CELEX: 62002CJ0249
Põllumajandus
Ühine põllumajanduspoliitika
Rahastamine EAGGFist
Liikmesriigi tegelikud kulutused, mis on komisjonile esitatud kuluprognoosist väiksemad
Komisjoni pädevus vähendada ettemaksetena tasutud summasid
Komisjoni peadirektori kiri, millega teavitatakse liikmesriiki sellisest vähendamisest
Siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitav õigusakt

Portugali Vabariik palub oma hagis tühistada Euroopa Ühenduste Komisjoni põllumajanduse peadirektoraadi peadirektori 18. aprilli
2002. aasta kiri (edaspidi „vaidlustatud otsus”), millega vähendati komisjoni 23. juuli 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1750/1999,
millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad nõukogu määruse (EÜ) nr 1257/1999 (Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi
(EPATF) [edaspidi on lühendi EAGGF asemel kasutatud eestikeelset lühendit EPATF] toetuse kohta maaelu arendamiseks) kohaldamiseks
(EÜT L 214, lk 31) (viimati muudetud komisjoni 6. septembri 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1763/2001(EÜT L 239, lk 10)) (edaspidi
„määrus nr 1750/1999”), artikli 39 lõike 3 alusel 2002. eelarveaasta rahalist ettemakset.

Õiguslik raamistik
Nõukogu 17. mai 1999. aasta määrus (EÜ) nr 1257/1999 Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EPATF) toetuse kohta
maaelu arendamiseks ning teatavate määruste muutmise ja kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT L 160, lk 80) paneb liikmesriikidele
kohustuse koostada maaelu arengukavad, mis hõlmavad 1. jaanuarist 2000 algavat seitsmeaastast ajavahemikku. Need kavad tuleb
esitada komisjonile, kes nende kavade alusel kiidab heaks maaelu arengu rahastamise programmdokumendid.
Määruse nr 1257/1999 artikkel 46 sätestab:
„1.      EPATF tagatisrahastust maaelu arenguks antava ühenduse toetuse kohta tuleb igal aastal koostada rahastamiskava ja raamatupidamisarvestus.
[…]
2.      Komisjon jaotab vahendid algselt liikmesriikidele kord aastas objektiivsete kriteeriumide alusel […].
3.      Algset vahendite jaotamist kohandatakse vastavalt tegelikele kulutustele ja liikmesriikide poolt esitatavatele muudetud kuluprognoosidele,
võttes arvesse programmide eesmärke ja olemasolevaid vahendeid […]”.
Sama määruse artikli 47 lõike 3 kohaselt:
„EPATF tagatisrahastu finantsabi võib anda programmi rakendamiseks tehtavate ettemaksete ja tegelike kulutuste katmiseks tehtavate
maksete kujul.”
Määruse nr 1257/1999 artikli 56 teise lõigu kohaselt:
„Käesolevat määrust kohaldatakse ühenduse toetuse suhtes alates 1. jaanuarist 2000.”
Nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1258/1999 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (EÜT L 160, lk 103; ELT
eriväljaanne 03/25, lk 414) artikli 7 lõiked 1–3 sätestavad:
„1.      Komisjon võtab pärast [EPATF] fondikomiteega konsulteerimist vastu lõigetes 2, 3 ja 4 sätestatud otsused.
2.      Komisjon teeb igakuiste ettemaksete kohta otsuse akrediteeritud makseasutuste tehtud kulutuste põhjal.
[…]
3.      Komisjon kontrollib ja kiidab heaks makseasutuste raamatupidamisarvestuse […] enne asjaomasele majandusaastale järgneva aasta
30. aprilli.
[…]”.
Sama määruse artikkel 12 näeb ette, et EPATF fondikomitee koosneb liikmesriikide ja komisjoni esindajatest ning et komitee
eesistujaks on komisjoni esindaja.
