CELEX: 62009TJ0027
Bendrijos prekių ženklas
Registracijos panaikinimo procedūra
Žodinis Bendrijos prekių ženklas "Stella"
Šio prekių ženklo pagrindu anksčiau pradėta protesto procedūra
Priimtinumas
Reglamento (EB) Nr. 40/94 50 straipsnio 1 dalis ir 55 straipsnio 1 dalis (dabar
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalis ir 56 straipsnio 1 dalis)

Ginčo aplinkybės
1996 m. vasario 29 d. ieškovė
Stella Kunststofftechnik GmbH
pagal iš dalies pakeistą 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 11, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 17 sk., 1 t., p. 146), kurį pakeitė 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 78, p. 1
), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) Bendrijos prekių ženklo paraišką. Pašalinus trūkumus, vadovaujantis Reglamento Nr. 40/94 27 straipsniu (dabar – Reglamento (EB) Nr. 207/2009 27 straipsnis) ir 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Reglamentą Nr. 40/94 (
OL L 303, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 17 sk. 1 t. p. 189), 9 taisykle buvo nuspręsta, kad paraiškos padavimo data yra 1996 m. liepos 22 diena.
Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo
Stella
.
Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 6, 8, 16, 20 ir 21 klasėms ir pagal kiekvieną jų atitinka šį aprašymą:
—
6 klasė: „metalinės prekės (priskiriamos 6 klasei), būtent konteineriai, buteliai, tara, dangčiai ir vyniojimo bei pakavimo folija, konteinerių dangčiai ir butelių dangteliai, sandarieji gaubteliai, metaliniai gaubteliai, skardinės ir konteineriai“;
—
8 klasė:„įrankiai ir padargai (rankiniai), būtent svirtinis presas (rankinis)“;
—
16 klasė: „popierius, kartonas ir iš jų pagamintos prekės (priskiriamos 16 klasei), ir būtent konteineriai bei plastikinė pakavimo medžiaga (priskiriamos 16 klasei), popieriniai ir plastikiniai bei kartoniniai ir plastikiniai konteineriai ir pakuotės“;
—
20 klasė: „20 klasei priskiriamos plastikinės prekės, buteliai, konteineriai, pakuotės ir dangteliai, konteinerių dangčiai ir butelių dangteliai, sandarieji gaubteliai“;
—
21 klasė: „stikliniai, plastikiniai ir (arba) stikliniai ir plastikiniai konteineriai ir buteliai“.
2001 m. rugsėjo 19 d. prekių ženklas buvo įregistruotas kaip Bendrijos prekių ženklas (toliau – ginčijamas prekių ženklas).
2004 m. gegužės 11 d. įstojusi į bylą šalis
Stella Pack S.A.
(anksčiau buvusi
– Stella Pack sp. zo.o.
), remdamasi Reglamentu Nr. 40/94, VRDT pateikė Bendrijos prekių ženklo paraišką.
Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra vaizdinis prekių ženklas, kurio sudėtinė dalis yra „stella pack “.
Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos Nicos sutarties 4, 6, 16, 20 ir 21 klasėms ir pagal kiekvieną jų atitinka šį aprašymą:
—
4 klasė: „žvakės“;
—
6 klasė: „metalinė vyniojimo ir pakavimo folija“;
—
16 klasė: „folija, dideli ir maži plastiko krepšeliai pakavimui (maišeliai arba krepšeliai); popierius; dideli ir maži popieriniai pakavimo maišeliai; plastikiniai arba popieriniai šiukšlių maišai; popieriniai kavos filtrai; popierinės staltiesės“;
—
20 klasė: „plastikiniai geriamieji šiaudeliai“;
—
21 klasė: „Buitinės pirštinės; sodininkų pirštinės; plastikiniai stalo indai, įskaitant puodukus, lėkštes, dubenėlius; plastikiniai stalo įrankiai; neelektriniai kavinukai su sieteliais; dantų krapštukai; iešmai šašlykams; maišytuvai; indeliai ledams (taip pat specialios formos); skalbinių spaustukai; šluostės; kempinės; plaušinės šluotos“.
