CELEX: 61990CJ0196
Ison-Britannian lipun alla purjehtivalla aluksella työskentelevä työntekijä, jolle korvauksen maksaa belgialainen yritys
Laivalla sattunut työtapaturma
Työsuhteeseen ja sosiaaliturva-alalla sovellettavan lainsäädännön määrääminen

Tuomion perustelut
1  Belgian Hof van Cassatie on esittänyt 18.6.1990 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 28.6.1990, ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä, jotka koskevat ETY:n perustamissopimuksen 48 ja 51 artiklan sekä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2), sellaisena kuin se on helmikuussa 1980 voimassa olleessa versiossa (sittemmin konsolidoitu ja julkaistu EYVL:ssä C 138, s. 1), 3 artiklan 1 kohdan, 13 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 14 artiklan 2 kohdan c alakohdan tulkintaa.
2  Kysymys on esitetty kassaatiomenettelyn valittajan Fonds voor Arbeidsongevallen, joka on belgialainen julkishallinnollinen laitos, jonka tehtävänä on työtapaturmista aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen, (jäljempänä Fonds) ja kassaatiomenettelyn vastapuolen Madeleine de Paepin välisessä riita-asiassa, joka koskee Fondsin päätöstä olla myöntämättä Madeleine de Paepille elinkorkoa hänen poikansa Piet Ackxin kuoleman aiheuttaman vahingon korvaamiseksi.
3   Oikeudenkäyntiasiakirjoista ilmenee, että Piet Ackx työskenteli onnettomuushetkellä Madeleine De Paepin puolison Germain Ackxin kanssa Hosanna-aluksella. Alus kuului De Pax -yhtiölle, jonka kotipaikka oli Knokke-Heistissa (Belgia) ja jonka johtajana toimi Madeleine de Paep. Alus kärsi vakavia vahinkoja 20.7.1979 tapahtuneessa karilleajossa, ja se todettiin merikelvottomaksi. Belgian lainsäädännön mukaan alukselle annettu purjehduskielto voidaan kumota vasta aluksen asianmukaisesti hyväksytyn korjauksen jälkeen. Alusta ei kuitenkaan korjattu millään tavoin.
4  Alus myytiin 29.1.1980 englantilaiselle Minerva Fisheries Ltd -yhtiölle, joka rekisteröi sen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Madeleine De Paep ja hänen puolisonsa Germain Ackx omistivat puolet yhtiön osakkeista.
5  Helmikuun 15:nnen ja 16:nnen välisenä yönä vuonna 1980 alus haaksirikkoutui. Aluksen kapteeni Germain Ackx ja miehistön jäsen Piet Ackx ilmoitettiin kadonneiksi. Heidät julistettiin virallisesti kuolleiksi Rechtbank van eerste aanleg te Bruggen 15.9.1981 antamalla päätöksellä. Onnettomuuden tapahtuma-aikaan Piet Ackxille maksoi edelleen palkan De Pax -yhtiö.
6  Kun Fonds kieltäytyi myöntämästä Madeleine De Paepin vaatimaa elinkorkoa hänen poikansa kuoleman aiheuttaman vahingon korvaamiseksi, hän nosti kanteen Arbeidsrechtbank te Bruggessa. Tuomioistuin hyväksyi 28.12.1982 antamassaan päätöksessä Madeleine De Paepin vaatimuksen.
7  Fonds haki muutosta päätökseen Arbeidshof te Gentissä. Arbeidshof totesi 9.6.1988 antamassaan päätöksessä, että asetuksessa N:o 1408/71 vahvistettujen lainvalintasääntöjen mukaisesti sen käsiteltäväksi saatettuun tapaukseen oli sovellettava Belgian työtapaturmalainsäädäntöä, ja vahvisti näin ollen Madeleine De Paepilla olevan oikeuden elinkorkoon, joka vastaa 20 prosenttia hänen poikansa vuotuisesta palkasta.
