CELEX: 61990CJ0157
Den Europæiske Socialfond
annullationssøgsmål mod nedsættelsen af et oprindeligt godkendt tilskud

1 Ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 21. maj 1990 har selskabet Infortec ° Projectos e Consultadoria, Ld.ª i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutning, meddelt sagsoegeren ved skrivelse af 9. marts 1990, om nedsaettelse af det tilskud, Den Europaeiske Socialfond oprindeligt havde bevilget til et uddannelsesprojekt, der var indsendt for sagsoegeren.
2 Den Europaeiske Socialfond (herefter benaevnt "fonden") deltager i henhold til artikel 1, stk. 2, litra a), i Raadets afgoerelse 83/516/EOEF af 17. oktober 1983 om Den Europaeiske Socialfonds opgaver (EFT L 289, s. 38) i finansieringen af foranstaltninger vedroerende erhvervsuddannelse og -vejledning.
3 Fondens godkendelse af en finansieringsansoegning, der er indgivet i henhold til artikel 3, stk. 1, i ovennaevnte afgoerelse 83/516, medfoerer i henhold til artikel 5, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 2950/83 af 17. oktober 1983 om gennemfoerelse af afgoerelse 83/516 (EFT L 289, s. 1, herefter benaevnt "forordningen") udbetaling af et forskud paa 50% af det bevilgede tilskud paa den dato, der er anfoert for uddannelsesforanstaltningens begyndelse. Anmodninger om udbetaling af saldobeloeb skal i henhold til artikel 5, stk. 4, indeholde en detaljeret redegoerelse for indholdet, resultaterne og finansieringen af den paagaeldende foranstaltning.
4 Saafremt tilskuddet fra fonden ikke anvendes paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, kan Kommissionen i henhold til forordningens artikel 6, stk. 1, suspendere, nedsaette eller lade tilskuddet bortfalde efter at have givet den paagaeldende medlemsstat lejlighed til at fremkomme med sine bemaerkninger. I henhold til artikel 6, stk. 2, skal de udbetalte beloeb, som ikke er blevet anvendt paa de i godkendelsesbeslutningen fastsatte betingelser, tilbagebetales. Den paagaeldende medlemsstat er subsidiaert ansvarlig for tilbagebetalingen af beloeb, som med urette er udbetalt, naar der er tale om foranstaltninger, for hvilke medlemsstaten ifoelge artikel 2, stk. 2, i ovennaevnte afgoerelse 83/516 garanterer en forsvarlig gennemfoerelse.
5 Departamento para os Assuntos do Fundo Social Europeu (herefter benaevnt "DAFSE"), Lissabon, indgav paa Republikken Portugals vegne en ansoegning om tilskud fra fonden for regnskabsaaret 1987 til fordel for en gruppe virksomheder, herunder ogsaa sagsoegeren.
6 Det uddannelsesprojekt, hvortil der var ansoegt om tilskud, og som fik sagsnr. ESF 870889 P3, blev godkendt den 31. marts 1987 ved beslutning truffet af Kommissionen under forudsaetning af, at der skete visse aendringer. Beslutningen blev fremsendt til DAFSE og af dette meddelt sagsoegeren.
7 Efter at uddannelsesforanstaltningen var afsluttet, indsendte sagsoegeren til DAFSE en endelig anmodning om udbetaling af saldobeloeb samt den kvantitative og kvalitative evaluering, der er omhandlet i forordningens artikel 5, stk. 4.
8 Republikken Portugal attesterede i medfoer af denne bestemmelse den faktiske og regnskabsmaessige rigtighed af de i udbetalingsanmodningen indeholdte oplysninger og fremsendte den til Kommissionen.
9 Efter at Kommissionen havde gennemgaaet anmodningen om udbetaling af saldobeloeb, fandt den, at en del af udgifterne ikke kunne anses for tilskudsberettigede. Kommissionen nedsatte derfor ved beslutning af 7. september 1989, der blev fremsendt af fonden til DAFSE ved skrivelse af samme dato, det oprindeligt bevilgede tilskud fra fonden.