2005 m. birželio 27 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 1 dalimi (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsnio 1 dalis), pateikė protestą dėl įstojusios į bylą šalies prašomo vaizdinio prekių ženklo įregistravimo.
Ginčijamu prekių ženklu grindžiamas protestas buvo pateiktas dėl įstojusios į bylą šalies prašomo prekių ženklo įregistravimo šioms Nicos sutarties 6, 16 ir 21 klasių prekėms:
—
6 klasė: „metalinė vyniojimo ir pakavimo folija“;
—
16 klasė: „visos šiai klasei priskiriamos prekės, išskyrus „popierines staltieses““;
—
21 klasė: „plastikiniai stalo indai, įskaitant puodukus, lėkštes, dubenėlius; kavinukai su sieteliais; plastikiniai dangteliai; iešmai šašlykams; maišytuvai; indeliai ledams“.
2006 m. gruodžio 22 d. įstojusi į bylą šalis pagal Reglamento Nr. 40/94 50 straipsnio 1 dalies a punktą ir 55 straipsnio 1 dalies a punktą (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas ir 56 straipsnio 1 dalies a punktas) pateikė prašymą panaikinti ginčijamo prekių ženklo registraciją.
2008 m. vasario 27 d. Anuliavimo skyrius, padaręs išvadą, kad ginčijamas prekių ženklas iš tikrųjų nebuvo naudojamas kai kurioms prekėms žymėti, nusprendė panaikinti šio prekių ženklo registraciją nuo 2006 m. gruodžio 22 d. šioms prekėms: „metalinės prekės (priskiriamos 6 klasei), 8 klasei priskiriami įrankiai ir padargai (rankiniai), būtent svirtiniai presai, 16 klasei priskiriamas popierius, kartonas ir iš jų pagamintos prekės (priskiriamos 16 klasei) bei 20 klasei priskiriamos plastikinės prekės“. Tačiau jis paliko galioti ginčijamo prekių ženklo registraciją kitoms prekėms, kurioms skirtas šis ženklas.
2008 m. balandžio 28 d. ieškovė pagal Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsnius (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniai) padavė apeliaciją VRDT dėl viso Anuliavimo skyriaus sprendimo. Ji pabrėžė, kad ginčijamas prekių ženklas buvo naudojamas, ir, be kita ko, iš esmės teigė, jog įstojusios į bylą šalies pateiktas prašymas panaikinti šio prekių ženklo registraciją turėjo būti atmestas kaip nepriimtinas dėl to, kad ieškovė to paties prekių ženklo pagrindu jau buvo pradėjusi protesto procedūrą VRDT dėl vaizdinio prekių ženklo
Stella pack
ir ši procedūra dar tebevyko.
2008 m. lapkričio 13 d. Sprendimu, apie kurį ieškovei buvo pranešta 2008 m. lapkričio 18 d. (toliau – ginčijamas sprendimas), VRDT ketvirtoji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją.
Dėl apeliacijos priimtinumo ji nusprendė, kad apeliacija iš dalies nepriimtina, nes ieškovė ginčija visą Anuliavimo skyriaus sprendimą, nors minėtas skyrius atmetė prašymą panaikinti ginčijamo sprendimo registraciją tam tikroms prekėms, taigi ta dalimi jo sprendimas ieškovei nebuvo nepalankus.
Dėl esmės Apeliacinė taryba manė: kadangi savo sprendimu Anuliavimo skyrius detaliai motyvuodamas iš dalies atmetė prašymą panaikinti registraciją ir nusprendė, kad iš principo ginčijamas prekių ženklas buvo naudojamas tinkamai siekiant užtikrinti teisių palikimą galioti tam tikroms prekėms, kurioms buvo įregistruotas prekių ženklas, ieškovė turėjo ne tik iš naujo pabrėžti, jog šis prekių ženklas buvo naudojamas, bet ir pateikdama įrodymų patvirtinti, kodėl jos pateikti įrodymai, skirti patvirtinti naudojimą, turi būti laikomi tinkamais užtikrinti teisių palikimą galioti taip pat ir prekėms, kurioms buvo nuspręsta panaikinti ginčijamo prekių ženklo registraciją. Apeliacinės tarybos teigimu, šiuo klausimu ieškovė nepateikė jokio įrodymo. Be to, Apeliacinė taryba nurodė, kad ieškovės pastabos dėl jos 2005 m. birželio 27 d. pradėtos protesto procedūros VRDT yra nereikšmingos. Jos teigimu, minėta protesto procedūra galėjo būti nebent sustabdyta, tačiau taip negalėjo būti procedūros dėl registracijos panaikinimo atveju.
