CELEX: 62005TJ0178
Ympäristö
Direktiivi 2003/87/EY
Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä
Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisen jakosuunnitelman muuttamista koskeva ehdotus
Komission kieltäytyminen
Kumoamiskanne

Asiaa koskevat oikeussäännöt
1       Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta
13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32) 1 artiklassa
säädetään seuraavaa:
”Tällä direktiivillä perustetaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä yhteisössä – – kasvihuonekaasupäästöjen
vähentämiseksi sekä kustannustehokkaasti että taloudellisesti.”
2       Direktiivin 2003/87 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kunkin jäsenvaltion on jokaista saman direktiivin 11 artiklassa
tarkoitettua kautta varten laadittava kansallinen suunnitelma, jossa esitetään päästöoikeuksien kokonaismäärä, jonka jäsenvaltio
aikoo kyseiseksi kaudeksi myöntää, sekä se, miten sen on tarkoitus nämä oikeudet jakaa. Kolmivuotiskautta, joka alkoi 1.1.2005,
koskeva kansallinen suunnitelma oli julkistettava ja siitä oli ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille 31.3.2004
mennessä.
3       Direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltion tehtyä 1 kohdan mukaisen ilmoituksen kansallisesta jakosuunnitelmasta komissio voi kolmen kuukauden kuluessa
hylätä suunnitelman tai sen osan sillä perusteella, että se ei ole liitteessä III lueteltujen perusteiden tai 10 artiklan
mukainen. Jäsenvaltio voi tehdä 11 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisen päätöksen vain, jos komissio hyväksyy ehdotetut muutokset.
Komission on perusteltava hylkäävä päätös.”
4       Direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kunkin jäsenvaltion on päätettävä 1 päivänä tammikuuta 2005 alkavaa kolmivuotiskautta varten myönnettävien päästöoikeuksien
kokonaismäärästä ja päästöoikeuksien jakamisesta kunkin laitoksen toiminnanharjoittajalle. Päätös on tehtävä vähintään kolme
kuukautta ennen kauden alkamista, ja sen on perustuttava 9 artiklan nojalla laadittuun kansalliseen jakosuunnitelmaan ja oltava
10 artiklan mukainen, ottaen asianmukaisesti huomioon yleisön huomautukset.”
5       Direktiivin 2003/87 liitteessä III olevissa 9 ja 10 artiklassa tarkoitettujen perusteiden osalta säädetään seuraavaa:
”9. Suunnitelmassa on selostettava, kuinka yleisö voi esittää huomautuksia. Lisäksi siinä on oltava tiedot järjestelyistä,
joiden avulla varmistetaan huomautusten huomioon ottaminen ennen kuin päästöoikeuksien jaosta päätetään.
10. Suunnitelmaan on sisällyttävä luettelo tämän direktiivin kattamista laitoksista ja päästöoikeuksista, jotka niille kullekin
aiotaan myöntää.”

Tosiseikat
6       Järjestettyään julkisen kuulemisen ja julkaistuaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallista jakosuunnitelmaa koskevan
ehdotuksen (jäljempänä jakosuunnitelma) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (jäljempänä Yhdistynyt
kuningaskunta) teki 30.4.2004 komissiolle jakosuunnitelmaa koskevan ilmoituksen, jossa se nimenomaisesti totesi, että jakosuunnitelma
on väliaikainen. Tämän jakosuunnitelman 1.13 kohdassa todetaan seuraavaa:
”Yhteisön järjestelmään kuuluville laitoksille vuosia 2005–2007 vastaavana kautena jaettavien päästöoikeuksien kokonaismäärä
vastaa 736 000 000:aa hiilidioksiditonnia (CO
). Tätä lukua on mahdollista muuttaa meneillään olevien töiden valossa.”
7       Komissio osoitti 9.6.2004 Yhdistyneelle kuningaskunnalle kirjeen, jonka sanamuoto on seuraava:
” – –
Tehtyään asiasta ensimmäisen tutkimuksen komissio on todennut, että ilmoituksessa on puutteita, koska siitä puuttuvat [kirjeen]
liitteenä olevat tiedot.
Nämä tiedot on toimitettava, jotta komissio voi helpommin antaa ehdotettua jakosuunnitelmaa koskevan lausunnon. Komissio varaa
oikeuden määritellä kantansa vasta sitten, kun se on vastaanottanut lisätiedot, ja joka tapauksessa enintään kolmen kuukauden
kuluessa näiden tietojen vastaanottamisesta.
Komissiolla pitäisi olla hallussaan nämä tiedot kymmenen päivän kuluessa tämän kirjeen päiväyksestä.”
8       Puuttuvat tiedot täsmennetään 9.6.2004 päivätyn kirjeen liitteessä I. Tämän liitteen 1 kohdassa todetaan seuraavaa:
”Komissio merkitsee tiedoksi sen seikan, että energiaa ja olevia päästöjä koskeviin ennusteisiin liittyvää työskentelyä jatketaan
ja se saattaa johtaa siihen, että kaikki päästöennusteet ja eri alojen ja yhteisön päästöoikeuksien kaupan järjestelmän kattamien
laitosten osallisuus korjataan uudelleen (jakosuunnitelman 1.9 kohta). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisia kehotetaan
ilmoittamaan komissiolle korjatuista ennusteista ja kaikista niiden vuoksi jakosuunnitelmaan tehtävistä muutoksista, mukaan
lukien jakosuunnitelman 1.9 kohdan a–f alakohdassa (muita kaasupäästöjä kuin CO
-päästöjä koskevat ennusteet) ja 1.13 kohdassa (niiden päästöoikeuksien kokonaismäärä, jotka Yhdistynyt kuningaskunta aikoo
jakaa) lueteltujen ongelmien osalta.”
9       Yhdistynyt kuningaskunta vastasi 14.6.2004 päivätyllä kirjeellä komission 9.6.2004 päivättyyn kirjeeseen. Yhdistynyt kuningaskunta
ilmoitti vastauksensa 1 kohdassa seuraavaa:
”Yhdistynyt kuningaskunta julkaisi toukokuun lopulla CO
-päästöjä koskevia ennusteita koskevan valmisteluasiakirjan, jossa se esitteli perustilanteet ja energiaa ja päästöjä koskevat
viimeisimmät ennusteet (liitteenä jäljennös tästä asiakirjasta). Asiasta kiinnostuneilla henkilöillä on mahdollisuus esittää
tästä valmisteluasiakirjasta huomautuksensa 17.6.2004 mennessä. Ennusteet tehdään lopullisesti sen jälkeen, kun kaikki asian
kannalta merkitykselliset huomautukset on otettu huomioon ja sen jälkeen kun jakosuunnitelman 1.9 kohdan a–f alakohdassa mainittuihin
avoimina oleviin kysymyksiin on saatu ratkaisu. Komissiolle tehdään lopullisista ennusteista ja kaikista niiden johdosta suunnitelmaan
tehtävistä muutoksista ilmoitus heti, kun mahdollista.”
