CELEX: 62004TJ0032
Kopienas preču zīme
Iebildumu process
Kopienas vārdiskas preču zīmes "Lyco-A" reģistrācijas pieteikums
Apelācijas sūdzības pieņemamība procesā Apelāciju padomē
Procesa izdevumi
Sadale

Prāvas priekšvēsture
1999. gada 23. jūnijā prasītāja Iekšējā tirgus saskaņošanas birojam (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) iesniedza Kopienas
preču zīmes reģistrācijas pieteikumu, pamatojoties uz grozīto Padomes 1993. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas
preču zīmi (OV 1994, L 11, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 40/94”). Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir vārdisks apzīmējums
“Lyco‑A” attiecībā uz precēm, kas ietilpst 5., 29. un 30. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija
Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām.

Queisser Pharma GmbH & Co
., pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. panta 1. punktu, iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju, kas
pamatoti ar agrāku preču zīmi “LYCO PROTECT”. Ar 2002. gada 30. oktobra lēmumu Nr. 3111/2002 Iebildumu nodaļa
Queisser Pharma
iebildumus noraidīja sakarā ar to, ka nepastāv sajaukšanas iespēja. Par šo lēmumu netika iesniegta neviena apelācijas sūdzība.

Laboratoire L
.
Lafon SA
, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. panta 1. punktu, iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju, kas
pamatoti ar agrāku preču zīmi “LYOC”. Ar 2002. gada 30. oktobra lēmumu Nr. 3108/2002 Iebildumu nodaļa
Laboratoire L. Lafon
iebildumus noraidīja sakarā ar to, ka nepastāv sajaukšanas iespēja.

Medicom Pharma AG
, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 42. panta 1. punktu, iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju, kas
pamatoti ar agrāku preču zīmi “LYCO Q10”. Ar 2002. gada 31. oktobra lēmumu Nr. 3110/2002 Iebildumu nodaļa apmierināja
Medicom Pharma
iebildumus un noraidīja pieteiktās preču zīmes reģistrāciju. Par šo lēmumu netika iesniegta neviena apelācijas sūdzība.
2002. gada 16. decembrī
Laboratoire L
.
Lafon
iesniedza ITSB paziņojumu, kurā bija norādīts:
“Atbilstoši [Regulas Nr. 40/94] 57., 58. un 59. pantam darām Jums zināmu, ka
Laboratoire L
.
Lafon
vēlas iesniegt apelācijas sūdzību par [lēmumu Nr. 3108/2002]. Līdz ar to lūdzam nekavējoties debetēt mūsu kontu [..] EUR 800
apmērā. Rakstveida paziņojums, kurā izklāstīts apelācijas pamatojums, tiks iesniegts līdz [2003. gada] 28. februārim.”
2003. gada 3. februārī
Laboratoire L
.
Lafon
iesniedza rakstveida paziņojumu, kurā izklāstīts apelācijas pamatojums.
2003. gada 21. martā ITSB informēja prasītāju un
Laboratoire L
.
Lafon
par to, ka 2002. gada 31. oktobra lēmums Nr. 3110/2002, ar ko tika apmierināti
Medicom Pharma
iebildumi, ir kļuvis galīgs.
2003. gada 10. aprīlī prasītāja iesniedza rakstveida paziņojumu, kurā tā norādīja, ka apelācijas sūdzība ir zaudējusi pamatu,
un 2003. gada 11. aprīlī
Laboratoire L
.
Lafon
iesniedza paziņojumu, kurā tā norādīja, ka process ir pabeigts.
Ar 2003. gada 13. novembra lēmumu (lieta R 1007/2002‑4) (turpmāk tekstā – “Apstrīdētais lēmums”) Apelāciju ceturtā padome
konstatēja, ka sakarā ar prasītājas pieteiktās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma galīgo noraidījumu apelācijas procesam
ir zudis priekšmets. Ar minēto lēmumu Apelāciju padome turklāt piesprieda prasītājai atlīdzināt visas nodevas un izdevumus
saistībā ar iebildumu un apelācijas procesu. Apstrīdētā lēmuma devītajā apsvērumā Apelāciju padome lēmumu par izdevumiem motivēja
šādi:
“Tā kā Kopienas preču zīmes “Lyco‑A” reģistrācijas pieteikums, kaut arī atsevišķa procesa ietvaros, tika noraidīts
ex tunc
, atbildētāja arī šajā procesā būtu bijusi zaudējušais lietas dalībnieks. Līdz ar to tā sedz nodevas un izdevumus, kas radušies
saistībā ar iebildumu un apelācijas procesu.”

Lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājas prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–        atcelt Apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 2. punktu;
–        piespriest atbildētājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
ITSB prasījumi Pirmās instances tiesai ir šādi:
–        noraidīt prasību;
–        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Juridiskais pamatojums
Pamatojot savu prasību, prasītāja būtībā izvirza trīs atcelšanas pamatus. Izvirzot pirmo pamatu, prasītāja atsaucas uz 48. noteikuma
1. punkta c) apakšpunkta un 49. noteikuma 1. punkta grozītajā Komisijas 1995. gada 13. decembra Regulā (EK) Nr. 2868/95, ar
ko īsteno Regulu Nr. 40/94 (OV L 303, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2868/95”), pārkāpumu, kā arī vienlīdzīgas attieksmes
principa pārkāpumu, uzskatot, ka Apelāciju padomei bija jāatzīst, ka apelācijas sūdzība par Iebildumu nodaļas lēmumu nav pieņemama.
Otrais pamats attiecas uz Regulas Nr. 40/94 81. panta 4. punkta un taisnīguma principa pārkāpumu tādējādi, ka Apelāciju padome
kļūdaini izmantoja savu rīcības brīvību jautājumā par procesa izdevumu sadali. Visbeidzot, izvirzot trešo pamatu, prasītāja
uzskata, ka ITSB atbilstoši Regulas Nr. 2868/95 21. un 51. noteikumam esot bijis jāatlīdzina lietas dalībniekiem puse no iebildumu
nodevām un apelācijas nodevas pilnā apmērā. Pirmās instances tiesa uzskata, ka vispirms ir jāpārbauda otrais pamats.

Lietas dalībnieku argumenti
Prasītāja apgalvo, ka Apstrīdētā lēmuma motivācija, saskaņā ar kuru prasītāja tiesvedībā būtu bijusi zaudējušais lietas dalībnieks,
kuram šī fakta dēļ būtu jāsedz ar to saistītie izdevumi, ir kļūdains.
Pirmkārt, prasītāja uzskata, ka Apelāciju padome kļūdaini piemēroja Regulas Nr. 40/94 81. panta 4. punktu. Šajā sakarā tā
uzskata, ka šīs normas interpretācija no Vācijas tiesību viedokļa, kuras esot izmantotas kā piemērs atbilstošajām regulas
normām, norāda, ka Apelāciju padomei esot bijis jāpārbauda, kāds būtu iespējamais starp prasītāju un
Laboratoire L
.
Lafon
izskatītā iebildumu procesa iznākums. Turklāt tā uzskata, ka iebildumu apmierināšanas fakts nevar būt pamats preču zīmes
[reģistrācijas pieteikuma] noraidīšanai
ex tunc
, bet vienīgi
ex nunc
. Pretējā gadījumā ITSB lietā, kurā tas apmierinātu iebildumus, būtu jāatlīdzina visas iebildumu nodevas saistībā ar citiem
procesiem, kuri vēl tiek izskatīti, jo pieteikums būtu jāuzskata par tādu, kas nekad nav eksistējis. Prasītāja šajā sakarā
atsaucas uz Regulas Nr. 2868/95 19. noteikuma 3. punktu. Visbeidzot, prasītāja uzskata, ka Regulas Nr. 2868/95 21. noteikums
norāda, ka likumdevēja iecere nebija noteikt, lai lietas dalībnieks, kuram lēmums nav labvēlīgs, segtu izdevumus saistībā
ar visiem izskatāmajiem iebildumu procesiem.
Otrkārt, prasītāja uzskata, ka Apelāciju padomes sniegtā motivācija nepamato atkāpšanos no taisnīguma [principa]. Pēc prasītājas
domām, taisnīguma princips prasa izdevumu sadali uz pusēm gadījumā, kad – kā tas ir izskatāmajā lietā – viens no iebildumiem
par vienu un to pašu Kopienas preču zīmes reģistrācijas pieteikumu ir tās [reģistrācijas pieteikuma] noraidīšanas pamatā.
Prasītāja uzskata, ka no direktīvām par procesiem ITSB izriet, ka norma par visu izdevumu segšanu darbojas tikai gadījumā,
kad viens no lietas dalībniekiem izbeidz procesu. Tā atgādina, ka direktīvu par iebildumu procesu projekta 130. lappusē ir
norādīts:
“Ņemot vērā, ka par faktiem nav ticis pieņemts nekāds lēmums, Iebildumu nodaļa brīvi lemj par izdevumiem ([Regulas Nr. 40/94]
81. panta 4. punkts). [ITSB] nevar noteikt, kurš no lietas dalībniekiem ir “vinnētājs vai zaudētājs”, un tādēļ, pamatojoties
uz taisnīguma principu, katrs lietas dalībnieks sedz savus izdevumus pats.”
ITSB lūdz šo pamatu noraidīt.