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą,
—
konstatuoti, kad prašymas panaikinti registraciją turėjo būti atmestas kaip nepriimtinas, arba – subsidiariai – panaikinus taip pat 2008 m. vasario 27 d. Anuliavimo skyriaus sprendimą, atidėti sprendimo dėl 2006 m. gruodžio 22 d. prašymo panaikinti registraciją priėmimą, kol bus baigta jos pradėta protesto procedūra priimant galutinį sprendimą,
—
priteisti iš įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas, įskaitant procedūros, dėl kurios iškelta ši byla, išlaidas bei VRDT patirtas bylinėjimosi išlaidas.
VRDT ir įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Grįsdama savo ieškinį ieškovė remiasi dviem pagrindais. Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad Apeliacinį taryba padarė teisės klaidą klaidingai atmetusi ieškovės argumentus, skirtus įrodyti, kad ginčijamas prekių ženklas buvo naudojamas iš tikrųjų. Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su tuo, kad buvo tariamai piktnaudžiaujama prašymu panaikinti registraciją, nes Apeliacinė taryba šį prašymą turėjo pripažinti nepriimtinu arba bent jau atidėti jo nagrinėjimą dėl to, kad šis prašymas skirtas prekių ženklui, kuriuo jau remiamasi grindžiant pradėtą ir vis dar tebevykstančią protesto procedūrą VRDT.
Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, grindžiamo teisės klaida, susijusia su ginčijamo prekių ženklo naudojimu iš tikrųjų
Primintina, kad pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalį, kuri, remiantis šio reglamento 130 straipsnio 1 dalimi ir 132 straipsnio 1 dalimi, yra taikoma su intelektine nuosavybe susijusioms byloms, ieškinyje turi būti nurodyta pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką, nors ieškinio turinys specifiniais klausimais gali būti pagrįstas ir papildytas pateikiant nuorodą į prie jo pridėtų dokumentų ištraukas, bendroji nuoroda į kitus dokumentus negali kompensuoti pagrindinių teisinės argumentacijos elementų nebuvimo, kurie pagal anksčiau primintas nuostatas turi būti nurodyti pačiame ieškinyje (2004 m. rugsėjo 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Applied Molecular Evolution prieš VRDT (APPLIED MOLECULAR EVOLUTION)
, T-183/03, Rink. p. II-3113, 11 punktas ir 2006 m. spalio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Bitburger Brauerei prieš VRDT – Anheuser-Busch (BUD, American Bud ir Anheuser Busch Bud)
, T-350/04 – T-352/04, Rink. p. II-4255, 33 punktas).
Šioje byloje pirmajame ieškinio pagrinde ieškovė pamini tik Reglamento Nr. 40/94 straipsnius bei tam tikras VRDT vidaus taisyklių nuostatas ir daro tik bendrą nuorodą į savo 2007 m. balandžio 2 d. pareiškimą ir jo priedus, kuriuos pateikė per Anuliavimo skyriuje vykusią procedūrą siekdama įrodyti, jog ginčijamas prekių ženklas iš tikrųjų buvo naudojamas žymėti prekes, kurioms Anuliavimo skyrius nusprendė panaikinti šio prekių ženklo registraciją. Tokiomis aplinkybėmis ir atsižvelgus į ankstesniame punkte primintą teismo praktiką šį ieškinio pagrindą reikia atmesti kaip nepriimtiną.
