CELEX: 62008CJ0126
Sosiaalipolitiikka
Työntekijöiden suoja
Työnantajan maksukyvyttömyys
Direktiivi 80/987/ETY
Velvoite maksaa kaikki maksamattomat saatavat tiettyyn ennalta määrättyyn enimmäismäärään asti
Työntekijän saatavien luonne palkkaturvajärjestelmään nähden
Vanhentumisaika

Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (
EYVL L 302, s. 1
; jäljempänä tullikoodeksi) 217 artiklan 1 kohdan ja 221 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain ensinnäkin Distillerie Smeets Hasselt NV ja toisaalta Belgian valtio, De Vos, Bollen, Mathay & Co. BVBA, joka on Transterminal Logistics NV:n selvitysmies, Van den Langenbergh ja Firma De Vos NV, toiseksi Belgian valtio ja Bollen, Mathay & Co. BVBA, Transterminal Logistics NV:n selvitysmies, ja kolmanneksi De Vos ja Belgian valtio ja jossa on kyseessä tuontitullien kantaminen jälkitullauksin.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Yhteisön oikeus
Tullikoodeksin 217 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tulliviranomaisten on laskettava jokainen tullivelasta johtuva tuonti- tai vientitullien määrä, jäljempänä ’tullien määrä’, heti, kun niillä on käytettävissään tarvittavat tiedot, ja kirjattava nämä määrät tilikirjoihin tai muulle vastaavalle tietovälineelle (tileihin kirjaaminen).
– –
2.   Jäsenvaltioiden on määritettävä ne yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaan tullien määrät käytännössä kirjataan tileihin. Nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat olla erilaisia sen mukaan, ovatko tulliviranomaiset tullivelan syntymisen olosuhteet huomioon ottaen varmoja vai eivät siitä, maksetaanko nämä määrät.”
Tullikoodeksin 221 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tullien määrä on aiheellisella tavalla annettava velalliselle tiedoksi heti, kun se on kirjattu tileihin.”
Kansallinen lainsäädäntö
Tuonti- tai vientitullien määrittämisestä ja tiedoksi antamisesta tullirikostapauksissa säädetään tulleista ja valmisteveroista annetun yleisen lain (algemene wet inzake douane en accijnzen), sellaisena kuin se on yhteensovitettu 18.7.1977 tehdyllä kuninkaan päätöksellä (Belgisch Staatsblad , s. 11425) ja vahvistettu tulleista ja valmisteveroista annetulla lailla (Belgisch Staatsblad , s. 9013; jäljempänä AWDA) 267–272 §:ssä.
AWDA:n 267 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Jos lain vastaisia rikoksia, petoksia tai rikkomuksia todetaan pöytäkirjoissa, nämä asiakirjat on laadittava välittömästi tai mahdollisimman pian siten, että laatijoina on vähintään kaksi toimivaltaista henkilöä, joista toisen täytyy olla tulli- ja valmisteverohallinnon palveluksessa tai sen valtuuttama.”
AWDA:n 268 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Pöytäkirjaan täytyy sisältyä lyhyt ja tarkka selostus havaituista tosiseikoista ja todettujen sääntöjenvastaisuuksien syystä, ja siinä on mainittava läsnäolijat ja näiden ammatit sekä päivämäärä ja paikka ja otettava huomioon se, mitä 176 §:ssä on säädetty siinä mainittujen erityistapausten osalta.”
AWDA:n 270 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Viiden päivän kuluessa 267 §:ssä tarkoitetun pöytäkirjan laatimisesta alkuperäinen kappale on toimitettava sen laatijoiden esimiehen allekirjoitettavaksi ja ne varietur -merkinnällä varustettavaksi ja siitä on toimitettava jäljennös rikkomuksiin syyllistyneille henkilöille. Jos rikkomiseen syyllistyneet henkilöt kieltäytyvät tästä tiedoksi antamisesta tai heitä ei tunneta, tiedonanto toimitetaan sen kunnan kunnanjohtajalle, jossa rikkominen todettiin, tai tämän valtuuttamalle henkilölle.”
