CELEX: 62007CJ0251
Životné prostredie
Smernica 2000/76/ES
Spaľovanie odpadov
Kvalifikácia zariadenia na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie
Pojmy ‚spaľovňa odpadov‘ a ‚zariadenie na spoluspaľovanie odpadov

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov (
Ú. v. ES L 332, s. 91
; Mim. vyd. 15/005 s. 353).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Gävle Kraftvärme AB (ďalej len „Gävle Kraftvärme“) a Länsstyrelsen i Gävleborgs län (prefektúra Gävleborg, ďalej len „prefektúra“) vo veci povolenia prevádzkovania zariadenia na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie.
Právny rámec
Článok 3 ods. 1 smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch (
Ú. v. ES L 194, s. 39
; Mim. vyd. 15/001, s. 23), zmenenej a doplnenej rozhodnutím Komisie 96/350/ES z 24. mája 1996 (
Ú. v. ES L 135, s. 32
; Mim. vyd. 15/003, s. 59, ďalej len „smernica 75/442“), stanovuje:
„1.   Členské štáty prijmú vhodné opatrenia:
a)
po prvé, na podporu predchádzania alebo obmedzenia vzniku odpadov a ich škodlivosti…
…
b)
po druhé, na podporu:
i)
zhodnocovania odpadov prostredníctvom recyklácie, opätovného použitia alebo spätného získavania či akéhokoľvek iného procesu umožňujúceho získanie druhotných surovín, alebo
ii)
využitia odpadov ako zdroja energie.“
Smernicu 75/442 zrušila a kodifikovala s účinnosťou od 17. mája 2006 smernica Európskeho parlamentu a Rady 2006/12/ES z 5. apríla 2006 o odpadoch (
Ú. v. EÚ L 114, s. 9
). Znenie článku 3 ods. 1 smernice 75/442 v podstate doslovne prevzal článok 3 ods. 1 smernice 2006/12.
Odôvodnenia č. 7, 13 a 24 smernice 2000/76 uvádzajú:
„(7)
Vysoká úroveň ochrany životného prostredia a ochrany zdravia ľudí si preto vyžaduje vytvárať a udržiavať prísne prevádzkové podmienky, technické požiadavky a limitné hodnoty emisií pre zariadenia vnútri spoločenstva, ktoré zabezpečujú spaľovanie alebo spoluspaľovanie odpadov. Dodržiavaním stanovených limitných hodnôt by sa malo v najväčšej možnej miere predchádzať negatívnym vplyvom na životné prostredie a z toho vyplývajúcim rizikám pre zdravie ľudí alebo ich obmedzovať.
…
(13)
Dodržiavanie limitných hodnôt emisií stanovených v tejto smernici by sa malo považovať za nutnú, ale nie postačujúcu podmienku pre plnenie požiadaviek smernice 96/61/ES [Rady z 24. septembra 1996 o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia (
Ú. v. ES L 257, s. 26
; Mim. vyd. 15/003, s. 80]. Plnenie týchto požiadaviek môže byť viazané na prísnejšie limitné hodnoty emisií znečisťujúcich látok uvažovaných v tejto smernici, limitné hodnoty emisií ostatných látok a ostatných médií a iné vhodné podmienky.
…
(24)
Požiadavky na zužitkovanie tepla, ktoré vzniká v procese spaľovania alebo spoluspaľovania a na minimalizáciu a recyklovanie zvyškov vznikajúcich pri prevádzke spaľovní alebo zariadení na spoluspaľovanie pomôžu pri plnení cieľov článku 3 o hierarchii odpadov smernice 75/442/EHS.“
Ako vyplýva z článku 1 prvého odseku smernice 2000/76, táto smernica sa zameriava na predchádzanie v najväčšej možnej miere záporným vplyvom na životné prostredie alebo ich obmedzovanie, a to najmä znečisťovanie emisiami zo spaľovania a spoluspaľovania odpadov do ovzdušia, pôdy, povrchových a podzemných vôd a z toho vyplývajúcich rizík pre zdravie ľudí.
Druhý odsek uvedeného článku upresňuje, že tento cieľ sa musí dosahovať najmä prostredníctvom prísnych prevádzkových podmienok a technických požiadaviek a stanovením limitných hodnôt emisií zo spaľovní a zariadení na spoluspaľovanie odpadov.
