1 dalyje nurodytą pareigą palikti Europos kūriniams
atitinkamą eterio laiko dalį, galima šios paslaugos nekvalifikuoti kaip televizijos transliacijos paslaugos.
47     Į šį klausimą turi būti atsakyta neigiamai dėl dviejų priežasčių.
48     Viena vertus, kadangi nagrinėjama paslauga netenkina kriterijų, leidžiančių ją laikyti televizijos programų transliacijos
paslauga, į šio vertinimo pasekmes paslaugos teikėjui atsižvelgti nereikia.
49     Iš tiesų teisės akto taikymo sritis negali priklausyti nuo galimų neigiamų pasekmių ūkio subjektams, kuriems Bendrijos teisės
aktų leidėjas norėjo juos taikyti. Be to, siauras „televizijos programų transliacijos paslaugos“ sąvokos aiškinimas, dėl kurio
pagrindinėje byloje nagrinėjama paslauga nepatektų į direktyvos taikymo sritį, galėtų pakenkti ja siekiamiems tikslams, todėl
jis yra negalimas.
50     Antra vertus, tokios, kokia yra „Filmtime“, paslaugos teikėjas nėra tokioje padėtyje, kad negalėtų laikytis Direktyvos 89/552
4 straipsnio 1 dalies.
51     Iš tiesų ši nuostata įtvirtina atitinkamo transliuotojo „perdavimo“ laiko Europos kūriniams kvotą, bet negali įpareigoti televizijos
žiūrovų iš tiesų žiūrėti minėtus kūrinius. Jei neginčijama, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamos paslaugos teikėjas nenurodo
kūrinių, kuriuos iš tikrųjų pasirenka abonentai, šis teikėjas kaip ir bet kuris operatorius, perduodantis televizijos programas
visuomenei, išsaugo galimybę pasirinkti kūrinius, kuriuos jis transliuoja. Transliuojant filmus, esančius minėto teikėjo sąraše,
kurį jis siūlo paslaugos abonentams, tokiomis pačiomis sąlygomis perduodami signalai abonentams, o jie gali pasirinkti, ar
atkoduoti tokiu būdu perduodamus vaizdus. Teikėjas žino bendrą savo perdavimo laiką ir todėl gali įvykdyti jam nustatytą pareigą
„palikti Europos kūriniams daugiau laiko savo programoms transliuoti“.
52     Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad sąlygos, kuriomis „Filmtime“ paslaugos teikėjas
vykdo Direktyvos 89/552 4 straipsnio 1 dalyje nurodytą pareigą palikti Europos kūriniams daugiau laiko savo programoms transliuoti,
yra nesvarbios kvalifikuojant šią paslaugą kaip televizijos programų transliacijos paslaugą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
53     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui,
išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.      1989 m. spalio 3 d. Tarybos direktyvos 89/552/EEB dėl valstybių narių įstatymuose ir kituose teisės aktuose išdėstytų nuostatų,
susijusių su televizijos programų transliacija, derinimo, iš dalies pakeistos 1997 m. birželio 30 d. Europos Parlamento ir
Tarybos direktyva 97/36/EB, 1 straipsnio a punkte nurodyta „televizijos programų transliacijos“ sąvoka šioje nuostatoje yra
apibrėžta savarankiškai. Ji nėra apibrėžiama priešpastatant ją „informacinės visuomenės paslaugos“ sąvokai 1998 m. birželio
22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/34/EB, nustatančios informacijos apie techninius standartus, reglamentus
ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarką, iš dalies pakeistos 1998 m. liepos 20 d. Europos Parlamento
ir Tarybos direktyva 98/48/EB, 1 straipsnio 2 punkto prasme, todėl nebūtinai apima paslaugas, kurios nepatenka į šią sąvoką.
2.      Paslauga patenka į „televizijos programų transliacijos“ sąvoką, nurodytą Direktyvos 89/552, iš dalies pakeistos Direktyva
97/36, 1 straipsnio a punkte, jei ją sudaro pirminis televizijos programų perdavimas visuomenei, t. y. neribotam potencialių
televizijos žiūrovų, kuriems tie patys vaizdai perduodami tuo pačiu metu, skaičiui. Vaizdo perdavimo technika nėra šio vertinimo
lemiamasis kriterijus.
3.      Tokia paslauga, kokia yra „Filmtime“, kurią sudaro televizijos programų perdavimas visuomenei ir kuri neteikiama asmenišku
paslaugų gavėjo prašymu, yra televizijos programų transliacijos paslauga Direktyvos 89/552, iš dalies pakeistos Direktyva
97/36, 1 straipsnio a punkto prasme. Nagrinėjant „televizijos transliacijos paslaugos“ sąvoką pirmenybė teikiama paslaugos
teikėjo nuomonei. Tačiau su nagrinėjama paslauga konkuruojančių paslaugų padėtis šiame vertinime yra nesvarbi.
4.      Sąlygos, kuriomis „Filmtime“ paslaugos teikėjas vykdo Direktyvos 89/552, iš dalies pakeistos Direktyva 97/36, 4 straipsnio
1 dalyje nurodytą pareigą palikti Europos kūriniams daugiau laiko savo programoms transliuoti, yra nesvarbios kvalifikuojant
šią paslaugą kaip televizijos programų transliacijos paslaugą.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.