CELEX: 62009TJ0281
Bendrijos prekių ženklas
Žodinio Bendrijos prekių ženklo CHROMA paraiška
Absoliutus atmetimo pagrindas
Apibūdinamasis pobūdis
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktas

Ginčo aplinkybės
2008 m. kovo 6 d. ieškovė
Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG
pagal iš dalies pakeistą 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, p. 1;
2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), kuris pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu
(EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir
pramoniniam dizainui) (VRDT) paraišką įregistruoti Bendrijos prekių ženklą.
Prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduoda paraiška, yra žodinis žymuo CHROMA.
Prekės, kurioms buvo prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d.
Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 11 ir 19 klasėms ir pagal kiekvieną
iš jų atitinka tokį aprašymą:
–        11 klasė: „Kriauklės, dušo padėklai, dušai ir vonios, praustuvės, bidė, pisuarai, klozetai, klozetų bakeliai, visi keramikiniai“;
–        19 klasė: „Ne metalinės statybinės medžiagos; apdailos plytelės, plokštelės, profilinės lentelės, vamzdžiai ir dangos statybos
reikmėms, visi ne metaliniai; keramikinės plokštelės, mozaikos ir fasoninės dalys statybos reikmėms; keramika (medžiaga)“.
2008 m. rugpjūčio 7 d. sprendimu ekspertas, taikydamas Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktus (dabar –
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai) ir Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 2 dalį (dabar – Reglamento
Nr. 207/2009 7 straipsnio 2 dalį), atmetė registracijos paraišką nagrinėjamoms prekėms.
2008 m. rugsėjo 30 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsniais (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniai),
dėl eksperto sprendimo pateikė apeliaciją VRDT.
2009 m. gegužės 8 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją, motyvuodama
tuo, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas yra apibūdinamojo pobūdžio, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009
7 straipsnio 1 dalies c punktą. Iš esmės ji nusprendė, jog nagrinėjamas žymuo yra graikiško žodžio „χρώμα“ (spalva) transliteracija
lotyniškais rašmenimis, o kadangi tai yra nagrinėjamas prekes apibūdinanti nuoroda, absoliutus atmetimo pagrindas egzistuoja
Graikijoje ir Kipre. Dėl tų pačių priežasčių, beje, ji laikėsi nuomonės, kad nagrinėjamas žymuo taip pat neturi skiriamojo
požymio, kaip jis suprantamas pagal to paties reglamento 7 straipsnio 1 dalies b punktą.

Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
VRDT Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl priimtinumo
Atsakyme į ieškinį VRDT pirmiausia kelia prieštaravimą dėl ieškinio priimtinumo pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento
44 straipsnio 1 dalies c punktą.
Dublike ieškovė ginčija šiuos argumentus, tvirtindama ieškinyje konkrečiai nurodžiusi ieškinio pagrindų pagrindimo argumentus,
paremtus Reglamento Nr. 207/2009 37 straipsnio 1 dalies, 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų bei 76 straipsnio 1 dalies pažeidimu.
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnį ir Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punktą, taikomą
intelektinės nuosavybės bylose pagal to paties reglamento 130 straipsnio 1 dalį, visuose ieškiniuose turi būti nurodyta teisinių
pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka ir ši nuoroda turi būti pakankamai aiški ir konkreti, kad atsakovas galėtų pasirengti
gynybai, o Teismas – priimti sprendimą dėl ieškinio (žr. 2008 m. lapkričio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Rautaruukki prieš VRDT (RAUTARUUKKI)
, T‑269/06, neskelbiamo Rinkinyje, 33 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Šiuo atveju net ir glaustos ieškinio pagrindimo teisinių pagrindų santraukos pakanka, kad Teismas atskirtų argumentus, sudarančius
ieškinio teisinį ir faktinį pagrindą. Atsiliepime į ieškinį VRDT, beje, pripažįsta supratusi, kad iš esmės ieškovė nurodė
Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktų pažeidimus ir taip pat rėmėsi to paties reglamento 37 straipsnio
1 dalimi ir 76 straipsnio 1 dalimi.