8  Belgian Hof van Cassatie, jossa Fonds haki muutosta Arbeidshof te Gentin päätökseen, joutui ottamaan kantaa kahteen ongelmaan. Ensinnäkin se totesi, että merialan työsopimusta koskevan 5.6.1928 säädetyn Belgian lain (Moniteur belge, 26.7.1928) 89 pykälän 2 momentin mukaan työsopimus - riippumatta siitä, millainen sopimus on kyseessä - päättyy muun muassa, jos alus todetaan virallisesti merikelvottomaksi. Hof van Cassatie totesi, että koska Hosanna oli julistettu merikelvottomaksi, Piet Ackxilla ei ollut onnettomuushetkellä työsopimusta Belgian lainsäädännön mukaan. Se halusi kuitenkin selvittää, onko asetuksen N:o 1408/71  13 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 14 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltamiseksi työsopimuksen pätevyyttä tai merimiehen ja hänelle korvausta maksavan yrityksen välisen työsuhteen olemassaoloa arvioitava ottaen huomioon sen maan lainsäädäntö, jossa kyseisellä yrityksellä on kotipaikka.
9  Toiseksi Hof van Cassatie totesi, että työtapaturmia koskevan 10.4.1971 säädetyn Belgian lain (Moniteur belge, 1971, s. 5201), sellaisena kuin se oli voimassa onnettomuushetkellä, 58 pykälän 1 momentin 1 kohdan mukaan Fondsin tehtävänä on turvata merimiehille sattuneista työtapaturmista aiheutuvien vahinkojen korvaaminen, mutta että saman lain 76 pykälän 1 momentin mukaan "merimiehinä" pidetään: "4. belgialaisten kalastusalusten miehistöä". Ottaen huomioon, että onnettomuushetkellä kyseinen alus käytti Ison-Britannian lippua, Hof van Cassatie tuli siihen tulokseen, ettei työtapaturmia koskevaa Belgian lakia voitu soveltaa. Se halusi kuitenkin selvittää, miltä osin olisi sovellettava asetusta N:o 1408/71, koska asianomaisen henkilölle maksoi palkan yritys, jonka kotipaikka oli Belgiassa.
10  Tässä tilanteessa Belgian Hof van Cassatie on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat kysymykset:
"Mikäli henkilölle, jonka kotipaikka on Belgiassa, joka on työssä Englannin lipun alla purjehtivalla aluksella ja jolle maksaa palkan yritys, jonka kotipaikka on Belgiassa, sattuu kyseisellä aluksella työtapaturma:
1)  Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71  13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa (nykyisin c alakohtaa) ja 14 artiklan 2 kohdan c alakohtaa (nykyisin 14 b artiklaa) tulkittava siten, että asianomaisen henkilön ja hänelle korvauksen maksavan yrityksen välistä työsuhdetta on arvioitava sen maan lainsäädännön mukaan, jossa yrityksellä on kotipaikka?
2)  Onko yhteisön oikeuden säännöksiä ja määräyksiä, jotka liittyvät työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen ja yhdenvertaiseen kohteluun jäsenvaltioissa, erityisesti ETY:n perustamissopimuksen 48 ja 51 artiklaa sekä 3 artiklan 1 kohtaa, 13 artiklan 2 kohdan b alakohtaa (nykyisin c alakohtaa) ja 14 artiklan 2 kohdan c alakohtaa (nykyisin 14 b artiklaa), tulkittava siten, että niillä estetään se, että tietyn maan työsopimuksia koskevasta lainsäädännöstä ja saman maan työtapaturmista aiheutuvien vahinkojen korvaamista koskevasta lainsäädännöstä seuraisi, että asianomainen henkilö ei voisi vedota näihin lainsäädäntöihin suhteessaan hänelle korvauksen maksavaan yritykseen ja suhteessaan - ja hänen oikeudenomistajiensa suhteessa - työtapaturmavakuutuksen antajaan, sillä perusteella, ettei alusta ole varustettu sen valtion lipun alla, jossa yrityksellä on kotipaikka?"