Komisjoni 16. veebruari 1996. aasta määrus (EÜ) nr 296/96 liikmesriikide edastatavate andmete, Euroopa Põllumajanduse Arendus-
ja Tagatisfondi (EPATF) tagatisrahastust rahastatavate kulude igakuise kirjendamise ning määruse (EMÜ) nr 2776/88 kehtetuks
tunnistamise kohta (EÜT L 39, lk 5; ELT eriväljaanne 03/18, lk 453) täpsustab tingimusi, mil liikmesriikide tehtud kulutusi
võib EPATF tagatisrahastust katta.
Määruse nr 296/96 artikli 4 lõige 1 sätestab: „[liikmesriikide] saadetud andmete alusel otsustab komisjon ja maksab kirjendatud
kulude alusel igakuiseid avansse […]”.
Sama määruse artikli 7 lõike 1 teine lõik sätestab:
„Eelarveaasta „n” arvele kirjendatakse aasta „n – 1” 16. oktoobrist kuni aasta „n” 15. oktoobrini tehtud kulud.”
Määruse nr 1750/1999 artikli 37 lõige 1 sätestab:
„Liikmesriigid esitavad komisjonile hiljemalt iga aasta 30. septembriks iga maaelu arengu programmdokumendi kohta […]:
a)      ühenduse toetusega kaetud käesoleva eelarveaasta kulude ning kõnesoleva aasta lõpul tasumisele kuuluvate kulude kalkulatsiooni
[…] ja
b)      järgnevate eelarveaastate korrigeeritud kuluprognoosid kuni kõnesoleva programmitöö perioodi lõpuni kooskõlas igale liikmesriigile
tehtud eraldisega.
[…]”.
[Siin ja edaspidi on osundatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
Määruse nr 1750/1999 artikli 38 esimene lõik sätestab:
„Makseasutused võivad maaelu arengu programmdokumendi […] heakskiitmisotsuse vastuvõtmise kuul kanda raamatupidamisaruannetesse
kuludena ettemakse, mis ei ületa 12,5% kõnealuse programmdokumendiga ettenähtud EPATF panuse keskmisest aastaeelarvest […]”.
Määruse nr 1750/1999 artikli 39 lõigete 3 ja 4 kohaselt:
„3.      Kui liikmesriigi teatava eelarveaasta tegelikud kulud jäävad alla 75% lõikes 1 nimetatud summadest, vähendatakse järgnevaks
eelarveaastaks arvestatavaid kulusid kolmandiku võrra selle määra […] ja kõnesoleva eelarveaasta tegelike kulude vahest.
Seda vähendamist ei võeta arvesse vähendamise aastale järgneva eelarveaasta tegelike kulude kindlakstegemisel.
4.      Lõiget 3 ei kohaldata maaelu arengu programmdokumendi alusel esitatava esimese kuludeklaratsiooni suhtes […]”.
Vastavalt määruse nr 1750/1999 artiklile 50 kohaldatakse seda määrust ühenduse toetuse suhtes alates 1. jaanuarist 2000.
Komisjoni 26. veebruari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 445/2002, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1257/1999 üksikasjalikud
rakenduseeskirjad (EÜT L 74, lk 1; ELT eriväljaanne 03/35, lk 269), asendas alates jõustumisest 22. märtsil 2002 määruse nr 1750/1999,
mis nimetatud määrusega kehtetuks tunnistati.
Määruse nr 445/2002 artikli 47 lõige 1 kordab määruse nr 1750/1999 artikli 37 lõike 1 sätteid.
Määruse nr 445/2002 artikli 48 lõige 1 kordab määruse nr 1750/1999 artikli 38 esimese lõigu sätteid.
Samuti kordavad määruse nr 445/2002 artikli 49 lõiked 1 ja 4 määruse nr 1750/1999 artikli 39 lõike 3 sätteid.
Lõpuks kordab määruse nr 445/2002 artikli 49 lõige 5 määruse nr 1750/1999 artikli 39 lõike 4 sätteid, lisades neile siiski
täpsustuse, mille kohaselt esimene kulude kalkulatsioon on see, mis puudutab „2000. eelarveaastat”.

