CELEX: 62003CJ0083
Fördragsbrott
Miljö
Direktiv 85/337/EEG
Bedömning av projekts inverkan på miljön
Anläggning av en hamn för fritidsbåtar i Fossacesia

1       Europeiska gemenskapernas kommission har yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla
sina skyldigheter enligt artikel 4.2 i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av
vissa offentliga och privata projekt (EGT L 175, s. 40; svensk specialutgåva, område 15, volym 6, s. 226) genom att inte på
ett korrekt sätt ha kontrollerat huruvida projektet att anlägga en hamn för fritidsbåtar i Fossacesia (Chieti), vilket ingår
bland de typer av projekt som anges i bilaga 2 till nämnda direktiv, var av sådan art att det krävde en miljökonsekvensbeskrivning.

Tillämpliga bestämmelser

De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
2       I artikel 2.1 i direktiv 85/337, i dess lydelse vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna, föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan
bland annat på grund av sin art, storlek eller lokalisering blir föremål för en bedömning av denna påverkan innan tillstånd
[för byggherren att genomföra ett projekt] ges.
De projekt som skall omfattas av sådan bedömning anges i artikel 4.”
3       I artikel 4.2 i direktivet stadgas följande:
”Projekt inom de grupper som redovisas i bilaga 2 skall bli föremål för en bedömning (miljökonsekvensbeskrivning) i enlighet
med artikel 5–10 när medlemsstaterna anser att detta krävs på grund av projektets karaktär.
I detta syfte kan medlemsstaterna bland annat bestämma att en bedömning skall göras för vissa typer av projekt eller fastställa
sådana kriterier eller gränsvärden som krävs för att avgöra vilka projekt, hänförliga till de grupper som anges i bilaga 2,
som skall bli föremål för en bedömning enligt artikel 5–10.”
4       I punkt 10 i bilaga 2 till direktiv 85/337, som har rubriken ”Infrastrukturprojekt”, nämns ”hamnar för fritidsbåtar”.
5       I rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, s. 7; svensk
specialutgåva, område 15, volym 11, s. 114) stadgas att ett sammanhängande europeiskt ekologiskt nät med särskilda bevarandeområden,
kallat Natura 2000, skall upprättas.
6       Detta nät, bestående av områden innehållande vissa typer av livsmiljöer och arter, skall säkerställa att en gynnsam bevarandestatus
för livsmiljötyperna och arterna i fråga upprätthålls eller, i förekommande fall, återställs genom lämpliga skyddsåtgärder.
För att upprätta detta nät skall medlemsstaterna enligt artikel 4 i direktiv 92/43 föreslå områden som kan utses till områden
av gemenskapsintresse, vilka därefter utses till särskilda bevarandeområden (med en gemensam term kallade ”föreslagna områden
av gemenskapsintresse”).

Den nationella lagstiftningen
7       Av handlingarna framgår att den italienska lagstiftning genom vilken direktiv 85/337 har införlivats skiljer mellan sådana
hamnar för fritidsbåtar som har ett större vattenområde än tio hektar eller ett kringområde på mer än fem hektar eller vars
kajlängd är större än 500 meter å ena sidan och sådana som inte överskrider dessa gränser å den andra. Endast de förstnämnda
anses vara av sådan art att det bedömningsförfarande som föreskrivs i detta direktiv per automatik är obligatoriskt. De senare
skall bedömas
ad hoc
i syfte att avgöra om ett sådant förfarande behöver genomföras.