10     Komissio teki 7.7.2004 kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallista jakosuunnitelmaa koskevan päätöksen K(2004) 2515/4
lopullinen, josta Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt ilmoituksen direktiivin 2003/87 mukaisella tavalla (jäljempänä 7.7.2004
tehty päätös). Tämän päätöksen, joka on tehty erityisesti direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan perusteella, päätösosa on
seuraava:
”1 artikla
Yhdistyneen kuningaskunnan jakosuunnitelman seuraavat seikat eivät ole direktiivin 2003/87/EY liitteessä III olevassa 6 ja
10 kohdassa mainittujen perusteiden mukaiset, toisin sanoen:
a)      tiedot siitä, millä tavalla uudet osallistujat voivat alkaa osallistua yhteisön järjestelmään
b)      laitosten luettelossa ei mainita Gibraltarilla sijaitsevia laitoksia, eikä niiden päästöoikeuksien määrää, jotka niille aiotaan
jakaa.
2 artikla
Jakosuunnitelmaa ei vastusteta, jos komissiolle tehdään 30.9. mennessä ilmoitus seuraavista muutoksista:
a)      maininta, joka koskee tietoja siitä, millä tavalla uudet osallistujat voivat alkaa osallistua yhteisön järjestelmään siten,
että osallistuminen on direktiivin 2003/87/EY liitteessä III vahvistettujen perusteiden ja kyseisen direktiivin 10 artiklan
mukainen
b)      laitosten luetteloa on muutettu Gibraltarilla sijaitsevien laitosten lisäämiseksi siihen ja niiden päästöoikeuksien määrän
ilmoittamiseksi, jotka niille aiotaan jakaa; nämä päästöoikeudet määritellään [jakosuunnitelmassa] määritetyn menettelyn mukaisesti.
3 artikla
1. Sitä päästöoikeuksien kokonaismäärää ei pidä ylittää, jonka Yhdistynyt kuningaskunta aikoo jakosuunnitelman mukaan jakaa
tässä jakosuunnitelmassa toistetuille laitoksille ja uusille osallistujille, ottaen huomioon 2 artiklassa mainitut muutokset.
2. Jakosuunnitelmaa voidaan muuttaa ilman komission ennalta antamaa hyväksymistä, jos siinä on kyse yksittäisille laitoksille
jaettujen päästöoikeuksien kokonaismäärään tehtävistä muutoksista, jotka johtuvat tietoihin tehdyistä parannuksista.
3. Kaikista jakosuunnitelmaan tehdyistä muutoksista tämän artiklan 2 kohdassa tai 2 artiklassa mainittuja muutoksia lukuun
ottamatta, on tehtävä komissiolle ilmoitus ja ne on hyväksyttävä [direktiivin 2003/87] 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
– – ”
11     Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti komissiolle 30.9.2004 syyt, joiden vuoksi sillä ei ollut mahdollisuutta noudattaa 7.7.2004
tehdyn päätöksen 2 artiklassa vahvistettua määräaikaa.
12     Yhdistynyt kuningaskunta antoi komissiolle 10.11.2004 tiedon siitä, että se halusi muuttaa jakosuunnitelmaansa ottaakseen
huomioon siinä mainittujen töiden tulokset. Yhdistynyt kuningaskunta ehdotti muun muassa päästöoikeuksien kokonaismäärän lisäämistä
756 100 000 hiilidioksiditonniin.
13     Komissio totesi 2.12.2004 pidetyssä kokouksessa, että ehdotettuja muutoksia ei voida sen mukaan ottaa tutkittavaksi.
14     Yhdistynyt kuningaskunta lähetti 23.12.2004 komissiolle 7.7.2004 tehdyn päätöksen 2 artiklassa tarkoitetut tiedot ja jakosuunnitelmaan
ehdotettuja muutoksia koskevia lisätietoja.
15     Samana päivänä päivätyllä kirjeellä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kehottivat komissiota arvioimaan muutetun jakosuunnitelman.
16     Komissio totesi 1.2.2005 päivätyllä kirjeellä katsovansa, että Yhdistyneen kuningaskunnan vaatimusta, joka koski sen jakosuunnitelman
muuttamista, ei voitu ottaa tutkittavaksi.
17     Komissio teki 12.4.2005 päätöksen K(2005) 1081 lopullinen, joka koskee sellaista ehdotusta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien
kansallisen jakosuunnitelman muuttamiseksi, josta Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt ilmoituksen direktiivin 2003/87 mukaisesti
(jäljempänä riidanalainen päätös). Tässä päätöksessä komissio muun muassa katsoi, että Yhdistynyt kuningaskunta ei voi direktiivin
2003/87 9 artiklan 1 kohdan mukaan toimittaa väliaikaista suunnitelmaa (kolmas perustelukappale). Lisäksi komissio totesi,
että direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaan Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli oikeus tehdä jakosuunnitelmaansa muutoksia
vain korjatakseen 7.7.2004 tehdyssä päätöksessä esiin tuotuja ristiriitoja ja että tämän viimeksi mainitun päätöksen 3 artiklan
1 kohdassa kielletään päästöoikeuksien myönnettävän kokonaismäärän lisääminen (neljännestä yhdeksänteen perustelukappale).
Näin ollen riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”[Jakosuunnitelmaan] ehdotettua muutosta, josta Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt komissiolle ilmoituksen 10.11.2004 ja joka
on päivitetty viimeksi 18.2.2005 ja joka merkitsee, että päästöoikeuksien määrää lisätään 19 800 000 [tonnilla hiilidioksidia
vastaavaa ainetta], ei voida ottaa tutkittavaksi.”

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
18     Yhdistynyt kuningaskunta nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 5.5.2005
jättämällään kannekirjelmällä. Samana päivänä jätetyllä erillisellä asiakirjalla se vaati, että tämä kanne käsiteltäisiin
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 76 a artiklan mukaisessa nopeutetussa menettelyssä. Komissio esitti
27.5.2005 huomautuksensa tästä hakemuksesta.
19     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) hyväksyi 14.6.2005 tekemällään päätöksellä nopeutettua menettelyä
koskevan hakemuksen.
20     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen käsittelyn.
21     Asianosaisten lausumat ja vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 18.10.2005 pidetyssä
istunnossa.
22     Yhdistynyt kuningaskunta vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       kumoaa riidanalaisen päätöksen
–       velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
23     Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       hylkää kanteen perusteettomana
–       velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi
24     Yhdistynyt kuningaskunta vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee direktiivin 2003/87 ja 7.7.2004 tehdyn päätöksen
rikkomista.

Asianosaisten lausumat
25     Yhdistynyt kuningaskunta katsoo ensimmäiseksi, että komission riidanalaisessa päätöksessä omaksumassa kannassa, jonka mukaan
Yhdistyneen kuningaskunnan 30.4.2004 toimittamaa jakosuunnitelmaa on pidettävä lopullisena, koska väliaikaisen jakosuunnitelman
toimittaminen ei ole luvallista, on oikeudellinen virhe.
