CELEX: 62004CJ0473
Teisminis bendradarbiavimas
Reglamentas (EB) Nr. 1348/2000
4-11 ir 14 straipsniai
Teisminių dokumentų įteikimas
Įteikimas per agentūras
Pristatymas paštu
Ryšiai tarp perdavimo ir įteikimo priemonių
Pirmumas
Apeliacijos terminas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1348/2000 dėl teisminių
ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse (OL L 160, p. 37, toliau – reglamentas)
4–11 ir 14 straipsnių išaiškinimo.
Šis prašymas buvo pateiktas byloje, susijusioje su bendrovės
Plumex
skundu dėl
hof van beroep te Gent
sprendimo dėl praleisto termino atmesti apeliacinį skundą dėl pirmosios instancijos teismo sprendimo byloje tarp
Plumex
ir bendrovės
Young Sports NV
.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
Pagal reglamento antrą konstatuojamąją dalį, kad tinkamai veiktų vidaus rinka, būtina pagerinti ir paspartinti teisminių ir
neteisminių dokumentų civilinėse ar komercinėse bylose įteikimą tarp valstybių narių.
Be to, reglamento tikslas – pagerinti ir paspartinti teismines procedūras, įtvirtinant tiesioginio teisminių ir neteisminių
dokumentų įteikimo principą.
Pagal šio reglamento 1 straipsnio 1 dalį jis taikomas civilinėms ir komercinėms byloms, kuriose teisminiai ar neteisminiai
dokumentai turi būti perduodami iš vienos valstybės narės į kitą, kad būtų joje įteikti.
Reglamento II skyriuje išdėstomos nuostatos, numatančios įvairias teisminių dokumentų perdavimo ir įteikimo priemones. Jis
padalytas į du skirsnius.
Šio skyriaus I skirsnis sudarytas iš 4–11 straipsnių ir reglamentuoja pirmąją įteikimo priemonę (toliau – įteikimas per agentūras),
pagal kurį teisminiai dokumentai tiesiogiai ir kuo greičiau perduodami tarp valstybių narių paskirtų agentūrų, vadinamų „perduodančiomis
agentūromis“ ir „gaunančiomis agentūromis“. Paskui gaunančioji agentūra pati įteikia dokumentą arba paveda kitiems jį įteikti
pagal valstybės narės, į kurią kreipiamasi, teisę arba perduodančiosios agentūros reikalaujama konkrečia forma, jeigu toks
būdas neprieštarauja minėtos valstybės narės teisei.
Pagal reglamento 7 straipsnį visi reikalaujami dokumento įteikimo etapai turi būti atlikti kuo greičiau.
II skyriaus 2 skirsnis numato kitas teisminių dokumentų perdavimo ir įteikimo priemones, t. y. perdavimą konsuliniais arba
diplomatiniais kanalais (12 straipsnis), diplomatinių arba konsulinių atstovų įteikiamus dokumentus (13 straipsnis), pristatymą
paštu (14 straipsnis), tiesioginį įteikimą (15 straipsnis).
Konkrečiau dėl pristatymo paštu reglamento 14 straipsnis nustato:
„1. Kiekviena valstybė narė teisminius dokumentus gali pristatyti tiesiogiai paštu kitoje valstybėje narėje gyvenantiems asmenims.
2. Bet kuri valstybė narė pagal 23 straipsnio 1 dalį gali nustatyti sąlygas, pagal kurias ji priims paštu pristatomus teisminius
dokumentus.“
Iš valstybių narių pranešimų pagal reglamento (OL C 151, 2001, p. 4) 23 straipsnį, iš dalies pakeistų ir pirmą kartą atnaujintų
(OL C 202, 2001, p. 10), Portugalijos Respublika pripažino pristatymus paštu, jei tai bus atliekama registruotu laišku su
patvirtinimu apie gavimą ir prie jo bus pridėtas vertimas.

Nacionalinės teisės aktai
Iš Belgijos teismų kodekso 1051 straipsnio matyti, kad apeliacinio skundo pateikimo terminas yra mėnuo nuo sprendimo įteikimo
dienos.
Pagal šią nuostatą, skaitomą kartu su šio kodekso 55 straipsniu, jei viena iš šalių, kuriai sprendimas yra įteiktas, Belgijoje
neturi gyvenamosios, buvimo vietos ar adreso dokumentams įteikti, apeliacinio skundo terminas pratęsiamas 30 dienų, jei jos
buvimo vieta yra ne kaimyninėje valstybėje narėje arba Jungtinėje Karalystėje.
Šio kodekso 40 straipsnio pirmoji pastraipa numato, kad neturintiems Belgijoje gyvenamosios, buvimo vietos ar adreso dokumentams
įteikti, dokumento kopija teismo sekretoriaus siunčiama registruotu laišku į paštą, jų gyvenamąją ar buvimo vietą užsienyje
ir laikoma, kad yra įteikta, atidavus pašto tarnautojui, kuris patvirtina siuntinio gavimą šiame straipsnyje numatytais būdais.

