CELEX: 62005CJ0237
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
Direktyva 92/50/EEB
Viešojo paslaugų pirkimo sutartys
Pagalbos paslaugos ūkininkams 2001 metais
Reglamentas (EEB) Nr. 3508/92
Integruotos administravimo ir kontrolės sistemos (IAKS) taikymas Graikijoje
Nepaskelbimas apie pirkimą
Ieškinio nepriimtinumas

Europos Bendrijų Komisija savo ieškiniu Teisingumo Teismo prašo pripažinti, kad dėl kompetentingų valdžios institucijų praktikos rengiant ir surenkant grūdų ir kitų kultūrų augintojų paraiškas bei pareiškimus taikant integruotą administravimo ir kontrolės sistemą 2001 metais, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvą 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (
OL L 209, p. 1
), iš dalies pakeistą 1997 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 97/52/EB (
OL L 328, p. 1
, toliau – Direktyva 92/50), ir visų pirma pagal jos 3 straipsnio 2 dalį, 7 straipsnį, 11 straipsnio 1 dalį ir 15 straipsnio 2 dalį bei pagal bendrąjį skaidrumo principą.
Teisinis pagrindas
Direktyva 92/50
Pagal Direktyvos 92/50 1 straipsnio a punktą „viešojo paslaugų pirkimo sutartys – tai atlygintinio piniginio pobūdžio sutartys, kurias raštu sudaro paslaugų teikėjas ir perkančioji organizacija“, išskyrus tos pačios nuostatos i – ix punktuose išvardytas sutartis.
Šios direktyvos 3 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Sudarant viešojo paslaugų pirkimo sutartis arba rengiant projekto konkursus, perkančiosios organizacijos taiko tvarką, priderintą prie šios direktyvos nuostatų.
2.   Perkančiosios organizacijos užtikrina, kad nebūtų diskriminacijos tarp skirtingų paslaugų teikėjų.“
Pagal Direktyvos 92/50 7 straipsnio 1 dalies a punktą:
a)
Ši direktyva taikoma:
—
1 straipsnio b dalyje minėtų perkančiųjų organizacijų sudaromoms <…> I B priede nurodytų paslaugų viešojo paslaugų pirkimo sutartims <…>, kai jų apskaičiuota vertė be PVM yra ne mažesnė nei 200000 ekiu,
—
viešojo paslaugų pirkimo sutartims dėl I A priede nurodytų paslaugų, <…>, kurias sudaro:
i)
Direktyvos 93/36/EEB I priede išvardytos perkančiosios organizacijos, kai jų apskaičiuota vertė be PVM yra ne mažesnė nei 130000 specialių skolinimosi teisių prilygstanti suma ekiu;
ii)
1 straipsnio b dalyje išvardytos perkančiosios organizacijos, neįtrauktos į Direktyvos 93/36/EEB I priedo sąrašą, kai jų apskaičiuota vertė be PVM yra ne mažesnė nei 200000 specialių skolinimosi teisių prilygstanti suma ekiu.“
Pagal Direktyvos 92/50 8 straipsnį „sutartys, kurių objektas – I A priede išvardytos paslaugos, yra sudaromos pagal (šios direktyvos) III – VI dalių nuostatas.“
Tos pačios direktyvos 9 straipsnyje numatyta:
„Sutartys, kurių objektas – paslaugos, išvardytos I B priede, sudaromos remiantis 14 ir 16 straipsniais.“
Tos pačios direktyvos 11 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad sudarydamos viešųjų paslaugų pirkimo sutartis perkančiosios organizacijos taiko šios direktyvos 1 straipsnio d, e ir f punktuose numatytas procedūras.
Pagal Direktyvos 92/50 15 straipsnio 2 dalį:
„Perkančiosios organizacijos, norinčios viešojo paslaugų pirkimo sutartį sudaryti atviro ar riboto konkursų arba pagal 11 straipsnyje išdėstytas sąlygas derybų būdu, apie savo ketinimus paskelbia pranešimu.“
Reglamentas (EEB) Nr. 3508/92
Iš 1992 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3508/92, nustatančio tam tikrų Bendrijos pagalbos schemų integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (
OL L 355, p. 1
), iš dalies pakeisto 2000 m. liepos 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1593/2000 (
OL L 182, p. 4
, toliau – Reglamentas Nr. 3508/92), trečios ir ketvirtos konstatuojamųjų dalių matyti, kad vykdant bendrosios žemės ūkio politikos reformą ir siekiant valdymo bei kontrolės mechanizmus pritaikyti prie naujų aplinkybių ir padidinti jų veiksmingumą bei naudingumą, būtina sukurti naują integruotą administravimo ir kontrolės sistemą (toliau – IAKS), susijusią su tam tikromis Bendrijos pagalbos schemomis, apimančią pagalbos lauko kultūrų auginimui, galvijienos, avienos ir ožkienos gamybai schemas.