26     Yhdistynyt kuningaskunta väittää, että kyseinen jakosuunnitelma nimenomaisesti esiteltiin väliaikaisena ja että komissio totesi
tämän 9.6.2004 päiväämässään kirjeessä, jossa se mainitsi mahdollisuudesta tehdä muutoksia siihen päästöoikeuksien kokonaismäärään,
jonka Yhdistynyt kuningaskunta aikoi myöntää. Koska komissio täten hyväksyi Yhdistyneen kuningaskunnan esittämän väliaikaisen
jakosuunnitelman, sillä ei ollut Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan oikeutta olla riidanalaisessa päätöksessä eri kannalla.
27     Yhdistynyt kuningaskunta korostaa, että komissiolla ei ole direktiivin 2003/87 9 artiklan nojalla toimivaltaa päästöoikeuksien
sen kokonaismäärän määrittämistä varten, jonka jäsenvaltio voi myöntää, ja että komissio ei voi väittää, että päästöoikeuksien
kokonaismäärä määritellään Yhdistyneen kuningaskunnan ehdottaman väliaikaisen määrän perusteella.
28     Lisäksi Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että komission päätös pitää väliaikaista jakosuunnitelmaa lopullisena johtaa esillä
olevassa asiassa epäjohdonmukaisuuteen päästöoikeuksien kokonaismäärän ja väliaikaisessa jakosuunnitelmassa kuvaillun näiden
päästöoikeuksien jakamisessa käytettävän menettelyn välillä, jotka ovat kaksi jakosuunnitelman keskeistä seikkaa (ks. direktiivin
2003/87 9 artiklan 1 kohta). Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan väliaikaisen jakosuunnitelman ei ole tarkoitus olla lopullinen,
eikä sitä pidä kohdella sellaisena.
29     Toiseksi Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että riidanalaisessa päätöksessä on oikeudellinen virhe siltä osin kuin siinä annetaan
ymmärtää, että jäsenvaltio ei voi tehdä muutosta, johon ei ole myönnetty lupaa komission direktiivin 2003/87 9 artiklan 3
kohdan mukaan tekemällä päätöksellä (ks. riidanalaisen päätöksen kahdeksas perustelukappale).
30     Direktiivin 2003/87 9 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion komissiolle toimittamassa alkuperäisessä suunnitelmassa on ilmoitettava
vain päästöoikeuksien kokonaismäärä, jonka jäsenvaltio ”aikoo” myöntää. Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan komissio tarkastelee
tätä ”aikomusta” direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaan. Se katsoo, että jäsenvaltion on kuitenkin päätettävä päästöoikeuksien
kokonaismäärästä, jonka se ”tulee myöntämään”, vasta komission päätöksen ja yleisön kuulemisen jälkeen (ks. direktiivin 2003/87
liitteessä III oleva 9 kohta). Näin ollen direktiivistä käy Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan ilmi, että jakosuunnitelmaa
ja siis jäsenvaltion suunnittelemaa päästöoikeuksien kokonaismäärää voidaan muuttaa sen jälkeen, kun komissio on tehnyt direktiivin
2003/87 9 artiklan 3 kohtaan perustuvan päätöksen.
31     Yhdistynyt kuningaskunta lisää yhtäältä, että yleisöä on kuultava komissiolle toimitettavasta jakosuunnitelmasta direktiivin
9 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja toisaalta, että direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti yleisön huomautukset
on otettava huomioon ennen päästöoikeuksien jakamista koskevan päätöksen tekemistä (ks. saman direktiivin liitteessä III oleva
9 kohta). Yleisön kuulemisen laajuus ja merkitys vahvistetaan ohjeista jäsenvaltioiden avustamiseksi annetun direktiivin 2003/87
liitteessä III lueteltujen perusteiden täytäntöönpanossa sekä olosuhteista, joissa ylivoimainen este on näytetty toteen 7.1.2004
annetun komission tiedonannon (KOM(2003) 830 lopullinen, jäljempänä 7.1.2004 annettu tiedonanto) 2.1.9 osassa (93–96 kohta).
32     Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan edellä todetusta seuraa, että komission direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti
tekemällä päätöksellä ei voida estää tai rajoittaa direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdassa ja sen liitteessä III olevassa
9 kohdassa edellytettyä yleisön huomautusten huomioon ottamista.
33     Toisaalta riidanalaisessa päätöksessä oleva toteamus siitä, että kun direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukainen päätös
on tehty, jäsenvaltiot voivat vain korjata jakosuunnitelmiensa puutteita, on Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan ristiriidassa
komission muissa tapauksissa valitseman lähestymistavan kanssa (ks. Tanskan kuningaskunnan, Alankomaiden kuningaskunnan, Slovenian
tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan tapauksissa 7.7.2004 tehdyt päätökset). Vaikka komissio ei tuonut näiden jäsenvaltioiden
toimittamista jakosuunnitelmista esiin yhtäkään puutetta, näitä jäsenvaltioita koskevissa päätöksissä nimenomaisesti sallitaan
Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan myöhempiä muutoksia koskevien ilmoitusten tekeminen komissiolle. Suunnitellut muutokset
eivät kuitenkaan voi koskea vain komission toteamia puutteita, koska niitä ei ollut.
34     Kolmanneksi Yhdistynyt kuningaskunta väittää, että toisin kuin riidanalaisessa päätöksessä (yhdeksäs perustelukappale) annetaan
ymmärtää, 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 3 kohdassa annetaan sille mahdollisuus ilmoittaa komissiolle kaikista muutoksista,
myös niistä, jotka lisäävät myönnettyä päästöoikeuksien kokonaismäärää. Yhdistynyt kuningaskunta täsmentää, että 7.7.2004
tehdyn päätöksen 3 artiklan sanamuoto on sen tekemän tulkinnan mukainen. Kyseisen päätöksen 3 artiklan 1 kohdassa ei nimittäin
sen mukaan kielletä ilmoituksen tekemistä muutoksesta, joka voi lisätä päästöoikeuksien kokonaismäärää. Yhdistyneen kuningaskunnan
mukaan siinä vain todetaan, että jos tällaista muutosta ei tehdä, Yhdistynyt kuningaskunta ei voi ylittää sen jakosuunnitelmassa
mainittujen päästöoikeuksien kokonaismäärää. Se katsoo, että 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 2 kohdassa puolestaan todetaan,
että jakosuunnitelmaan voidaan tehdä tiettyjä sellaisia muutoksia, joilla ei lisätä päästöoikeuksien kokonaismäärää, ilman
että komission on annettava niitä varten lupa. Lopuksi se katsoo, että kyseisen päätöksen 3 artiklan 3 kohdassa, jonka sanamuoto
on luonteeltaan yleinen, säädetään, että kaikista muutoksista, saman päätöksen 2 artiklassa ja 3 artiklan 2 kohdassa mainittuja
muutoksia lukuun ottamatta, on tehtävä ilmoitus komissiolle ja ne on hyväksyttävä direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan
mukaisesti. Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan tällainen sanamuoto on riittävän laaja kattaakseen muutokset, jotka voivat johtaa
myönnettävän päästöoikeuksien kokonaismäärän lisäämiseen.