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su tuo, kad tariamai piktnaudžiaujama prašymu panaikinti registraciją
Ieškovė tvirtina, kad prieš įstojusiai į bylą šaliai pateikiant prašymą panaikinti ginčijamo prekių ženklo registraciją 2005 m. birželio 27 d. ji pati, remdamasi minėtu prekių ženklu, pradėjo protesto procedūrą VRDT dėl įstojusios į bylą šalies pradėtos prekių ženklo registracijos procedūros. Kadangi pateikiant prašymą panaikinti registraciją ši protesto procedūra tebevyko, Anuliavimo skyrius turėjo šį prašymą atmesti kaip nepriimtiną arba, to nepadarius, atidėti sprendimo priėmimą, kol bus galutinai baigta ankstesnė protesto procedūra.
Pagal Reglamento Nr. 40/94 50 straipsnio 1 dalies a punktą Bendrijos prekių ženklo savininko teisės paskelbiamos panaikintomis padavus VRDT prašymą arba priešieškinį teisių pažeidimo byloje, jeigu penkerius metus iš eilės prekių ženklas Europos bendrijoje iš tikrųjų nebuvo naudojamas žymėti prekes arba paslaugas, kurioms jis buvo įregistruotas, ir nėra rimtų priežasčių jo nenaudoti. Pagal tą pačią nuostatą vis dėlto niekas negali reikalauti panaikinti savininko teisių į Bendrijos prekių ženklą, jeigu laikotarpiu tarp penkerių metų laikotarpio pabaigos ir prašymo ar priešieškinio padavimo buvo pradėta arba vėl imta iš tikrųjų naudoti prekių ženklą. Į naudojimo pradžią arba atnaujinimą neatsižvelgiama, jei tai įvyko per tris mėnesius iki prašymo arba priešieškinio padavimo dienos, prasidėjusius ne anksčiau kaip pasibaigus penkerių metų trukmės nenaudojimo laikui, jeigu pasiruošimas naudojimo pradžiai arba atnaujinimui prasidėjo tik po to, kai savininkas sužinojo, kad gali būti paduotas prašymas arba priešieškinis.
Reglamento Nr. 40/94 55 straipsnio 1 dalies a punktas dėl prašymo panaikinti registraciją numato, kad prašymą panaikinti registraciją VRDT gali paduoti kiekvienas juridinis ar fizinis asmuo arba kiekviena grupė ar organizacija, įsteigti, kad atstovautų gamintojų, paslaugų teikėjų, prekybininkų ar vartotojų interesams, kurie pagal jų veiklą reglamentuojančius įstatymus gali būti ieškovai ir atsakovai teisme.
Pirmiausia, kalbant apie minėtas nuostatas, kuriomis ieškovė grindžia savo ieškinio pagrindą, pastebėtina, kad, kaip teisingai teigia VRDT, iš jų teksto nematyti, jog prekių ženklo pagrindu pradėta ir tebevykstanti protesto procedūra galėtų daryti kokią nors įtaką pradėtos procedūros dėl šio prekių ženklo registracijos panaikinimo leistinumui ar eigai.
Šiose nuostatose tik numatyti registracijos panaikinimo pagrindai ir sąlygos, kuriomis galima pateikti prašymą VRDT, neatsižvelgiant į tai, ar pradėta kokia nors kita procedūra.
Be to, grįsdama ši ieškinio pagrindą ieškovė remiasi Reglamento Nr. 2868/95 bei 2007 m. lapkričio mėnesio redakcijos VRDT vidaus taisyklių nuostatomis, susijusiomis su procedūromis dėl registracijos panaikinimo arba registracijos paskelbimo negaliojančia bei naudojimo įrodymu protesto procedūroje.
Netgi darant prielaidą, kad šios nuostatos ir taisyklės gali papildyti Reglamente Nr. 40/94 numatytas sąlygas, pastebėtina, kad jose nenumatyta, jog prašymas panaikinti prekių ženklo registraciją nepriimtinas, nes tebevyksta šio prekių ženklo pagrindu pradėta protesto procedūra.
Reglamento Nr. 2868/95 37 taisyklėje, susijusioje su prašymu panaikinti registraciją arba paskelbti ją negaliojančia, tik nurodomos sąlygos, kuriomis reikia pateikti tokį prašymą, ir, be kita ko, tokiame prašyme pateiktina informacija.
