CELEX: 62008TJ0472
Bendrijos prekių ženklas
Protesto procedūra
Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo 61 A NOSSA ALEGRIA paraiška
Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas CACHAÇA 51 ir ankstesni vaizdiniai nacionaliniai prekių ženklai "Cachaça 51" ir "Pirassununga 51"
Santykinis atmetimo pagrindas
Galimybė supainioti
Žymenų panašumai
Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas (po pakeitimo
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

Ginčo aplinkybės
2003 m. gruodžio 2 d.
Missiato Industria e Comercio Ltda
, remdamasi iš dalies pakeistu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11,
1994, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k. 17 sk., 1 t., p. 146), kuris pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos
reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 78, p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių
ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) paraišką įregistruoti Bendrijos prekių ženklą.
Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra šis vaizdinis žymuo:
Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos
sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 33 klasei ir atitinka šį aprašymą: „Alkoholiniai
gėrimai (išskyrus alų)“.
2004 m. rugsėjo 27 d. paraiška įregistruoti buvo paskelbta
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 39/2004.
2004 m. gruodžio 27 d. ieškovė
Companhia Muller de Bebidas
pagal Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnį (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsnis) pareiškė protestą dėl prašomo įregistruoti
prekių ženklo registracijos paraiškoje nurodytoms prekėms. Šis protestas buvo pagrįstas, be kita ko, tokiomis ankstesnėmis
teisėmis (toliau – ankstesni prekių ženklai):
–        vaizdinis Portugalijos prekių ženklas, pateiktas 1991 m. balandžio 19 d. ir įregistruotas 1993 m. kovo 30 d. (registracijos
Nr. 273105), Nicos sutarties 33 klasei priklausantiems „alkoholiniams gėrimams“:
–        vaizdinis Portugalijos prekių ženklas, pateiktas 1998 m. rugpjūčio 10 d. ir įregistruotas 2001 m. rugpjūčio 21 d. (registracijos
Nr. 331952), Nicos sutarties 33 klasei priklausantiems „alkoholiniams gėrimams“:
–        vaizdinis Danijos prekių ženklas, pateiktas 1995 m. birželio 30 d. ir įregistruotas 1998 m. lapkričio 10 d. (Nr. VR 199803649),
Nicos sutarties 33 klasei priklausančiam „likeriui iš cukranendrių“:
–        vaizdinių Jungtinės Karalystės prekių ženklų serija, pateikta ir įregistruota 2000 m. spalio 11 d. (registracijos Nr. 2248316),
Nicos sutarties 33 klasei priklausantiems „alkoholiniams gėrimams iš cukranendrių“:
–        vaizdinis Ispanijos prekių ženklas, įregistruotas 2001 m. spalio 22 d. (registracijos Nr. 2354943), Nicos sutarties 33 klasei
priklausantiems „alkoholiniams gėrimams (išskyrus alų) iš cukranendrių“:
–        vaizdinis Austrijos prekių ženklas, pateiktas 1995 m. birželio 29 d. ir įregistruotas 1995 m. gruodžio 18 d. (registracijos
Nr. 161564), Nicos sutarties 33 klasei priklausantiems „alkoholiniams gėrimams iš distiliuotų cukranendrių sulčių“:
–        Portugalijoje gerai žinomas prekių ženklas Nicos sutarties 33 klasei priklausantiems „alkoholiniams gėrimams“:
–        Portugalijoje gerai žinomas prekių ženklas CACHAÇA 51 Nicos sutarties 33 klasei priklausantiems „alkoholiniams gėrimams“.
Protestų skyriuje ieškovė tvirtino, kad buvo galimybė supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio
1 dalies b punktą (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas), prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas.
Ji taip pat rėmėsi dviem Portugalijoje tariamai žinomais prekių ženklais, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio
2 dalies c punktą (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 2 dalies c punktas).
2007 m. rugsėjo 4 d. sprendimu Protestų skyrius protestą atmetė. Dėl tokio sprendimo ieškovė 2007 m. spalio 29 d. pateikė
apeliaciją VRDT pagal Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsnius (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniai).
2008 m. liepos 4 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT pirmoji apeliacinė taryba apeliaciją atmetė. Prisidėdama
prie Protestų skyriaus argumentų Apeliacinė taryba nusprendė, kad dėl prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumų neliko
jokios galimybės supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.

Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo patvirtintas Protestų skyriaus sprendimas leisti įregistruoti atitinkamą prekių
ženklą ,
–        priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
2010 m. kovo 10 d. Bendrojo Teismo kanceliarijoje pateiktame laiške ieškovė atsisakė savo reikalavimų pakeisti ginčijamą sprendimą
ir pripažinti prašomo įregistruoti prekių ženklo registraciją negaliojančia.
VRDT Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl pirmą kartą Bendrajame Teisme pateiktų dokumentų priimtinumo
Prie savo ieškinio ieškovė 9–11 prieduose pridėjo dokumentus, kuriuose yra priesaika patvirtinti pareiškimai, kuriais siekiama
paremti teiginius, kad ankstesni žodinis ir vaizdinis prekių ženklai CACHAÇA 51 ir „Cachaça 51“ yra gerai žinomi Portugalijoje
(žr. šio sprendimo 5 punktą).
VRDT tvirtina, kad jei būtų atsižvelgta į šiuos dokumentus, jie pakeistų Apeliacinėje taryboje nagrinėtos bylos dalyką.
Į ieškinio 9–11 prieduose pateiktus dokumentus, kurie pirmą kartą pateikti Bendrajame Teisme, negalima atsižvelgti. Ieškinys
Bendrajame Teisme susijęs su VRDT apeliacinių tarnybų sprendimų teisėtumo priežiūra, kaip numatyta Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnyje
(dabar – Reglamento Nr. 207/2009 65 straipsnis), todėl Bendrojo Teismo kompetencija nėra peržiūrėti faktines aplinkybes pagal
pirmą kartą jam pateiktus dokumentus. Todėl minėtus dokumentus, nenagrinėjant jų įrodomosios galios, reikia atmesti (šiuo
klausimu žr. 2005 m. lapkričio 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sadas prieš VRDT – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE)
, T‑346/04, Rink. p. II‑4891, 19 punktą ir nurodytą teismų praktiką).

Dėl esmės
Prašymą panaikinti ginčijamą sprendimą ieškovė grindžia vieninteliu pagrindu, padalytu į dvi dalis. Pirmoji dalis pagrįsta
Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu, antroji – Reglamento Nr. 40/94 52 straipsnio 1 dalies a punkto
(dabar – Reglamento Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punktas) pažeidimu.
1.
Dėl vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą antros dalies, pagrįstos Reglamento Nr. 40/94 52 straipsnio dalies
a punkto pažeidimu
Kaip teisingai pažymi VRDT, vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą antra dalis, pagrįsta Reglamento Nr. 40/94
52 straipsnio 1 dalies a punkto pažeidimu, neturi dalyko. Šioje nuostatoje išvardyti jau įregistruoto Bendrijos prekių ženklo
negaliojimo pagrindai, o taip nėra prašomo įregistruoti prekių ženklo atveju.
Todėl kaip nepagrįstą reikia atmesti vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą antrą dalį.
2.
Dėl vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą pirmos dalies, pagrįstos Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies
b punkto pažeidimu
Vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą pirma dalimi, pagrįsta Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto
pažeidimu, ieškovė kaltina Apeliacinę tarybą klaidingai nusprendus, jog prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumų pakako,
kad būtų išvengta rizikos nagrinėjamų teritorijų, įskaitant Portugaliją, dėl kurios ieškovė remiasi ankstesnių žodinio ar
vaizdinio prekių ženklų CACHAÇA 51 ir „Cachaça 51“ žinomumu, visuomenei supainioti šiuos ženklus.

Šalių argumentai
Grįsdama vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą pirmą dalį, pagrįstą Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies
b punkto pažeidimu, ieškovė iš esmės pateikia septynis kaltinimus, iš kurių matyti, kad Apeliacinė taryba klaidingai aiškino
šią nuostatą ir nusistovėjusią teismo praktiką, iš kurios matyti, kad visapusiškas galimybės supainioti prekių ženklus, dėl
kurių kilo ginčas, vertinimas turi būti grindžiamas atsižvelgiant į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus, ir kad dėl
to tarybos analizėje yra daug klaidų.
Pirmuoju kaltinimu ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą neįvertindama galimybės supainioti tikrosios atitinkamos
visuomenės požiūriu ir pirmiausia manydama, jog atitinkamas vartotojas buvo plačioji visuomenė.
Antruoju kaltinimu ieškovė iš esmės nurodo, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą nuspręsdama, jog ankstesnių prekių ženklų
dominuojantys ir skiriamieji požymiai buvo „cachaça“ ir „51“.
Trečiuoju kaltinimu ieškovė iš esmės nurodo, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą nuspręsdama, jog prekių ženklai, dėl kurių
kilo ginčas, nekėlė panašaus vizualaus įspūdžio.
Ketvirtuoju kaltinimu ieškovė iš esmės nurodo, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą, tvirtindama, jog prekių ženklai, dėl kurių
kilo ginčas, nekėlė fonetiškai itin panašaus įspūdžio.
Penktuoju kaltinimu ieškovė iš esmės nurodo, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą prieidama išvadą, jog nebuvo konceptualaus
prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo.
Šeštuoju kaltinimu ieškovė pažymi, jog minėtos teisės klaidos turėjo įtakos ginčijamam sprendimui, nes dėl jų Apeliacinė taryba
padarė klaidingą išvadą, jog atitinkama visuomenė negalėjo supainioti šių prekių ženklų.