Pojmy „spaľovňa odpadov“ a „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ vymedzuje článok 3 body 4 a 5 smernice 2000/76 takto:
„4.
‚spaľovňa odpadov‘
znamená akúkoľvek stálu alebo mobilnú technickú jednotku a [alebo —
neoficiálny preklad
] zariadenie určené pre tepelné spracovanie odpadov so zužitkovaním vznikajúceho spaľovacieho tepla alebo bez neho. Sem patrí spaľovanie oxidáciou odpadov, ako aj ostatné procesy tepelného spracovania ako sú pyrolytické, splyňovacie alebo plazmové procesy, pokiaľ sa látky vznikajúce pri spracovaní následne spaľujú.
Táto definícia sa vzťahuje na areál a celú spaľovňu vrátane všetkých spaľovacích liniek, príjmu a skladovania odpadov, interných zariadení na predúpravu, systémov dodávky odpadov, paliva a vzduchu, kotla, zariadení na úpravu a čistenie spalín, zariadení pre spracovanie alebo skladovanie rezíduí a odpadových vôd v areáli, komínov, zariadení a systémov pre riadenie spaľovacích operácií, záznamov a monitorovania podmienok spaľovania;
5.
‚zariadenie na spoluspaľovanie odpadov‘
znamená akékoľvek stále alebo mobilné zariadenie, ktorého hlavným účelom je výroba energie alebo materiálnych výrobkov a:
—
ktoré využíva odpady ako základné alebo prídavné palivo; alebo
—
v ktorom sa odpady tepelne spracovávajú s cieľom zneškodnenia.
Ak spoluspaľovanie prebieha takým spôsobom, že hlavným účelom zariadenia nie je výroba energie alebo materiálnych výrobkov, ale skôr tepelné spracovanie odpadov, zariadenie sa považuje za spaľovňu v zmysle odseku 4.
Táto definícia sa týka areálu a celého zariadenia vrátane všetkých liniek na spoluspaľovanie, príjmu a skladovania odpadov, interných zariadení na predúpravu odpadu, systémov dodávky odpadov, paliva a vzduchu, kotla, zariadení na úpravu a čistenie spalín, interných zariadení na úpravu alebo skladovanie zvyškov a odpadových vôd, komínov, zariadení a systémov pre riadenie spaľovacích operácií, záznam a monitorovanie podmienok spaľovania.“
Článok 3 bod 12 smernice 2000/76 vymedzuje pojem „povolenie“ ako:
„písomné rozhodnutie (alebo niekoľko takých rozhodnutí), vydané príslušným orgánom, ktorým sa udeľuje oprávnenie prevádzkovať zariadenie za určitých podmienok, ktoré zaručujú, že zariadenie spĺňa všetky požiadavky tejto smernice. Jedno povolenie sa môže týkať jedného alebo viacerých zariadení alebo častí zariadenia v tom istom areáli, ktoré prevádzkuje ten istý prevádzkovateľ“.
Článok 4 ods. 2 uvedenej smernice stanovuje:
„Bez toho, aby bola dotknutá smernica 96/61/ES, žiadosť o povolenie na spaľovňu alebo zariadenie na spoluspaľovanie musí obsahovať popis plánovaných opatrení, ktorými sa zaručí, že:
…
b)
teplo vznikajúce v priebehu spaľovacieho alebo spoluspaľovacieho procesu sa v najväčšej možnej miere zužitkováva, napr. na kombinovanú výrobu tepla a elektriny, výrobu pary na priemyselné účely, miestne a diaľkové vykurovanie;
…“
Článok 6 ods. 1 až 3 a článok 6 ods. 6 tejto smernice stanovujú:
„1.   Spaľovacie zariadenia sa musia prevádzkovať tak, aby bola dosiahnutá úroveň spálenia, pri ktorej je celkové množstvo organického uhlíka (TOC) v troske a spodnom popole z pece nižší než 3 % alebo strata žíhaním je menšia než 5 % suchej hmotnosti materiálu. Ak je to potrebné, musia sa používať vhodné techniky predúpravy odpadov.