Asjaolud
Komisjon kiitis oma 22. novembri 2000. aasta, 1. märtsi ja 30. aprilli 2001. aasta otsustega heaks vastavalt Mandri-Portugali,
Assooride autonoomse piirkonna ja Madeira autonoomse piirkonna maaelu arengukavad programmitöö perioodiks 2000–2006. Neile
otsustele on lisatud üldine suunav rahastamistabel, mis määrab asjaomases maaelu arengukavas kavandatud meetmete rakendamiseks
mõeldud siseriiklikud avalik-õiguslikud kulutused ja EPATF tagatisrahastu panuse. Iga otsuse artikli 2 lõige 2 näeb ette,
et 2000. eelarveaastal kaetakse alates 16. oktoobrist 1999 makseorganite poolt tehtud maksed. Nimetatud otsuste artikli 3
lõike 1 kohaselt on kulutused abikõlblikud alates asjaomaste maaelu arengukavade esitamisest komisjonile, seega vastavalt
alates 6. jaanuarist, 4. veebruarist ja 22. veebruarist 2000.
Vastavalt määruse nr 1750/1999 artikli 37 lõike 1 punktile b esitas Portugali Vabariik 30. septembri 2000. aasta teadaandega
komisjonile programmitöö perioodi järgnevate eelarveaastate kuluprognoosid iga maaelu arengut käsitleva programmdokumendi
kohta. Teadaanne täpsustas, et 2001. eelarveaasta (st 16.10.2000–15.10.2001) kuluprognooside summa on 281 430 000 eurot.
Sellegipoolest leidis komisjon Portugali ametivõimude poolt iga kuu esitatud andmete alusel, et 2001. eelarveaastal Portugali
Vabariigi poolt tegelikult tehtud kulutused olid ainult 197 323 322,52 eurot, mis vastas 70,11%-le selle eelarveaasta kuluprognoosist.
Kuna tegelikud kulutused jäid Portugali Vabariigi puhul, nagu ka mõne teise liikmesriigi puhul, alla 75% määruse nr 1750/1999
artikli 39 lõikes 3 viidatud kuluprognoosist, siis arutati nende sätetega ettenähtud vähendamise kohaldamise küsimust EPATF
komitee 22. jaanuari ja 19. veebruari 2002. aasta koosolekul. Viimase koosoleku protokolli punktist 6 nähtub, et „[kuut] liikmesriiki
[, keda vähendamine puudutab,] teavitatakse kirja teel kuupäevast, mil karistusmakse summa arvatakse maha nende igakuistest
ettemaksetest […].”
Komisjoni põllumajanduse peadirektoraadi peadirektor teatas vaidlustatud otsusega Portugalis EPATF tagatisrahastu rahastatavate
kulutuste koordineerimise eest vastutavale organile Instituto Nacional de Garantia Agrícola (edaspidi „INGA”) järgnevat:
„EPATF 2001. eelarveaastal Portugalis punkti 1 b (Maaelu arendamine) kirjendatud kulutuste kogusumma ulatub 197 323 332,52 euroni.
Samas määruse (EÜ) nr 1750/1999 artikli 37 alusel 30. septembril 2000 komisjonile esitatud 2001. aasta kuluprognoos ulatus
281 430 000 euroni.
Kuna kulutuste kogusumma jääb alla 75% esitatud prognoosist, tuleb kohaldada määruse (EÜ) nr 1750/1999 artikli 39 lõiget 3.
Kirjale on lisatud dokument AGRI/46059/2001 – Rev. 2, mida arutati EPATF komitees 19. veebruaril 2002 ning milles näidatakse
ära täpsed arvestused.
Mainitud artikli alusel vähendatakse 2002. aasta ettemakset 4 583 055,83 euro võrra.
Lisame, et selline ettemakse vähendamine 4 583 055,83 euro võrra kirjendatakse peatükki B01-41 (raamatupidamise kontrollimine
ja heakskiitmine/korrektsioonid ettemaksetes) […]”.