35     Ensimmäiseksi komissio myöntää Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoittaneen, että sen alun perin esittelemä jakosuunnitelma oli
väliaikainen. Komissio väittää, että Yhdistynyt kuningaskunta toimitti pyydetyt lisätiedot 14.6.2004 päivätyssä kirjeessä
sen 9.6.2004 esittämän vaatimuksen johdosta. Komissio katsoo päätelleensä silloin tästä, että jakosuunnitelma, päästöoikeuksien
kokonaismäärää koskevat luvut mukaan lukien, oli täydellinen (ks. 7.7.2004 tehdyn päätöksen ensimmäinen perustelukappale).
36     Komissio katsoo, että toisin kuin Yhdistynyt kuningaskunta väittää (ks. edellä 25 kohta), silloin kun jäsenvaltio esittelee
jakosuunnitelman, jota varten komissio pyytää lisätietoja, tämän suunnitelman katsotaan olevan epätäydellinen siihen asti,
kun nämä tiedot vastaanotetaan. Komission mukaan kolmen kuukauden määräaika alkaa vasta sitten, kun jäsenvaltio on toimittanut
kaikki tiedot, joita komissio pitää tarpeellisina voidakseen katsoa jakosuunnitelman olevan täydellinen.
37     Komission mukaan Yhdistyneellä kuningaskunnalla oli tiedossaan, että komissio katsoi sen 14.6.2004 päivätyn kirjeen johdosta,
että Yhdistyneen kuningaskunnan jakosuunnitelma oli täydellinen ja että komissio aikoi tehdä lopullisen päätöksen 7.7.2004.
Yhdistynyt kuningaskunta oli nimittäin ilmoittanut toivovansa, että se olisi mukana ensimmäisissä jakosuunnitelmista tehdyissä
päätöksissä korostaakseen sitoutumistaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kauppaan ja ilmastonmuutoksen vastaiseen toimintaan
yleensä sekä ollakseen esimerkkinä muille jäsenvaltioille (ks. 14.7.2004 päivätty kirje ja ”Department for Environment, Food
and Rural Affairsin”, jäljempänä DEFRA, Internet-sivuilta saadut otteet). Tämä toivomus huomioon ottaen Yhdistynyt kuningaskunta
ei voinut perustellusti odottaa, että komissio tekisi sen suunnitelmasta toisen, tällä kertaa lopullisen päätöksen ottaakseen
huomioon mahdolliset myöhemmin toimitetut uudet tiedot.
38     Komissio lisää, että ainoat 7.7.2004 tehdyn päätöksen tekemisen jälkeen hyväksyttävät muutokset olivat tämän päätöksen 3 artiklassa
määritellyt muutokset. Komission mukaan kaikki muutokset, joista aiheutuu päästöoikeuksien kokonaismäärän ylittyminen, on
nimenomaisesti suljettu pois siltä osin kuin jakosuunnitelmia koskevilla komission päätöksillä on taattava tietty turva sekä
päästöoikeuksien kaupan järjestelmän yhtenäisyydelle yleensä että päästöoikeuksien markkinoiden toimivuudelle siltä osin kuin
hintojen muodostuminen näillä markkinoilla riippuu voimakkaasti päästöoikeuksien kokonaismäärän pysyvyydestä. Komissio huomauttaa,
että Yhdistyneen kuningaskunnan saavuttaman päästöoikeuksien kokonaismäärän pysyvyyden merkittävyys koko järjestelmän moitteettomalle
toiminnalle voidaan johtaa siitä, että Yhdistyneelle kuningaskunnalle on myönnetty muihin jäsenvaltioihin nähden huomattava
määrä päästöoikeuksia.
39     Toiseksi komissio korostaa, että direktiivin 2003/87 tarkoitus on toteuttaa päästöoikeuksien kaupan järjestelmä, jota voidaan
soveltaa 1.1.2005 alkaen (ks. direktiivin 4 artikla, 9 artiklan 1 kohta ja 11 artiklan 1 kohta). Komissio katsoo, että kyseisen
direktiivin 9 artiklan 3 kohdassa ja 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 3 kohdassa olevaa sanaa ”muutokset” on tulkittava
tämän tavoitteen valossa. Määräpäivän 1.1.2005 lähestyessä jäsenvaltiot eivät voi komission mukaan tehdä direktiivin 2003/87
9 artiklan 3 kohdan mukaisesti ”muutoksia”, jotka eivät kuulu niille osoitetun päätöksen soveltamisalaan. Tässä säännöksessä
tarkoitetut ”muutokset” ovat komission mukaan vain niitä, joilla on tarkoitus korjata ristiriidat, jotka komissio on tuonut
esiin saman säännöksen mukaisesti tekemässään päätöksessä, toisin sanoen esillä olevassa asiassa 7.7.2004 tehdyssä päätöksessä.
40     Seuraavaksi komissio toteaa, että tiedot, jotka on saatu yleisön kuulemisen yhteydessä ennen jakosuunnitelman esittelemistä,
ovat keskeiset päästöoikeuksien kokonaismäärän ja sille toimitettavan suunnitelman muiden seikkojen määrittelemistä varten.
Kun komissio sen sijaan on tehnyt päätöksen, toisesta yleisön kuulemisesta voi olla hyötyä vain tietojen muuttamista varten
ja mahdollisesti päästöoikeuksien kokonaismäärän puitteissa tehtävää uudelleenjakoa varten, mutta ei päästöoikeuksien kokonaismäärän
lisäämistä varten (ks. direktiivin 2003/87 liitteessä III oleva 9 kohta ja 7.1.2004 annetun tiedonannon 94–96 kohta). Tämä
toinen kuuleminen voi komission mukaan koskea vain sitä, miten komission jakosuunnitelmasta tekemä päätös voidaan panna täytäntöön
sen soveltamisalan puitteissa, ja sitä, minkä seikkojen osalta jäsenvaltio voi käyttää harkintavaltaansa.
41     Jos asian laita olisi toisin, vaarana olisi, että komissiota olisi kuultava useaan kertaan ja että komissio tekisi useita
uusia päätöksiä. Tämä heikentäisi päästöoikeuksien markkinoita, joilla päästöoikeuksien kokonaismäärän pysyvyys on tarpeellinen
ja jotka eivät tällaisen epävarmuuden asteen vallitessa kykenisi toimimaan asianmukaisella tavalla.
42     Komissio huomauttaa, että Yhdistynyt kuningaskunta on ainoa jäsenvaltio, joka on toisen kuulemisen jälkeen pyytänyt päästöoikeuksien
kokonaismäärän lisäämistä. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan esillä olevassa asiassa esittämät perustelut eivät ole yhteneväiset
DEFRA:n Internet-sivuilla olevan sen toteamuksen kanssa, joka koskee laitosten luettelon esittelemistä komissiolle 14.6.2004
ja jonka mukaan kyseessä oleviin lukuihin voidaan lopullisten kuulemisten jälkeen tehdä teknisiä, siis luonteeltaan hyvin
rajallisia, korjauksia.
43     Lisäksi komissio väittää, että jäsenvaltio ei voi poiketa ilmoittamastaan aikomuksesta edes sen jälkeen, kun komissio on tehnyt
päätöksensä, vain sillä perusteella, että kyseessä oli pelkkä ”aikomus”. Komission mukaan direktiivissä käytetään ilmaisua
”aikoo myöntää”, koska jäsenvaltio voi ilmaista aikomuksensa lopullisessa päätöksessä vasta sen jälkeen, kun komissio on tehnyt
päätöksensä.