10 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Formaliteten
11 Kommissionen har i henhold til procesreglementets artikel 91, stk. 1, fremfoert en formalitetsindsigelse. Ved kendelse af 21. november 1990 har Domstolen i henhold til procesreglementets artikel 91, stk. 4, henskudt denne begaering til afgoerelse i forbindelse med sagens realitet.
12 Kommissionen har gjort gaeldende, at tvistens genstand ikke er angivet i staevningen, og at den anfaegtede akt ikke klart kan identificeres.
13 Hertil bemaerkes, at sagsoegeren ved skrivelse af 9. marts 1990 fra DAFSE fik meddelelse om, at der forelaa en kommissionsbeslutning om nedsaettelse af det tilskud, fonden oprindelig havde bevilget i forbindelse med ansoegning om tilskud nr. 870889 P3.
14 Da der i denne meddelelse hverken var anfoert datoen for eller indholdet af Kommissionens beslutning om nedsaettelse af fondens tilskud, kan det ikke laegges det sagsoegende selskab til last, at det ikke til stoette for sin sag har fremlagt mere udfoerlige oplysninger om den omtvistede beslutning.
15 Heraf foelger, at Kommissionens formalitetsindsigelse maa forkastes.
16 Desuden fremgaar det, at Kommissionen underrettede DAFSE om den paagaeldende beslutning ved en skrivelse, hvorved DAFSE blev orienteret om, at fondens tilskud i medfoer af forordningens artikel 6, stk. 1, var blevet nedsat til et beloeb, der var lavere end det oprindeligt godkendte.
17 Selv om den omtvistede beslutning er rettet til Republikken Portugal, beroerer den under disse omstaendigheder sagsoegeren umiddelbart og individuelt, jf. traktatens artikel 173, stk. 2, idet selskabet herved fratages en del af det tilskud, der oprindeligt var bevilget, og medlemsstaten ikke her har nogen selvstaendig skoensbefoejelse.
Realiteten
18 For saa vidt angaar det foerste anbringende om en vaesentlig formel mangel har Infortec haevdet, at Kommissionen ikke som foreskrevet i forordningens artikel 6, stk. 1, har hoert den paagaeldende medlemsstat inden vedtagelsen af den naevnte beslutning.
19 Det er ubestridt, at Kommissionen ikke inden vedtagelsen af den omtvistede afgoerelse har givet Republikken Portugal lejlighed til at fremkomme med sine bemaerkninger, hvilket klart er i strid med den forpligtelse, der paahviler den i henhold til forordningens artikel 6, stk. 1.
20 Efter Domstolens faste praksis er forholdet det, at da den paagaeldende medlemsstat har en central placering og paatager sig et betydeligt ansvar ved indgivelsen af ansoegninger om og kontrollen med tilskud til uddannelsesforanstaltninger, er dens mulighed for at fremkomme med sine bemaerkninger, foerend der traeffes en endelig beslutning om nedsaettelse, en vaesentlig formforskrift, hvis tilsidesaettelse medfoerer, at den anfaegtede beslutning er ugyldig (jf. domme af 7.5.1991, sag C-291/89, Interhotel, Sml. I, s. 2257, praemis 17, og sag C-304/89, Oliveira, Sml. I, s. 2283, praemis 21).
21 Heraf foelger, at den omtvistede beslutning om nedsaettelse boer annulleres, uden at det er noedvendigt at behandle sagsoegerens oevrige anbringender.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Kommissionen har tabt sagen og tilpligtes derfor at betale omkostningerne.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
1) Kommissionens beslutning, hvorefter udgifter paa 10 474 033 ESC vedroerende den til Den Europaeiske Socialfond indgivne ansoegning om tilskud nr. 870889 P3 ikke fandtes tilskudsberettigede, annulleres.
2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.