Tai pat iš VRDT vidaus taisyklių, susijusių su procedūra dėl registracijos panaikinimo, teksto, t. y. iš šių taisyklių 2007 m. lapkričio mėnesio redakcijos D dalies 2 skyriaus, nematyti, kad prekių ženklo registracijos panaikinimo procedūra neleistina arba ji turi būti sustabdyta dėl to, kad prieš tai prekių ženklo, kurio registraciją prašoma panaikinti, pagrindu buvo pradėta ir vis tebevyksta protesto procedūra. Konkrečiai kalbant, šių taisyklių su naudojimu iš tikrųjų susijusiame 3.1.2 punkte, kuriuo remiasi ieškovė, tik nurodyta, kad Anuliavimo skyriuje vykstančiose procedūrose tokio naudojimo vertinimo pagrindai yra tie patys kaip ir taikomi tiriant Bendrijos prekių ženklų naudojimo įrodymus per protesto procedūrą ir kad reikia laikytis detalių vidaus taisyklių 6 dalyje esančių nuostatų, susijusių su protesto procedūra.
Šioje vidaus taisyklių 6 dalyje, skirtoje naudojimo įrodymui, ir būtent su naudojimo trukme susijusiame 4 punkte, kuriuo taip pat remiasi ieškovė, tik primenama, kad pagal Reglamento Nr. 40/94 43 straipsnio 2 dalį (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 dalis), kuri skirta protesto procedūrai, pareiga pateikti naudojimo įrodymą reikalauja, kad Bendrijos prekių ženklo paraiškos paskelbimo dieną ankstesnis prekių ženklas būtų įregistruotas ne mažiau kaip prieš penkerius metus. Visiškai neminimas joks galimas protesto procedūros poveikis registracijos panaikinimo procedūrai, dėl kurio nebūtų leidžiama pradėti šios procedūros arba reikėtų ją sustabdyti, kol bus užbaigta pirmoji procedūra.
Antra, ieškovės argumentas, kad prašymo panaikinti prekių ženklo registraciją negalima nagrinėti, kol neužbaigta prieš tai šio prekių ženklo pagrindu pradėta protesto procedūra, prieštarauja Reglamento Nr. 40/94 nuostatų bendrai struktūrai.
Iš tikrųjų iš šio reglamento matyti, kad protesto ir registracijos panaikinimo procedūros yra dvi specifinės bei nepriklausomos procedūros, kurių kiekvienai būdingos savitos pasekmės, ir kad galima vykdyti registracijos panaikinimo procedūrą, nepaisant to, kad prieš tai prašyme panaikinti registraciją nurodyto prekių ženklo pagrindu buvo pradėta ir vis tebevyksta protesto procedūra.
Šiuo klausimu pastebėtina, kad aptariamos procedūros numatytos dviejose skirtingose Reglamento Nr. 40/94 dalyse. Protestą reglamentuoja šio reglamento IV dalies 4 skyrius (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 IV dalies 4 skyrius), o registracijos panaikinimo procedūrą – to paties reglamento VI dalies 2 ir 4 skyriai (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 IV dalies 2 ir 4 skyriai).
Abi šios procedūros turi kiekvienai jai būdingus tikslą ir pasekmes. Protestu siekiama, kad tam tikromis sąlygomis būtų nepatenkinta prekių ženklo paraiška dėl to, kad egzistuoja ankstesnis prekių ženklas, o atmetus šį protestą, nepanaikinama šio ankstesnio prekių ženklo registracija. Ši registracija gali būti panaikinta tik pradėjus procedūrą šiuo tikslu.