19. aprilli 2002. aasta koosolekul konsulteeriti EPATF komiteega märtsis 2002 tehtud kirjendatud kulutuste alusel mais 2002
liikmesriikidele tehtavate ettemaksete osas. Määruse nr 1750/1999 artikli 39 lõikes 3 (nüüd määruse nr 445/2002 artikli 49
lõige 4) ettenähtud vähendamiste kohaldamise küsimust arutati uuesti. Selle koosoleku protokolli punktis 7.5.3 pealkirjaga
„Määruse nr 1750/1999 artikli 39 lõikes 3 ettenähtud vähendamine” on kirjas:
„Taani delegatsiooni palvel annab esimees teada, et komisjoni õigusteenistus kinnitas, et nimetatud vähendamine kujutab endast
täiesti tavalist finantskorrektsiooni, mis tehakse asjaomastele liikmesriikidele kas juunis või augustis 2002 kirjendite alusel
tehtavate ettemaksete vähendamise vormis […].”
22. mai ja 19. juuni 2002. aasta koosolekutel konsulteeriti EPATF komiteega aprillis ja mais 2002 tehtud kirjendatud kulutuste
alusel juunis ja juulis 2002 liikmesriikidele tehtavate ettemaksete osas. Nende koosolekute protokollidest nähtub, et ettemaksete
summa „arvestab nii positiivseid kui negatiivseid korrektsioone, mida kohaldatakse mitme liikmesriigi deklareeritud kulutuste
suhtes”.
Komisjon määras põllumajanduse eest vastutava voliniku poolt allkirjastatud 27. mai ja 24. juuni 2002. aasta otsustega kindlaks
liikmesriikidele 2002. aasta aprilli ja mai eest tehtavate ettemaksete summa.
Lõpuks kiitis komisjon oma 12. juuni 2002. aasta otsusega 2002/461/EÜ, mis käsitleb liikmesriikide raamatupidamisarvestuse
kontrollimist ja heakskiitmist seoses Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EPATF) tagatisrahastu poolt 2001. eelarveaastal
rahastatud kulutustega (EÜT L 160, lk 28), määruse nr 1258/1999 artikli 7 lõike 3 alusel raamatupidamisarvestuse heaks.

Poolte nõuded
Hagi registreeriti kohtukantseleis 9. juulil 2002.
Portugali Vabariik palub Euroopa Kohtul:
–        tühistada vaidlustatud otsus;
–        mõista kohtukulud välja komisjonilt.
Komisjon palub Euroopa Kohtul:
–        jätta hagi rahuldamata;
–        mõista kohtukulud välja hagejalt.
Mõlemad pooled on esitanud teise poole väidetele vastuse, milles nad kordavad samu nõudeid.

Hagi

Vastuvõetavus
Komisjon väidab, et hagi on suunatud siduvate õiguslike tagajärgedeta akti vastu ning ei ole seetõttu vastuvõetav. Komisjon
täpsustab, et Portugali Vabariigile tehtavate igakuiste ettemaksete vähendamisele eelnes tihe koostöö komisjoni ja hageja
– nagu ka teiste liikmesriikide – vahel EPATF komitee raames, kus arutati seda teemat 22. jaanuari ja 19. veebruari 2002. aasta
koosolekul. Viimasel koosolekul mainis komisjoni esindaja vähendamistega seotud liikmesriikide esindajatele, et neid teavitatakse
kirja teel kuupäevast, mil vähendamisi kohaldatakse. Samal teemal toimus veel teisigi arutelusid EPATF komitee 19. aprilli
ja 22. mai 2002. aasta koosolekul. Vaidlustatud otsus on seega kiri, mille saatmisest teatati 19. veebruaril 2002. See kiri
kujutas endast lihtsat teadaannet komisjoni teenistustelt Portugali Vabariigi ametiasutustele. Kirjal oli üksnes informatiivne
iseloom ning seega ei olnud tal siduvaid õiguslikke tagajärgi.
Komisjon täpsustab, et ainsad õiguslikult siduvad otsused, mis võiksid puudutada Portugali Vabariigi huve, on 27. mai ja 24. juuni
2002. aasta otsused 2002. aasta aprilli ja mai ettemaksete kohta, millega põllumajanduse eest vastutav volinik võttis komisjoni
volituse alusel seaduslikult vastu vaidlustatud meetme ettemaksete vähendamise näol.
