CELEX: 62007TJ0212
Ühenduse kaubamärk
Vastulausemenetlus
Ühenduse sõnamärgi Barbara Becker taotlus
Varasem ühenduse sõnamärk BECKER
Suhteline keeldumispõhjus
Segiajamise tõenäosus
Tähiste sarnasus
Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkt b

Vaidluse taust
Menetlusse astuja Barbara Becker esitas 19. novembril 2002 Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (
EÜT 1994, L 11, lk 1
; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) (muudetud kujul) alusel ühenduse sõnamärgi Barbara Becker taotluse.
Kaubad, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassi 9 ning vastavad järgmisele kirjeldusele: „teadusotstarbelised, merendus-, geodeesia-, elektri-, foto-, filmi-, optika-, kaalumis-, mõõte-, signalisatsiooni-, kontrolli-, pääste- ja õppevahendid ning -seadmed; heli või kujutise salvestus-, edastus- ja taasesitusaparatuur; magnetandmekandjad, heliplaadid; müügiautomaadid ja -mehhanismid; kassaaparaadid, arvutusmasinad, infotöötlusseadmed ja arvutid”.
Kaubamärgitaotlus avaldati 29. märtsi 2004. aasta väljaandes
Bulletin des marques communautaires
nr 13/2004.
Hageja Harman International Industries, Inc. esitas 24. juunil 2004 taotletava kaubamärgi registreerimisele kõikide registreerimistaotluses loetletud kaupade osas määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b ja sama määruse artikli 8 lõike 5 alusel vastulause. Vastulause põhines ühenduse sõnamärgil BECKER ONLINE PRO nr 1 823 228, mis on registreeritud 1. juulil 2002 ja ühenduse sõnamärgi BECKER taotlusel nr 1 944 578, mis esitati 2. novembril 2000 ning registreeriti 17. septembril 2004.
Varasemate kaubamärkidega hõlmatud kaubad kuuluvad Nizza kokkuleppe klassi 9 ning vastavad järgmisele kirjeldusele: „elektri- ja elektroonikaaparaadid ning -seadmed; heli või kujutise salvestus-, edastus- ja taasesitusaparatuur; magnetandmekandjad; salvestusplaadid; infotöötlusseadmed; õppe- ja koolitusvahendid; arvutid; arvutitarkvara; arvutiriistvara; arvutite välisseadmed; heli ja/või kujutise salvestus-, taasesitus-, edastus-, montaaži- ja töötlusaparaadid ning -seadmed; helitöötlusvahendid; kõrgekvaliteediline audio- ja videotehnika; kõlarid, andurid, raadiod, navigeerimis- ja telemeetriasüsteemid; autode heliaparatuur ja- seadmed; sisseehitatud telefoniga autoraadiod, navigeerimis- ja telemeetriasüsteemid (elektrooniline side mootorsõidukite ja satelliidi vahel), CD-mängijad, MP3-mängijad ja/või internetiühendus; signaalitöötluseaparatuur; digitaalsignaalitöötluse aparatuur; digitaalhelisignaali protsessorid; heliprotsessorid, võimendid, eelvõimendid, võimsusvõimendid, vastuvõtjad, heli ja kujutise vastuvõtjad; tüünerid, kodukinoprotsessorid, DVD-mängijad, CD-mängijad, CD-de ja DVD-de vahetajad, optiliste ketaste lugejad ja vahetajad; MP3-mängijad; kaugjuhtimisseadmed, bassikõlarid, mikrofonid, kõrvaklapid, integraalhelisüsteemid, televiisorid, videoekraanid, kodukinokeskused; helipuldid; helikompressorid ja -protsessorid; kõlavärvinguregulaatorid; telefonid; eelnimetatud kaupade osad ja tarvikud; ükski eelnimetatud kaup ei ole kaabel või kaabli osa või tarvik”.
Vastulausete osakond rahuldas vastulause 15. veebruari 2005. aasta otsusega põhjusel, et vastandatud kaubamärkide segiajamine on tõenäoline. Vastulausete osakond leidis, et nimetatud kaubamärkidega tähistatud kaubad on identsed ning ka kaubamärgid on tervikuna võttes sarnased, kuna ühelt poolt on neil keskmine visuaalse ja foneetilise sarnasuse aste ning teiselt poolt on need kontseptuaalselt identsed, kuivõrd mõlemad viitavad samale perekonnanimele.