Todėl VRDT pateiktas prieštaravimas dėl priimtinumo, pagrįstas Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punktu, negali
būti patenkintas.

Dėl esmės
Ieškiniui pagrįsti ieškovė iš esmės nurodo vienintelį pagrindą, susijusį su Reglamento Nr. 2007/2009 7 straipsnio 1 dalies
b ir c punktų, taip pat to paties reglamento 37 straipsnio 1 dalies ir 76 straipsnio 1 dalies pažeidimu.

Šalių argumentai
Ieškovė tvirtina, kad ginčijamas žymuo nėra apibūdinamojo pobūdžio ir todėl jam netaikomas atmetimo pagrindas, nurodytas Reglamento
Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte, o dėl tos pačios priežasties – ir tas, kuris nurodytos to paties reglamento 7 straipsnio
1 dalies b punkte.
Jos teigimu, ginčijamame sprendime pateiktas vertinimas klaidingai paremtas žymens CHROMA prilyginimu graikų kalbos žodžiui
„χρώμα“ (spalva), taip pat poreikiu išlaikyti galimybę disponuoti juo nagrinėjamoms prekėms žymėti.
Ieškovė tvirtina, kad nagrinėjamo žymens nereikia prilyginti graikų kalbos žodžiui „χρώμα“ (spalva). Apeliacinė taryba neįrodė,
kad transliteracija lotyniškais rašmenimis buvo naudojama taip pat kaip ir žodis originalo kalba, ir todėl ji neturėjo remtis
poreikiu išvengti graikiškų žodžių transliteracijos monopolizavimo. Be to, žymens CHROMA registracijos suteikiama apsauga
neleistų ieškovei uždrausti tretiesiems asmenims vartoti graikišką žodį „χρώμα“ (spalva).
Be to, nėra reikalo apsaugoti galimybę disponuoti žodžiu „χρώμα“ (spalva), nes tai yra žodis, apibūdinantis tik vieną prekių
savybių rūšį, o ne vienos prekės savybę. Būtų neįprasta prekę ar jos pakuotę pažymėti tokia nuoroda. Tokio žymėjimo vartotojas
nelaikys prekės savybės nuoroda.
Šį argumentą patvirtina Bendrijos prekių ženklų, sudarytų iš žodžių „dimension“ (anglų kalba – mastas, dydis ar dimensija),
„brilliance“ (anglų kalba – ryškumas, spindėjimas ar spindesys) ar „tinta“ (ispanų kalba – rašalas, atspalvis ar nuspalvintas),
registracija.
Iš ginčijamo sprendimo 30 punkto, beje, matyti, kad Apeliacinės tarybos argumentai iš tikrųjų susiję ne su pačiu žodžiu „spalva“,
o sąvokomis „spalvotas“, „įvairiaspalvis“ ar „nuspalvotas“, kurias galima vartoti norint nurodyti, kad prekė yra nuspalvinta
ar nėra vienspalvė.
Šiuo klausimu Apeliacinė taryba neatsižvelgė į nagrinėjamas prekes. Neįsivaizduojama, kad žodžiai „spalva“ ar „spalvotas“
kokia nors kalba būtų užrašyti ant nagrinėjamų prekių jų savybėms žymėti. Kalbant apie prekes, kurios būtinai yra spalvotos,
net jei tai tiesiog natūrali jų medžiagos spalva, pasakytina, kad tokios nuorodos, kuriose neminima jokia konkreti spalva,
neturi jokios įtakos vartotojui. Be to, kalbant apie nagrinėjamas prekes, pažymėtina, kad atspalvis visada nurodomas ant jų
pakuotės.