Det administrativa förfarandet
8       Efter att vissa miljöskyddsorganisationer vänt sig till kommissionen, begärde denna att de italienska myndigheterna skulle
lämna upplysningar om anläggandet av en hamn för fritidsbåtar i Fossacesia i regionen Abruzzerna (nedan kallad regionen).
Tillstånd har nämligen meddelats för detta projekt utan att det gjorts någon miljökonsekvensbeskrivning eller ens någon kontroll
av huruvida en sådan behövdes.
9       Av de upplysningar som de italienska myndigheterna lämnat till svar framgår att förevarande fall rör en hamn för fritidsbåtar
med 391 båtplatser och en totalyta på 59 825 kvadratmeter, försedd med bland annat en parkeringsplats med plats för 398 bilar,
diverse tjänster och ett köpcentrum. Kommissionen har understrukit att hela anläggningen befinner sig inom ett föreslaget
område av gemenskapsintresse i den mening som avses i direktiv 92/43, kallat ”Lecceta litoranea di Torino di Sangro e foce
fiume Sangro”, vilket är ett av de bäst bevarade naturområdena längs Abruzzernas kust.
10     Kommissionen har påpekat att regionen gav projektet slutligt tillstånd den 9 juni 1999. Enligt vad de italienska myndigheterna
har uppgett bekräftade regionen, genom regionalt dekret nr 14/2000 av den 27 januari 2000, att projektet inte behövde bli
föremål för någon miljökonsekvensbeskrivning, eftersom de gränsvärden som fastställts i den italienska lagstiftningen för
när ett sådant förfarande per automatik är tillämpligt inte överskreds. Regionen meddelade denna slutsats efter det att den
regionala kommittén för bedömning av miljöpåverkan (nedan kallad den regionala samordningskommittén) i yttrande nr 2/92 den
21 januari 2000 hade tillstyrkt projektet, efter att ha bedömt dess art och funnit att en miljökonsekvensbeskrivning inte
var nödvändig.
11     Kommissionen, som inte fann Republiken Italiens förklaringar övertygande, anmodade genom en skrivelse av den 29 oktober 2001
denna medlemsstat att yttra sig över beslutet att inte låta projektet bli föremål för en sådan bedömning.
12     Då kommissionen inte fick något svar från de italienska myndigheterna, riktade den den 27 juni 2002 ett motiverat yttrande
till dessa som de anmodades att följa inom en frist på två månader.
13     Eftersom myndigheterna inte besvarade denna skrivelse, beslutade kommissionen att väcka förevarande talan vid domstolen.

Talan

Parternas argument
14     Kommissionen har gjort gällande att de behöriga myndigheterna inte på ett korrekt sätt har kontrollerat, i enlighet med den
nationella lagstiftning genom vilken direktiv 85/337 har införlivats, huruvida det krävdes en miljökonsekvensbeskrivning för
anläggandet av hamnen för fritidsbåtar i Fossacesia. Att bedömningen att ingen sådan beskrivning krävdes saknade motivering
eller var otillräckligt motiverad, liksom det faktum att bedömningen tillkännagavs först efter det att tillstånd gavs, har
fått kommissionen att anse att artikel 4.2 i direktiv 85/337 inte har tillämpats på ett korrekt sätt.
15     Den italienska regeringen har medgett att det positiva yttrande som den regionala samordningskommittén lämnade den 21 januari
2000 liksom det regionala dekret av den 27 januari 2000, där det slogs fast att en miljökonsekvensbeskrivning inte var nödvändig,
var otillräckligt motiverade. Den har också medgett att dessa rättsakter antogs efter det att bygglov meddelades.
16     Regeringen i fråga har emellertid åberopat ett senare, detaljerat, positivt yttrande från den regionala samordningskommittén,
vari fanns förslag som bland annat avsåg att kompensera för vissa följdverkningar av arbeten som redan utförts. Den har även
uppgett sig ha upplyst regionen om att för det fall att miljökonsekvensbeskrivningen skulle utfalla negativt, var det nödvändigt
att ta ställning till möjligheten att återställa området i ursprungligt skick. Den italienska regeringen har tillagt att vad
utfallet av bedömningsförfarandet än blir, måste åtgärder vidtas rörande det berörda föreslagna området av gemenskapsintresse
för att bevara eller återskapa någon annanstans vad som har gått förlorat i hamnområdet.
17     Den italienska regeringen har dock ändå hävdat att det inte var nödvändigt att göra en miljökonsekvensbeskrivning av hamnprojektet,
såvida det inte var för att bedöma dess inverkan på det föreslagna området av gemenskapsintresse ”Lecceta litoranea di Torino
di Sangro e foce fiume Sangro”. Denna bedömning har gjorts i efterhand, i samband med det andra yttrandet från den regionala
samordningskommittén.