Zariadenia na spoluspaľovanie musia byť navrhnuté, vybavené, vybudované a prevádzkované takým spôsobom, aby teplota spalín, ktoré vznikajú v priebehu spoluspaľovania odpadov, vzrástla kontrolovaným a homogénnym spôsobom, a to aj v najnepriaznivejších podmienkach, na 2 sekundy na 850 °C. Pri spoluspaľovaní nebezpečných odpadov obsahujúcich viac než 1 % halogénovaných organických látok, vyjadrených vo forme obsahu chlóru, musí teplota vzrásť na 1100 °C.
Každá linka spaľovne musí byť vybavená aspoň jedným pomocným horákom. Tento horák sa musí automaticky zapnúť, keď teplota spalín po poslednom vtlačení spaľovacieho vzduchu klesne pod 850 °C alebo pod 1100 °C v závislosti od toho, o aké odpady ide. Musí sa využívať aj v priebehu operácií nábehu a odstavenia zariadenia, aby bolo zabezpečené, že sa po celý čas trvania týchto operácií a tiež dovtedy, kým sa v spaľovacej komore nachádzajú nespálené odpady, udržiava teplota 850 °C alebo 1100 °C v závislosti od toho, o aké odpady ide.
V priebehu nábehu alebo odstavenia, alebo keď teplota spalín klesne pod 850 °C alebo 1100 °C v závislosti od toho, o aké odpady ide, sa k pomocnému horáku nesmú privádzať palivá, ktoré môžu spôsobiť vyššie emisie než emisie vznikajúce pri spaľovaní plynového oleja definovaného v článku 1 ods. 1 smernice Rady 75/716/EHS, [z 24. novembra 1975 o aproximácii práva členských štátov v pre obsah síry v niektorých tekutých palivách —
neoficiálny preklad
,
Ú. v. ES L 307, s. 22
] skvapalneného plynu alebo zemného plynu.
2.   Spaľovne musia byť navrhnuté, vybavené, vybudované a prevádzkované takým spôsobom, aby teplota spalín, ktoré vznikajú v priebehu procesu, vzrástla po poslednom vtlačení spaľovacieho vzduchu kontrolovaným a homogénnym spôsobom, a to aj v najnepriaznivejších podmienkach, na 2 sekundy na 850 °C, merané v blízkosti vnútornej steny alebo na inom reprezentatívnom mieste spaľovacej komory, ktoré schváli príslušný orgán. Pri spaľovaní nebezpečných odpadov obsahujúcich viac než 1 % halogénovaných organických látok, vyjadrených vo forme obsahu chlóru, musí teplota najmenej na 2 sekundy vzrásť na 1100 °C.
3.   Spaľovne a zariadenia na spoluspaľovanie musia byť vybavené a musia využívať automatický systém, ktorý zabráni prívodu odpadov:
a)
počas ich nábehu, dovtedy, kým sa nedosiahne teplota 850 °C alebo 1100 °C v závislosti od toho, o aké odpady ide, alebo kým sa nedosiahne teplota stanovená podľa odseku 4;
b)
vždy, keď sa nepodarí udržať teplotu 850 °C alebo 1100 °C v závislosti od toho, o aké odpady ide, alebo teplotu stanovenú podľa odseku 4;
c)
vždy, keď nepretržité merania, ktoré vyžaduje táto smernica, ukazujú, že v dôsledku porúch alebo závad čistiacich zariadení je prekročená ktorákoľvek limitná hodnota emisií.
…
6.   Všetko teplo vznikajúce v priebehu spaľovacieho alebo spoluspaľovacieho procesu sa musí v najväčšej možnej miere zužitkovať.“
Článok 7 smernice 2000/76, v spojení s jej prílohami II a V, stanovuje limitné hodnoty emisií pre spaľovne odpadov, ako aj pre zariadenia na spoluspaľovanie odpadov. Na základe článku 7 ods. 2 druhého pododseku limitné hodnoty emisií, ktoré sa uplatňujú na spaľovne odpadov, sa uplatňujú tiež na zariadenia na spoluspaľovanie odpadov, ak pochádza viac než 40 % vznikajúceho tepla z nebezpečných odpadov.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Gävle Kraftvärme je spoločnosť, ktorá je súčasťou skupiny Gävle Energi ako dcérskej spoločnosti v celom rozsahu ovládanej akciovou spoločnosťou, ktorej akcie vlastní obec Gävle. Gävle Kraftvärme prevádzkuje zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie Johannes, ktoré je základným výrobným zariadením v rámci siete diaľkového vykurovania Gävle, vyrábajúceho súčasne teplo a elektrickú energiu.