Menetlusse astuja esitas 11. aprillil 2006 ühtlustamisametile vastulausete osakonna otsuse peale kaebuse.
Ühtlustamisameti esimese apellatsioonikoja 7. märtsi 2007. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) kaebus rahuldati ning vastulausete osakonna otsus tühistati. Apellatsioonikoda leidis, et vastandatud kaubamärkidega tähistatud kaubad on osaliselt identsed ja osaliselt sarnased. Apellatsioonikoda diferentseeris asjaomast avalikkust selle järgi, kellele vastav kaup on suunatud, tehes vahet nii laiale avalikkusele, erialaasjatundjatele ning sõltuvalt kauba olemusest ja eesmärgist nii laiale avalikkusele kui ka erisalaspetsialistidele suunatud keskmisel kaubagrupil.
Mis puutub vastandatud tähistesse, siis võttis apellatsioonikoda menetlusökonoomia kaalutlustel ühelt poolt arvesse varasemat sõnamärki BECKER ning teiselt poolt taotletavat sõnamärki Barbara Becker. Apellatsioonikoda leidis, et vastandatud tähiste visuaalne ja foneetiline sarnasus on märgatav ainult teataval määral, ning see sarnasus tuleneb taotletava kaubamärgi alguses esitatud teisest osast – eesnimest Barbara. Kontseptuaalsest küljest leidis apellatsioonikoda, et vastandatud tähised on Saksamaal ja Euroopa Liidu teistes riikides selgesti eristatavad. Apellatsioonikoda märkis, et perekonnanimi Becker ei ole taotletava kaubamärgi eristav ja domineeriv osa, kuna asjaomane avalikkus tajub taotletavat kaubamärki – Barbara Becker – pigem tervikuna kui sõnade „Barbara” ja „Becker” kombinatsioonina. Apellatsioonikoda märkis ka seda, et Barbara Becker on üks Saksamaal tuntud kuulsus, samas kui nimi Becker on levinud ja tavaline perekonnanimi. Seetõttu järeldas apellatsioonikoda, et asjaomaste tähiste vahelised erinevused on segiajamise tõenäosuse välistamiseks piisavalt suured.
Peale selle märkis apellatsioonikoda, et käesoleval juhul ei ole täidetud kohtupraktikas määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 5 kohaldamiseks seatud tingimus, mille kohaselt vastandatud kaubamärkide sarnasuse aste peab olema selline, et asjaomane avalikkus neid seostab.
Poolte nõuded
Hageja palub Esimese Astme Kohtul:
—
tühistada vaidlustatud otsus;
—
teha otsus, et ühenduse kaubamärgi Barbara Becker taotlus tuleb tagasi lükata;
—
mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.
Ühtlustamisamet ning menetlusse astuja paluvad Esimese Astme Kohtul:
—
jätta hagi rahuldamata;
—
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
Kõigepealt tuleb märkida, et hageja palub oma teises nõudes Esimese Astme Kohtul teha otsus, et ühenduse kaubamärgi Barbara Becker taotlus tuleb tagasi lükata. Määruse nr 40/94 artikli 63 lõike 6 järgi peab ühtlustamisamet võtma vajalikud meetmed Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei ole Esimese Astme Kohtu pädevuses ühtlustamisametile korraldusi anda (Esimese Astme Kohtu 31. jaanuari 2001. aasta otsus kohtuasjas
T-331/99: Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet (Giroform), EKL 2001, lk II-433
, punkt 33; 12. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas
T-277/04: Vitakraft-Werke Wührmann
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Johnson’s Veterinary Products (VITACOAT), EKL 2006, lk II-2211
, punkt 74, ja 17. juuni 2008. aasta otsus kohtuasjas
T-420/03: El Corte Inglés
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Abril Sánchez ja Ricote Saugar (Boomerang
TV
), EKL 2008, lk II-837
, punkt 31). Seega on hageja teine nõue vastuvõetamatu.
Hageja esitab oma hagi toetuseks kaks väidet, mis põhinevad määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisel ning sama määruse artikli 8 lõike 5 rikkumisel.