Galiausiai septintuoju kaltinimu ieškovė mano, kad jos pateiktų dokumentų pakako, kad būtų įrodytas ankstesnių žodinio ir
vaizdinio prekių ženklų CACHAÇA 51 ir „Cachaça 51“ žinomumas Portugalijoje ar bent bendras didesnis skiriamasis požymis. Apeliacinė
taryba klaidingai nusprendė, kad prekių ženklas, kurio žinomumą reikėjo įrodyti, buvo skaičius 51 ir kad jo žinomumas nebuvo
įrodytas.
VRDT prašo atmesti ieškinį remdamasi tuo, kad Apeliacinė taryba turėjo teisę nuspręsti, jog šioje byloje nebuvo galimybės
supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.

Bendrojo Teismo vertinimas
Pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus prašomas įregistruoti
prekių ženklas neregistruojamas, jeigu dėl panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų,
kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kurioje ankstesnis
prekių ženklas yra apsaugotas. Suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką galimybę suklaidinti sudaro tikimybė, kad visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamos prekės
ar paslaugos yra pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba, nelygu atvejis, ekonomiškai susijusių įmonių. Iš šios teismo
praktikos taip pat matyti, jog galimybė supainioti turi būti visapusiškai vertinama atsižvelgiant į tai, kaip atitinkama visuomenė
suvokia nagrinėjamus žymenis ir prekes ar paslaugas, ir į visus konkrečiam atvejui būdingus veiksnius, įskaitant žymenų panašumo
ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Laboratorios RTB prieš VRDT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS)
, T‑162/01, Rink. p. II‑2821, 30–33 punktus ir nurodytą teismų praktiką).
Siekiant taikyti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą galimybė supainioti reiškia, kad prekių ženklai, dėl
kurių kilo ginčas, yra tapatūs arba panašūs ir kad prekės ar paslaugos, kurioms jie skirti, yra tapačios arba panašios. Šios
sąlygos yra kumuliacinės (žr. 2009 m. sausio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Commercy prieš VRDT – easyGroup IP Licensing (easyHotel)
, T‑316/07, Rink. p. II‑43, 42 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Atsižvelgiant būtent į šiuos pirmesniuose 28–30 punktuose apibūdintus principus ir reikia nagrinėti vienintelio pagrindo panaikinti
ginčijamą sprendimą pirmą dalį, pagrįstą Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.
Dėl atitinkamos visuomenės
Remiantis teismo praktika, visapusiškai vertinant supainiojimo galimybę reikia atsižvelgti į atitinkamų prekių kategorijos
paprastą vartotoją, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus. Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad
paprasto vartotojo pastabumas gali kisti atsižvelgiant į nagrinėjamų prekių ar paslaugų kategorijas (žr. 2007 m. vasario 13 d.
Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Mundipharma prieš VRDT – Altana Pharma (RESPICUR)
, T‑256/04, Rink. p. II‑449, 42 punktą ir minėtą teismo praktiką).
Ginčijamo sprendimo 20 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad atitinkama visuomenė buvo pačioji visuomenė, kurią sudarė pakankamai
informuoti, protingai pastabūs ir nuovokūs Portugalijos, Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ar Danijos vartotojai.
Pirmiausia, kalbant apie teritorijas, į kurias reikia atsižvelgti vertinant galimybę supainioti, reikia konstatuoti, jog,
kaip teisingai ginčijamo sprendimo 20 punkte pažymėjo Apeliacinė taryba ir tai nebuvo užginčyta, kadangi ankstesni prekių
ženklai buvo nacionaliniai prekių ženklai, tos teritorijos yra minėtų valstybių narių, kuriose šie prekių ženklai yra saugomi,
teritorijos, t. y. Portugalija, Ispanija, Jungtinė Karalystė, Austrija ir Danija.
Antra, dėl atitinkamai visuomenei priklausančių vartotojų pasakytina, kad ieškovė savo pirmuoju kaltinimu tvirtina, jog ginčijamame
sprendime yra klaida, kadangi šie vartotojai nėra „visa visuomenė“, o yra tik jauni ir vidutinio amžiaus vartotojai. Šiuo
klausimu ieškovė pažymi, kad procedūroje VRDT ji įrodė, kad gėrimą
cachaça
ši visuomenė, išskyrus vaikus ir pagyvenusius žmones, vartoja.
Šioje byloje prašomu įregistruoti prekių ženklu ir ankstesniais prekių ženklais žymimos prekės priklauso 33 klasei, pagal
Nicos sutartį apimančiai „alkoholinius gėrimus (išskyrus alų)“. Ankstesni Danijos, Jungtinės Karalystės, Ispanijos ir Austrijos
prekių ženklai buvo įregistruoti tik „likeriui iš cukranendrių“, „alkoholiniams gėrimams iš distiliuotų cukranendrių sulčių“
ar „alkoholiniams gėrimams iš cukranendrių“.
Žinoma, ieškovė iš esmės pažymi, kad išimtinai naudoja ankstesnius prekių ženklus prekiaudama ypatinga alkoholinių gėrimų
ar alkoholinių gėrimų iš cukranendrių, pagamintų Brazilijoje, rūšimi, t. y.
cachaça
, ir kad reikia manyti, jog
Missiato Industria e Comercio
taip pat prekiaus prašomu įregistruoti prekių ženklu žymima
cachaça
, turint omenyje tai, kad ji jau prekiauja šia gėrimų rūšimi, žymima minėtu prekių ženklu.
Vis dėlto reikia pažymėti, kad prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, suteikiamos ar galimos suteikti teisės taikomos kiekvienai
prekių ar paslaugų, kurioms saugomi šie prekių ženklai, kategorijai ar kiekvienai prekių kategorijai, žymimai registracijos
paraiška. Komercinis pasirinkimas, kurį atliko ar gali atlikti prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, savininkai, yra veiksnys,
kurį reikia atskirti nuo šiais prekių ženklais suteikiamų teisių ir kuris, atsižvelgiant į tai, jog šis pasirinkimas priklauso
tik nuo šių prekių ženklų savininkų valios, gali pasikeisti. Kol nepakeistas prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimų
prekių sąrašas, šis veiksnys negali turėti jokios įtakos, kad atitinkama visuomenė į tai atsižvelgtų, vertinant galimybę supainioti,
kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą (šiuo klausimu žr. 2005 m. balandžio 13 d. Pirmosios
instancijos teismo
sprendimo GILLETTE prieš VRDT – Wilkinson Sword (RIGHT GUARD XTREME sport),
T‑286/03, Rink. p. I‑0000, 33 punktą).
Kadangi prekės, kurioms saugomi ankstesni prekių ženklai, ir prekės, nurodytos prašomo įregistruoti prekių ženklo registracijos
paraiškoje, yra plataus vartojimo prekės, t. y. jos neskirtos specialių žinių turinčiai visuomenės daliai, Apeliacinė taryba
ginčijamo sprendimo 20 punkte teisingai nusprendė, kad atitinkamą visuomenę sudaro pakankamai informuoti, protingai pastabūs
ir nuovokūs Portugalijos, Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ar Danijos vartotojai.
Net jeigu alkoholiniai gėrimai, įskaitant alkoholinius gėrimus iš cukranendrių, ir parduodami restoranuose ar baruose, nes,
pavyzdžiui, yra kokteilių, kaip antai
caipirinha
, sudedamoji dalis, o tam tikros šių gėrimų reklaminės kampanijos pirmiausia skirtos jauniems pilnamečiams ir vidutinio amžiaus
asmenims, negalima daryti išvados, kad paprastai jie platinami bendrai ir taip pat parduodami ne tik specializuotose parduotuvėse,
bet ir prekybos centruose ir dėl to prieinami plačiajai visuomenei (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 14 d. Sprendimo
Mast-Jägermeister prieš VRDT – Licorera Zacapaneca (VENADO su rėmu ir kt.)
, T‑81/03, T‑82/03 ir T‑103/03, Rink. p. II‑5409, 82 punktą). Iš ieškovės VRDT pateiktų dokumentų Nr. 1 ir 2, paminėtų ginčijamo
sprendimo 41 punkte, aišku, kad ankstesniais Portugalijos prekių ženklais žymimos prekės platinamos mažmeninės prekybos maisto
prekių parduotuvėse, įskaitant prekybos centrus.
Dėl ieškovės argumento, kad Apeliacinė taryba ginčijamame sprendime aiškiai nenurodė, jog atitinkamą visuomenę išimtinai sudarė
pilnamečiai vartotojai, pakanka pažymėti, kad bendro intereso tikslais paprastai draudžiama alkoholinius gėrimus parduoti
vaikams ir todėl, laikantis įstatymų. šiomis prekėmis suinteresuotą visuomenę sudaro suaugę vartotojai. Niekas ginčijamame
sprendime neleidžia manyti, kad Apeliacinė taryba neatsižvelgė į įstatymuose numatytus apribojimus, susijusius su paprasto
kiekvienos valstybės narės vartotojo amžiumi, pagal kurį ji nagrinėjo galimybę supainioti, ir kad tai darė įtaką jos vertinimui.
Todėl reikia atmesti pirmąjį ieškovės kaltinimą, pagrįstą Apeliacinės tarybos padaryta klaida dėl atitinkamos visuomenės apibrėžimo,
pateikto ginčijamo sprendimo 20 punkte.