Keďže Gävle Kraftvärme plánuje rozšírenie zariadenia, podala na Östersunds tingsrätt, miljödomstolen (sekcia súdu prvého stupňa Östersund pre životné prostredie) žiadosť o povolenie na prevádzkovanie činnosti s celkovým maximálnym spaľovacím výkonom vo výške 170 MW v rámci uvedeného zariadenia. Predmetom tejto žiadosti sú obzvlášť tieto body:
—
povolenie na pokračovanie v prevádzkovaní súčasného kotla na pevné palivá (kotol č. 1) s celkovým spaľovacím výkonom 85 MW,
—
inštalovanie a uvedenie do prevádzky nového kotla na odpady (kotol č. 2) s celkovým maximálnym spaľovacím výkonom 50 MW a
—
inštalovanie a uvedenie do prevádzky nového kotla na biopalivá (kotol č. 3) s celkovým maximálnym spaľovacím výkonom 85 MW.
Predmetom žiadosti bolo tiež povolenie vykonať ďalšie zmeny nevyhnutné na rozšírenie prevádzky.
V čase podania tejto žiadosti presné spôsoby tohto rozšírenia neboli ešte s konečnou platnosťou stanovené. Gävle Kraftvärme mohla teda buď zhotoviť kotol č. 2 a nechať zhotoviť kotol č. 3 výlučne v prípade potreby, alebo nezhotoviť kotol č. 2 a zhotoviť skôr kotol č. 3. V každom prípade celkový kombinovaný výkon nemal byť vyšší ako 85 MW.
Vo svojej žiadosti o povolenie Gävle Kraftvärme tvrdila, že tak kotol č. 1, ako aj kotol č. 2 mohli byť kvalifikované ako „zariadenia na spoluspaľovanie odpadov“. Prefektúra, ktorá sa vyjadrila kladne k tejto žiadosti, sa však domnievala, že predmetná činnosť skôr zodpovedala činnosti spaľovania odpadov. Súd prvého stupňa sa stotožnil s kvalifikáciou, ktorú navrhla Gävle Kraftvärme, keďže sa domnieval, že základný cieľ zariadenia bola výroba energie.
Prefektúra napadla toto rozhodnutie na Svea Hovrätt, Miljööverdomstolen (sekcia odvolacieho súdu Svea pre životné prostredie), pričom tvrdila, že kotol č. 1 mal byť kvalifikovaný ako „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“, zatiaľ čo kotol č. 2 mal byť kvalifikovaný ako „spaľovňa odpadov“, pričom tieto kvalifikácie prijal uvedený súd.
Gävle Kraftvärme podala proti rozhodnutiu odvolacieho súdu opravný prostriedok na Högsta domstolen (Najvyšší súd), pričom tvrdila, že odvolací súd nesprávne kvalifikoval kotle samostatne.
Vnútroštátny súd zdôrazňuje, že kvalifikácia zariadenia je dôležitá, keďže požiadavky v oblasti prevádzkovania sú odlišné podľa typu zariadenia, o ktoré ide. Keďže sa domnieva, že riešenie sporu vo veci samej závisí od výkladu práva Spoločenstva, rozhodol o prerušení konania a položil Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa na základe výkladu smernice 2000/76… každá jednotka zariadenia na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie posudzovať ako samostatné zariadenie, alebo sa má zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie posudzovať ako celok, ak zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie pozostáva z niekoľkých jednotiek (kotlov)?
2.
Má sa na základe výkladu smernice [2000/76] zariadenie vybudované na spaľovanie odpadov, ktorého hlavným cieľom však je výroba energie, klasifikovať ako spaľovňa odpadov alebo zariadenie na spoluspaľovanie odpadov?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
Pojmy „spaľovňa odpadov“ a „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ sú vymedzené v článku 3 bodoch 4 a 5 smernice 2000/76.