44     Kolmanneksi komissio toteaa, että 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklaa on tarpeen tulkita suppeasti, jotta yhteisön päästöoikeuksien
kaupan järjestelmällä voidaan osallistua ilmastonmuutoksen vastaiseen toimintaan.
45     Komission mukaan 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 1 kohdassa osoitetaan selvästi, että myönnettyä kokonaismäärää ei voida
ylittää, ja sen 3 artiklan 3 kohta ei voi olla perusteena tämän kokonaismäärän muuttamiselle. Taloudelliselta kannalta tämä
on komission mukaan perusteltua, koska päästöoikeuksien kokonaismäärän pysyvyys on erittäin tärkeää päästöoikeuksien kaupan
järjestelmän moitteettomalle toiminnalle. Komissio katsoo, että direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa nimittäin myönnetään Yhdistyneelle
kuningaskunnalle tiettyä harkintavaltaa todettujen ristiriitojen oikaisemista varten siten, että se käyttää eri keinoja kuin
niitä, jotka komissio on jo tietyin edellytyksin hyväksynyt 2 artiklan nojalla, mutta vain siten, että se toteuttaa mahdollisesti
tarpeellisen päästöoikeuksien uudelleenjakamisen.
46     Komissio täsmentää, että 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 3 kohtaa on luettava saman päätöksen 3 artiklan 1 kohdan nojalla
vahvistettujen kokonaislukujen asiayhteydessä. Komission muukaan tämän päätöksen 3 artiklasta käy ilmi, että Yhdistyneellä
kuningaskunnalla oli selkeästi määritelty harkintavalta päästöoikeuksiensa uudelleen jakamisessa jakosuunnitelmassa mainituille
laitoksille ja uusille osallistujille. Näin ollen Yhdistynyt kuningaskunta ei ollut pakotettu vaatimaan päästöoikeuksien kokonaismäärän
lisäämistä. Niistä jäsenvaltioista, joille on osoitettu saman 3 artiklan 3 kohdan sisältävä päätös, Yhdistynyt kuningaskunta
on ainoa, joka katsoo, että päästöoikeuksien kokonaismäärää voidaan lisätä tämän säännöksen perusteella.
47     Komissio lisää, että sellaisten jakosuunnitelmien tapauksissa, joiden osalta se ei ole todennut lopullisessa päätöksessään
yhtäkään ristiriitaa, 3 artiklan 3 kohtaa (tai sitä vastaavaa säännöstä) on todellakin pidettävä turhana. Komissio katsoo,
että tätä säännöstä ei ole poistettu tekstistä, koska kaikkien ristiriitojen poistamista koskeva ratkaisu löydettiin vasta
päätösmenettelyn hyvin myöhäisessä vaiheessa. Komissio lisää, että heti kun säännös todettiin turhaksi, sitä ryhdyttiin järjestelmällisesti
poistamaan vuoden 2004 joulukuusta lähtien tehdyistä päätöksistä.
48     Lisäksi komissio väittää, että se ei vastustanut sitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamaan jakosuunnitelmaan muodostettiin
uusille osallistujille varattu kiintiö, joka on huomattavasti suurempi kuin muiden jäsenvaltioiden tapauksissa. Päästöoikeuksien
hyväksytty kokonaismäärä, joka kattoi sekä olemassa olevia laitoksia varten että uusia osallistujia varten tarkoitetut päästöoikeudet,
mahdollisti Yhdistyneelle kuningaskunnalle huomattavan liikkumavaran päästöoikeuksien jakamisessa olemassa oleville laitoksille
siten, että oikeuksia voidaan jakaa uusille osallistujille tarkoitetusta osasta, jos tämä osoittautuisi tarpeelliseksi 7.7.2004
tehdyn päätöksen 3 artiklan 2 kohdan yhteydessä tapahtuvan tietojen laadun paranemisen johdosta.
49     Lopuksi komissio korostaa sitä seikkaa, että 9.6.2004 päivätty kirje ei voi olla perusteena päästöoikeuksien kokonaismäärän
lisäämiselle. Komission mukaan tämä kirje edelsi 7.7.2004 tehtyä päätöstä, eikä siihen voida näin ollen vedota tämän viimeksi
mainitun päätöksen jälkeen tehtyjen muutosten perustelemiseksi. Yhdistynyt kuningaskunta ei siis voi vedota perusteltuun luottamukseen
7.7.2004 tehdyn päätöksen erilaisen tulkinnan osalta.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
50     Riidanalaisesta päätöksestä käy ilmi, että komissio jätti tutkimatta Yhdistyneen kuningaskunnan 10.11.2004 esittämät jakosuunnitelman
muutokset, koska ne johtivat komission 7.7.2004 tekemässään päätöksessä hyväksymien päästöoikeuksien kokonaismäärien ylittymiseen.
Näin ollen ja kuten komissio on istunnon aikana vahvistanut, komissio katsoi, että se ei ollut velvollinen tutkimaan, olivatko
Yhdistyneen kuningaskunnan ehdottamat muutokset perusteltuja ja erityisesti olivatko ne yhteensopivat direktiivin 2003/87
liitteessä III olevissa säännöksissä tai sen 10 artiklassa ilmoitettujen perusteiden kanssa.
51     Sen arvioimista varten, oliko komissiolla oikeus jättää muutokset tutkimatta, on ensinnäkin tarkasteltava komissiolla ja jäsenvaltioilla
direktiivillä 2003/87, ja erityisesti sen 9–11 artiklalla, toteutetun järjestelmän yhteydessä olevia tehtäviä ja toimivaltaa.
52     Direktiivin 2003/87 keskeinen tarkoitus on toteuttaa 1.1.2005 alkaen kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä
yhteisössä. Tämä järjestelmä perustuu jakosuunnitelmiin, joita jäsenvaltiot laativat kyseisessä direktiivissä säädettyjen
perusteiden mukaisesti. Näin ollen jokaista jäsenvaltiota kehotettiin laatimaan ensimmäinen jakosuunnitelma 1.1.2005 alkanutta
kolmen vuoden jaksoa varten. Direktiivin 2003/87 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti tämä jakosuunnitelma piti julkaista ja siitä
piti tehdä komissiolle ja muille jäsenvaltioille ilmoitus viimeistään 31.3.2004. Jakosuunnitelmassa piti mainita niiden päästöoikeuksien
kokonaismäärä, jotka jäsenvaltio ”aikoi kyseiseksi kaudeksi myöntää, sekä se, miten sen [oli] tarkoitus nämä oikeudet jakaa”
(ks. edellä 2 kohta).