Selleks et teha kindlaks, kas meetmed kujutavad endast õigusakte EÜ artikli 230 tähenduses, tuleb tähelepanu pöörata nende
sisule, kuna aktide vastuvõtmise vormil ei ole antud juhul põhimõtteliselt tähtsust. Õigusaktid, mille peale saab esitada
tühistamishagi EÜ artikli 230 tähenduses, on siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitavad meetmed, mis puudutavad hageja huve,
tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis (vt selle kohta 11. novembri 1981. aasta otsus kohtuasjas 60/81: IBM
v.
komisjon, EKL 1981, lk 2639, punkt 9, ja 5. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas 308/95: Madalmaad
v.
komisjon, EKL 1999, lk I-6513, punkt 26).
Antud juhul nähtub kõigepealt EPATF komitee 19. veebruari 2002. aasta 583. koosoleku protokolli punktist 6, mille pealkiri
on „Informatsioon teatavate liikmesriikide suhtes maaelu arendamise EPATF 2001. eelarveaasta kuluprognooside järgimata jätmise
eest kohaldatavate karistusmaksete kohta [määruse (EÜ) nr 1750/1999 artikli 39 lõike 3 alusel]”, et komisjoni esindaja kogus
sellel koosolekul kokku kuue asjaomase liikmesriigi esindajate märkused komisjoni kavatsuse kohta nende suhtes nimetatud artiklis 39
ettenähtud finantskorrektsioone kohaldada.
Sama protokolli punkti 6 lõike 1 lõpus sisaldub täpsustus, mille kohaselt „eespool mainitud liikmesriike teavitatakse kirja
teel kuupäevast, mil karistusmakse summa arvatakse maha nende igakuistest ettemaksetest”. Punkt 6 lõppeb viitega Luksemburgi
delegatsiooni avaldusele, millega viimane „väljendab kahetsust”, et komisjon „ei kasutanud võimalust pikendada määruse (EÜ)
nr 1750/1999 artiklis 39 viidatud üleminekuperioodi […], eriti arvestades, et komisjon võttis Luksemburgi maaelu arengukava
vastu väga hilja 2000. aastal […]”.
Nimetatud protokolli punkti 6 sõnastusest nähtub, et finantskorrektsioone kohaldatakse teatavatele liikmesriikidele tehtavate
igakuiste ettemaksete suhtes ning et neid liikmesriike teavitatakse sellest eelnevalt kirja teel.
Vaidlustatud otsuse – täpsemalt kirja, mille saatmine tehti teatavaks EPATF komitee 19. veebruari 2002. aasta koosolekul –
sõnastusest nähtub, et nimetatud otsuse eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi. Otsuse päises on märgitud „määruse (EÜ)
nr 1750/1999 artikli 39 lõike 3 kohaldamine – ettemaksete korrektsioon”. Otsuse järgmises lõigus, mille otsustav olemus on
ilmselge, on sätestatud: [k]ui kulutuste kogusumma jääb alla 75% esitatud prognoosidest, tuleb kohaldada määruse nr 1750/1999
artikli 39 lõiget 3. Kirjale on lisatud dokument AGRI/46059/2001 – Rev. 2, mida arutati EPATF komitees 19. veebruaril 2002
ning milles näidatakse ära täpsed arvestused”.
Lõpuks, nagu hageja õigesti väidab, on vaidlustatud otsus ainus akt, mis täpsustas, et 2002. eelarveaastal arvesse võetavaid
kulutusi vähendatakse Portugali Vabariigi puhul 4 583 055,83 euro võrra, ainus akt, millega hagejat nõuetekohaselt teavitati
asjaolust, et tegelikud kulutused jäid alla 75% kuluprognoosist, ning samuti ainus akt, milles määrati kindlaks eelarve peatükk,
millest nimetatud summa maha arvatakse.