Reglamento Nr. 3508/92 2 straipsnyje nustatyta:
„(IAKS) sudaro šie elementai:
a)
kompiuterinė duomenų bazė;
b)
žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistema <…>;
c)
gyvulių identifikavimo ir registravimo sistema <…>;
d)
paraiškos pagalbai gauti;
e)
integruota kontrolės sistema.“
Pagal šio reglamento 3 straipsnio 1 dalį:
„Į kompiuterių duomenų bazę iš paraiškų pagalbai gauti įrašomi kiekvienos žemės ūkio valdos duomenys. Naudojantis šia duomenų baze, pirmiausia atsiranda galimybė per kompetentingą valstybės narės instituciją tiesiogiai ir nedelsiant sužinoti mažiausia trejų ankstesnių iš eilės einančių kalendorinių ir (arba) prekybos metų duomenis.“
To paties reglamento 4 straipsnyje numatyta:
„Žemės ūkio sklypų identifikavimo sistema kuriama pagal žemėlapius arba žemės registro dokumentus ar kitas kartografines nuorodas. Naudojamasi kompiuterinės geografinės informacinės sistemos metodais, pageidautina ir aerofotonuotraukomis ar erdviniu ortovaizdavimu, kurių vienodas standartas garantuoja ne mažesnį kaip 1:10000 kartografinio mastelio tikslumą.“
Pagal Reglamento Nr. 3508/92 6 straipsnio 1 dalį:
„Kiekvienas ūkininkas, kad būtų įtrauktas į vieną arba kelias šio reglamento nustatytas Bendrijos schemas, kasmet pateikia paraišką pagalbai „už plotą“ gauti, kurioje nurodo:
—
žemės ūkio paskirties sklypus, įskaitant pašarinėmis kultūromis apsėtus plotus, ir žemės ūkio paskirties sklypus, kuriems taikoma priemonė dėl nenaudojamos dirbamos žemės, arba žemės ūkio paskirties sklypus, paliktus pūdymui,
—
kur taikytina, bet kokią reikiamą informaciją, kurią numato su Bendrijos schemomis susiję reglamentai arba konkreti valstybė narė.“
Minėto reglamento 7 dalyje nustatyta:
„(IAKS) taikoma visoms pateiktoms paraiškoms pagalbai gauti, ypač atliekant administracinius patikrinimus, patikrinimus vietoje ir, jei reikia, nuotolinį stebėjimą iš lėktuvo ar palydovo.“
Faktinės ginčo aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
Komisija gavo skundą dėl tariamo preliminariosios sutarties ir ją įgyvendinančių sutarčių, susijusių su tam tikrų paslaugų teikimu Graikijoje įgyvendinant IAKS 2001 metais, neteisėtumo.
Minėtą preliminariąją sutartį 2001 m. vasario 20 d. sudarė Vidaus reikalų, viešosios tarnybos ir decentralizacijos ministerija, Žemės ūkio ministerija, Graikijos prefektūrų administracijų sąjunga ir Graikijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacija (toliau – preliminarioji sutartis).
Preliminarioji sutartis buvo susijusi su minėtos konfederacijos atliekamu toliau nurodytų paslaugų koordinavimu, kurių teikimas patikėtas pastarosios nariams, t. y. vietos žemės ūkio kooperatyvų sąjungoms (toliau – VŽŪKS). Tos paslaugos – tai:
—
informuoti ūkininkus apie naujų paraiškų ir pareiškimų apie valdas bei žemės ūkio kultūras formų patvirtinimą, kurios bus naudojamos pildyti naują duomenų bazę taikant IAKS,
—
teikti pagalbą užtikrinant teisingą ir reikiamu laiku ūkininkų pateiktų duomenų įrašymą į tinkamas formas. Ši paslauga, be kita ko, apima techninės pagalbos teikimą ūkininkams identifikuojant kultivuojamus ir miškų plotus ortofotografijose, aerofotonuotraukose ar topografiniuose žemėlapiuose,
—
surinkti formas ir jas pateikti, popieriniu pavidalu ar elektroniniu būdu, kompetentingos prefektūros administracijai.
Šiuo tikslu preliminariojoje sutartyje buvo numatytas įgyvendinimo sutarčių sudarymas tarp prefektūrų administracijų ir VŽŪKS kiekvienos prefektūros lygiu. Galiausiai tokios sutartys buvo realiai sudarytos (toliau – ginčijamos sutartys).
2002 m. gruodžio 18 d. laišku Komisija Graikijos Respublikai išsiuntė oficialų pranešimą, nurodydama pateikti savo pastabas dėl kaltinimo, kad pastaroji nesilaikė Direktyvos 92/50 nuostatų, ypač jos 3 straipsnio 2 dalies bei nediskriminavimo principo, atitinkamų paslaugų teikimą tiesiogiai ir iš anksto nepaskelbus pavesdama VŽŪKS.
Kadangi Graikijos Respublikos pateiktos pastabos atsakant į minėtą laišką Komisijos netenkino, 2003 m. gruodžio 19 d. ji išsiuntė pagrįstą nuomonę, nurodydama šiai valstybei per du mėnesius nuo gavimo imtis būtinų priemonių, kad į ją būtų tinkamai atsižvelgta.