Todėl žodis „spalva“ ir tuo labiau žymuo CHROMA neapibūdina kokios nors nagrinėjamų prekių savybės. Graikiškai kalbantis vartotojas
suvoks šį žymenį ne kaip elementarią apibūdinamąją nuorodą, o kaip kilmės nuorodą.
Šią aplinkybę patvirtina tai, kad yra nacionalinių ir Bendrijos prekių ženklų, sudarytų iš žodinių žymenų CHROMA ar CROMA,
kuriuos ieškovė mini savo paaiškinimuose, pateikdama apeliacijos pagrindus VRDT.
Be to, kadangi Apeliacinė taryba neatsižvelgė į šias ankstesnes registracijas, ji pažeidė savo pareigą nagrinėti faktus savo
iniciatyva, kaip numatyta Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 1 dalyje.
VRDT ginčija ieškovės argumentus.

Bendrojo Teismo vertinimas
Pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktą neregistruojami „prekių ženklai, sudaryti tiktai iš žymenų arba
nuorodų, kurie prekyboje gali būti naudojami žymėti rūšiai, kokybei, kiekiui, paskirčiai, vertei, geografinei kilmei arba
prekių pagaminimo ar paslaugų suteikimo laikui, ar kitoms prekių ar paslaugų savybėms“. Remiantis to paties straipsnio 2 dalimi,
1 dalies nuostatos taikomos, net jeigu prekių ženklo neregistravimo pagrindai galioja tiktai dalyje Sąjungos.
Reikia priminti, kad Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktu siekiama užtikrinti visuomeninį interesą, kad
bet kas laisvai galėtų naudoti prekių ar paslaugų, kurioms yra prašoma įregistruoti prekių ženklą, savybes apibūdinančius
žymenis ar nuorodas. Todėl šia nuostata neleidžiama tokių žymenų ir nuorodų naudoti vienai įmonei dėl to, kad jie buvo įregistruoti
kaip prekių ženklai (žr. 2003 m. spalio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
VRDT prieš Wrigley
, C‑191/01 P, Rink. p. I‑12447, 31 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Todėl remiantis šia nuostata turi būti atsisakyta registruoti žodinį žymenį, jei bent viena iš galimų jo reikšmių apibūdina
atitinkamų prekių ar paslaugų savybę. Be to, tam, kad VRDT pateiktų tokį prieštaravimą, nebūtina, kad nagrinėjamas žymuo būtų
realiai naudojamas apibūdinimui; pakanka, kad jis galėtų būti naudojamas tokiais tikslais (minėto Sprendimo
VRDT prieš Wrigley
32 punktas).
Be to, nesvarbu, ar prekių ar paslaugų savybės, kurias gali apibūdinti nagrinėjamas žymuo, yra komerciškai svarbios, ar tik
šalutinės arba ar yra tas pačias savybes apibūdinančių sinonimų (žr. pagal analogiją 2004 m. vasario 12 d. Sprendimo
Koninklijke KPN Nederland
, C‑363/99, Rink. p. I‑1619, 101 ir 102 punktus).
Taip pat reikia priminti, kad žymens apibūdinamasis pobūdis gali būti vertinamas tik atsižvelgiant, pirma, į suinteresuotosios
visuomenės suvokimą ir, antra, į atitinkamas prekes bei paslaugas (žr. 2008 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Lancôme prieš VRDT – CMS Hasche Sigle (COLOR EDITION)
, T‑160/07, Rink. p. II‑1733, 44 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Šioje byloje, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 31 ir 32 punktuose pateikto vertinimo, kurio ieškovė neginčija, atitinkamos
prekės yra, pirma, 11 klasei priklausantys keramikiniai sanitariniai įrenginiai ir, antra, 19 klasei priklausančios ne metalinės
statybinės medžiagos, kurias gali įsigyti tiek galutinis vartotojas, tiek statybų rangovas.