Erinevalt vaidlustatud otsusest viitavad 27. mai ja 24. juuni 2002. aasta otsused liikmesriikidele 2002. aasta aprillis ja
mais tehtavate ettemaksete kohta liikmesriikide kogumile ja näitavad ära üksnes igakuiste ettemaksete kogusumma, mis makstakse
igale liikmesriigile, ning ei sisalda ühtegi märget adressaatide suhtes kohaldatavate finantskorrektsioonide summa kohta.
Lisaks ei täpsustanud komisjon finantskorrektsioone, mida nende kahe otsusega kohaldati Portugali Vabariigi suhtes.
Seega kujutab vaidlustatud otsus endast ainsat meedet, mis määrab selgelt kindlaks vaidlusaluse finantskorrektsiooni sisu
ja ulatuse. Hageja väide, mille kohaselt 27. mai ja 24. juuni 2002. aasta otsused on üksnes vaidlustatud otsuse rakendusmeetmed,
on järelikult põhjendatud. See nähtub ka nimetatud akti sõnastusest, milles teatatakse nimetatud otsuste vastuvõtmisest.
Eelnevast nähtub, et vaidlustatud otsus on õigusakt, millega kohaldati vaidlusalust finantskorrektsiooni ning millega Portugali
ametivõime teavitati nimetatud korrektsioonist. See õigusakt tekitab järelikult siduvaid õiguslikke tagajärgi, nii et hagejal
on õigus nõuda selle otsuse tühistamist. Seega tuleb komisjoni poolt tõstatatud vastuvõetamatuse väide tagasi lükata.

Põhiküsimus
Oma esimese väite esimese osaga, mis tugineb vaidlustatud otsuse vastuvõtja pädevuse puudumisele, väidab hageja, et vastavalt
haldusõiguse üldpõhimõtetele ei saa pädevuse delegeerimist ega edasidelegeerimist tuletada, vaid see peab olema sõnaselgelt
väljendatud, kui õigusakti andja ei tegutse temale omase pädevuse piires. See tähendab, et käesolevas vaidluses ei olnud vaidlustatud
otsuse allkirjastanud peadirektoril otsest pädevust sellist otsust vastu võtta ning tema suhtes ei olnud ka ühtegi delegeerimis-
ega edasidelegeerimisakti, mis oleks olnud tehtud komisjoni kodukorra artikli 13 või 14 alusel.
Selleks et lükata ümber väite esimest osa, piirdub komisjon sellega, et väidab kostja vastuse punktis 38 ja vasturepliigi
punktis 88, et vaidlusalust finantskorrektsiooni ei kohaldatud vaidlustatud otsusega, vaid 27. mai ja 24. juuni 2002. aasta
otsustega, mille võttis vastu põllumajanduse eest vastutav volinik, kes tegutses komisjoni delegeeritud pädevuse raames.
Komisjon ei vaidle seega vastu, et vaidlustatud otsuse allkirjastanud peadirektoril ei olnud delegeeritud pädevust, mis oleks
talle andnud õiguse vaidlusalust finantskorrektsiooni kohaldada.
Seega, vaidlustatud otsuse, mis – nagu juba öeldud – kujutab endast õigusakti, millega kohaldati finantskorrektsiooni ning
millega Portugali ametivõime sellest teavitati, vastuvõtmiseks puudus pädevus ning seetõttu tuleb nimetatud otsus ilma hagi
ülejäänud kuut väidet analüüsimata tühistada.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna Portugali Vabariik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud
temalt välja mõista.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Tühistada Euroopa Ühenduste Komisjoni põllumajanduse peadirektoraadi peadirektori 18. aprilli 2002. aasta kirjas sisalduv
otsus, millega vähendati komisjoni 23. juuli 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1750/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad
nõukogu määruse (EÜ) nr 1257/1999 (Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EPATF) toetuse kohta maaelu arendamiseks)
kohaldamiseks (viimati muudetud komisjoni 6. septembri 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1763/2001), artikli 39 lõike 3 alusel
2002. eelarveaasta rahalist ettemakset.
2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: portugali.