Dėl prekių panašumo
Remiantis nusistovėjusia teismo praktika, siekiant įvertinti nagrinėjamų prekių ar paslaugų panašumą, reikia atsižvelgti į
visus svarbius ryšį tarp šių prekių ar paslaugų apibūdinančius veiksnius. Tarp šių veiksnių visų pirma yra jų rūšis, paskirtis,
naudojimas ir konkuruojantis ar papildomas pobūdis. Taip pat galima atsižvelgti į kitus veiksnius, kaip antai atitinkamų prekių
platinimo būdai (žr. 2007 m. liepos 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
El Corte Inglés prieš VRDT – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños)
, T‑443/05, Rink. p. II‑2579, 37 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Be to, kai ankstesniu prekių ženklu žymimos prekės apima prekes, nurodytas prekių ženklo paraiškoje, šios prekės laikomos
tapačiomis (žr. 14 punkte minėto Sprendimo
ARTHUR ET FELICIE
34 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Ieškovė neginčija Apeliacinės tarybos ginčijamo sprendimo 22 ir 36 punktuose pateikto vertinimo, kad prekės, kurioms saugomi
ankstesni prekių ženklai, yra tapačios toms, kurios nurodytos prekių ženklo paraiškoje, kadangi pastarosios prekės „yra tos
(arba jose yra tų prekių), kurios saugomos ankstesniais prekių ženklais“. Remiantis pirmesniame 44 punkte minėto teismo praktika
reikia patvirtinti Apeliacinės tarybos sprendimą.
Dėl žymenų panašumo
–       Dėl skiriamųjų ir dominuojančių požymių
Visapusis galimybės supainioti vertinimas, kiek jis susijęs su vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu žymenų, dėl kurių kilo
ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų sukeliamu įspūdžiu, atsižvelgiant, be kita ko, į jų skiriamuosius ir dominuojančius
elementus. Paprasto nagrinėjamų prekių ir paslaugų vartotojo prekių ženklų suvokimas turi lemiamą reikšmę atliekant visapusį
minėtos galimybės supainioti vertinimą. Šiuo požiūriu paprastas vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą ir
nenagrinėja įvairių jo detalių (žr. 2007 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo
VRDT prieš Shaker
, C‑334/05 P, Rink. p. I‑4529, 35 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Nustatant prekių ženklą sudarančio elemento skiriamąjį požymį, reikia vertinti didesnį ar mažesnį šio elemento tinkamumą tam
tikrai įmonei priklausančioms prekėms, kurioms buvo įregistruotas prekių ženklas, identifikuoti ir taip toms prekėms atskirti
nuo kitų įmonių prekių. Atliekant šį vertinimą, ypač reikia paisyti nagrinėjamam elementui būdingų savybių, atsižvelgiant
į klausimą, ar jis apibūdina prekes, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas, ar ne (žr. Pirmosios instancijos teismo sprendimus:
2006 m. birželio 13 d. Sprendimo
Inex prieš VRDTI – Wiseman (Karvės odos atvaizdas)
, T‑153/03, Rink. p. II‑1677, 35 punktą ir nurodytą teismų praktiką ir 2007 m. gruodžio 13 d. Sprendimo
Cabrera Sánchez prieš VRDT – Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano
), T‑242/06, neskelbiamo Rinkinyje, 51 punktą).
Nagrinėjant, ar yra galimybė supainioti, dviejų prekių ženklų panašumo vertinimas nereiškia, kad reikia atsižvelgti tik į
vieną sudėtinio prekių ženklo elementą ir jį palyginti su kitu prekių ženklu. Atvirkščiai, šį palyginimą būtina naudoti nagrinėjant
prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, kai vertinama kiekvieno iš jų visuma, tačiau tai nereiškia, kad bendro įspūdžio, kurį
atitinkamos visuomenės atmintyje paliko sudėtinis prekių ženklas, tam tikromis aplinkybėmis negali labiau lemti vienas ar
keli jo elementai (žr. 46 punkte minėto Sprendimo
VRDT prieš Shaker
41 punktą ir nurodytą teismų praktiką). Panašumas gali būti vertinamas remiantis vien dominuojančiu elementu tik tuomet,
jei visi kiti prekių ženklo elementai yra nesvarbūs (46 punkte minėto Sprendimo
VRDT prieš Shaker
42 punktas ir 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo
Nestlé prieš VRDT
, C‑193/06 P, 42 punktas). Taip ypač galėtų būti tuomet, kai šis elementas gali vienas dominuoti atitinkamos visuomenės atmintyje
užsifiksavusiame šio prekių ženklo vaizde ir todėl visi kiti šio prekių ženklo elementai yra nesvarbūs bendrame jo sukeltame
įspūdyje (minėto Sprendimo
Nestlé prieš VRDT
43 punktas). Teisingumo Teismo patikslino, jog tai, kad elementas nėra nesvarbus, nereiškia, kad jis yra dominuojantis, kaip
ir tai, jei elementas nėra dominuojantis, nereiškia, jog jis yra nesvarbus (minėto Sprendimo
Nestlé prieš VRDT
44 punktas).
Kai tam tikri prekių ženklo elementai apibūdina prekes ir paslaugas, kurioms prekių ženklas saugomas, ar prekes ir paslaugas,
nurodytas registracijos paraiškoje, pripažįstama, kad šie elementai turi tik neryškų ar itin neryškų skiriamąjį požymį (šiuo
klausimu žr. 2007 m. rugsėjo 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Koipe prieš VRDT – Aceites del Sur (La Española)
, T‑363/04, Rink. p. II‑3355, 92 punktą ir 47 punkte minėto Sprendimo
el charcutero artesano
52 punktą ir nurodytą teismų praktiką). Dažniausiai jų skiriamasis požymis galės būti pripažintas tik dėl derinio su kitais
prekių ženklo elementais. Dėl neryškaus ar itin neryškaus skiriamojo požymio visuomenė prekių ženklo apibūdinamųjų elementų
paprastai nelaikys dominuojančiais elementais bendrame jų keliamame įspūdyje, nebent, pirmiausia atsižvelgiant į jų vietą
žymenyje ir dydį, jie gali atkreipti vartotojo dėmesį ir išlikti jo atmintyje (šiuo klausimu žr. 47 punkte minėto Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
el charcutero artesano
53 punktą ir nurodytą teismų praktiką ir 2008 m. lapkričio 12 d. Sprendimo
Shaker prieš VRDT – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker)
, T‑7/04, Rink. p. II‑3085, 44 punktą ir nurodytą teismų praktiką). Vis dėlto tai nereiškia, kad apibūdinamieji prekių ženklo
elementai būtinai yra nesvarbūs bendrame jų keliamame įspūdyje. Šiuo klausimu pirmiausia reikia išsiaiškinti, ar kiti prekių
ženklo elementai gali vieni dominuoti atitinkamos visuomenės atmintyje užsifiksavusiame šio prekių ženklo vaizde (žr. šio
sprendimo 48 punktą).
Taip pat primintina, kad niekas nedraudžia tikrinti vizualaus žodinio ir vaizdinio prekių ženklų panašumo, jei abu šie prekių
ženklai išreikšti grafiškai, o tai gali daryti vizualų įspūdį (žr. 2005 m. gegužės 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Chum prieš VRDT – Star TV (STAR TV)
, T‑359/02, Rink. p. II‑1515, 43 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Ginčijamo sprendimo 24 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad ankstesnio žodinio Portugalijos prekių ženklo dominuojantis
elementas yra žodis „cachaça“, nes jis parašytas pirmas, o remiantis teismo praktika žymens pradžia paprastai turi didesnę
įtaką vartotojui nei jo pabaiga.
Ginčijamo sprendimo 25 punkte Apeliacinė taryba manė, kad ankstesnių vaizdinių prekių ženklų dominuojantis elementas buvo
centrinis vaizdinis elementas – baltai įrašytas skaičius 51 apskritime, kurio dalis įterpta į plačią juostą, einančią per
visą žymenį nuo vieno krašto iki kito, ir tas pats žodis „cachaça“, įrašytas virš šio vaidinio elemento, išskyrus vienintelę
Portugalijos registraciją Nr. 273105, kur šis žodis yra „pirassununga“. Dominuojantis šių elementų požymis išryškėja dėl savo
vietos ir didesnio dydžio, palyginti su kitais nagrinėjamų prekių ženklų elementais.
Ginčijamo sprendimo 26 ir 27 punktuose Apeliacinė taryba nusprendė, kad žodis „cachaça“ buvo skiriamasis ankstesnių Ispanijos,
Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklų elementas, nes Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos
vartotojams jis buvo išgalvotas žodis. Visose šiose teritorijose šis žodis buvo net ryškiausiais skiriamasis nagrinėjamų žymenų
elementas, nes, pirma, kaip žodinis elementas jis turėjo didesnę įtaką vartotojui nei kartu pateikiamas vaizdinis elementas
– kadangi visuomenė paprastai neanalizuoja žymenų ir labiau remiasi tam tikru žymeniu, naudodamasi jo žodiniu elementu – ir,
antra, skaičiams būdingas skiriamasis požymis yra ribotas, kadangi jais „paprastai daroma nuoroda į kiekį, laikotarpius, užsakymus
ir t. t. ir dėl to vartotojams neįprasta juos suvokti kaip prekių ženklus“. Be to, dviženkliai skaičiai paprastai naudojami
tam tikroms „alkoholinių gėrimų“ savybėms, kaip antai alkoholio kiekiui tam tikrame gėrime ar laikui, būtinam jam subrandinti,
apibūdinti.
Be to, ginčijamo sprendimo 26–28 punktuose Apeliacinė taryba nusprendė, kad žodžiai „cachaça“ ir „pirassununga“ neturi skiriamojo
požymio Portugalijoje, kur paprastas vartotojas juos supranta kaip apibūdinančius atitinkamais prekių ženklais, dėl kurių
kilo ginčas, žymimas prekes ir „vietovę Brazilijoje“, kur jos gaminamos.
Ginčijamo sprendimo 28 ir 29 punktuose Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad dominuojantis ir labiausiai skiriamasis ankstesnių
Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklų elementas buvo „cachaça“, o, atsižvelgiant į žodžių „cachaça“
ar „pirassununga“ apibūdinamąją reikšmę Portugalijos vartotojams ir ribotą alkoholinių gėrimų skiriamąjį dviženklių skaičių
požymį, ankstesnių Portugalijos žodinio ir vaizdinių prekių ženklų skiriamasis požymis yra „jų elementų“ arba jų „labiausiai
dominuojančių elementų“ derinys, t. y. „cachaça 51“ ar „Pirassununga 51“.