53     Direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti jokaisen jäsenvaltion oli tarkoitus tehdä myönnettävää päästöoikeuksien
kokonaismäärää ja näiden päästöoikeuksien jakamista kyseessä oleville laitoksille koskeva lopullinen päätös kolme kuukautta
ennen jakson alkua, toisin sanoen ennen 1.10.2004. Tämän saman säännöksen mukaan jäsenvaltioiden piti tehdä tältä osin lopulliset
päätöksensä direktiivin 2003/87 9 artiklan mukaisesti laadittujen jakosuunnitelmien perusteella (ks. edellä 4 kohta).
54     Direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdasta käy ilmi, että kolmen kuukauden kuluessa jakosuunnitelmaa koskevan ilmoituksen tekemisestä
komissiolla on toimivalta hylätä tämä jakosuunnitelma tai sen osa (ks. edellä 3 kohta). Tässä säännöksessä täsmennetään, että
hylkäämisen on perustuttava siihen, että jakosuunnitelma ei ole direktiivin 2003/87 liitteessä III lueteltujen perusteiden
tai 10 artiklan mukainen. On korostettava, että kyseisessä direktiivissä ei säädetä muista syistä, joiden perusteella jakosuunnitelma
voidaan hylätä.
55     Lisäksi, kuten komissio on istunnon aikana myöntänyt, direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa ei aseteta komissiolle nimenomaista
velvollisuutta jakosuunnitelman hyväksymistä koskevan myönteisen päätöksen tekemiseen, jos sillä ei ole perustetta jakosuunnitelman
tai sen osan hylkäämiselle. Jos komissio ei vastaa jakosuunnitelmaan kolmen kuukauden kuluessa sitä koskevan ilmoituksen tekemisestä,
sitä on pidettävä komission hyväksymänä, eikä sitä voida direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti muuttaa ilman
komission ennalta antamaa hyväksyntää.
56     Samalla tavoin päästöoikeuksien myönnettävää kokonaismäärää ja näiden päästöoikeuksien jakamista kyseessä oleville laitoksille
koskevaan jäsenvaltion lopulliseen päätökseen sovelletaan direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti sen 9 artiklan
3 kohdassa säädettyä edellytystä siitä, että komissio on hyväksynyt kaikki jakosuunnitelmaan ehdotetut muutokset. On kuitenkin
korostettava, että direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan toisessa virkkeessä ei aseteta mahdollisille muutoksille mitään
rajoituksia (ks. edellä 3 kohta). Näin ollen, toisin kuin komissio väittää, kaikista muutoksista, olivat ne jäsenvaltion itsensä
ehdottamia tai komission jakosuunnitelmassa havaitsemien ristiriitojen korjaamisessa tarvittavia, on tehtävä komissiolle ilmoitus
ja sen on hyväksyttävä ne ennen kuin jakosuunnitelma voi, sellaisena kuin se on muutettuna, olla jäsenvaltion direktiivin
2003/87 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti tekemän päätöksen perusteena.
57     Sitä seikkaa, että jakosuunnitelman muutoksia ei ole rajoitettu niihin, joiden tarkoitus on korjata komission havaitsemia
ristiriitoja, tukee se seikka, että jäsenvaltio on direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan ja sen liitteessä III olevan 9
kohdan sanamuodon mukaan velvollinen ottamaan huomioon huomautukset, joita yleisö on esittänyt jakosuunnitelmasta tehdyn alkuperäisen
ilmoituksen johdosta ja ennen lopullisen päätöksen tekemistä saman direktiivin 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tämä yleisön
kuuleminen jäisi vaille merkitystä ja yleisön huomautukset olisivat vain teoreettisia, jos jakosuunnitelman muutokset, joita
on mahdollista ehdottaa direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa säädetyn kolmen kuukauden määräajan päätyttyä tai sen jälkeen,
kun komissio on tehnyt tämän saman säännöksen mukaisen päätöksen, olisi rajoitettu vain komission suunnittelemiin muutoksiin.
58     Komissio korostaa sitä seikkaa, että koska tällaiset yleisön huomautukset on tehty toisen kuulemisen jälkeen, niitä pitäisi
käyttää vain tietojen muuttamiseen ja mahdollisesti päästöoikeuksien kokonaismäärän puitteissa tehtävään uudelleenjakamiseen,
eikä niiden kokonaismäärän lisäämiseen (ks. edellä 40 kohta). Direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohta tai sen liitteessä III
olevan 9 kohdan sanamuoto eivät tue tätä väitettä. Lisäksi komissio ei vahvista 7.1.2004 antamassaan tiedonannossa yhtäkään
toisen yleisön kuulemisen tarkoitusta koskevaa rajoitusta. Tämän tiedonannon 95 ja 96 kohdasta käy ilmi, että ”jäsenvaltion
olisi ilmoitettava komissiolle kaikista yleisön huomautusten johdosta – – jakosuunnitelmaan sen julkaisemisen ja komissiolle
tehtävän ilmoituksen jälkeen suunnitelluista muutoksista ennen 11 artiklan mukaisen lopullisen päätöksen tekemistä”. Näin
ollen on mahdollista, että yleisön kuulemisen yhteydessä tulee esille laskuvirheitä tai uusia tietoja ja että myönnettävää
kokonaismäärää on tämän vuoksi lisättävä. Direktiivin 2003/87 sanamuodossa tai sillä käyttöön otetun järjestelmän luonteessa
tai tavoitteissa ei ole mitään tällaisen lisäämisen poissulkemiseen viittaavaa.
59     Vaikka olisi katsottava, kuten komissio väittää, että toinen yleisön kuuleminen voi koskea vain yksittäisiä päästöoikeuksia,
komissio ei osoita, miksi tämän kuulemisen johdosta yksittäisiin päästöoikeuksiin tehtävät muutokset eivät voi johtaa myönnettävään
päästöoikeuksien kokonaismäärään tehtäviin muutoksiin. Jos esimerkiksi yksittäiselle laitokselle jaetut päästöoikeudet on
arvioitu liian alhaisiksi, kun taas vastaava tai kilpaileva laitos on saanut oikean määrän päästöoikeuksia, ei voida sulkea
pois sitä, että ensimmäiselle laitokselle jaettuja päästöoikeuksia ja tämän seurauksena myönnettyä päästöoikeuksien kokonaismäärää
on muutettava.
60     On lisättävä, että direktiivillä 2003/87 pyritään luomaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien tehokkaat eurooppalaiset markkinat
siten, että taloudelliselle kehitykselle ja työllisyydelle aiheutetaan mahdollisimman vähän haittaa (direktiivin 2003/87 1
artiklan ja sen johdanto-osan viides perustelukappale). Näin ollen vaikka direktiivin 2003/87 tavoite on kasvihuonekaasujen
vähentäminen yhteisön ja jäsenvaltioiden Kioton pöytäkirjan yhteydessä tekemien sitoumusten mukaisesti, tämä tavoite on toteutettava,
jos mahdollista, eurooppalaisen talouden tarpeita noudattaen. Tästä johtuu, että direktiivin 2003/87 yhteydessä laadituissa
jakosuunnitelmissa on otettava huomioon tässä direktiivissä tarkoitettuja laitoksia ja toimialoja koskevat oikeat tiedot.