V rámci uvedeného článku 3 bodu 4 je zariadenie vymedzené ako „akákoľvek technická jednotka alebo zariadenie“.
Pojem „zariadenie“ nie je vysvetlené v rámci definície „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“, ktorá je uvedená v článku 3 bode 5 smernice 2000/76, ale je zjavné, že toto ustanovenie implicitne odkazuje na predchádzajúci bod tohto istého článku. Zo znenia uvedeného bodu 5 totiž vyplýva, že vymedzenie pojmu „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ vychádza z pojmu „spaľovňa odpadov“, ktorý obsahuje článok 3 bod 4, a že tieto ustanovenia sa nerozchádzajú, pokiaľ ide o všetky technické prvky, ktoré sa musia zohľadniť na účely kvalifikácie zariadenia na spaľovanie.
Technické prvky, ktoré tvoria spaľovňa odpadov a zariadenie na spoluspaľovanie odpadov, vymenúva článok 3 bod 4 druhý pododsek a článok 3 bod 5 tretí pododsek smernice 2000/76. Medzi týmito prvkami je „kotol“. Ako v bode 20 svojich návrhov zdôraznila generálna advokátka, na rozdiel od iných vymenovaných prvkov, ktoré sú v množnom čísle, pojem „kotol“ (a tiež pojem „komín“) je v jednotnom čísle.
Znenie článku 3 bodov 4 a 5 smernice 2000/76 teda svedčí v prospech výkladu, podľa ktorého každý jednotlivý kotol so svojím technickým vybavením tvorí odlišné zariadenie v zmysle tejto smernice.
Tento výklad tiež podporuje všeobecná štruktúra a cieľ smernice 2000/76.
Pokiaľ ide na jednej strane o jej všeobecnú štruktúru, je nepochybné, že spaľovňa odpadov a zariadenie na spoluspaľovanie odpadov podlieha odlišným pravidlám, pokiaľ ide o podmienky prevádzkovania, ako aj limitné hodnoty emisií, ktoré sú v ich prípade uplatniteľné. Vo všeobecnosti zariadenia na spoluspaľovanie odpadov podliehajú menej prísnym pravidlám.
Pokiaľ ide obzvlášť o podmienky prevádzkovania, tie, ktoré sú uplatniteľné na spaľovne odpadov, obsahujú požiadavky, ktoré sa týkajú celkového množstva organického uhlíka v troske a spodnom popole alebo straty žíhaním, ktoré nie sú stanovené v prípade zariadenia na spoluspaľovanie odpadov. Okrem toho v prípade oboch typov zariadení uvedené podmienky zahŕňajú niektoré požiadavky, ktoré sa týkajú teploty spalín počas spaľovania odpadu, iba spaľovne musia byť vybavené aspoň jedným pomocným horákom.
Ako v bode 21 svojich návrhov zdôraznila generálna advokátka, niektoré ustanovenia týkajúce sa spaľovní odpadov sa môžu použiť len na jednotlivé kotle. Z toho vyplýva, že výklad, podľa ktorého v zariadení na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie každý kotol musí byť považovaný za odlišné zariadenie, je v súlade so štruktúrou smernice 2000/76.
Takýto záver okrem iného potvrdzujú pravidlá o získaní povolenia na prevádzkovanie spaľovne odpadov alebo zariadenia na spoluspaľovanie odpadov. Ćlánok 3 bod 12 smernice 2000/76 totiž výslovne upravuje predpoklad, podľa ktorého sa povolenie vydá na viacero odlišných zariadení, ktoré sa nachádzajú na rovnakom mieste a ktoré sú prevádzkované tým istým prevádzkovateľom.
Pokiaľ ide na druhej strane o cieľ smernice 2000/76, z jej článku 1 vyplýva, že sa zameriava na predchádzanie negatívnym vplyvom na životné prostredie alebo na obmedzovanie týchto negatívnych vplyvov, ktoré vyplývajú zo spaľovania a spoluspaľovania odpadov tým, že ukladá prísne prevádzkové podmienky a technické požiadavky a stanovuje limitné hodnoty emisií.