Antruoju kaltinimu ieškovė iš esmės tvirtina, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą, nuspręsdama, jog elementas „cachaça“ buvo
dominuojantis ir skiriamasis ankstesnių prekių ženklų elementas. Žodis „cachaça“ neturėjo jam būdingo skiriamojo požymio dėl
savo apibūdinamojo pobūdžio, ir taip buvo tiek Portugalijos, tiek Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos vartotojų
atžvilgiu. Galimybę supainioti reikia vertinti atsižvelgiant tik į elementus „51“ ir „61“, siejamus ar sietinus su
cachaça
.
Vadinasi, reikia palyginti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, ir nustatyti, kokie yra dominuojantys ar nesvarbūs pirmiausia
kiekvieno ankstesnio prekių ženklo, paskui – prašomo įregistruoti prekių ženklo elementai.
Dėl ankstesnio žodinio Portugalijos prekių ženklo reikia pažymėti, kad jį sudaro dviejų elementų, kurių pirmasis yra žodis
„cachaça“, o antrasis – 51, derinys.
Neginčijama, kad žodį „cachaça“ paprastas Portugalijos vartotojas supranta kaip absoliučiai apibūdinantį alkoholinį gėrimą,
t. y. spiritą iš cukranendrių, žodinį elementą.
Skaičius 51 savo ruožtu yra laisvai pasirinktas ankstesnio Portugalijos žodinio prekių ženklo skaitmeninis elementas. Žinoma,
ginčijamo sprendimo 27 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad skaičiams, pirmiausia dviženkliams skaičiams, būdingas skiriamasis
požymis yra ribotas, nes paprastai jie naudojami tam tikrų prekių, tarp jų ir alkoholinių gėrimų, savybėms apibūdinti, ir
kad vartotojai nėra įpratę suvokti jų kaip prekių ženklų. Tačiau ji neatsižvelgė į tai, kad, kaip teisingai pažymi ieškovė,
skaičiaus 51 visuomenė iš karto nesuvokia kaip apibūdinančio tam tikrą atitinkamos prekės savybę, nes jis ankstesniame Portugalijos
prekių ženkle nesiejamas su vienetais, kurie paprastai leidžia nustatyti konkrečią alkoholinių gėrimų savybę, kaip antai alkoholio
kiekį tam tikrame gėrime, tūrį ar laiką, būtiną jam subrandinti. VRDT, beje, savo atsakyme į ieškinį pažymi, kad „nėra žinoma,
į kokį dydį daroma nuoroda skaičiais [51 ir 61]“.
Žinoma, nors ginčijamo sprendimo 24 punkte Apeliacinė taryba žodį „cachaça“ kvalifikavo kaip dominuojantį ankstesnio Portugalijos
žodinio prekių ženklo elementą, kartu to paties sprendimo 26–28 punktuose pažymėdama, kad šis žodis neturėjo jam būdingo skiriamojo
požymio Portugalijoje, kur jis buvo suvokiamas kaip apibūdinantis tam tikrų prekių rūšių požymis, ginčijamo sprendimo 28 ir
29 punktuose ji taip pat nepadarė išvados, kad elementas „51“ nebuvo nesvarbus įspūdyje, kurį bendrai sukelia šis prekių ženklas,
nes skiriamasis jo požymis yra elementų „cachaça“ ir „51“ derinys.
Todėl negalima tvirtinti, kad Apeliacinė taryba, vertindama galimybę supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94
8 straipsnio 1 dalies b punktą, neatsižvelgė į ankstesnio Portugalijos žodinio prekių ženklo elementą „51“. Be to, negalima
kaltinti Apeliacinės tarybos, kad ji atsižvelgė, atlikdama šį vertinimą, į elementą „cachaça“. Nors šį elementą paprastas
Portugalijos vartotojas suvokia kaip apibūdinantį tam tikrų prekių rūšių požymį, bet kuriuo atveju ankstesniame žodiniame
Portugalijos prekių ženkle jis neturi savarankiško pobūdžio, palyginti su elementu „51“, ar likusio skiriamojo požymio dėl
derinio su elementu „51“, todėl kaip ankstesnio Portugalijos žodinio prekių ženklo pradžia vizualiu ir fonetiniu požiūriu
turi didesnį poveikį vartotojui nei jo pabaiga (šiuo klausimu žr. 2004 m. kovo 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą
El Corte Inglés prieš VRDT – González Cabello et Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR)
, T‑183/02 ir T‑184/02, Rink. p. II‑965, 81 ir 83 punktus).
Iš to matyti, kad ankstesnio Portugalijos žodinio prekių ženklo atveju Apeliacinė taryba nepadarė klaidos atsižvelgdama į
elementus „cachaça“ ir „51“, kad išanalizuotų, ar yra galimybė supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio
1 dalies b punktą.
Dėl ankstesnių vaizdinių prekių ženklų reikia pažymėti, kad juos sudaro kelių žodinių ir vaizdinių elementų derinys.
Neginčijama, kad šiuos prekių ženklus sudarantys elementai, bet ne elementai „cachaça“ ar „pirassununga“ ir elementas „51“,
baltais skaitmenimis įrašytas apskritime, kurio dalis įterpta į plačią juostą, einančią per visą žymenį nuo vieno krašto iki
kito, yra nesvarbūs bendrame jų keliamame įspūdyje, ir todėl į juos galima neatsižvelgti analizuojant galimybę supainioti,
kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Kalbant apie ankstesnius vaizdinius Portugalijos prekių ženklus, reikia pažymėti, jog neginčijama, kad juose esančius žodžius
„cachaça“ ir „pirassununga“ paprastas Portugalijos vartotojas supranta kaip absoliučiai apibūdinančius tokios rūšies prekes,
kurias žymi nagrinėjami prekių ženklai, t. y. spiritą iš cukranendrių ir jo gamybos vietą, t. y. vietovę Brazilijoje.
Dėl tų pačių priežasčių kaip nurodytosios šio sprendimo 60 punkte skaičius 51 ankstesniuose vaizdiniuose Portugalijos prekių
ženkluose turi būti laikomas laisvai pasirinktu.
Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 25 ir 29 punktuose konstatavo, kad bendro šių prekių ženklų keliamo įspūdžio dominuojantys
elementai buvo „cachaça“ ar „pirassununga“ ir „51“, o skiriamasis jų požymis buvo šių elementų derinys.
Todėl negalima pagrįstai tvirtinti, kad Apeliacinė taryba neatsižvelgė į elementą „51“, baltais skaitmenimis įrašytą apskritime,
kurio dalis įterpta į plačią juostą, einančią per visą žymenį nuo vieno krašto iki kito, esantį ankstesniuose vaizdiniuose
Portugalijos prekių ženkluose, analizuodama galimybę supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio
1 dalies b punktą. Be to, negalima kaltinti Apeliacinės tarybos, kad atlikdama šią analizę ji atsižvelgė į elementą „cachaça“
ar „pirassununga“. Nors šį elementą paprastas Portugalijos vartotojas supranta kaip apibūdinantį nagrinėjamų prekių rūšį ar
jų gamybos vietą, vis dėlto ankstesniuose vaizdiniuose Portugalijos prekių ženkluose jis neturi savarankiško požymio, palyginti
su elementu „51“, kaip ir likusio skiriamojo požymio, dėl to, kad derinamas su elementu „51“, ir dėl to, kad žodis „cachaça“
ar „pirassununga“ užima bent jau tokią pačią vietą kaip elementas „51“. Todėl vien vizualiu aspektu negalima laikyti jo nesvarbiu,
palyginti su pastaruoju elementu.
Iš to išplaukia, kad ankstesnių vaizdinių Portugalijos prekių ženklų atveju Apeliacinė taryba nepadarė klaidos atsižvelgdama
tiek į elementą „cachaça“ ar „pirassununga“, tiek į elementą „51“, baltais skaitmenimis įrašytą apskritime, kurio dalis įterpta
į plačią juostą, einančią per visą žymenį nuo vieno krašto iki kito, taip pat į bendrą įspūdį, kurį sukelia jų derinys, kad
išanalizuotų galimybę supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Dėl ankstesnių Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklų ginčijamo sprendimo 27 ir 29 punktuose
Apeliacinė taryba konstatavo, kad „cachaça“ buvo jų dominuojantis ir labiausiai skiriamasis požymis, atsižvelgiant į tai,
kad jis buvo žodinis ir laisvai pasirinktas elementas Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos vartotojų atžvilgiu,
ir dėl to, kad dviženkliai skaičiai turėjo ribotą skiriamąjį požymį alkoholiniams gėrimams. Tačiau toliau ginčijamame sprendime
ji neatsižvelgė į tai, kad elementas „51“ buvo nesvarbus bendrame šių prekių ženklų keliamame įspūdyje, bet tinkamai į jį
atsižvelgė analizuodama galimybę supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Ginčijamo sprendimo 31 punkte ji, be kita ko, pažymėjo, jog „fonetiniu požiūriu vartotojai remsis ankstesniais prekių ženklais,
vadindami juos „cachaça“ ar „cachaça 51“ Ispanijoje, Danijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Austrijoje, kadangi kalbama apie
dominuojančius ir skiriamuosius jų elementus“.