Jos jakosuunnitelma perustuu osittain tiettyjen toimialojen tai laitosten päästöjen tasoa koskeviin virheellisiin tietoihin,
kyseisillä jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus ehdottaa siihen muutoksia, myönnettävien päästöoikeuksien kokonaismäärien
nostaminen mukaan lukien, jotta nämä ongelmat ratkaistaan ennen kuin niistä aiheutuu seurauksia markkinoille. Asian laita
on kuitenkin siten, että direktiivin 2003/87 ympäristöä koskevien tavoitteiden noudattamisen takaamiseksi komission on osoitettava,
ovatko jäsenvaltion ehdottamat muutokset yhteensopivat direktiivin liitteessä III säädettyjen perusteiden tai sen 10 artiklan
säännösten kanssa.
61     On siis aiheellista katsoa, että direktiivin 2003/87 sanamuodosta ja sillä käyttöön otetun järjestelmän yleisestä rakenteesta
ja tavoitteista johtuu, että komissio ei voinut rajoittaa jäsenvaltion oikeutta ehdottaa muutoksia tai jopa tiettyjä muutosten
luokkia. Tämä kysymys eroaa siitä, ovatko kyseessä olevat muutokset yhteensopivat direktiivin 2003/87 liitteessä III ja 10
artiklassa säädettyjen perusteiden kanssa.
62     Komissio vetoaa 7.7.2004 tekemäänsä päätökseen ja vakuuttaa sen perusteella, että hyväksyttävissä olevat muutokset olivat
rajalliset, ja perustelee sillä erityisesti sen päästöoikeuksien kokonaismäärän muuttamista koskevaa kieltoa, jonka jäsenvaltio
päättää myöntää. Komissio täsmentää, että 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 1 kohdassa osoitetaan selvästi, että myönnettyä
kokonaismäärää ei voida ylittää.
63     Tätä perustelua ei voida hyväksyä. Direktiivin 2003/87 nimenomaisesta sanamuodosta ja sillä käyttöön otetun järjestelmän yleisestä
rakenteesta ja tavoitteista johtuu, että Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus ehdottaa jakosuunnitelmaan muutoksia sen
jälkeen, kun siitä on tehty komissiolle ilmoitus, ja siihen asti, kunnes komissio tekee 11 artiklan 1 kohdan mukaisen päätöksensä,
ja että komissio ei voinut direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohtaan perustuvan hylkäävän päätöksen yhteydessä estää jäsenvaltiota
käyttämästä tätä oikeutta (ks. edellä 54–61 kohta).
64     Lisäksi komission tämä perustelu ei ole yhteensopiva sen 7.7.2004 tekemän päätöksen kanssa. Ensinnäkin, kuten komissio on
istunnon aikana myöntänyt, tämän päätöksen 2 artiklan b kohdasta käy ilmi, että jakosuunnitelman muutokset, jotka olivat tarpeelliset
kattamaan Gibraltarilla sijaitsevien laitosten tilanteen, saattavat johtaa myönnetyn päästöoikeuksien kokonaismäärän lisäämiseen.
Tämän päätöksen 3 artiklan 1 kohdassa nimittäin harkitaan nimenomaisesti mahdollisuutta, että kyseistä kokonaismäärää lisätään
2 artiklassa mainittujen muutosten seurauksena ja ilman komission ennakkolupaa (ks. edellä 10 kohta). Täten komissio on myöntänyt
ainakin epäsuorasti, että tällainen muutos on mahdollinen ilman, että direktiivin 2003/87 liitteessä III säädettyjä perusteita
rikotaan. Tästä seuraa, että komission kanta ei ole yhtenäinen siltä osin kuin se sallii yhtäältä myönnettävän päästöoikeuksien
kokonaismäärän lisäykset jakosuunnitelmassa toteamiensa puutteiden korjaamiseksi mutta kieltäytyy toisaalta ottamasta tällaisia
muutoksia huomioon silloin, kun kyseessä oleva jäsenvaltio on ehdottanut niitä.
65     Toiseksi 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 3 kohdassa, jossa sovelletaan suoraan direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohtaa,
ei rajoiteta ennen direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan mukaisen lopullisen päätöksen tekemistä hyväksyttävissä olevien
muutosten laajuutta. Koska 7.7.2004 tehdyn päätöksen 2 artiklassa ja 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, mitkä muutokset ovat
hyväksyttävissä ilman komission ennakkolupaa, kyseisen päätöksen 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetaan ”kaikkia” muita muutoksia,
mahdollisesti myönnettävän päästöoikeuksien kokonaismäärän muutokset mukaan lukien. Lisäksi, toisin kuin komissio väittää,
7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 1 kohdassa ilmoitetaan vain, että jos tällaista muutosta ei tehdä, Yhdistynyt kuningaskunta
ei voi ylittää jakosuunnitelmassaan olevaa päästöoikeuksien kokonaismäärää.
66     Komission mukaan 7.7.2004 tehdyn päätöksen 3 artiklan 3 kohdassa myönnetään Yhdistyneelle kuningaskunnalle mahdollisuus poistaa
jakosuunnitelman sisältämät ristiriidat muiden kuin 2 artiklassa tarkoitettujen keinojen avulla. Kuten Yhdistynyt kuningaskunta
katsoo, komissio on kuitenkin hyväksynyt päätöksillä, joihin sisältyy 3 artiklan 3 kohdan kaltainen säännös, muiden jäsenvaltioiden
toimittamia jakosuunnitelmia nostamatta niissä esiin mitään puutteita. Tästä johtuu, että toisin kuin komissio väittää, tämän
säännöksen nojalla oli mahdollista ehdottaa muitakin muutoksia kuin sellaisia, jotka koskevat komission esiin tuomia puutteita.
67     Lisäksi komissio katsoo, että kaikki muutokset, joista aiheutuu päästöoikeuksien kokonaismäärän ylittyminen, on suljettava
pois, koska niillä voi olla epäedullinen vaikutus markkinoiden vakauteen (ks. edellä 38 ja 45 kohta). On aiheellista katsoa,
että komissio ei ole osoittanut riittävällä tavalla, että tämä väite on perusteltu.
68     Komission väite, jonka mukaan ehdotetuilla muutoksilla on vakavia seurauksia päästöoikeuksien puutteeseen ja huomattava vaikutus
markkinahintaan, on vähintäänkin liioiteltu. On selvää, että Yhdistynyt kuningaskunta teki 30.4.2004 jakosuunnitelmaansa koskevan
ilmoituksen ja ilmoitti nimenomaisesti, että sillä oli aikomus myöntää väliaikaisesti päästöoikeuksien kokonaismäärä, jonka
suuruus oli 736 000 000 hiilidioksiditonnia vuosien 2005 ja 2007 väliseksi kaudeksi (ks. edellä 6 kohta). Seuraavaksi Yhdistynyt
kuningaskunta teki 10.11.2004 komissiolle jakosuunnitelmaansa koskevan ilmoituksen, jonka mukaan päästöoikeuksien kokonaismäärää
lisätään 736 000 000 hiilidioksiditonnista 756 100 000 hiilidioksiditonniin (ks. edellä 12 kohta), toisin sanoen 2,7 prosenttia.