Tak ako zdôraznili rakúska vláda a Komisia Európskych spoločenstiev vo svojich pripomienkach, výklad smernice 2000/76, ktorý vylučuje samostatnú kvalifikáciu každého kotla, môže zasiahnuť do tohto cieľa. Takto za predpokladu, že zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie obsahuje jednotky spaľovania a spoluspaľovania, takéto zariadenie môže uniknúť pôsobnosti prísnejších povinností, ktoré sa uplatňujú na spaľovňu odpadov.
Vzhľadom na to, čo bolo uvedené vyššie, treba na prvú otázku odpovedať tak, že pokiaľ má zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie viacero kotlov, potom sa musí na účely uplatenia smernice 2000/76 každý kotol spolu s jeho technickým vybavením považovať za odlišné zariadenie.
O druhej otázke
Na základe článku 3 bodu 4 prvého pododseku smernice 2000/76 spaľovňu odpadov predstavuje zariadenie určené na tepelné spracovanie odpadov.
V súlade s bodom 5 prvým pododsekom uvedeného článku musí byť považované za zariadenie na spoluspaľovanie odpadov zariadenie, ktorého hlavným účelom je výroba energie alebo materiálnych výrobkov a ktoré buď využíva odpady ako základné alebo prídavné palivo, alebo v ktorom sa odpady tepelne spracovávajú s cieľom zneškodniť ich.
Druhý pododsek uvedeného článku 3 bodu 5 upresňuje, že ak spoluspaľovanie prebieha takým spôsobom, že hlavným účelom zariadenia nie je výroba energie alebo materiálnych výrobkov, ale skôr tepelné spracovanie odpadov, zariadenie sa musí kvalifikovať ako „spaľovňa“ v zmysle bodu 4 toho istého článku.
Zo znenia týchto ustanovení jasne vyplýva, že zariadenie na spoluspaľovanie odpadov je osobitnou formou spaľovne odpadov a že v závislosti od základného cieľa zariadenia treba posudzovať, či je spaľovňou odpadov alebo zariadením na spoluspaľovanie odpadov.
Treba upresniť, že posúdenie pokiaľ ide o hlavný cieľ zariadenia, sa týka skutkových prvkov, ktoré existujú v čase tohto posúdenia, to znamená posúdenie kapacity a fungovania tohto zariadenia alebo či dotknuté zariadenie nie je ešte zhotovené na základe projektu, vzhľadom na ktorý bola podaná žiadosť o povolenie prevádzkovania.
Vo svojich písomných pripomienkach švédska vláda tvrdí, že prístup kvalifikácie zariadenia, ktorý sa zakladá výlučne na jeho základnom cieli, hrozí tým, že bude viesť k obchádzaniu cieľa smernice 2000/76. Veľký počet spaľovní odpadov, ktoré boli navrhnuté a zhotovené pôvodne na spaľovanie odpadov, by totiž mohli byť rekvalifikované ako zariadenie na spoluspaľovanie odpadov, keď zachytené teplo je využité na výrobu energie. Na tieto jednotky sa takto nevzťahujú prísnejšie podmienky uplatniteľné na spaľovne odpadov. Podľa názoru tejto vlády preto, aby sa rozlíšilo medzi oboma typmi zariadení, treba skôr vychádzať z účelu, na ktorý bola predmetná jednotka zhotovená.
S takýmto výkladom sa však nemožno stotožniť. Po prvé takýto výklad je v rozpore s jednoznačným znením smernice 2000/76. Ako zdôraznila Komisia vo svojich pripomienkach pred Súdnym dvorom, z výslovného znenia článku 3 bodu 5 tejto smernice vyplýva, že práve vzhľadom na jej základný cieľ sa zariadenia na spoluspaľovanie odpadov odlišujú od spaľovní odpadov. Naopak toto ustanovenie nezakladá žiadne kritérium, pokiaľ ide o účel, na aký bolo zariadenie vybudované.
Po druhé, ako vyplýva z odôvodnenia č. 24 uvedenej smernice, ako aj z článku 3 ods. 1 písm. b) smerníc 75/442 a 2006/12, právna úprava Spoločenstva v oblasti odpadov sa zameriava na podporu v čo najväčšej možnej miere zhodnocovania odpadov a obzvlášť ich použitia ako zdroja energia. Príliš reštriktívny výklad pojmu „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ môže zasiahnuť do tohto cieľa. Použitie obmedzujúcejších pravidiel na zariadenia, ktorých základným cieľom je v skutočnosti výroba energie alebo výroba materiálov, by totiž mohlo odradiť hospodárske subjekty takýchto zariadení od začatia alebo pokračovania takejto činnosti.