AWDA:n 271 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Rikkomisista epäilty, joka on läsnä tutkinnan aikana, on kutsuttava pöytäkirjan laadintatilaisuuteen ja hänelle on tarjottava mahdollisuus allekirjoittaa kyseinen pöytäkirja ja saada siitä jäljennös välittömästi; jos rikkomuksista epäilty ei ole läsnä tilaisuudessa, pöytäkirjan jäljennös on toimitettava hänelle postitse kirjattuna kirjeenä.”
AWDA:n 272 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Viranomaisten virantoimituksessa laatimilla pöytäkirjoilla on katsottava olevan täysi todistusarvo, ellei niiden ole osoitettu olevan virheellisiä. Pienillä epätarkkuuksilla, jotka eivät vaikuta tosiasioihin vaan ainoastaan lain soveltamiseen, ei ole vaikutusta pöytäkirjan todistusarvoon; nämä epätarkkuudet on kuitenkin korjattava haasteessa. Jos vain yksi virkamies on laatinut pöytäkirjan, sitä ei kuitenkaan sellaisenaan pidetä todistusarvoisena.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Pääasiassa, sellaisena kuin ennakkoratkaisupyynnön esittänyt kansallinen tuomioistuin on sen selostanut, on kyseessä sellaisten etyylialkoholierien petollinen tullimenettelyn päättäminen, jotka kuuluivat sisäiseen jalostusmenettelyyn tullikoodeksin merkityksellisten säännösten mukaisesti. Kyseiset erät korvattiin muilla tavaraerillä, esillä olevassa asiassa vedellä, ja siirrettiin näin ollen pois kyseisestä tullimenettelystä.
Hof van beroep te Antwerpen (Antwerpenin valitustuomioistuin) määräsi 26.9.2006 antamallaan tuomiolla Distillerie Smeets Hasselt NV:n ja De Vosin yhdessä maksamaan tämän petoksen vuoksi suorittamatta jääneet tuontitullit.
Distillerie Smeets Hasselt NV on todennut ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä kansallisessa tuomioistuimessa, jolle on tehty kassaatiovalitus tuosta tuomiosta, erityisesti, että tullikoodeksin 217 artiklan 1 kohdan ja 221 artiklan 1 kohdan perusteella valitusta käsittelevä tuomioistuin ei voinut katsoa, että tulliviranomaisten asiaan soveltuvan kansallisen lainsäädännön mukaisesti laatima pöytäkirja on kyseisen 217 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”tilikirja” tai ”muu vastaava tietoväline”.
Näissä olosuhteissa Hof van Cassatie päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [tullikoodeksin] 217 artiklan 1 kohtaa ja 221 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että – – tullivelan kirjaaminen tileihin voidaan lainmukaisesti tehdä myös siten, että [tästä velasta johtuva tullien] määrä kirjataan AWDA:n mukaiseen pöytäkirjaan, jonka ovat laatineet rikostutkinnasta vastaavat viranomaiset eivätkä tileihin kirjaamiseen toimivaltaiset henkilöt, ja voidaanko tällaisen pöytäkirjan katsoa olevan tullikoodeksin 217 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tilikirja tai muu vastaava tietoväline?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Ennakkoratkaisukysymyksen tutkittavaksi ottaminen
Euroopan yhteisöjen komissio väittää, että ennakkoratkaisukysymystä ei voida ottaa tutkittavaksi sillä perusteella, että sitä ei ole riittävästi perusteltu.
Tämän osalta vakiintuneessa oikeuskäytännössä on todettu, että jotta yhteisön oikeutta voitaisiin tulkita siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen, sen on määritettävä esittämiinsä kysymyksiin liittyvät tosiseikat ja oikeussäännöt tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat lähtökohdat, joihin nämä kysymykset perustuvat (ks. mm. asia C-67/96, Albany, tuomio 21.9.1999, Kok., s. I-5751, 39 kohta; yhdistetyt asiat C-51/96 ja C-191/97, Deliège, tuomio , Kok., s. I-2549, 30 kohta ja asia C-506/04, Wilson, tuomio , Kok., s. I-8613, 38 kohta).