Todėl negalima daryti išvados, kad Apeliacinė taryba neatsižvelgė į ankstesnių Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos
ir Danijos prekių ženklų elementą „51“, baltais skaitmenimis įrašytą apskritime, kurio dalis įterpta į plačią juostą, einančią
per visą žymenį nuo vieno krašto iki kito, analizuodama, ar yra galimybė supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94
8 straipsnio 1 dalies b punktą. Beje, Apeliacinės tarybos negalima kaltinti, kad analizuodama ji taip pat atsižvelgė į elementą
„cachaça“. Darant prielaidą, kaip tvirtinta ieškovė, kad šį elementą visa Ispanijos, Danijos, Jungtinės Karalystės ir Austrijos
visuomenė ar didelė jos dalis gali suprasti kaip bendrinį ar būtiną pavadinimą, kuriuo nurodomos nagrinėjamais prekių ženklais
žymimos prekės, vis dėlto pažymėtina, kad kiekviename iš šių prekių ženklų jis neturi savarankiško požymio, palyginti su elementu
„51“, kaip ir likusio skiriamojo požymio dėl to, kad derinama su elementu „51“, ir dėl to – kadangi žodis „cachaça“ žymenyje
užima ne tokią pačią vietą kaip elementas „51“ – negalima jo laikyti, kad ir vien vizualiu požiūriu, nesvarbiu, palyginti
su pastaruoju elementu.
Todėl ieškovė nepagrįstai tvirtina, kad ankstesnių Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklų atveju
Apeliacinė taryba padarė klaidą, nes atsižvelgė ir į elementą „cachaça“, ir į elementą „51“, baltais skaitmenimis įrašytą
apskritime, kurio dalis įterpta į plačią juostą, einančią per visą žymenį nuo vieno krašto iki kito, ir į jų keliamą įspūdį,
analizuodama, ar yra galimybė supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ieškovė nepagrįstai tvirtina, kad Apeliacinė taryba, analizuodama, ar yra galimybė
supainioti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto prasme, padarė klaidą, nes vertindama visus ankstesnių prekių
ženklus atsižvelgė ir į elementą „cachaça“ ar „pirassununga“, ir į elementą „51“.
Dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 30 punkte konstatavo, kad skiriamasis ir dominuojantis
jo elementas buvo skaitmeninis ir vaizdinis elementas „61“ prekių ženklo centre, atsižvelgusi, pirmiausia, į jo padėtį centre,
kurią išryškina dvi cukranendrės šakelės, įrėminančios jį iš abiejų pusių, ir į tai, kad likę elementai buvo laikomi papuošimais
ir antraeiliais elementais arba dėl jų aprašomojo pobūdžio (statinė arba dvi cukranendrės šakelės), arba dėl to, kad jie buvo
nedideli (žodžių junginys „a nossa alegria“ ant juostos, laikomos „ornamentiniu paaiškinimu“). Vis dėlto iš ginčijamo sprendimo
matyti, kad Apeliacinė taryba nemanė, jog vaizdiniai elementai – statinė ir dvi cukranendrės šakelės bei žodinis elementas,
sudarytas iš žodžių junginio „a nossa alegria“, – buvo nesvarbūs bendrame šių prekių ženklų keliamame įspūdyje. Iš tikrųjų
analizuodama galimą prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, fonetinį panašumą Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 31 punkte
pažymėjo, jog „nebuvo galima atmesti galimybės, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas bus vadinamas „a nossa alegria“,
nes <...> tai buvo vienintelis žymens žodinis elementas“. Be to, analizuodama, ar prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, buvo
konceptualiai panašūs, ginčijamo sprendimo 34 punkte ji atsižvelgė į tai, kad „prašomo įregistruoti prekių ženklo skaičius 61
reiškė statinę, o šio elemento nebuvo nė viename kitame ankstesniame prekių ženkle“.
Šiame procese ieškovė tvirtina, kad analizuoti, ar yra galimybė supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94
8 straipsnio 1 dalies b punktą, reikia atsižvelgiant tik į elementą „61“, kuris, jos teigimu, yra prašomo įregistruoti prekių
ženklo keliamo bendro įspūdžio dominuojantis elementas. Savo ruožtu VRDT, reikalaudama atmesti ieškinį, tvirtina, jog šioje
analizėje reikia atsižvelgti tiek į elementą „61“, tiek į vaizdinius elementus, atitinkančius statinę ir dvi cukranendrės
šakeles, taip pat į žodinį elementą, kurį sudaro žodžių junginys „a nossa alegria“, kurie nėra nesvarbūs bendrame prašomo
įregistruoti prekių ženklo keliamame įspūdyje.
Apeliacinės tarybos negalima kaltinti tuo, kad ji atsižvelgė į prašomo įregistruoti prekių ženklo žodžių junginį „a nossa
alegria“, analizuodama, ar yra galimybė supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Šis žodžių junginys, vienintelis prašomame įregistruoti prekių ženkle, yra svarbus tariant šį prekių ženklą ir dėl to negali
būti laikomas nesvarbiu bendrame keliamame įspūdyje. Be to, Apeliacinė taryba teisingai atsižvelgė į tam tikrus vaizdinius
prašomo įregistruoti prekių ženklo elementus, kaip antai statinės piešinuką. Statinė ir dvi cukranendrių šakelės, nors ir
itin primenančios alkoholinį gėrimą iš cukranendrių, kurį galima brandinti ąžuolo statinėje, ir dėl to turinčios itin neryškų
skiriamąjį požymį šių prekių atžvilgiu, vis dėlto tebėra savarankiškos prašomame įregistruoti prekių ženkle, taip pat turi
skiriamąjį požymį, dėl to, kad derinamos su elementu „61“, ir dėl to, kad šiame prekių ženkle užima bent jau tokią pačią vietą
kaip elementas „61“. Todėl VRDT šiame ginče pagrįstai tvirtina, kad šių elementų negalima, bet jau vizualiu aspektu, laikyti
nesvarbiais, palyginti su pastaruoju elementu.
Vadinasi, atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ir į šio sprendimo 46 punkte nurodytą teismo praktiką, ankstesnio žodinio
Portugalijos prekių ženklo ir prašomo įregistruoti prekių ženklo panašumas turi būti vertinamas, viena vertus, pagal bendrą
elemento „cachaça“ su elementu „51“ sukeliamą įspūdį ir, kita vertus, pagal įspūdį, kurį sukelia elemento „61“, baltais skaitmenimis
įrašyto ženklo centre, taip pat elementų, kuriuos sudaro statinės, iš abiejų pusių įrėmintos dviem cukranendrių šakelėmis,
piešinukas, ir elemento, kurį sudaro juosta su užrašu „a nossa alegria“, derinys. Ankstesnių vaizdinių prekių ženklų ir prašomo
įregistruoti prekių ženklo panašumas turi būti vertinamas remiantis bendru įspūdžiu, kurį, viena vertus, sukelia elemento
„cachaça“ ar „pirassununga“ ir elemento „51“, baltais skaitmenimis įrašyto apskritime, kurio dalis įterpta į plačią juostą,
einančią per visą žymenį nuo vieno krašto iki kito, derinys ir, kita vertus, tuo, kurį sukelia elemento „61“, baltais skaitmenimis
įrašyto centre, taip pat elementų, kuriuos sudaro statinės, iš abiejų pusių įrėmintos dviem cukranendrių šakelėmis, piešinukas,
ir elemento, kurį sudaro juosta su užrašu „a nossa alegria“, derinys.
–       Dėl vizualaus panašumo
Kalbant apie prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, vizualų panašumą, pažymėtina, jog ginčijamo sprendimo 32 ir 33 punktuose
Apeliacinė taryba nusprendė, kad sutapo tik jų skaitmens 1 pavaizdavimas. Į „sąlyginius vizualius panašumus“ tarp skaitmenų
5 ir 6, parašytų gana vienodu šriftu, negalima atsižvelgti, nes atitinkama visuomenė įpratusi juos matyti ir paprastai pastebi
juos skiriančias detales. Prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, sutapimo dėl skaitmens 1 pateikimo nepakanka, kad jie sukeltų
panašų bendrą vizualų įspūdį, atsižvelgiant į skirtingą jų pobūdį, struktūrą ir sandarą.
Trečiuoju kaltinimu ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą, nuspręsdama, jog prekių ženklai, dėl kurių kilo
ginčas, nekėlė panašaus vizualaus įspūdžio. Elementai „51“ ir „61“ yra vizualiai panašūs, nes abu sudaryti iš dviejų skaitmenų,
kurių vienas sutampa, nes jie yra panašaus ilgio, abu baltais skaitmenimis įrašyti juodame apskritimo formos fone, o skaitmenys
5 ir 6 grafiškai taip pat labai panašūs. Be to, žodiniai prašomo įregistruoti prekių ženklo elementai portugalų kalba suponuoja,
kad šiuo prekių ženklu žymimų prekių rūšis atvežta iš šalies, kurioje vartojama portugalų kalba, o tai padidina galimybę supainioti.
VRDT iš esmės reikalauja atmesti trečiąjį kaltinimą. Ji tvirtina, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, vizualiai labai
skiriasi. Net patys skaičiai 51 ir 61 vizualiai skiriasi dėl skirtingos skaitmenų 5 ir 6 konfigūracijos.
Bendro vizualaus įspūdžio, kurį kelia prašomas įregistruoti prekių ženklas, labiausiai skiriamieji elementai yra elementas
„61“ ir vaizdiniai ornamentiniai elementai, kuriuos sudaro statinė ir dvi cukranendrės šakelės. Elementas „a nossa alegria“,
kuriuo remiasi ieškovė, savo ruožtu turi itin nedidelę vizualią įtaką, atsižvelgiant į tai, kad jis yra nedidelis, į tai,
kad jis užrašytas žymens apačioje, ir į jo įprastą grafinį pateikimą. Ankstesnių prekių ženklų keliamo bendro vizualaus įspūdžio
dominuojantys elementai yra, o ankstesniame žodiniame Portugalijos prekių ženkle gali dominuoti, nelygu jo grafinis pavaizdavimas,
„cachaça“ ar „pirassununga“ ir „51“, taip pat (ankstesniuose vaizdiniuose prekių ženkluose) ornamentinis vaizdinis elementas,
kurį sudaro plati juosta, einanti per visą žymenį nuo vieno krašto iki kito.
Prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, vizualiai skiriasi savo žodiniais elementais „a nossa alegria“, „cachaça“ ir „pirassununga“,
taip pat – ornamentiniais vaizdiniais elementais, kurie pateikti paprastai ir gana įprastai. Tačiau šie prekių ženklai vizualiai
sutampa dėl dviženklio skaičiaus, kurio antrasis skaitmuo, t. y. 1, yra toks pats, pateikimo. Be to, nors skaitmens 5 grafika
tam tikromis detalėmis skiriasi nuo skaitmens 6 grafikos, šių dviejų skaitmenų tarpusavio skirtumai yra mažesni nei tie, kurie
skiria kiekvieną iš šių skaitmenų nuo kitų skaitmenų. Be to, vaizdiniuose prekių ženkluose, dėl kurių kilo ginčas, dviženklis
skaičius, t. y. 51 ankstesniuose vaizdiniuose prekių ženkluose ir 61 prašomame įregistruoti prekių ženkle, pavaizduotas panašiai,
t. y. dideliais skaitmenimis centre, o jo balta spalva sudaro kontrastą su tamsios spalvos fonu. Be to, gana panašus šio fono
kontūras, t. y. apskritimas ankstesniuose vaizdiniuose prekių ženkluose ir ovalas, atitinkantis statinės kontūrus, prašomame
įregistruoti prekių ženkle.
Vizualus prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumas, net jei jis atrodo neryškus, palyginti su bendru jų keliamu įspūdžiu,
yra pakankamai matomas, kad visa atitinkama visuomenė jį pastebėtų. Todėl reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba padarė
klaidą priėjusi išvadą, jog iš esmės nėra vizualaus panašumo tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, ir patenkinti šiuo
klausimu suformuluotą ieškovės trečiąjį kaltinimą.
–       Dėl fonetinio panašumo
Dėl fonetinio prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo ginčijamo sprendimo 31 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad
ankstesni prekių ženklai buvo vadinami atitinkamai „cachaça“, „cachaça 51“ ar „pirassununga 51“, o prašomas įregistruoti prekių
ženklas bus vadinamas „61“, neatmetant galimybės, jog jis bus vadinamas ir „a nossa alegria“. Vien to, kad tik skaitmuo „1“ tariamas
taip pat, nepakako, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, fonetiškai būtų laikomi panašūs.
Ketvirtuoju kaltinimu ieškovė iš esmės nurodo, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą, tvirtindama, jog prekių ženklai, dėl kurių
kilo ginčas, nekėlė fonetiškai itin panašaus įspūdžio. Kadangi atitinkama visuomenė yra įpratusi baruose ir restoranuose žodžiu
užsisakyti ankstesniais prekių ženklais žymimą prekę, o pradinis žodis „cachaça“ yra ir gali būti ateityje naudojamas
Missiato Industria e Comercio
savo prekėms žymėti, prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimos prekės užsakomos pavadinimais „cachaça 51“ ar „cachaça 61“.
Prekių ženklai fonetiškai labiau panašūs tokiose kalbose kaip portugalų ar ispanų, kur taip pat tariamos tokios pačios skaitmenų
5 ir 6 pirmos ir paskutinės raidės (atitinkamai „s“ ir „enta“). Portugalijos ir Ispanijos vartotojai skaičius 51 ir 61 taria
beveik vienodai: Portugalijos vartotojai – „sin-cu-enta y um“ ir „se-senta y um“, o praktiškai identiškai taria ir Ispanijos
vartotojai – „sin-cuenta e uno“ ir „se-senta e uno“. Žymenys skiriasi, kalbant apie Ispanijos ir Portugalijos vartotojus,
raidėmis „incu“ ir „ess“ skaitvardžio viduryje, tariamomis šios visuomenės. Tam tikrų prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas,
elementų fonetinis skirtumas yra mažiau reikšmingas, atsižvelgiant į dekoratyviąją ar aprašomąją šių elementų funkciją nagrinėjamuose
žymenyse.
VRDT iš esmės reikalauja atmesti ketvirtąjį kaltinimą. Net atsižvelgiant į prekių ženkluose, dėl kurių kilo ginčas, esančius
skaičius 51 ir 61, fonetiniai jų skirtumai yra girdimi. Ispanijoje „cincuenta y uno“ ir „sesenta y uno“ fonetiniai skirtumai
neliktų nepastebėti. Šie skirtumai yra dar ryškesni anglų kalboje tarp „fifty one“ ir „sixty one“, vokiečių kalboje – tarp
„einundfünfzig“ ir „einundsechzig“ ir danų kalboje – tarp „enoghalvtreds“ ir „enogtres“, kur žodžiai „50“ ir „60“ tariami
absoliučiai skirtingai. Fonetiniai prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumai būtų dar didesni, jeigu Ispanijoje, Jungtinėje
Karalystėje, Austrijoje ir Danijoje būtų atsižvelgta, ką VRDT mano esant būtina daryti, į žodį „cachaça“, kurio reikšmės atitinkama
visuomenė nesupras, o Ispanijoje – į žodžių junginį „a nossa alegria“, kurio reikšmę atitinkama visuomenė gali suprasti. Geriausiu
atveju prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, fonetinis panašumas yra neryškus ar net minimalus Ispanijoje ir dar mažiau ryškus
Jungtinėje Karalystėje, Austrijoje ir Danijoje. Portugalijoje prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, fonetinis panašumas yra
neryškus ar net minimalus, kadangi fonetiniai „sincuenta y um“ ir „sesenta y um“ skirtumai neliktų nepastebėti ir kadangi
žodžių junginys „a nossa alegria“ net galėtų būti ištartas.
Atitinkama visuomenė žodžiu darys nuorodą į prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, greičiausiai tardama derinį iš tų žodinių
jų elementų, kurie nėra nesvarbūs bendrame jų keliamame įspūdyje. Šitaip ankstesni prekių ženklai bus vadinami „cachaça 51“
ar „pirassununga 51“, o prašomas įregistruoti prekių ženklas – „61“ ar net „61 a nossa alegria“.
Prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, fonetiškai skiriasi savo žodiniais elementais „a nossa alegria“, „cachaça“ ir „pirassununga“.
Tačiau šie prekių ženklai iš dalies sutampa tariant jų skaitmeninį elementą. Pirmiausia svarbu konstatuoti, kad visose nagrinėjamose
kalbose žodžiai, atitinkantys skaičius 51 ir 61, reiškia, kad prie skaičių 50 ir 60 pridėtas vienetas. Fonemos, kuriomis išreiškiama,
kad prie dešimčių pridėtas vienetas, kiekviena nagrinėjama kalba tariamos atskirai ir vienodai tariant 51 ir 61. Fonemos,
atitinkančios „einund“ ir „enog“, net bus tariamos pirmiausia atitinkamai vokiečių ir danų kalbomis žodžiuose „einundfünfzig“
ir „einundsechzig“ ar „enoghalvtreds“ ir „enogtres“. Vis dėlto, priešingai nei tvirtina ieškovė, prekių ženklai, dėl kurių
kilo ginčas, skiriasi fonetiškai dėl fonemų, atitinkančių dešimtis 50 ar 60, tarimo. Portugalų ir ispanų kalbose atitinkami
tarimo skirtumai tarp fonemų, atitinkančių, viena vertus, „cinquenta“ ir „sessenta“ ir, kita vertus, „cincuenta“ ir „sesenta“,
yra reikšmingi ir atitinkamos visuomenės neliks nepastebėti. Priešingai nei tvirtina ieškovė, fonemos, atitinkančios raides
„c“ ir „s“ Portugalijoje ir didžiojoje Ispanijos dalyje, nagrinėjamuose žodžiuose nesutampa. Kaip teisingai pažymi VRDT, skirtumai
dar labiau girdimi anglų kalboje („fifty“ ir „sixty“), vokiečių kalboje („fünfzig“ ir „sechzig“) ir danų kalboje („halvtreds“
ir „tres“), kur skaičių 50 ir 60 pradžios tarimas visiškai skiriasi.
Iš to matyti, kad fonetinis prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumas, net ir neryškus, palyginti su bendru jų keliamu
fonetiniu įspūdžiu, bet kuriuo atveju yra pakankamai girdimas, kad jį pastebėtų visa atitinkama visuomenė. Todėl reikia konstatuoti,
kad Apeliacinė taryba padarė klaidą, priėjusi išvadą, jog iš esmės nėra prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, fonetinio panašumo,
ir patenkinti šiuo klausimu suformuluotą ieškovės ketvirtąjį kaltinimą.
–       Dėl konceptualaus panašumo
Dėl konceptualaus prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 34 punkte nurodė, jog
bet kuriuo atveju jis matyti tik iš kiekvieno jų dviženklio skaičiaus pavaizdavimo. Vis dėlto, kadangi šie skaičiai labai
skiriasi dėl jų absoliutaus dydžio, kuris ir pats skiriasi, ir kadangi prašomame įregistruoti prekių ženkle skaičiumi 61 žymima
statinė, prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, konceptualiu požiūriu skiriasi.
Penktuoju kaltinimu ieškovė iš esmės nurodo, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą priėjusi išvadą, jog nebuvo konceptualaus
prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo. Šių prekių ženklų skiriamasis elementas yra dviženklis skaičius, kurio antrasis
skaitmuo yra identiškas, ir tas skaičius siejamas su ta pačia prekių rūšimi, t. y. Brazilijoje gaminamu spiritu iš cukranendrių,
ir su žodiniais elementais ta pačia kalba, t. y. portugalų. Be to, prieš nagrinėjamus žodžius yra ar gali būti žodis „cachaça“.