Esimene väide, mis põhineb määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisel
Poolte argumendid
Hageja väidab esiteks, et nimi Becker on kaubamärgi Barbara Becker eristav ja domineeriv osa või omab selles vähemalt iseseisvat eristavat rolli ning teiseks, et vastandatud kaubamärgid on kontseptuaalselt sarnased, kuna need kaubamärgid põhinevad samal perekonnanimel Becker, ilma et selle nime ja tähistatud kaupade vahel oleks ilmset seost. Kohtupraktika põhjal tuleb leida, et käesoleval juhul on segiajamine vastandatud kaubamärkidega tähistatud kaupade identsuse tõttu tõenäoline, sest kaubamärkide vahelised erinevused ei ole segiajamise tõenäosuse neutraliseerimiseks piisavad. Keskmist tarbijat suunatakse arvama, et taotletava kaubamärgiga tähistatud kaubad pärinevad selle ettevõtjaga majanduslikult seotud ettevõtjalt, kellelt pärinevad varasema kaubamärgiga tähistatud kaubad.
Ühtlustamisamet väidab, et kohtupraktika kohaselt saab mitmeosalist kaubamärki, mille üks koostisosadest on identne või sarnane teise kaubamärgi ühe koostisosaga, pidada selle teise kaubamärgiga sarnaseks üksnes siis, kui kõnealune koostisosa on mitmeosalise kaubamärgi tervikmuljes domineeriv osa.
Ei ole sellist üldreeglit, mille kohaselt juhul, kui taotletav kaubamärk koosneb kahest osast, millest üks on identne ühestainsast osast koosneva varasema kaubamärgiga, tuleb nimetatud kaubamärke üldjuhul sarnasteks pidada. Segiajamise tõenäosuse tuvastamiseks on vajalik, et nimetatud osal oleks kahest osast koosnevas kaubamärgis vähemalt iseseisev eristav tähtsus. Käesoleval juhul ei lahutaks asjaomane avalikkus taotletavat kaubamärki osadeks, vaid tajuks seda tervikuna kui naisenime – Barbara Becker –, ilma et ühelgi osal oleks seejuures iseseisev eristav tähtsus või ilma et ükski osa oleks domineeriv.
Peale selle omistavad tarbijad enam tähtsust kaubamärkide algusele. Eesnimi Barbara sisaldab kõlavaid ja tugevaid täishäälikuid, mis perekonnanime Becker lühikeste täishäälikutega võrreldes moodustavad erilise kombinatsiooni.
Apellatsioonikoda leidis seega õigesti, et käesoleval juhul ei ole segiajamine tõenäoline.
Menetlusse astuja väidab, et asjaomased tähised on kontseptuaalselt erinevad. Sellest tulenevalt ei saa hageja tugineda põhimõttele, mille kohaselt kaks kaubamärki on sarnased juhul, kui need sisaldavad identset osa. Seda põhimõtet kohaldatakse üksnes juhul, kui identsed osad ei oma asjaomase avalikkuse jaoks kontseptuaalset tähendust.
Lisaks ei saa hageja tugineda kohtupraktikale, mille kohaselt võib juhul, kui kaubamärk koosneb varasemast kaubamärgist ja sellele liidetud uuest osast, eeldada, et kaubamärk on varasema kaubamärgi variant, kuna sellele kohtupraktikale aluseks olnud asjaoludest erinevalt ei koosne taotletav kaubamärk käesoleval juhul äriühingu nimest ja sellele liidetud teisest osast, vaid pärisnimest. Asjaomane avalikkus tajub vastandatud kaubamärke erinevate kaubamärkidena, mis ei ole teineteisega seotud.
Esimese Astme Kohtu hinnang
Määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b kohaselt ei registreerita varasema kaubamärgi omaniku vastuseisu korral taotletavat kaubamärki, kui identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu varasema kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenustega on tõenäoline, et territooriumil, kus varasem kaubamärk on kaitstud, võib avalikkus need omavahel segi ajada. Peale selle tähendab määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 2 punkti a alapunkti i kohaselt varasem kaubamärk ühenduse kaubamärke, mille registreerimise taotluse kuupäev on varasem ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse kuupäevast.
Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on segiajamine tõenäoline, kui avalikkus võib arvata, et kõnealused kaubad ja teenused pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt. Segiajamise tõenäosust tuleb hinnata igast küljest, vastavalt sellele, kuidas asjaomane avalikkus kõnealuseid tähiseid ja kaupu või teenuseid tajub, ning pidades silmas kõiki asjakohaseid asjaolusid (Esimese Astme Kohtu 9. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas
T-162/01: Laboratorios RTB
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS): EKL 2003, lk II-2821
, punktid 30 ja 31, ja 16. jaanuari 2008. aasta otsus kohtuasjas T-112/06: Inter-Ikea
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Waibel (idea), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 32).
Segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel on otsustav roll sellel, kuidas seda liiki kaupade või teenuste keskmine tarbija kaubamärke tajub. Tuleb arvestada sellega, et keskmisel tarbijal on harva võimalik erinevaid kaubamärke otseselt võrrelda, vaid ta peab usaldama neist jäänud ebatäiuslikku mälupilti (Esimese Astme Kohtu 3. märtsi 2004. aasta otsus kohtuasjas
T-355/02: Mülhens
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Zirh International (ZIRH), EKL 2004, lk II-791
, punkt 41). Peale selle võib keskmise tarbija tähelepanelikkuse aste eri liiki kaupade ja teenuste puhul olla erinev (Euroopa Kohtu 22. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas
C-342/97: Lloyd Schuhfabrik Meyer, EKL 1999, lk I-3819
, punkt 26, ja Esimese Astme Kohtu 13. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas
T-153/03: Inex
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Wiseman (lehma naha kujutis), EKL 2006, lk II-1677
, punkt 24). Juhul kui asjaomaste kaupade tarbija on asjatundja, on tema tähelepanelikkuse aste valiku tegemisel keskmisest kõrgem (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 20. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas
T-211/03: Faber Chimica
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Nabersa (Faber), EKL 2005, lk II-1297
, punkt 24).
Käesoleval juhul laieneb varasema kaubamärgi kaitse kogu ühendusele. Seega tuleb arvesse võtta seda, kuidas nimetatud territooriumil tajuvad vastandatud kaubamärke asjaomaste kaupade tarbijad. Igal juhul tuleb meenutada, et ühenduse kaubamärgi registreerimisest keeldumiseks piisab sellest, kui suhteline keeldumispõhjus määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses esineb üksnes ühenduse teatavas osas (eespool punktis 24 viidatud kohtuotsus ZIRH, punkt 36).
Lisaks on vaieldamatu, et asjaomased kaubad, mis on suunatud osaliselt laiale avalikkusele, osaliselt erialaasjatundjatele ja osaliselt nii laiale avalikkusele kui ka erialaasjatundjatele, kuuluvad oma olemuselt tehnika valdkonda. Seega on tegemist avalikkusega, kelle tähelepanelikkuse aste on suhteliselt kõrge.
Kuna käesoleval juhul ei ole asjaomaste kaupade identsust või sarnasust vaidlustatud, tuleb võrrelda üksnes vastandatud kaubamärke.
Vastavalt kohtupraktikale on kaks kaubamärki sarnased, kui asjaomase avalikkuse silmis on need ühest või mitmest olulisest aspektist vähemalt osaliselt samased (Esimese Astme Kohtu 23. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas
T-6/01: Matratzen Concord
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Hukla Germany (MATRATZEN), EKL 2002, lk II-4335
, punkt 30, ja 26. jaanuari 2006. aasta otsus kohtuasjas T-317/03: Volkswagen
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Nacional Motor (Variant), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 46).
Vastandatud tähiste segiajamise tõenäosuse hindamine peab visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse sarnasuse osas rajanema neist jääval tervikmuljel, võttes eelkõige arvesse nende eristavaid ja domineerivaid osi (Esimese Astme Kohtu 14. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas
T-292/01: Phillips-Van Heusen
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), EKL 2003, lk II-4335
, punkt 47, ja eespool punktis 24 viidatud kohtuotsus nn lehma naha kujutis, punkt 26).
Kui sõnamärki moodustavast kahest mõistest üks on varasemat sõnamärki moodustava ainsa mõistega nii visuaalselt kui foneetiliselt identne ja kui need mõisted koos või eraldi vaadelduna ei oma asjaomase avalikkuse silmis kontseptuaalses mõttes tähendust, tuleb asjaomaseid kaubamärke tervikuna pidada üldjuhul sarnaseks (Esimese Astme Kohtu 25. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas
T-286/02: Oriental Kitchen
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Mou Dybfrost (KIAP MOU), EKL 2003, lk II-4953
, punkt 39, ja 4. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas
T-22/04, Reemark
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Bluenet (Westlife), EKL 2005, lk II-1559
, punkt 37).