Pirmās instances tiesas vērtējums
Atbilstoši Regulas Nr. 40/94 81. panta 4. punktam, “ja lieta nenonāk līdz spriedumam [ja process tiek izbeigts pirms lēmuma
pieņemšanas], par izmaksām [izdevumiem] lemj [..] Apelāciju padome”.
No šīs normas formulējuma izriet, ka Apelāciju padomei, pieņemot lēmumu par procesa izbeigšanu pirms lēmuma pieņemšanas, procesa
izdevumu sadales jautājumā ir plaša rīcības brīvība (šajā sakarā skat. Pirmās instances tiesas 2005. gada 12. jūlija rīkojumu
lietā T‑163/04
Schäfer
/ITSB –
KoKa
(“Mike’s MEALS ON WHEELS”), Krājumā nav publicēts, 55. punkts). Pastāvot šādiem apstākļiem, Kopienu tiesa nevar aizstāt Apelāciju
padomes vērtējumu ar savu vērtējumu. Tomēr tai ir pienākums kontrolēt, vai attiecībā uz apsvērumiem, kas varēja būt tās vērtējuma
pamatā, Apelāciju padome nav pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas un izmantojusi šo brīvību acīmredzami kļūdaini.
Jāatgādina, ka Apstrīdētajā lēmumā Apelāciju padome vispirms konstatēja, ka sakarā ar prasītājas pieteiktās preču zīmes reģistrācijas
pieteikuma galīgo noraidījumu apelācijas procesam bija zudis priekšmets, un pēc tam, pamatojoties uz Regulas Nr. 40/94 81. panta
4. punktu, piesprieda tai segt nodevas un izdevumus, kas radušies iebildumu un apelācijas procesā.
Šajā sakarā Apelāciju padome savu lēmumu motivēja, apstiprinot, ka, “tā kā Kopienas preču zīmes [..] reģistrācijas pieteikums,
kaut arī atsevišķa procesa ietvaros, tika noraidīts
ex tunc
, [prasītāja] arī tiesvedībā izskatāmajā lietā būtu bijusi zaudējušais lietas dalībnieks”.
Pirmkārt, nav strīda par to, ka iebildumu process, kas bija prasītājas pieteiktās preču zīmes [reģistrācijas pieteikuma] noraidīšanas
pamatā, un process starp prasītāju un
Laboratoire L
.
Lafon
, par ko Apelāciju padome lēma šajā lietā, balstīts uz atšķirīgiem faktiskajiem apstākļiem. No tā izriet, ka konfliktējošo
preču zīmju sajaukšanas iespējas vērtējumā katrā no šiem procesiem ir jāņem vērā visi faktiskie un tiesiskie apstākļi, uz
kuriem katrā no gadījumiem atsaucas lietas dalībnieki.
Tādējādi apstāklis, ka iebildumi tika apmierināti, lai gan tādējādi savu priekšmetu zaudē paralēlie procesi, nekādi neļauj
noteikt, kuram no šo paralēlo procesu dalībniekiem lēmums būtu nelabvēlīgs. Patiesībā zaudējušā lietas dalībnieka noteikšanu
attiecīgajā procesā var pamatot tikai ar šī procesa priekšmetu un faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, kā tie ir definēti
lietas dalībnieku prasībās.
Turklāt, nelemjot par lēmuma par reģistrācijas pieteikuma noraidīšanu sekām, tas, ka preču zīmes, kuras reģistrācijas pieteikums
tika noraidīts, pieteikuma iesniedzējam piespriež segt visos iespējamajos paralēlajos procesos radušos izdevumus, nevar automātiski
izrietēt – kā to paredz Apstrīdētais lēmums – no lēmuma, ar ko apmierināts viens no iebildumiem, kas celti pret šo reģistrācijas
pieteikumu.
Ievērojot šos apsvērumus, Pirmās instances tiesa uzskata, ka prasītāja pamatoti norāda, ka Apelāciju padomes izvirzītā motivācija
ir acīmredzami kļūdaina tiktāl, ciktāl tajā ir norādīts, ka sakarā ar preču zīmes reģistrācijas pieteikuma noraidīšanu citā
iebildumu procesā prasītāja esot bijusi zaudējušais lietas dalībnieks procesā pret
Laboratoire L
.
Lafon
un šī fakta dēļ tai bija jāsedz nodevas un izdevumi, kas radušies saistībā ar iebildumu un apelācijas procesiem. Ar šādu vērtējumu
Apelāciju padome, ņemot vērā Regulas Nr. 40/94 81. panta 4. punktu, ir pārsniegusi savas rīcības brīvības robežas.
Līdz ar to Apstrīdētā lēmuma rezolutīvās daļas 2. punkts ir jāatceļ, nepārbaudot pārējos prasītājas izvirzītos pamatus.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Pirmās instances tiesas reglamenta 87. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā ITSB spriedums ir
nelabvēlīgs, tam jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar prasītājas prasījumiem.
Ar šādu pamatojumu
PIRMĀS INSTANCES TIESA
(piektā palāta)
nospriež:
1)
atcelt Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (preču zīmes, paraugi un modeļi) (ITSB) Apelāciju ceturtās padomes 2003. gada 13. novembra
lēmuma (lieta R 1007/2002‑4) rezolutīvās daļas 2. punktu;
2)
ITSB atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Vilaras
Dehousse
Šváby
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2006. gada 16. novembrī.
Sekretārs

Priekšsēdētājs
E. Coulon

M. Vilaras
*
Tiesvedības valoda – vācu.