11  Pääasiaa koskevia tosiseikkoja, menettelyn kulkua sekä yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyjä kirjallisia huomautuksia koskevat tarkemmat tiedot ilmenevät suullista käsittelyä varten laaditusta kertomuksesta. Oikeudenkäyntiasiakirjojen näitä osia käsitellään jäljempänä vain, mikäli se on tarpeen tuomioistuimen perustelujen selvittämiseksi.
Ensimmäinen kysymys
12  Tässä yhteydessä riittää, kun todetaan, että asetuksen N:o 1408/71  4 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että asetusta sovelletaan erilaisia sosiaaliturvan aloja koskevaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöön. Näin ollen II osastossa, johon 13 ja 14 artikla kuuluvat, esitetyillä lainvalintasäännöillä viitataan ainoastaan kyseiseen lainsäädäntöön.
13  Ensimmäiseen kysymykseen on näin ollen vastattava, että asetuksessa N:o 1408/71 ei ole lainvalintasääntöjä, jotka koskisivat työnantajan ja työntekijän väliseen työsuhteeseen sovellettavaa lainsäädäntöä.
Toinen kysymys
14  Ensinnäkin on syytä todeta, että kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä on tapaus, jossa jäsenvaltion lipun alla purjehtivalla aluksella on työssä työntekijä, jonka työstä maksaa palkan yritys, jonka kotipaikka on tietyssä toisessa jäsenvaltiossa, jonka alueella myös kyseinen työntekijä asuu.
15  Kuitenkin asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on pääasian tapahtumien aikaan voimassa olleessa versiossa, 14 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan tällaiseen tapaukseen sovellettava kansallinen sosiaaliturvalainsäädäntö on sen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa yrityksellä on kotipaikka.
16  Ennakkoratkaisua pyytäneen kansallisen tuomioistuimen mukaan kyseisen säännöksen nojalla sovellettava lainsäädäntö on käsiteltävänä olevassa tapauksessa edellä mainittu työtapaturmia koskeva 10.4.1971 säädetty Belgian laki. Kuitenkin kyseisen lain 76 pykälän 1 momentin 4 kohdassa asetetaan laissa säädettyyn sosiaaliturvajärjestelmään hyväksymisen edellytykseksi, että alus, jolla työntekijä on työssä, purjehtii Belgian lipun alla. Ehdosta seuraa näin ollen, että lain soveltamisen ulkopuolelle suljetaan sellainen työntekijä, joka on työssä muun jäsenvaltion kuin Belgian lipun alla purjehtivalla aluksella, vaikka hänelle maksaa korvauksen yritys, jonka kotipaikka on Belgiassa, ja vaikka hän itse asuu Belgiassa.
17  Näin ollen kansallisen tuomioistuimen esittämä toinen kysymys on ymmärrettävä siten, että sillä pyritään selvittämään, onko asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on helmikuussa 1980 voimassa olleessa versiossa, 14 artiklan 2 kohdan c alakohdan säännöstä tulkittava siten, että sillä estetään soveltamasta säännöksessä tarkoitettuihin henkilöihin ja heidän oikeudenomistajiinsa a) jäsenvaltion sovellettavan lainsäädännön säännöstä, jonka mukaan sosiaaliturvajärjestelmään hyväksymisen edellytyksenä on, että alus, jolla työntekijä on työssä, purjehtii kyseisen jäsenvaltion lipun alla, sekä b) mitään kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä, joissa säädetään työsopimuksen mitättömyydestä, sen vuoksi, että tällaisilla lausekkeilla estetään kyseisessä asetuksen säännöksessä säädettyä lainvalintasääntöä tuottamasta kaikkia oikeusvaikutuksiaan.
