CELEX: 62008FJ0055
Közszolgálat
Előléptetés
Kártérítési kereset
Elfogadhatóság

1.
Tisztviselők – Az Európai Beruházási Bank alkalmazottai – Kereset – A panaszt elutasító határozat elleni kereset – Elfogadhatóság
(Személyzeti szabályzat, 90. és 91. cikk)
2.
Tisztviselők – Az Európai Beruházási Bank alkalmazottai – Értékelés
(Az Európai Beruházási Bank személyzeti szabályzata, 22. cikk)
3.
Tisztviselők – Az Európai Beruházási Bank alkalmazottai – Éves értékelő jelentés
(Személyzeti szabályzat, 91. cikk)
4.
Tisztviselők – Az Európai Beruházási Bank alkalmazottai – Értékelés – Gyakorlati útmutató az értékeléshez
5.
Tisztviselők – Kereset – Jogellenességi kifogás – Elfogadhatóság
(EK 241. cikk; személyzeti szabályzat, 91. cikk)
6.
Tisztviselők – Az Európai Beruházási Bank alkalmazottai – Értékelés – Fellebbviteli bizottság
(Az Európai Beruházási Bank személyzeti szabályzata, 22. cikk)
7.
Tisztviselők – Az Európai Beruházási Bank alkalmazottai – Szociális biztonság – Egészségbiztosítás – A gyógykezelés költségei
– Megtérítés – Megtagadás – Az orvosszakértő véleményének vitatása
(Az Európai Beruházási Bank személyzeti szabályzata, 35. cikk)
8.
Tisztviselők – Az Európai Beruházási Bank alkalmazottai – Kereset – A személyzeti szabályzat 91. cikke (1) bekezdésének analógia
útján történő alkalmazása
(EK 236. cikk; személyzeti szabályzat, 91. cikk; az Európai Beruházási Bank személyzeti szabályzata, 41. cikk)
1.
Az Európai Beruházási Bankon belül létrejött fellebbviteli bizottságnak a személyi állomány értékelésével kapcsolatos állásfoglalása
ellen irányuló kereseti kérelem magában foglalja azon értékelő jelentések közösségi bíróság előtti megtámadását, amelyek ellen
e közigazgatási keresetet megindították.
(lásd a 84. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság T‑7/98., T‑208/98. és T‑109/99. sz., De Nicola kontra EBB egyesített ügyekben 2001. február 23‑án hozott
ítéletének (EBHT‑KSZ 2001., I‑A‑49. o. és II‑185. o.) 132. pontja.
2.
Az Európai Beruházási Bank személyzeti szabályzatának 22. cikke értelmében a személyi állomány minden egyes tagjának értékelésére
vonatkozó eljárást a Bank „belső határozata állapítja meg”. Egy közszolgálati feljegyzéstől eltekintve bármely egyéb szövegre
történő utalás hiányában meg kell állapítani, hogy a Bank e feljegyzésben állapította meg az éves értékelés szabályait, továbbá
az említett feljegyzés és az annak mellékletét képező, az értékelésre vonatkozó gyakorlati útmutató együtt minősülnek azon
kötelező szabályok összességének, amelytől a Bank szabálytalanság elkövetése nélkül nem térhet el. Még ha feltételezzük is,
hogy az említett közszolgálati feljegyzés nem a személyzeti szabályzatban szereplő „belső határozat”, e feljegyzés akkor is
kötelező erővel rendelkezik, mivel az legalábbis olyan iránymutatásnak minősül, amellyel a Bank magára nézve kötelező magatartási
szabályt fogadott el, igaz tájékoztató jelleggel, de amelytől nem térhet el anélkül, hogy annak okát pontosítaná, az egyenlő
bánásmód elve megsértésének terhe mellett.
Tehát amikor az értékelésre vonatkozó gyakorlati útmutató határidőt szab az értékelő megbeszélés megtartására, e határidőt
tiszteletben kell tartani. Ugyanígy, mivel az említett útmutató előírja, hogy az értékelő megbeszélés előtt a személyi állomány
érintett tagjának ki kell töltenie az értékelő által neki átadott értékelő jelentés tervezetének bizonyos részeit, és mivel
e rovatok áttekintése és a megfelelő megjegyzések megfogalmazása az érintett részéről bizonyos minimális gondolkodási időt
vesz igénybe, az érintett számára ésszerű határidőt kell biztosítani az értékelő jelentés tervezetének átvétele és a megbeszélés
között, néhány perces határidő azonban nem tekinthető ésszerűnek.