Be to, kadangi iš ginčijamo sprendimo 19 punkto matyti, jog Apeliacinė taryba į absoliutų atmetimo pagrindą atsižvelgė, tik
kiek tai susiję su graikų kalba, reikia manyti, taikant Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 2 dalį, kad, vertinant šį atmetimo
pagrindą, atitinkamą visuomenę sudaro suinteresuotieji Graikijos ir Kipro vartotojai.
Neginčijama, kad žymuo CHROMA yra graikiško žodžio „χρώμα“ (spalva) transliteracija lotyniškais rašmenimis.
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 22 punkto, nagrinėjant Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose nurodytus
absoliučius atmetimo pagrindus graikiškų žodžių transliteracija lotyniškais rašmenimis turi būti prilyginta žodžiams, parašytiems
graikiškais rašmenimis (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2000 m. gruodžio 5 d. Sprendimo
Messe München prieš VRDT (electronica)
, T‑32/00, Rink. p. II‑3829, 40 punktą).
Toks vertinimas šioje byloje taikomas juo labiau todėl, kad nagrinėjamas žymuo yra tiksli graikiško žodžio, reiškiančio „spalvą“,
transkripcija lotynų abėcėlės, kurią moka suinteresuotasis graikiškai kalbantis vartotojas, rašmenimis, todėl jo reikšmę šis
vartotojas gali iš karto tiesiogiai suprasti.
Šiuo klausimu, viena vertus, reikia pažymėti, kad žodis, reiškiantis „spalvą“, gali būti vartojamas prekių savybei, t. y.
galimybei, kad jos bus įvairių atspalvių, žymėti (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
COLOR EDITION
47 ir 48 punktus).
Iš tiesų, nors ieškovė nurodo, kad spalva yra savybių rūšis ar kategorija, o ne „konkreti“ savybė, tai nepaneigia fakto, kad
pagal paplitusią žodžio „spalva“ reikšmę šis žodis reiškia, jog naudojamos kitos spalvos nei juoda ar balta arba kad kalbama
apie plačią spalvų paletę.
Antra vertus, kaip teisingai ginčijamo sprendimo 31 ir 32 punktuose pažymėjo Apeliacinė taryba, kalbant apie sanitarinius
įrenginius, kurie tradiciškai yra balti, ir ne metalines statybines medžiagas, tarp kurių patenka ir keramika vonios kambariams,
nuoroda, jog šios prekės gali būti įvairių spalvų, yra savybė, kuri gali būti svarbi apsisprendžiant pirkti.
Šitaip pavartojus žodį „spalva“ pateikiama informacija, kurią suinteresuotasis vartotojas gali iš karto suprasti ir kuria
pranešama, kad siūloma prekių gama gali būti įvairių spalvų, o vonios kambarių keramikinių sanitarinių įrenginių ir ne metalinių
statybinių medžiagų – visų pirma kitokių spalvų nei tradicinės baltos. Be to, nagrinėjamų prekių paklausa gali priklausyti
nuo jų spalvų paletės, siekiant jas suderinti kuriant interjerą.
Kadangi toks vertinimas yra aiškiai susijęs su sąlygomis, kuriomis prekiaujama 11 ir 19 klasėms priklausančiomis prekėms,
ieškovė klaidingai tvirtina, kad Apeliacinė taryba neatsižvelgė į šias prekes.
Iš šių samprotavimų matyti, kad Apeliacinė taryba visiškai pagrįstai galėjo nuspręsti, kad, suinteresuotojo graikiškai kalbančio
vartotojo požiūriu, žymuo CHROMA gali nurodyti, kad atitinkamos 11 ir 19 klasių prekės gali būti įvairių spalvų, ir kad šitaip
juo nurodoma savybė, kuri yra svarbi prekiaujant nagrinėjamomis prekėmis.
Remiantis šio sprendimo 28 ir 29 punktuose nurodyta teismų praktika, tokio vertinimo nepaneigia ieškovės argumentas, kad yra
žodžių, kuriais galima perteikti tą pačią informaciją, kaip antai „nuspalvotas“ ar įvairiaspalvis“, kaip ir argumentas, kad
šis žodis realiai nevartojamas prekei apibūdinti. Be to, nesvarbu, ar taip galbūt apibūdinta savybė yra komerciškai svarbi,
ar tik šalutinė.