Tietojen antamisella ennakkoratkaisupyynnöissä pyritään paitsi siihen, että näiden tietojen perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi antaa vastauksia, joista on hyötyä, myös siihen, että jäsenvaltioilla ja muilla osapuolilla on mahdollisuus esittää huomautuksensa yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaisesti. Yhteisöjen tuomioistuimen on huolehdittava siitä, että tämä mahdollisuus turvataan, kun otetaan huomioon se, että edellä mainitun artiklan mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnöt annetaan tiedoksi kyseisille osapuolille (ks. mm. em. asia Albany, tuomion 40 kohta; asia C-145/03, Keller, tuomio 12.4.2005, Kok., s. I-2529, 30 kohta ja em. asia Wilson, tuomion 39 kohta).
Esillä olevassa asiassa yhtäältä ennakkoratkaisupyyntö sisältää riittävästi tietoja, jotta jäsenvaltioiden hallitukset ja muut, joita asia koskee, voivat esittää huomautuksensa. Lisäksi Belgian hallituksen ja komission esittämistä huomautuksista käy ilmi, että ne ovat voineet esittää asianmukaisesti kantansa kansallisen tuomioistuimen esittämästä ennakkoratkaisukysymyksestä.
Toisaalta yhteisöjen tuomioistuin katsoo saaneensa ennakkoratkaisupyynnöstä ja sille esitetyistä huomautuksista riittävästi tietoja voidakseen antaa esitettyihin kysymyksiin hyödyllisen vastauksen.
Edellä esitetystä seuraa, että yhteisöjen tuomioistuimen on vastattava esitettyyn kysymykseen.
Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
Kansallinen tuomioistuin pyrkii kysymyksellään selvittämään, voiko tullivelasta johtuvien tullien määrän kirjaaminen sellaiseen pöytäkirjaan, jossa kansalliset viranomaiset ovat todenneet AWDA:n rikkomiset, olla tullikoodeksin 217 ja 221 artiklassa tarkoitettu kyseisen määrän tileihin kirjaaminen.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on todettava, että tullikoodeksin 217 artiklan 1 kohdan ensimmäisestä alakohdasta käy ilmi, että ”tileihin kirjaaminen” tarkoittaa, että tulliviranomaiset kirjaavat tullivelasta johtuvien tuonti- tai vientitullien määrän tilikirjoihin tai muulle vastaavalle tietovälineelle.
Tullikoodeksin 217 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on määritettävä ne yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaan tullien määrät käytännössä kirjataan tileihin; nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat olla erilaisia sen mukaan, ovatko tulliviranomaiset tullivelan syntymisen olosuhteet huomioon ottaen varmoja vai eivät siitä, maksetaanko kyseisestä tullivelasta johtuvien tullien määrä.
Tämän osalta on todettava, että kun, kuten pääasiassa, tullien määrän kantamista jälkitullauksin koskeva menettely koskee tullivelkaa, joka on syntynyt toimivaltaisten kansallisten viranomaisten todettua sovellettavan tullilainsäädännön vastaisen petoksen, tällaisen menettelyn tulos on luonteensa vuoksi epävarma, eli nämä viranomaiset eivät voi olla varmoja siitä, maksetaanko kyseinen määrä.
Kun näin ollen otetaan huomioon jäsenvaltioille tullikoodeksin 217 artiklan 2 kohdassa myönnetty harkintamarginaali, on katsottava, että jäsenvaltiot voivat säätää, että tullivelasta johtuvien tullien määrän kirjaaminen tileihin tehdään siten, että kyseinen määrä kirjataan AWDA:n 267 §:ssä tarkoitettujen viranomaisten kaltaisten toimivaltaisten tulliviranomaisten laatimaan pöytäkirjaan, jossa todetaan sovellettavan tullilainsäädännön rikkominen.
Näissä olosuhteissa esitettyyn kysymykseen on vastattava, että tullikoodeksin 217 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat säätää, että tullivelasta johtuvien tullien määrän kirjaaminen tileihin tehdään siten, että kyseinen määrä kirjataan toimivaltaisten tulliviranomaisten laatimaan pöytäkirjaan, jossa todetaan sovellettavan tullilainsäädännön rikkominen.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 217 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat säätää, että tullivelasta johtuvien tullien määrän kirjaaminen tileihin tehdään siten, että kyseinen määrä kirjataan toimivaltaisten tulliviranomaisten laatimaan pöytäkirjaan, jossa todetaan sovellettavan tullilainsäädännön rikkominen.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.