Mindazonáltal az értékelő megbeszélés megtartásának időpontjára és a tisztviselő számára az értékelő jelentés tervezetéhez
kapcsolódó megjegyzések megtételére vonatkozó szabálytalanságok önmagukban nem igazolják a vitatott jelentés megsemmisítését,
mivel egyrészt az értékelési eljárás hossza és az annak során felhalmozódó késések önmagukban nem befolyásolják az értékelő
jelentés jogszerűségét, másrészt a tisztviselőnek a második értékelő megbeszélés alkalmával lehetősége nyílt észrevételei,
elemzése és megjegyzései érvényesítésére.
(lásd a 105., 106., 109., 112., 113. és 121–124. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság 129/82. és 274/82. sz., Lux kontra Számvevőszék egyesített ügyekben 1984. december 13‑án hozott ítéletének (EBHT 1984.,
4127. o.) 20. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑18/93. sz., Marcato kontra Bizottság ügyben 1994. október 26‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 1994., I‑A‑215. o.
és II‑681. o.) 36. pontja; T‑165/01. sz., McAuley kontra Tanács ügyben 2003. szeptember 10‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2003.,
I‑A‑193. o. és II‑963. o.) 44. pontja; T‑50/04. sz., Micha kontra Bizottság ügyben 2005. október 25‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2005.,
I‑A‑339. o. és II‑1499. o.) 45. pontja; T‑155/03. sz., T‑157/03. és T‑331/03. sz., Cwik kontra Bizottság egyesített ügyekben
2005. december 13‑án hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2005., I‑A‑411. o. és II‑1865. o.) 159–161. pontja.
3.
A közösségi bíróságnak nem feladata, hogy a saját értékelésével helyettesítse be az Európai Beruházási Bank személyi állományának
értékelésével megbízott személyek értékelését. Ez utóbbi ugyanis, a Közösség más intézményeihez és szerveihez hasonlóan, széles
mérlegelési jogkörrel rendelkezik a személyi állomány tagjainak értékelését illetően. A közösségi bíróság által az Európai
Beruházási Bank személyi állománya tagjainak éves értékelő jelentésében szereplő értékelésekre vonatkozóan végzett jogszerűségi
felülvizsgálat kizárólag az esetleges formai hibákra, az értékelést befolyásoló nyilvánvaló ténybeli tévedésekre, valamint
a hatáskörrel való esetleges visszaélésre terjed ki.
(lásd a 126. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság T‑178/00. és T‑341/00. sz., Pflugradt kontra EKB egyesített ügyekben 2002. október 22‑én hozott ítéletének
(EBHT 2002., II‑4035. o.) 69. pontja.
4.
Az értékelési eljárást megállapító közszolgálati feljegyzés mellékletét képező gyakorlati útmutató azon rendelkezése, amely
szerint a célkitűzéseket „az értékeltnek el kell fogadnia”, nem értelmezhető úgy, hogy az érintett egyetértése hiányában az
értékelő jelentés hibás volna. Ha elfogadnánk ezen értelmezést, az említett rendelkezés hatása az volna, hogy az adminisztráció
minden esetben köteles volna beszerezni a személyi állomány tagjainak hozzájárulását a rájuk bízott feladatok jellegét tekintve,
és a személyi állomány tagjainak lehetősége volna kiválasztani az általuk követendő célokat, amely nyilvánvalóan ellentétes
volna a gondos ügyintézés és a szolgálati rangsor elvével.
(lásd a 131. pontot)
5.
Noha a tisztviselő főszabály szerint kifogás útján vitathatja a közösségi intézmény vagy szervezet által elfogadott, általános
jellegű rendelkezés jogszerűségét, amely vitatást nem lehet meghagyás iránti kérelemként vizsgálni, ennek kettős feltétele
van: a megsemmisíteni kért egyedi határozatot e rendelkezések közvetlen alkalmazásával kellett, hogy elfogadják, és e jogellenességi
kifogásnak eredményénél fogva alkalmasnak kell lennie arra, hogy a tisztviselő számára előnnyel járjon.
(lásd a 172. pontot)
Hivatkozás:
a Bíróság C‑432/98. P. és C‑433/98. P. sz., Tanács kontra Chvatal és társai egyesített ügyekben 2000. október 5‑én hozott
ítéletének (EBHT 2000., I‑8535. o.) 33. pontja;
az Elsőfokú Bíróság T‑135/05. sz., Campoli kontra Bizottság ügyben 2006. november 29‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2006.,
I‑A‑2‑297. o. és II‑A‑2‑1527. o.) 132. pontja.
6.
A fellebbviteli bizottság, amelyhez az Európai Beruházási Bank személyi állományának valamely tagja az éves értékelésével
kapcsolatban fordulhat, nem ugyanúgy jár el, mint a Bank hatáskörrel rendelkező hatóságainak felettesei. A fellebbviteli bizottság
határozata nem helyettesítheti e hatóságok határozatát. A fellebbviteli bizottság kvázi igazságszolgáltatási ellenőrzést végez
az elé terjesztett határozatok jogszerűsége tekintetében, a közösségi bíróság által vizsgálthoz hasonló megfontolások alapján.