Vadinasi, konceptualiu požiūriu prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, iš esmės nesiskiria.
VRDT iš esmės reikalauja atmesti penktąjį kaltinimą. Ji nesutinka, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, konceptualiu
požiūriu skiriasi iš esmės. Kadangi nežinoma, kokį dydį reiškia skaičiai 51 ir 61, šie skaičiai sunkiai gali prisidėti prie
konceptualaus prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo ar skirtumo. Tačiau vaizdinis prašomo įregistruoti prekių ženklo
elementas, t. y. statinė, iš abiejų pusių įrėminta dviem cukranendrių šakelėmis, konceptualiu požiūriu yra turiningas – taip
yra tuo labiau dėl to, kad iš bylos medžiagos nematyti, jog daug ūkio subjektų prekiaudami alkoholiniais gėrimais naudotų
šių grafinių elementų, kad ir kokia stilizuota būtų jų forma, tipą. Vadinasi, vaizdinis prašomo įregistruoti prekių ženklo
elementas prisideda prie prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, atskyrimo konceptualiu požiūriu. Dėl žodžių junginio „a nossa
alegia“ atsiranda dar vienas prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, konceptualaus atskyrimo elementas, ypač Ispanijoje. Semantinis
šio žodžių junginio turinys gali išlikti atmintyje visų pirma dėl to, kad jis yra vienintelis prašomo įregistruoti prekių
ženklo elementas, kurio semantinis turinys aiškus. Portugalijoje žodžių junginys „a nossa alegria“ ir žodžiai „cachaça“ ir
„pirassununga“ prideda papildomų konceptualaus atskyrimo elementų.
Viso bendro vizualaus įspūdžio, kurį kelia prašomas įregistruoti prekių ženklas, labiausiai skiriamasis elementas yra elementas
„61“, nes jis yra laisvai pasirinktas nagrinėjamų prekių atžvilgiu. Vaizdiniai ornamentiniai elementai, kuriuos sudaro statinė
ir dvi cukranendrės šakelės, kaip ir žodžių junginys „a nossa alegria“, savaime yra neryškūs skiriamieji požymiai konceptualiu
požiūriu, nes jie itin primena nagrinėjamų prekių rūšį, jų kilmės vietą (t. y. šalį, kurioje vartojama portugalų kalba) ar
tam tikras jo ypatybes ar savybes ir dėl to atitinkamai visuomenei gali sukelti asociacijų tarp prekių rūšies, jų kilmės vietos,
jų ypatybių ar savybių ir labiausiai skiriamųjų prašomo įregistruoti prekių ženklo elementų. Ankstesniuose prekių ženkluose
elementas „51“ yra labiausiai skiriamasis dėl to, kad jis laisvai pasirinktas nagrinėjamų prekių atžvilgiu (žr. šio sprendimo
60 ir 67 punktus). Ankstesnių vaizdinių prekių ženklų vaizdinis ornamentinis elementas, kurį sudaro plati juosta, einanti
per visą žymenį nuo vieno krašto iki kito, konceptualiu požiūriu sustiprina skaičiaus 51 siejimą su šiais prekių ženklais
žymimų prekių rūšimi. Todėl jis tampa antraeiliu bendrame jų keliamame konceptualiame įspūdyje. Konceptualiu požiūriu elementai
„cachaça“ ar „pirassununga“ ankstesniuose Portugalijos prekių ženkluose yra tik neryškūs skiriamieji požymiai, kadangi jie
itin primena nagrinėjamų prekių rūšį ar jų gamybos vietą ir dėl to atitinkamai visuomenei gali sukelti asociacijų tarp prekių
rūšies, jų gamybos vietos ir labiausiai skiriamųjų prašomo įregistruoti prekių ženklo elementų. Tačiau, darant prielaidą,
kaip ginčijamo sprendimo 26 punkte nusprendė Apeliacinė taryba, kad žodį „cachaça“ didžioji atitinkamos visuomenės Ispanijoje,
Danijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Austrijoje dalis iš tikrųjų supras kaip išgalvotą, o tai ieškovė ginčija (šio sprendimo
72 punktas), elementas „cachaça“ kartu su elementu „51“ gali būti suprastas kaip vienas iš labiausiai skiriamųjų ankstesnių
vaizdinių Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklų elementų.
Prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, konceptualiai skiriasi savo žodiniais elementais „a nossa alegria“, „cachaça“ ir „pirassununga“
ir tam tikrais atvejais – vaizdiniais ornamentiniais elementais. Tačiau šie prekių ženklai iš dalies sutampa savo skaitmeniniais
elementais „51“ ir „61“. Iš tikrųjų nėra abejonių, kad atitinkama visuomenė šiuos elementus iš karto supras kaip skaičius,
leidžiančius nustatyti ir palyginti kiekį ar santykį, taip pat išdėstyti elementus pagal numeraciją. Vis dėlto dėl šio sprendimo
60 punkte jau nurodytų priežasčių šios bylos aplinkybėmis negalima manyti, kad atitinkama visuomenė šiuos skaičius iš karto
suvoks kaip taikomus tam tikroms aiškiai nustatytoms šių prekių, žymimų prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, tipo ypatybėms,
kaip antai alkoholio kiekiui tam tikrame gėrime, tūriui ar laikui, būtinam jam subrandinti. Iš to išplaukia, kad atitinkama
visuomenė šiuos skaičius supras kaip dydį, nesuteikdama jiems konkrečios, aiškios ir nustatytos reikšmės nagrinėjamų prekių
atžvilgiu, o su tuo sutiko pati VRDT (žr. šio sprendimo 60 ir 93 punktus).
Konceptualiu požiūriu elementai „51“ ir „61“, kaip skaičiai, turi tam tikrų panašumų. Iš tikrųjų abu skaičiai yra sveikieji
natūralūs nelyginiai dviženkliai skaičiai, kurių antrasis skaitmuo, t. y. vienaženklis skaičius 1, yra identiškas. Tačiau
šie skaičiai vienas nuo kito skiriasi dešimtimis, t. y. 5 – ankstesniuose prekių ženkluose ir 6 – prašomame įregistruoti prekių
ženkle. Bet kuriuo atveju konceptualų prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumą, esantį dėl to, kad skiriasi juos sudarančių
skaičių dešimtys, sumažina tai, kad pagal didėjančią dešimčių tvarką skaičius 50, atitinkantis „5“ dešimtis, yra mažesnis
už 60, kuris atitinka „6“ dešimtis, ir kad todėl skaičiaus „50“ dydis suvokiamas kaip pakankamai artimas skaičiaus „60“ dydžiui.
Tačiau tarp, viena vertus, ankstesnių vaizdinių Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklų ir, antra
vertus, prašomo įregistruoti prekių ženklo konceptualaus panašumo, atsirandančio dėl elementų „51“ ir „61“, lygis gali sumažėti,
jeigu, kaip tvirtina VRDT, elementą „cachaça“ iš tikrųjų didžioji atitinkamos visuomenės dalis Ispanijoje, Danijoje, Jungtinėje
Karalystėje ir Austrijoje supranta kaip išgalvotą žodį ir jeigu dėl to jis kartu su skaičiumi 51 yra vienas iš labiausiai
skiriamųjų ankstesnių vaizdinių Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklų elementų.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, jog yra tam tikras konceptualaus panašumo lygis, kuris gali būti laikomas
vidutiniu, lyginant ankstesnius Portugalijos prekių ženklus ir prašomą įregistruoti prekių ženklą, ir nuo vidutinio iki neryškaus,
lyginant, viena vertus, ankstesnius vaizdinius Ispanijos, Jungtinės Karalystės, Austrijos ir Danijos prekių ženklus ir, kita
vertus, prašomą įregistruoti prekių ženklą. Todėl reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą, prieidama išvadą,
jog iš esmės nėra prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, fonetinio panašumo, ir patenkinti šiuo klausimu suformuluotą ieškovės
penktąjį kaltinimą.
Dėl galimybės supainioti
Bendras galimybės supainioti vertinimas reiškia tam tikrą nagrinėjamų veiksnių tarpusavio priklausomybę ir visų pirma prekių
ženklų ir žymimų prekių ar paslaugų panašumą (žr. šio sprendimo 29 punktą). Todėl mažas prekių ženklu žymimų prekių ar paslaugų
panašumo laipsnis gali būti kompensuojamas dideliu prekių ženklų panašumo laipsniu, ir atvirkščiai (1998 m. rugsėjo 29 d.
Teisingumo Teismo sprendimo
Canon
, C‑39/97, Rink. p. I‑5507, 17 punktas ir 1999 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
, C‑342/97, Rink. p. I‑3819, 19 punktas; 40 punkte minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo
VENADO su rėmu ir kt.
74 punktas).
Taip pat primintina, kad, remiantis nusistovėjusia teismų praktika, atliekant visapusišką galimybės supainioti vertinimą reikia
atsižvelgti į tai, jog paprastas vartotojas tik retai turi galimybę tiesiogiai palyginti įvairius prekių ženklus ir remiasi
netiksliu jų vaizdu iš atminties (99 punkte minėto Sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
26 punktas).
Visapusiškai vertinant suklaidinimo galimybę, vizualūs, fonetiniai ar konceptualūs žymenų, dėl kurių kilo ginčas, aspektai
ne visada vienodai reikšmingi ir reikia išanalizuoti objektyvias aplinkybes, kuriomis prekių ženklai gali būti pateikti rinkoje
(šiuo klausimu žr. 2003 m. liepos 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Alejandro prieš VRDT – Anheuser-Busch (BUDMEN),
T‑129/01, Rink. p. II‑2251, 57 punktą ir 2004 m. spalio 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
New Look prieš VRDT – Naulover (NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE ir NLCollection)
, T‑117/03–T‑119/03 ir T‑171/03, Rink. p. II‑3471, 49 punktą).