18  On otettava huomioon, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 1408/71 II osaston säännökset, joihin 14 artikla kuuluu, muodostavat kattavan ja yhtenäisen lainvalintasääntöjen järjestelmän (katso etenkin asia 60/85, Luijten, tuomio 10.7.1986, Kok. 1986, s. 2365) ja että säännösten tarkoituksena ei ole ainoastaan välttää useiden kansallisten lainsäädäntöjen samanaikaista soveltamista ja siitä mahdollisesti seuraavia ongelmia vaan myös estää se, että asetuksen N:o 1408/71 soveltamisalaan kuuluvilta henkilöiltä evättäisiin sosiaaliturva-alan suoja heihin sovellettavan lainsäädännön puuttumisen vuoksi. Erityisesti jäsenvaltiossa vahvistetuilla edellytyksillä, jotka koskevat henkilön kuulumista sosiaaliturvajärjestelmään, ei voida sulkea kyseisen lainsäädännön soveltamisen ulkopuolelle sellaisia henkilöitä, joihin lainsäädäntöä voidaan asetuksen N:o 1408/71 mukaan soveltaa (asia C-2/89, Kits van Heijningen, tuomio 3.5.1990, Kok. 1990, s. I-1755, 12 ja 20 kohta).
19  Näin ollen asetuksen N:o 1408/71  14 artiklan 2 kohdan c alakohdan tehokas vaikutus estettäisiin, mikäli sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jonka alueella työntekijälle palkan maksavalla yrityksellä on kotipaikka, asetettua edellytystä, joka liittyy aluksen purjehtimiseen tietyn lipun alla, voitaisiin soveltaa 14 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin henkilöihin.
20  Edellä esitetty tulkinta pätee myös kansallisen lainsäädännön säännöksiin, jotka koskevat työsopimuksen pätemättömyyttä. Säännöksistä ei saa seurata, että asetuksessa N:o 1408/71 esitettyjen lainvalintasääntöjen soveltaminen estyy.
21  Edellä kerrottu huomioon ottaen toiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on helmikuussa 1980 voimassa olleessa versiossa, 14 artiklan 2 kohdan c alakohdan säännöstä on tulkittava siten, että sillä estetään soveltamasta säännöksessä tarkoitettuihin henkilöihin ja heidän oikeudenomistajiinsa a) jäsenvaltion sovellettavan lainsäädännön säännöstä, jonka mukaan sosiaaliturvajärjestelmään hyväksymisen edellytyksenä on, että alus, jolla työntekijä on työssä, purjehtii kyseisen jäsenvaltion lipun alla, sekä b) mitään kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä, joissa säädetään työsopimuksen mitättömyydestä, sen vuoksi, että tällaisilla lausekkeilla estetään kyseisessä asetuksen säännöksessä säädettyä lainvalintasääntöä tuottamasta kaikkia oikeusvaikutuksiaan.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
22  Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikuluista.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kuudes jaosto)
on ratkaissut Belgian Hof van Cassatien 18.6.1990 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 ei ole lainvalintasääntöjä, jotka koskisivat työnantajan ja työntekijän väliseen työsuhteeseen sovellettavaa lainsäädäntöä.
2)  Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on helmikuussa 1980 voimassa olleessa versiossa, 14 artiklan 2 kohdan c alakohdan säännöstä on tulkittava siten, että sillä estetään soveltamasta säännöksessä tarkoitettuihin henkilöihin ja heidän oikeudenomistajiinsa: a) jäsenvaltion sovellettavan lainsäädännön säännöstä, jonka mukaan sosiaaliturvajärjestelmään hyväksymisen edellytyksenä on, että alus, jolla työntekijä on työssä, purjehtii kyseisen jäsenvaltion lipun alla, sekä b) mitään kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä, joissa säädetään työsopimuksen mitättömyydestä, sen vuoksi, että tällaisilla lausekkeilla estetään kyseisessä asetuksen säännöksessä säädettyä lainvalintasääntöä tuottamasta kaikkia oikeusvaikutuksiaan.