Toks tikslo ir pasekmių skirtumas rodo, kad kiekvienai procedūrai būdingos savitos taisyklės. Taigi, konkrečiai kalbant, nors protestą teikiančio asmens suinteresuotumas pradėti procedūrą ir trijų mėnesių terminas protestui paduoti yra numatyti tarp jo priimtinumo sąlygų, įtvirtintų Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnyje ir Reglamento Nr. 2868/95 18 taisyklėje (žr. 2002 m. birželio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo Chef
Revival USA prieš VRDT – Massagué Marín (Chef)
, T-232/00, Rink. p. II-2749, 32 punktą), Reglamento Nr. 40/94 55 straipsnio 1 dalies a punkte, kuris taikomas registracijos panaikinimo procedūrai, net neužsimenama, kaip tai pabrėžia VRDT, apie suinteresuotumą pradėti procedūrą.
Be to, joks terminas netaikomas registracijos panaikinimo procedūrai pradėti, išskyrus tai, kad norint panaikinti prekių ženklo registraciją, reikia remtis tuo, kad penkerius metus iš eilės prekių ženklas Bendrijoje iš tikrųjų nebuvo naudojamas žymėti prekes arba paslaugas, kurioms jis įregistruotas, ir nėra rimtų priežasčių jo nenaudoti, kaip tai įtvirtinta Reglamento Nr. 40/94 50 straipsnio 1 dalies a punkte ir numatyta protestui taikytinoje to paties reglamento 43 straipsnio 2 dalyje.
Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, ginčijamo sprendimo 14 punkte Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad visiems suteikta galimybė pateikti prašymą panaikinti prekių ženklo registraciją dėl jo nenaudojimo visiškai nepriklauso nuo galimų paraleliai vykstančių protesto procedūrų, kurios susijusios su prašyme panaikinti registraciją nurodytu Bendrijos prekių ženklu. Taigi reikia atmesti ieškovės argumentą, susijusį su tuo, kad dėl prekių ženklo registracijos panaikinimo pateiktas prašymas nepriimtinas, nes prieš jį pateikiant šio prekių ženklo pagrindu buvo pradėta protesto procedūra, kuri minėto prašymo pateikimo dieną vis tebevyko.
Taip pat pažymėtina, kad Apeliacinė taryba juolab nepadarė teisės klaidos, tame pačiame ginčijamo sprendimo 14 punkte maniusi, kad dėl po protesto pradėtos registracijos panaikinimo procedūros protesto procedūra gali būti nebent sustabdyta. Iš tiesų, jeigu ankstesnio prekių ženklo registracija būtų panaikinta, protesto procedūra netektų savo dalyko.
Tačiau tęsiant protesto procedūrą nelaukiant registracijos panaikinimo procedūros rezultatų, tai nesuteiktų jokios naudos ankstesnio prekių ženklo, kuriuo remiamasi protesto procedūroje ir kuris nurodytas prašyme panaikinti registraciją, savininkui. Iš tikrųjų, net jeigu užbaigus protesto procedūrą Bendrijos prekių ženklo paraiška būtų atmesta, niekas neužkirstų kelio iš naujo pateikti tą pačią paraišką, kai tik ankstesnio prekių ženklo registracija būtų panaikinta.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad negalima pritarti ieškovės argumentams, susijusiems su tuo, jog įstojusiai į bylą šaliai pateikiant prašymą panaikinti ginčijamo prekių ženklo registraciją buvo piktnaudžiaujama teise, nes tebevyko protesto procedūra.
Galiausiai pridurtina, kad ieškovė negali ginčyti, jog prekių ženklo registracijos panaikinimo procedūra pradedama neužbaigus prieš tai to paties prekių ženklo pagrindu pradėtos protesto procedūros, remdamasi tuo, jog buvo pažeista jos, kaip Bendrijos prekių ženklo savininkės, teisė į vienodą požiūrį ir jos teisė būti išklausytai, kaip teigiama ieškinyje.
Viena vertus, šiuo klausimu ieškovės nurodytas kaltinimas yra pernelyg bendrai suformuluotas, kad būtų galima aiškiai ir tiksliai jį suprasti. Konkrečiai nepaaiškinant jame daroma nuoroda į kelis Reglamento Nr. 40/94 straipsnius, t. y. 15 straipsnį (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 15 straipsnis), 43 straipsnį bei 77 ir 79 straipsnius (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 79 ir 83 straipsniai), kurie susiję su Bendrijos prekių ženklo naudojimu, protesto nagrinėjimu, pranešimu apie VRDT sprendimus ir nuorodomis į bendruosius principus. Tas pats pasakytina ir apie nuorodą į Reglamento Nr. 2868/95 69 taisyklę, kurioje numatytas dokumentų įteikimas, kai yra kelios procedūros šalys.