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

Plumex
, pagal Portugalijos teisę įsteigtos bendrovės, kurios būstinė Portugalijoje, adresu šioje valstybėje narėje buvo įteiktas
Belgijos pirmosios instancijos teismo sprendimas byloje tarp šios įmonės ir
Young Sports NV
. Įteikta buvo tiek per agentūras, tiek per paštą.
2001 m. gruodžio 17 d.
Plumex
pateikė
hof van beroep
apeliaciją dėl šio sprendimo.
Hof van beroep
atmetė apeliaciją dėl praleisto termino, nes manė, kad Belgijos teismų kodekso 1051 straipsnyje numatytas apeliacijos terminas
baigėsi 2001 m. gruodžio 11 d., nes prasidėjo nuo pirmojo teisėto įteikimo, t. y. per paštą.

Plumex
pateikė
Hof van Cassatie
kasacinį skundą dėl sprendimo atmesti apeliaciją, nurodydama, kad reglamentas turi būti aiškinamas taip, kad įteikimas per
agentūras buvo pagrindinė ir svarbesnė įteikimo priemonė nei per paštą. Todėl apeliacijos terminas turi būti skaičiuojamas
nuo šio pagrindinio įteikimo datos, įvykusio vėliau nei įteikimas per paštą, nes pastarasis yra tik antrinio pobūdžio.
Tokiomis sąlygomis
Hof van Cassatie
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar 4–11 straipsniuose numatytas įteikimas yra pagrindinė įteikimo priemonė, o 14 straipsnyje numatytas įteikimas tiesiogiai
per paštą yra papildoma įteikimo priemonė, manant, kad pirmoji priemonė yra svarbesnė nei antroji, jei abi buvo įvykdytos
pagal teisės nuostatas?
2.      Jei įteikiama ir pagal 4–11 straipsnius, ir tiesiogiai per paštą pagal 14 straipsnį, ar apeliacijos termino pradžia įteikimo
gavėjo atžvilgiu pradedama skaičiuoti nuo įteikimo pagal 4–11 straipsnius datos, o ne nuo įteikimo pagal 14 straipsnį datos?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar tarp įteikimo priemonės per
agentūras ir tarp įteikimo priemonės per paštą egzistuoja hierarchiniai santykiai, dėl ko pirmasis yra svarbesnis nei antrasis,
jei abu buvo įvykdyti teisėtai.
Visų pirma pažymėtina, kad niekas reglamento tekste nerodo, kad juo nustatoma įteikimo priemonių hierarchija. Nei jo konstatuojamosios
dalys, nei nuostatos nenumato, kad kuriai nors pagal reglamente nustatytą tvarką naudojamai perdavimo ir įteikimo priemonei
turėtų būti suteiktas aukštesnis rangas, palyginti su įteikimo priemone per agentūras.
Be to, iš reglamento tikslo matyti, kad juo siekiama užtikrinti veiksmingą teisminių dokumentų įteikimą, kartu užtikrinant
jų adresatų teisėtų interesų apsaugą. Vadinasi, jei visos reglamente numatytos įteikimo priemonės gali iš esmės užtikrinti
jų interesų apsaugą, suprantama, kad atsižvelgiant į minėtą tikslą, galima pasinaudoti viena ar kita, net ir kartu dviem ar
keliomis šiomis įteikimo priemonėmis, kurios, atsižvelgiant į bylos aplinkybes, atrodo tinkamiausios.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, į pirmąjį klausimą būtina atsakyti, kad reglamentas nenustato jokios hierarchijos tarp
įteikimo per agentūras ir įteikimo paštu, ir todėl teisminį dokumentą galima įteikti viena ar kita iš šių dviejų priemonių,
ar jomis abiem kartu.

Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, į kurio įteikimo datą reikėtų atsižvelgti,
siekiant gavėjo atžvilgiu nustatyti su įteikimu susijusios procedūros termino pradžią tuo atveju, jei buvo įteikta ir per
agentūrą, ir paštu.
Teisingumo Teismui pateiktose pastabose Austrijos vyriausybė ir Komisija abejoja Teisingumo Teismo kompetencija atsakyti į
šį klausimą, nes jis susijęs tik su nacionalinės teisės aiškinimu. Iš tiesų, jei valstybė narė leidžia teismo sprendimą įteikti
keliomis priemonėmis, apeliacinio skundo terminas pagal Belgijos teisę prasidės nuo pirmojo teisėto įteikimo. Šis momentas
turi būti nustatytas pagal dokumentą gaunančios valstybės narės teisę arba bet kuriuo atveju pagal nacionalinę teisę.
Vis dėlto pažymėtina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką tik nacionaliniai teismai, į kuriuos buvo kreiptasi dėl bylos
nagrinėjimo ir kuriems tenka atsakomybė nuspręsti, koks turi būti priimamas sprendimas, atsižvelgdami į kiekvienos bylos aplinkybes,
gali nuspręsti dėl prejudicinio sprendimo būtinumo, kad galėtų priimti savo sprendimą, ir dėl Teisingumo Teismui pateikiamų
prejudicinių klausimų tinkamumo. Todėl tais atvejais, kai yra pateikiami klausimai dėl Bendrijos teisės aiškinimo, Teisingumo
Teismas iš esmės turi priimti sprendimą (be kita ko, žiūrėti 2001 m. kovo 13 d. Sprendimo
PreussenElektra
, C‑379/98, Rink. p. I‑2099, 38 punktą; 2003 m. gegužės 22 d. Sprendimo
Korhonen ir kt.
, C‑18/01, Rink. p. I‑5321, 19 punktą).
Antrasis klausimas yra susijęs su santykiais tarp įvairių reglamente numatytų įteikimo priemonių, todėl yra pateiktas dėl
Bendrijos teisės aiškinimo.
Vadinasi, Teisingumo Teismas turi priimti sprendimą.
Dėl klausimo esmės – visų pirma iš atsakymo į pirmąjį klausimą matyti, kad tarp įteikimo per agentūras ir paštu nėra jokios
hierarchijos.
Be to, pažymėtina, kad, siekiant nepanaikinti šias įteikimo priemones reglamentuojančio reglamento nuostatų esmės, į visas
su vienos iš jų teisėtu įgyvendinimu susijusiais teisines pasekmes turi būti atsižvelgta nepaisant to, ar buvo įvykdyta kita
įteikimo priemonė.
Galiausiai, pažymėtina, kad pagal jo antrą konstatuojamąją dalį reglamentu siekiama paspartinti norimų įteikti teisminių dokumentų
perdavimą ir pačių teisminių procedūrų eigą. Vadinasi, jei siekiant apskaičiuoti procedūros terminą atsižvelgiama į pirmąjį
atitinkamo akto įteikimą, jo adresatas, kuriam taikytinas šis terminas, privalo pareikšti ieškinį anksčiau, o tai leidžia
kompetentingam teismui greičiau priimti sprendimą.
Iš visko, kas pasakyta, matyti, kad jei pagal reglamentą yra įteikiama kelis kartus, turi būti atsižvelgiama į pirmąjį įteikimą.
Niekas reglamente neprieštarauja, kad toks požiūris būtų taikomas santykiams tarp įteikimo per agentūras ir įteikimo paštu.
Todėl jei yra įteikiama abiem priemonėmis, kad nustatytume gavėjo atžvilgiu procedūros, susijusios su įteikimo įvykdymu, termino
pradžią, būtina atsižvelgti į įteikimo paštu datą, jei jis buvo įvykdytas anksčiau.
Ši išvada nepažeidžia teisminio akto adresato interesų, nes pirmasis teisėtas įteikimas leidžia jam veiksmingai susipažinti
su šiuo aktu ir turėti pakankamai laiko pareikšti ieškinį teisme. Vadinasi, aplinkybė, kad jam apie tą patį aktą vėliau pranešama
kita priemone, nepakeičia to, kad šie reikalavimai jau buvo įvykdyti pirminiu įteikimu.
Todėl į antrąjį klausimą būtina atsakyti taip, kad tuo atveju, kai buvo įteikta ir per agentūrą ir paštu, nustatant gavėjo
atžvilgiu procedūros, susijusios su įteikimu, termino pradžią, būtina atsižvelgti į pirmojo teisėto įteikimo datą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
2000 m. gegužės 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1348/2000 dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse
bylose įteikimo valstybėse narėse turi būti aiškinamas kaip nenustatantis jokios hierarchijos tarp 4–11 straipsniuose numatytos
perdavimo ir įteikimo priemonės bei jo 14 straipsnyje numatytos perdavimo ir įteikimo priemonės, todėl teisminį dokumentą
galima įteikti viena ar kita iš šių dviejų priemonių, ar jomis abiem kartu.
2.
Reglamentas Nr. 1348/2000 turi būti aiškinamas taip, kad tuo atveju, kai buvo perduota ir įteikta kaip numatyta ir jo 4–11 straipsniuose,
ir jo 14 straipsnyje, nustatant gavėjo atžvilgiu procedūros, susijusios su įteikimu, termino pradžią, būtina atsižvelgti į
pirmojo teisėto įteikimo datą.
Parašai
*
Proceso kalba: olandų.