Käesoleval juhul on tegemist varasema sõnamärgiga BECKER ja taotletava sõnamärgiga Barbara Becker.
Osa „becker” on ainus kaubamärki BECKER moodustav osa ning teine nendest kahest osast, mis moodustavad kaubamärgi Barbara Becker. Seega on osa „becker” kahel kaubamärgil ühine.
Visuaalselt ja foneetiliselt on vastandatud kaubamärgid erineva pikkusega ning neid kaubamärke moodustab eri arv sõnu. Nagu apellatsioonikoda õigesti märkis, viitab kõnealuste kaubamärkide tervikmulje samas sellele, et oma ühise osa tõttu on need visuaalselt ja foneetiliselt teataval määral sarnased.
Kontseptuaalsest küljest märkis apellatsioonikoda õigesti ka seda, et asjaomane avalikkus tajub varasemat kaubamärki BECKER kui perekonnanime ning kaubamärki Barbara Becker kui eesnimest ja perekonnanimest koosnevat isikunime, kusjuures viimati nimetatud nimi on identne varasemat kaubamärki moodustava perekonnanimega. Samas ei saa nõustuda sellega, kuidas apellatsioonkoda tähtsustas kaubamärgi Barbara Becker koostisosa „becker” osaga „barbara” võrreldes.
Kuigi isikunimedest koosnevaid kaubamärke võidakse ühenduse erinevates riikides tajuda eri moodi, märgitakse kohtupraktikas, et vähemalt Itaalia tarbijad peavad üldreegli kohaselt kaubamärkides esinevaid perekonnanimesid eristusvõimelisemaks kui eesnimesid (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 1. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas
T-185/03: Fusco
vs.
Siseturu Ühtlustamise Amet – Fusco International (ENZO FUSCO), EKL 2005, lk II-715
, punkt 54). Seetõttu võib perekonnanime Becker eristusvõime kaubamärgis Barbara Becker olla eesnime Barbara omast suurem.
Peale selle ei tähenda asjaolu, et Barbara Becker kui Boris Beckeri endine abikaasa on Saksamaal tuntud kuulsus, kontseptuaalsest küljest seda, et vastandatud kaubamärgid ei ole sarnased. Varasem kaubamärk BECKER ja kaubamärk Barbara Becker viitavad samale perekonnanimele Becker. Seega on kõnealused kaubamärgid sarnased, seda enam, et ühenduse teatavas osas peetakse taotletava kaubamärgi perekonnanimena kasutatava osa „becker” eristusvõimet lihtsa eesnimena kasutatava osa „barbara” eristusvõimest suuremaks. Selles osas tuleb märkida, et asjaomasele avalikkusele jääb vastandatud kaubamärkidest ebatäiuslik mälupilt.
Peale selle on kohtupraktikas sedastatud, et kui mitmeosaline kaubamärk on moodustatud teatava osa ja teise kaubamärgi kõrvuti asetamisest, võib viimati nimetatud kaubamärk, isegi kui see ei ole mitmeosalise kaubamärgi domineeriv osa, säilitada mitmeosalises kaubamärgis iseseisva eristava tähtsuse. Sellisel juhul võib mitmeosalist kaubamärki ja kõnealust teist kaubamärki pidada sarnaseks (vt selle kohta Euroopa Kohtu 6. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-120/04: Medion, EKL 2005, lk I-8551
, punktid 30 ja 37). Käesoleval juhul tuleb sedastada, et osa „becker” tajutakse kui perekonnanime, mis on isikunimena laialt levinud. Tuleb leida, et see osa säilitab kaubamärgis Barbara Becker iseseisva eristava tähtsuse.
Selle vastandatud kaubamärkidele kui tervikutele antud hinnangu ning vastandatud kaubamärkide visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse võrdluse põhjal on asjaomased kaubamärgid sarnased.
Seetõttu leidis apellatsioonikoda ekslikult, et vastandatud kaubamärgid on selgesti eristatavad.
Mis puutub segiajamise tõenäosusesse, siis tuleb meenutada, et vastandatud kaubamärkidega tähistatud kaupade identsust või sarnasust ei ole vaidlustatud ning et kaubamärk Barbara Becker ja kaubamärk BECKER on visuaalselt, foneetiliselt ja kontseptuaalselt sarnased. Kuigi asjaomased kaubad on suunatud avalikkusele, kelle tähelepanelikkuse aste on suhteliselt kõrge, võib see avalikkus arvata, et kõnealused kaubad pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt. Seetõttu tuleb leida, et vastandatud kaubamärkide segiajamine on tõenäoline.