Domstolens bedömning
18     Direktiv 85/337 har till ändamål, såsom framgår av femte skälet, att införa allmänna principer för bedömning av miljöpåverkan
i syfte att komplettera och samordna processer för tillståndsgivning till sådana offentliga och enskilda projekt som kan antas
medföra stor inverkan på miljön.
19     För vissa slags projekt har medlemsstaterna enligt artikel 4.2 i direktiv 85/337 ett visst utrymme för skönsmässig bedömning
av huruvida projektet är av sådan art att det krävs en miljökonsekvensbeskrivning. Detta utrymme för skönsmässig bedömning
begränsas dock av skyldigheten för de stater som nämns i artikel 2.1 i detta direktiv att låta de projekt som kan antas medföra
en betydande miljöpåverkan genomgå en sådan bedömning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 oktober 1996 i mål C-72/95,
Kraaijeveld m.fl., REG 1996, s. I‑5403, punkt 50).
20     När en medlemsstat utnyttjar den möjlighet som ges i andra stycket i artikel 4.2 i direktiv 85/337 att fastställa allmänna
bestämmelser för att bedöma huruvida de projekt som omfattas av nämnda artikel 4.2 skall genomgå en förhandsbedömning av deras
miljöpåverkan innan de godkänns, innebär ett åsidosättande av dessa bestämmelser med nödvändighet att även bestämmelserna
i artiklarna 2.1 och 4.2 i direktiv 85/337, jämförda med varandra, åsidosätts.
21     I detta fall är det utrett att regionen gav tillstånd till anläggandet av hamnen för fritidsbåtar i Fossacesia innan den förhandsbedömning
ad hoc
som krävs enligt den italienska lagstiftningen i syfte att bedöma huruvida det är nödvändigt att göra en miljökonsekvensbeskrivning
för projektet i fråga hade gjorts. Det skall följaktligen konstateras att regionen har åsidosatt bestämmelserna i artikel
4.2 i direktiv 85/337 jämförda med dem i artikel 2.1 i samma direktiv. Det finns därvid inte anledning att yttra sig om kravet
på motivering av ett beslut om huruvida en sådan bedömning är nödvändig.
22     Även om åsidosättandet av gemenskapsrätten i förevarande fall samtidigt utgör ett åsidosättande av nationell rätt som med
stöd av gemenskapsrätten antagits av den medlemsstat inom vars territorium åsidosättandet har ägt rum, och även om det med
största sannolikhet ges möjlighet i nationell rätt att slå fast detta, utgör detta åsidosättande av en av medlemsstatens myndigheter
likväl ett av denna stat begånget fördragsbrott enligt artikel 226 EG.
23     Av vad som anförts följer att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 4.2 i direktiv
85/337 genom att regionen inte på ett korrekt sätt har kontrollerat huruvida projektet att anlägga en hamn för fritidsbåtar
i Fossacesia (Chieti), vilket ingår bland de typer av projekt som anges i bilaga 2 till nämnda direktiv, var av sådan art
att det krävde en miljökonsekvensbeskrivning.

Rättegångskostnader
24     Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Republiken Italien skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Italien
har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.
På dessa skäl beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande dom:
1)
Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 4.2 i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27
juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt genom att Regionen Abruzzerna inte på
ett korrekt sätt har kontrollerat huruvida projektet att anlägga en hamn för fritidsbåtar i Fossacesia (Chieti), vilket ingår
bland de typer av projekt som anges i bilaga 2 till nämnda direktiv, var av sådan art att det krävde en miljökonsekvensbeskrivning.
2)
Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: italienska.