A fellebbviteli bizottság megvizsgálja többek között, hogy az értékelő jelentések elkészítési eljárása szabályszerű volt‑e,
és a Bank nem lépte‑e nyilvánvalóan túl mérlegelési jogkörét, amely különösen széles az értékelések és az előléptetés terén.
Ha a közösségi bíróság ugyanezen határozatok jogszerűségének megvizsgálását követően a fellebbviteli bizottságéval megegyező
megállapításra jut, vagyis arra, hogy az e határozatokkal szembeni kifogásokat el kell utasítani, a közösségi bíróságnak többé
nem szükséges határoznia a fellebbviteli bíróság határozata ellen irányuló kérelmekről. E kérelmek összekapcsolódnak a Bank
határozatainak megsemmisítése iránti kérelmekkel, amelyek a jogvita tárgyát képezik.
Még ha feltételezzük is, hogy a fellebbviteli bizottság határozatának jogszerűségét önállóan lehetne vizsgálni, és e határozatot
meg kellene semmisíteni, e megsemmisítés nem érintené a vitatott jelentés fennállását, amelyet e határozat nem váltott fel.
E megsemmisítés nem kötelezné a Bankot arra, hogy újra a fellebbviteli bizottsághoz forduljon a vitatott jelentés felperes
általi megtámadása ügyében, mivel a közösségi bíróság már maga is határozott e megtámadásról.
(lásd a 196., 197. és 199. pontot)
7.
Az Európai Beruházási Bank személyzeti szabályzatának 35. cikke alapján elfogadott, az egészségbiztosításra vonatkozó belső
szabályozás II. mellékletének III. pontjából kitűnik, hogy ha a Bank személyi állományának valamely tagja a nála felmerült
orvosi költségek megtérítésének megtagadását kívánja vitatni, az e célból rendelkezésére álló sajátos jogi eljárást kell követnie.
Ellentétes volna e rendelkezések céljával, amelyek független orvosra kívánják bízni az orvosi jellegű jogviták rendezéséhez
való hozzájárulást, ha a személyi állomány valamely tagja a kifejezetten e célból előírt eljárás keretein kívül érvényesen
megkérdőjelezhetné az orvosszakértő véleményét.
(lásd a 212. pontot)
Hivatkozás:
a Közszolgálati Törvényszék F‑97/07. sz., De Fays kontra Bizottság ügyben 2008. június 17‑én hozott ítéletének (EBHT‑KSZ 2008.,
I‑A‑1‑191. o. és II‑A‑1‑1011. o.) 56. pontja.
8.
Az Európai Beruházási Bank, amelyet az alapokmányáról szóló jegyzőkönyv felhatalmaz az alkalmazottaira vonatkozó alkalmazási
feltételek megalkotására, hatáskörrel rendelkezik annak meghatározására, hogy személyi állományának tagjai az EK 236. cikk
alapján milyen feltételek mellett fordulhatnak a Bírósághoz.
A Bank személyzeti szabályzata arra korlátozódik, hogy a jogorvoslati lehetőségekről szóló 41. cikkében emlékeztet a Bíróság
hatáskörére, és békéltető eljárást hoz létre. Semmilyen olyan különös rendelkezést nem tartalmaz tehát, amely korlátozná vagy
kiterjesztené a Bíróság hatáskörét ahhoz képest, mint amely a személyzeti szabályzat 91. cikkéből és az állandó ítélkezési
gyakorlatból következik.
Márpedig az említett személyzeti szabályzat hallgatása esetén nem a személyzeti szabályzat rendelkezéseit kell közvetlenül
alkalmazni – amely ellentétes volna az Európai Beruházási Bank személyi állományának tagjaira vonatkozó alkalmazási feltételek
sajátos jellegével –, hanem meríteni kell e szabályokból, és analógia útján kell azokat alkalmazni, mivel a Bank és annak
alkalmazottai közötti jogviták jellegüknél fogva a közösségi intézmények és azok tisztviselői vagy alkalmazottai közötti jogviták
közé tartoznak.
Ebből következően az Európai Beruházási Bank személyi állományának tagjai által indított keresetekre analógia útján alkalmazni
kell a személyzeti szabályzat 91. cikkének (1) bekezdésében szereplő szabályt, amely szerint a közösségi bíróság semmiféle
hatáskörrel nem rendelkezik, ha a hozzá benyújtott kereset nem olyan aktus ellen irányul, amelyet az adminisztráció a felperes
igényeinek elutasítása céljából hozott.
(lásd a 233–236. és 239. pontot)
Hivatkozás:
az Elsőfokú Bíróság a fent hivatkozott De Nicola kontra EBB ügyben hozott ítéletének 100., 101. és 107. pontja.