Seda järeldust ei sea kahtluse alla ühtlustamisameti argument, mille kohaselt saab mitmeosalist kaubamärki pidada teise kaubamärgiga sarnaseks üksnes siis, kui nende ühine osa on mitmeosalise kaubamärgi tervikmuljes domineeriv osa. Kui sõnamärk koosneb kahest osast, mille üks osa on teist sõnamärki moodustava ainsa osaga ühine, ei ole segiajamise tõenäosuse tuvastamiseks vaja, et vastandatud kaubamärkide ühine osa oleks mitmeosalise kaubamärgi tervikmuljes domineeriv osa. Kui selline tingimus esitataks olukorras, kus ühine osa säilitab mitmeosalises kaubamärgis iseseisva eristava tähtsuse, võetaks varasema kaubamärgi omanikult selle kaubamärgiga antud ainuõigus (vt selle kohta eespool punktis 37 viidatud kohtuotsus Medion, punktid 32 ja 33). Kuna osal „becker” on kaubamärgis Barbara Becker iseseisev eristav tähtsus, ei saa segiajamise tõenäosuse esinemise tuvastamiseks nõuda, et see osa oleks kõnealuse kaubamärgi tervikmuljes domineeriv.
Menetlusse astuja argumendiga, mille kohaselt mitmeosalisi kaubamärke käsitlev kohtupraktika ei ole käesoleval juhul kohaldatav, kuna taotletav kaubamärk koosneb ees- ja perekonnanimest, ei saa siiski nõustuda. Isikunimest koosneva kaubamärgi korral on määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses esineva segiajamise tõenäosuse hindamise kriteeriumid juhul, kui nimetatud määruses ei esine vastupidist sätet, samad, mida kohaldatakse teist liiki kaubamärkidele. Füüsilise isiku ees- ja perekonnanimesid sisaldavat tähist ei registreerita ühenduse kaubamärgina, kui varasema kaubamärgi omaniku vastulause tõttu kohaldatakse registreerimise suhtelist keeldumispõhjust (Esimese Astme Kohtu 13. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas
T-40/03: Murúa Entrena
vs
. Siseturu Ühtlustamise Amet – Bodegas Murúa (Julián Murúa Entrena), EKL 2005, lk II-2831
, punktid 49 ja 50).
Eeltoodut arvestades tuleb sedastada, et apellatsioonikoda eiras õigusnormi, kui ta järeldas, et segiajamine ei ole määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses tõenäoline. Seetõttu tuleb hageja esimese väitega, mis põhineb määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisel, nõustuda.
Kuna käesoleval juhul on segiajamine määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses tõenäoline ning kuna kaubamärgi registreerimisest keeldumiseks piisab, kui esineb suhteline keeldumispõhjus määruse nr 40/94 artikli 8 tähenduses, siis tuleb vaidlustatud otsus tühistada, ilma et oleks vaja kontrollida, kas esineb ka teine suhteline keeldumispõhjus, ning ilma et Esimese Astme Kohtus peaks kontrollima hageja esitatud teist väidet.
Kohtukulud
Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud ühtlustamisameti kahjuks, mõistetakse kohtukulud vastavalt hageja nõudele välja ühtlustamisametilt. Kuna kohtuotsus on tehtud menetlusse astuja kahjuks, kannab ta kodukorra artikli 87 lõike 4 kolmanda lõigu alusel oma kohtukulud ise.

Esitatud põhjendustest lähtudes
ESIMESE ASTME KOHUS (esimene koda)
otsustab:

1.
Tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 7. märtsi 2007. aasta otsus (asi R 502/2006-1).

2.
Harman International Industries, Inc. nõue, mis käsitleb ühenduse kaubamärgi Barbara Becker registreerimise taotluse tagasilükkamist, tuleb vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.

3.
Ühtlustamisamet kannab lisaks enda kohtukuludele kõik Harman International Industries, Inc-i kohtukulud.

4.
Barbara Becker kannab oma kohtukulud ise.

Tiili
Dehousse
Wiszniewska-Białecka
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 2. detsembril 2008 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.