Po tretie je dôležité zdôrazniť, že skutočnosť, že zariadenie vyrába energiu na základe spaľovania odpadov v obmedzenom rozsahu, sama osebe nestačí na to, aby sa považovala za jednotku, ktorej základným cieľom je výroba energie alebo výroba materiálu. Odôvodnenie č. 24, ako aj článok 4 ods. 2 písm. b) a článok 6 ods. 6 smernice 2000/76 výslovne uvádzajú, pokiaľ je to možné, zhodnotenie tepla uvoľneného nielen pri procese spoluspaľovania, ale tiež pri procese spaľovania.
Nakoniec treba pripomenúť, že smernica 2000/76 ukladá prísnejšie podmienky pre oba typy zariadení a stanovuje osobitné ochrany pre zariadenie na spoluspaľovanie odpadov. Napríklad v zmysle článku 7 ods. 2 druhého pododseku uvedenej smernice limitné hodnoty emisií stanovené pre spaľovne odpadov sa uplatnia tiež na zariadenie na spoluspaľovanie odpadov, ak pochádza viac než 40 % vznikajúceho tepla z nebezpečných odpadov. Okrem toho, ako vyplýva z odôvodnenia č. 13 tejto smernice, ak vzhľadom na ich kapacitu zariadenia uvedené v tejto smernici patria tiež do pôsobnosti smernice 96/61, musia tiež dodržiavať ustanovenia poslednej uvedenej smernice, najmä pokiaľ ide o limitné hodnoty emisií.
Ako zdôraznila generálna advokátka v bodoch 43 až 47 svojich návrhoch, základný cieľ jednotky spaľujúcej odpad musí objektívne vyplývať z viacerých skutočností.
V rámci takéhoto posúdenia je úlohou príslušných vnútroštátnych orgánov skúmať osobitné okolnosti každého zariadenia. Obzvlášť treba zohľadniť, v akom rozsahu sa vyrába energia alebo materiály vzhľadom na množstvo odpadov spálených v predmetnom zariadení, ako aj stabilitu alebo nepretržitú povahu tejto výroby.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba odpovedať na druhú otázku, že v závislosti od základného cieľa sa má zariadenie kvalifikovať ako „spaľovňa odpadov“ alebo „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ v zmysle článku 3 bodov 4 a 5 smernice 2000/76. Úlohou príslušných vnútroštátnych orgánov je identifikovať tento cieľ na základe posúdenia skutkových okolností, ktoré existujú v čase, ku ktorému sa vykonáva toto posúdenie. V rámci takéhoto posúdenia treba najmä zohľadniť, v akom rozsahu sa vyrába energia alebo materiály vzhľadom na množstvo odpadov spálených v predmetnom zariadení, ako aj vzhľadom na stabilitu alebo nepretržitú povahu tejto výroby.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

1.
Pokiaľ má zariadenie na kombinovanú výrobu tepla a elektrickej energie viacero kotlov, potom sa musí na účely uplatnenia smernice 2000/76/ES Európskeho parlamentu a Rady zo 4. decembra 2000 o spaľovaní odpadov každý kotol spolu s jeho technickým vybavením považovať za odlišné zariadenie.

2.
V závislosti od základného cieľa sa má zariadenie kvalifikovať ako „spaľovňa odpadov“ alebo „zariadenie na spoluspaľovanie odpadov“ v zmysle článku 3 bodov 4 a 5 smernice 2000/76. Úlohou príslušných vnútroštátnych orgánov je identifikovať tento cieľ na základe posúdenia skutkových okolností, ktoré existujú v čase, ku ktorému sa vykonáva toto posúdenie. V rámci takéhoto posúdenia treba najmä zohľadniť, v akom rozsahu sa vyrába energia alebo materiály vzhľadom na množstvo odpadov spálených v predmetnom zariadení, ako aj vzhľadom na stabilitu alebo nepretržitú povahu tejto výroby.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: švédčina.