Koska Yhdistynyt kuningaskunta julkaisi tämän muutoksen samanaikaisesti yleisön huomautuksia varten, on pääteltävä, että toimijoille,
joita asia koskee, ilmoitettiin tästä lisäyksestä seitsemän viikkoa ennen markkinoiden aukaisemista.
69     Lisäksi komissio myönsi 7.7.2004 tekemässään päätöksessä, että myönnettävien päästöoikeuksien kokonaismäärien muuttaminen
saattaisi olla tarpeellista jopa markkinoiden avaamisen jälkeen, siitä huolimatta, että direktiivin 2003/87 29 artiklassa
säädetään mahdollisuudesta muuttaa jakosuunnitelmaa, jos kyseessä on ylivoimainen este. Erityisesti komissio katsoi tämän
päätöksen kahdeksannessa perustelukappaleessa, että myönnettyä päästöoikeuksien kokonaismäärää on mahdollista muuttaa siltä
osin kuin on kyse laitoksista, jotka on direktiivin 2003/87 27 artiklan mukaisesti suljettu pois yhteisön järjestelmästä 31.12.2006
asti. Näin ollen komission väite, joka perustuu ajatukseen, jonka mukaan markkinoiden pysyvyys on ehdoton sääntö, on liiallinen,
erityisesti kun on kyse ennen markkinoiden avaamista ehdotetuista muutoksista, eikä sitä voida siis hyväksyä.
70     Joka tapauksessa, sellaisessa yhteydessä, jossa komission 20.6.2005 päivätyn lehdistötiedotteen mukaan jäsenvaltiot myönsivät
markkinoille päästöoikeuksia yhteensä 6 572 000 000 hiilidioksiditonnia, komissio ei ole selittänyt, miten lisäys, jonka suuruus
oli 20 100 000 hiilidioksiditonnia ja josta ilmoitettiin seitsemän viikkoa ennen markkinoiden avaamista, olisi voinut aiheuttaa
niillä epävakautta. Lisäksi on todettava, että 10.11.2004, jolloin Yhdistynyt kuningaskunta ehdotti kyseessä olevia muutoksia,
komissio ei ollut vielä tehnyt direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaista päätöstä yhdeksän jäsenvaltion jakosuunnitelmien
osalta.
71     Komissio on epäsuorasti vedonnut siihen, että Yhdistyneen kuningaskunnan olisi pitänyt tehdä päätöksensä direktiivin 2003/87
11 artiklan 1 kohdan mukaisesti ennen 30.9.2004 ja että tämän päivän jälkeen sillä ei ollut enää oikeutta ehdottaa jakosuunnitelmaan
muutoksia. Tältä osin on todettava, että vaikka tämä toteamus mainitaan riidanalaisen päätöksen kuudennessa perustelukappaleessa,
se ei ole hylkäämisen peruste. Muutokset jätettiin tutkimatta sillä perusteella, että niillä ylitettiin 7.7.2004 tehdyssä
päätöksessä vahvistetut kokonaismäärät.
72     Lisäksi ei ole kiistetty sitä, ettei Yhdistynyt kuningaskunta olisi toiminut vilpittömässä mielessä, kun se jatkoi jakosuunnitelmansa
parissa työskentelyä tehtyään siitä ilmoituksen ja ryhtyessään toimenpiteisiin saadakseen täsmällisempiä tietoja niitä toimialoja
koskevista päästöennusteista, joita direktiivi 2003/87 koskee. Komissio totesi Yhdistyneen kuningaskunnan pysyvälle edustustolle
11.10.2004 osoittamassaan kirjeessä, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ollut noudattanut määräpäivää, joka oli 30.9.2004, ilmoitti
tämän jälkeen ottavansa huomioon ”edistysaskeleet, joita sen viranomaiset olivat ottamassa vastatakseen päätöksen vaatimuksiin”,
ja kehotti tätä ilmoittaman sille tarpeellisista tiedoista mahdollisimman pian. Täten omaksumaansa asenteeseen nähden komissio
ei voinut todeta, että 30.9.2004 oli ehdoton määräpäivä siltä osin kuin on kyse jäsenvaltioiden mahdollisuudesta ehdottaa
jakosuunnitelmiin muutoksia direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaisella tavalla.
73     Yhdistyneen kuningaskunnan sen väitteen osalta, jonka mukaan komissiolle aluksi ilmoitetun kaltainen jakosuunnitelma oli väliaikainen,
riittää, kun todetaan, että kun on osoitettu, että kyseessä olevalla jäsenvaltiolla oli oikeus ehdottaa komissiolle muutoksia
sen jälkeen, kun direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa säädetty määräaika oli päättynyt tai kun tämän artiklan nojalla
oli tehty päätös, sillä, että jakosuunnitelma oli siitä tehdyn ensimmäisen ilmoituksen yhteydessä määritelty ”väliaikaiseksi”,
ei ole asian kannalta merkitystä. Kuten komissio on tuonut esiin, jäsenvaltio ei voi epätäydellistä jakosuunnitelmaa koskevan
ilmoituksen tekemisen yhteydessä siirtää loputtomiin direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan mukaista päätöksentekoa. Jos
jakosuunnitelma kuitenkin on epätäydellinen tai ”väliaikainen”, komissiolla on oikeus hylätä se joko siltä osin kuin se ei
ole direktiivillä 2003/87 asetettujen perusteiden mukainen tai siltä osin kuin se estää komissiota arvioimasta, onko jakosuunnitelma
mainittujen perusteiden mukainen. Näissä tilanteissa komissiolla on oikeus jakosuunnitelman hylätessään velvoittaa jäsenvaltio
tekemään ilmoitus uudesta täydellisestä jakosuunnitelmasta, ennen kuin se voi tehdä direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan
mukaista päätöstään. Toisin kuin komissio väittää, ei ole mitään syytä olettaa, että kun epätäydellisestä jakosuunnitelmasta
on tehty ilmoitus, direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu kolmen kuukauden määräaika, joka komissiolla on jakosuunnitelman
hylkäämistä varten, ei voisi alkaa.
74     Kaiken edellä todetun valossa on aiheellista päätellä, että komissio teki oikeudellisen virheen jättäessään tutkimatta Yhdistyneen
kuningaskunnan ehdottamat muutokset. Näin ollen Yhdistyneen kuningaskunnan esittämä ainoa kanneperuste on hyväksyttävä ja
riidanalainen päätös on kumottava.

Oikeudenkäyntikulut
75     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan
korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on hävinnyt asian, on päätettävä, että se
vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja lisäksi sen on korvattava Yhdistyneen kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut, koska
tämä on sitä vaatinut.
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (ensimmäinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisen jakosuunnitelman muuttamista koskevasta sellaisesta ehdotuksesta 12.4.2005
tehty komission päätös K(2005) 1081 lopullinen, josta Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt ilmoituksen, kumotaan.
2)
Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut.
Cooke
García-Valdecasas
Labucka
Julistettiin Luxemburgissa 23 päivänä marraskuuta 2005.
E. Coulon

R. García-Valdecasas
kirjaaja

jaoston puheenjohtaja
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.