Dviejų prekių ženklų fonetinio panašumo lygis turi nedidelę reikšmę, kalbant apie prekes, kurios parduodamos taip, kad jas
pirkdama atitinkama visuomenė paprastai vizualiai suvokia šias prekes žyminčius prekių ženklus (2003 m. spalio 14 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Phillips-Van Heusen prieš VRDT – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS)
, T‑292/01, Rink. p. II‑4335, 55 punktas ir 2005 m. birželio 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Canali Ireland prieš VRDT – Canal Jean (CANAL JEAN CO. NEW YORK)
, T‑301/03, Rink. p. II‑2479, 55 punktas).
Išvada, kad nebuvo galimybės supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, kurią padarė Apeliacinė taryba ginčijamame
sprendime, buvo pagrįsta tuo, kad jie visapusiškai skyrėsi vizualiu, fonetiniu ir konceptualiu požiūriais.
Tačiau, kaip jau konstatuota šio sprendimo 84, 90 ir 98 punktuose, ginčijamame sprendime yra klaidų, nes jame padaryta išvada,
kad nebuvo fonetinių, vizualių ir konceptualių prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumų. Iš tikrųjų atitinkamiems vartotojams
prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, sukels šiek tiek panašų vizualų ir fonetinį įspūdžius ir vidutiniškai ar šiek tiek
panašų įspūdį konceptualiu požiūriu.
Šeštuoju kaltinimu ieškovė nurodo, kad minėtos teisės klaidos turėjo įtakos ginčijamam sprendimui, nes dėl jų Apeliacinė taryba
padarė klaidingą išvadą, jog atitinkama visuomenė negalėjo supainioti šių prekių ženklų. Jauni pilnamečiai ir vidutinio amžiaus
asmenys, paprastai vartojantys kokteilius baruose, restoranuose ar namuose, įsimena fonetinį elementų „61“ ir „51“, prieš
kuriuos įrašytas žodis „cachaça“, panašumą, o prašomo įregistruoti prekių ženklo vaizdinis elementas nepateks į netiksliai
prisimenamą jų vaizdą. Net jei atitinkama visuomenė galėtų atskirti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, jų panašumas fonetiniu,
vizualiu ir konceptualiu požiūriais gali lemti, kad jie manys, jog šiais prekių ženklais žymimos prekės pagamintos tos pačios
įmonės.
Nors tam tikrais atvejais, kaip pažymi VRDT, lemiama reikšmė ir buvo suteikta garsiniam gėrimų prekių ženklų atpažinimui (2003 m.
sausio 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Mystery Drinks prieš VRDT – Karlsberg Brauerei (MYSTERY)
, T‑99/01, Rink. p. II‑43, 48 punktas), taip negali būti šioje byloje. Kaip konstatuota šio sprendimo 40 punkte, nagrinėjamos
prekės platinamos bendrai ir taip pat paprastai parduodamos ne tik specializuotose parduotuvėse, bet ir prekybos centruose.
Be to, ieškovė pažymi, o VRDT to neginčija, kad kai alkoholiniai gėrimai ar likeriai iš cukranendrių, žymimi prekių ženklais,
dėl kurių kilo ginčas, vartojami baruose ar restoranuose, jie paprastai yra sudedamoji tam tikrų kokteilių, kaip antai
caipirinha
, dalis. Iš to išplaukia, kad šie gėrimai paprastai užsakomi žodžiu, nurodant šiuos kokteilius, o ne pačių gėrimų pavadinimą.
Vadinasi, tokiomis aplinkybėmis kaip šioje byloje prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, garsiniam atpažinimui reikia suteikti
antraeilę reikšmę bendrame jų keliamame įspūdyje. O svarbiausias šiame bendrame įspūdyje yra vizualus ir konceptualus atpažinimas.
Svarbu atsižvelgti į tai, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, vizualiu ir konceptualiu požiūriais paremti alkoholinių
gėrimų ar likerių iš cukranendrių ir konkrečiai kalbant – ankstesnių Portugalijos prekių ženklų atveju –
cachaça
siejimu su konkrečiu skaičiumi, t. y. 51 ankstesniuose prekių ženkluose ir 61 – prašomame įregistruoti prekių ženkle, kuris
atitinkamai visuomenei nereiškia ar iš karto nereiškia konkrečios nagrinėjamų prekių rūšies charakteristikos. Šis skaičius
lygiai taip pat ir prekių ženkluose, dėl kurių kilo ginčas, yra sveikasis natūralus nelyginis dviženklis skaičius, kurio antrasis
skaitmuo, t. y. vienetas, yra 1. Beje, vizualus ir konceptualus prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumai dėl grafinių
ir dydžio skirtumų tarp skaičių 50 ir 60 sumažėjo, nes, pirma, skaitmuo 5 grafiškai labiau panašus į skaitmenį 6 nei į kitus
skaitmenis ir atvirkščiai; taip pat skaičiuojant dešimtimis didėjančia tvarka skaičius 50 yra prieš pat skaičių 60, todėl
šiems skaičiams priskiriamas dydis atitinkamai pakankamai informuotai, protingai pastabiai ir nuovokiai visuomenei santykinai
panašus.
Be to, ankstesni prekių ženklai ir prašomas įregistruoti prekių ženklas turi arba, konkrečiai kalbant apie ankstesnį žodinį
Portugalijos prekių ženklą, gali turėti vizualiu požiūriu bendrą pateikimą – dideliu šriftu žymens centre paprastai parašyti
baltos spalvos skaičiai, kurie išryškėja tamsios spalvos fone.
Kalbant apie vaizdinių prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, vaizdinius elementus, pasakytina, jog jie neturi konkretaus konceptualaus
turinio, o vizualiu požiūriu, kaip ir žodiniai elementai „cachaça“, „pirassununga“ ar „a nossa alegria“, Portugalijos vartotojams
reiškia elementus, kuriais sustiprinamas skaitmeninio elemento, t. y. skaičių 51 ar 61, poveikis, siejant su nagrinėjamų prekių
rūšimi, t. y. alkoholiniais gėrimais ar likeriais iš cukranendrių, pagaminta portugališkai kalbančioje šalyje, šiuo atveju
– Brazilijoje. Be to, sutampa vaizdinių prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, tam tikri vaizdiniai elementai, pirmiausia –
apskritimas ar ovalas, atitinkantis statinės kontūrus, kuriame ankstesniuose vaizdiniuose prekių ženkluose ar prašomame įregistruoti
prekių ženkle įrašyti skaičiai 51 ar 61. Todėl šie vaizdiniai elementai, kaip ir žodiniai elementai, Portugalijos visuomenei
savaime neleidžia pakankamai atskirti ankstesnių vaizdinių prekių ženklų ir prašomo įregistruoti prekių ženklo ir negali panaikinti
bet kokios galimybės supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Galiausiai prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, fonetiniai skirtumai, kad ir kokie girdimi jie būtų, šioje byloje yra palyginti
antraeiliai dėl šio sprendimo 106 ir 107 punktuose jau nurodytų priežasčių.
Net jei atitinkama visuomenė ir gali pastebėti tam tikrus prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumus, galimybė, kad ji
nustatys jų ryšį, yra reali, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ir dėl šiais prekių ženklais žymimų prekių tapatumo. Galiausiai
šioje byloje šių skirtumų nepakanka, kad būtų atmesta bet kokia galimybė, jog atitinkama visuomenė ar bent jau vidutiniškai
pastabus paprastas Portugalijos alkoholinių gėrimų vartotojas manys, pasikliaudamas netiksliai prisimenamu šių prekių ženklų
vaizdu, kad jais žymimos prekės pagamintos toje pačioje įmonėje ar ekonomiškai susijusiose įmonėse.
Todėl reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą prieidama išvadą, jog nebuvo galimybės supainioti, kaip ji suprantama
pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą, prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, ir patenkinti šiuo klausimu
suformuluotą ieškovės šeštąjį kaltinimą.
Todėl, nesant reikalo nagrinėti septintojo kaltinimo, pagrįsto klaidingu įrodymų dėl ankstesnių žodinio ir vaizdinio prekių
ženklų CACHAÇA 51 ir „Cachaça 51“ žinomumo Portugalijoje vertinimu, reikia patenkinti vienintelį ieškinio pagrindą, pagrįstą
Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu, ir panaikinti ginčijamą sprendimą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusi šalis padengia bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi
šalis to reikalavo. Kadangi VRDT pralaimėjo bylą, ji turi padengti ieškovės išlaidas pagal jos pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (antroji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2008 m. liepos 4 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) pirmosios
apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1687/2007-1).
2.
Priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Paskelbta 2010 m. rugsėjo 3 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys
Ginčo aplinkybės
Šalių reikalavimai
Dėl pirmą kartą Bendrajame Teisme pateiktų dokumentų priimtinumo
Dėl esmės
1. Dėl vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą antros dalies, pagrįstos Reglamento Nr. 40/94 52 straipsnio dalies
a punkto pa˛eidimu
2. Dėl vienintelio pagrindo panaikinti ginčijamą sprendimą pirmos dalies, pagrįstos Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies
b punkto pažeidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl atitinkamos visuomenės
Dėl prekių panašumo
Dėl žymenų panašumo
– Dėl skiriamųjų ir dominuojančių požymių
– Dėl vizualaus panašumo
– Dėl fonetinio panašumo
– Dėl konceptualaus panašumo
Dėl galimybės supainioti
Dėl bylinėjimosi išlaidų
*
Proceso kalba: anglų.