Kita vertus, netgi darant prielaidą, kad savo kaltinimu ieškovė teigia, jog pažeistas Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnio antrasis sakinys (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnio antrasis sakinys), kuriame numatyta, kad VRDT sprendimai gali būti grindžiami tik tokiais motyvais ar įrodymais, dėl kurių šalys galėjo pateikti savo atsiliepimus, svarbu priminti, kad, remiantis šia nuostata, VRDT apeliacinė taryba savo sprendimą gali grįsti tik tokiomis faktinėmis ar teisinėmis aplinkybėmis, dėl kurių šalys galėjo pateikti pastabas (2004 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo sprendimo
KWS Saat prieš VRDT
, C-447/02 P, Rink. p. I-10107, 42 punktas; 2005 m. liepos 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sunrider prieš VRDT (TOP)
, T-242/02, Rink. p. II-2793, 59 punktas ir 2006 m. rugsėjo 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
L & D prieš VRDT – Sämann (Aire Limpio
), T-168/04, Rink. p. II-2699, 115 punktas).
Šia nuostata Bendrijos prekių ženklų teisėje įtvirtinamas bendrasis teisės į gynybą principas (2005 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Citicorp prieš VRDT (LIVE RICHLY)
, T-320/03, Rink. p. II-3411, 21 punktas ir 2007 m. vasario 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Kustom Musical Amplification prieš VRDT (Gitaros forma)
, T-317/05, Rink. p. II-427, 26 punktas). Remiantis šiuo bendruoju Bendrijos teisės principu, asmenims, kuriems skirti valdžios institucijų sprendimai, turintys didelį poveikį jų interesams, turi būti suteikta galimybė tinkamai išreikšti nuomonę (1974 m. spalio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Transocean Marine Paint prieš Komisiją
, 17/74, Rink. p. 1063, 15 punktas; 2002 m. vasario 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Eurocool Logistik prieš VRDT (EUROCOOL)
, T-34/00, Rink. p. II-683, 21 punktas ir minėto sprendimo
LIVE RICHLY
22 punktas).
Be to, pagal teismo praktiką teisė būti išklausytam taikoma visoms faktinėms ar teisinėms aplinkybėms, kuriomis remiantis priimamas sprendimas, tačiau ne galutinei pozicijai, kurią ketina priimti administracinė institucija (43 punkte minėto sprendimo
Aire Limpio
116 punktas ir 44 punkte minėto sprendimo
Gitaros forma
27 punktas). Todėl Apeliacinė taryba neprivalo išklausyti ieškovės dėl faktų vertinimo, kuris priskiriamas jos galutinei pozicijai (2007 m. lapkričio 20 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Tegometall International prieš VRDT – Wuppermann (TEK)
, T-458/05, Rink. p. II-4721, 45 punktas).
Taigi neatrodo, kad šiuo atveju ieškovei nebuvo suteikta galimybė pateikti savo pastabas dėl visų faktinių ir teisinių aplinkybių, kuriomis grindžiamas ginčijamas sprendimas.
Iš tiesų, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 7 punkto, kurio neginčija ieškovė, ji turėjo galimybę pateikti savo pastabas ir Anuliavimo skyriuje, ir Apeliacinėje taryboje.
Taigi antrąjį ieškinio pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Iš viso to, kas pasakyta, darytina išvada, kad reikia atmesti visą ieškinį, nesant reikalo priimti sprendimo dėl ieškovės antrosios ir trečiosios reikalavimų dalių priimtinumo, kurį ginčija VRDT.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT ir įstojusios į bylą šalies pateiktus reikalavimus.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš
Stella Kunststofftechnik GmbH
bylinėjimosi išlaidas.

Vilaras
Prek
Ciucă
Paskelbta 2009 m. gruodžio 10 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.