Be to, ieškovė pagrįstai negali remtis nei Bendrijos prekių ženklų, sudarytų iš žodžių, reiškiančių dydį, blizgesį ar atspalvį,
nei Bendrijos prekių ženklų, sudarytų iš elementų „chroma“ ir „croma“ ar jų derinių su kitais žodiniais elementais, registracijomis.
Kadangi apeliacinių tarybų sprendimai dėl žymens įregistravimo kaip Bendrijos prekių ženklo priskiriami susietai kompetencijai,
šių sprendimų teisėtumo iš principo negali paneigti argumentas dėl VRDT kitokios ankstesnės sprendimų praktikos (šiuo klausimu
žr. 2005 m. rugsėjo 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
BioID prieš VRDT
, C‑37/03 P, Rink. p. I‑7975, 47 punktą).
Be to, žymens skiriamasis požymis turi būti vertinamas, viena vertus, atsižvelgiant į prekes ir paslaugas, kurioms buvo prašoma
jį įregistruoti, kita vertus, atsižvelgiant į tai, kaip jį suvokia atitinkama visuomenė. Tokiomis aplinkybėmis ieškovė negali
naudingai remtis tuo, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas yra panašus į kitą Bendrijos prekių ženklą, nenurodydama faktinių
ar teisinių aplinkybių, pateiktų šio kito prekių ženklo registracijai pagrįsti (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. minėto
Sprendimo
BioID prieš VRDT
48 ir 49 punktus).
Kalbant apie prekių ženklo CROMA registraciją Graikijoje, reikia priminti, kad Bendrijos prekių ženklų sistema yra autonominė
sistema, sudaryta iš taisyklių visumos, ir ja siekiama jai būdingų tikslų, o jos taikymas nepriklauso nuo jokios nacionalinės
sistemos. Todėl ankstesnės registracijos valstybėse narėse nėra lemiamos aplinkybės, tačiau į jas gali būti atsižvelgta registruojant
Bendrijos prekių ženklą, be kita ko, kaip į pagalbinę analizės priemonę, vertinant Bendrijos prekių ženklo paraišką (žr. 2005 m.
birželio 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Wilfer prieš VRDT (ROCKBASS)
, T‑315/03, Rink. p. II‑1981, 35 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Šioje byloje ieškovė nenurodo jokios teisinės ar faktinės aplinkybės, dėl kurios nagrinėjamas nacionalinis prekių ženklas
buvo įregistruotas.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ieškovė negali pagrįstai kaltinti Apeliacinės tarybos pažeidus Reglamento
Nr. 207/2009 76 straipsnio 1 dalį dėl to, kad neatsižvelgė į šias ankstesnes registracijas.
Atsižvelgiant į visas šias aplinkybes, konstatuotina, jog ieškovė nepaneigė Apeliacinės tarybos išvados, kad nagrinėjamam
žymeniui taikomas Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkte įtvirtintas absoliutus atmetimo pagrindas.
Vadovaujantis tokia išvada, registracijos paraiškos nagrinėjamoms prekėms atmetimas negali būti laikomas Reglamento Nr. 207/2009
37 straipsnio 1 dalies pažeidimu.
Tokiomis aplinkybėmis nereikia nagrinėti pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.
Kaip matyti iš Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies, tam, kad nebūtų galima registruoti žymens kaip Bendrijos prekių
ženklo, pakanka, kad būtų taikomas vienas iš išvardytų pagrindų.
Todėl šį ieškinį reikia atmesti.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi
šalis to reikalavo. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš
Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer AG
bylinėjimosi išlaidas.
Papasavvas
Vadapalas
O’Higgins
Paskelbta 2010 m. gruodžio 16 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.