Graikijos Respublikos atsakymas į pagrįstą nuomonę neįtikino Komisijos, todėl ji nusprendė pareikšti šį ieškinį.
Dėl ieškinio priimtinumo
Graikijos Respublika pateikia prieštaravimą dėl Komisijos ieškinio priimtinumo motyvuodama tuo, kad pastaroji neturi suinteresuotumo pareikšti ieškinio ir kad šis ieškinys neturi dalyko.
Šiuo atžvilgiu ši valstybė narė teigia, pirma, kad ji ėmėsi priemonių, reikalingų tariamam įsipareigojimų neįvykdymui nutraukti ir kad šis neįvykdymas buvo pašalintas pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino į ją atsižvelgti pabaigoje, nes:
—
2003 metais tiesiogiai nebuvo sudarytos sutartys dėl aptariamų paslaugų, o galimybė teikti pasiūlymus taip pat buvo suteikta kitiems nei VŽŪKS subjektams.
—
2003 m. lapkričio 6 d. oficialiu Žemės ūkio ministerijos generalinio sekretoriaus pareiškimu Nr. 5767 Graikijos valdžios institucijos įsipareigojo „prireikus organizuoti konkursus dėl viešojo atitinkamų paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo, jeigu šios paslaugos visiškai ar iš dalies patenka į Direktyvos 92/50 I A priedo taikymo sritį.“
Antra, Graikijos Respublika tvirtina, kad pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino į ją atsižvelgti pabaigoje, tariamas įsipareigojimų neįvykdymas, susijęs vien su 2001 metais, jau nebeegzistavo ir jo padariniai buvo išnykę.
Komisija atsikerta, kad būtina pripažinti įsipareigojimų neįvykdymą, kuriuo ji kaltina, nes visiškai neužtikrinamas tiek šios bylos atveju, kuris susijęs su 2001 metais, tiek ateityje veiksmingas bei teisingas Direktyvos 92/50 taikymas.
Visų pirma Pareiškimo Nr. 5767 ne tik nepakanka, nes jis teisiškai neįpareigoja; taip pat jis nėra konkretus dėl vartojamo termino „prireikus“.
Be to, tarp Graikijos Respublikos ir Komisijos egzistuojantis nesutarimas dėl ginčijamų sutarčių vienodumo bei dėl atitinkamų paslaugų įtraukimo į Direktyvos 92/50 I A priedą, vis dėlto nėra teorinis ir gali sukelti pavojų, kad ši valstybė pakartotinai nevykdys įsipareigojimų.
Galiausiai niekas negarantuoja, kad Direktyva 92/50 ateityje bus taikoma teisingai, nes po 2001 metų šių paslaugų teikimas taip pat buvo tiesiogiai pavestas VŽŪKS.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Teisingumo Teismas viešųjų pirkimų sutarčių sudarymo srityje yra nusprendęs, jog ieškinys dėl įsipareigojimų neįvykdymo yra nepriimtinas, jei pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje nagrinėjama sutartis buvo pasibaigusi (1992 m. kovo 31 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
,
C-362/90, Rink. p. I-2353
, 11 ir 13 punktai bei 2005 m. birželio 2 d. Sprendimo
Komisija prieš Graikiją
,
C-394/02, Rink. p. I-4713
, 18 punktas).
Taigi reikia patikrinti, ar pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje, t. y. 2004 m. vasario 19 d., ginčijamos sutartys bent iš dalies dar buvo vykdomos arba, atvirkščiai, pagalbos darbai, dėl kurių šios sutartys buvo sudarytos, tuo metu buvo visiškai baigti ir todėl pastarosios jau buvo pasibaigusios.
Nagrinėjamu atveju įsipareigojimų neįvykdymas, kuriuo kaltina Komisija, kaip aiškiai matyti iš ieškinio reikalavimų, yra susijęs tik su 2001 metais VŽŪKS teiktomis paslaugomis įgyvendinant IAKS, kurios apibrėžtos tais pačiais metais sudarytose ginčijamose sutartyse tam, kad būtų įgyvendinta preliminarioji sutartis. Per teismo posėdį Komisija patvirtino, kad ji ieškinį pateikė tik dėl šių 2001 metų.
Ginčijamose sutartyse numatyti pagalbos darbai susiję su paraiškų gauti pagalbą, kurias pateikia ūkininkai siekdami įregistruoti jose esančius duomenis IAKS duomenų bazėje pagal Reglamento Nr. 3508/92 3 straipsnio 1 dalį, parengimu. Šios paraiškos turi būti pateikiamos kiekvienais metais tam, kad būtų išmokėta pagalba už atitinkamus metus. Tai iš esmės yra paslaugos, susijusios su prekybos metais, kurie užbaigiami suteiktos pagalbos išmokėjimu.
Šiuo atžvilgiu reikia pastebėti, jog preliminariosios sutarties 5 straipsnio 1 dalis bei ginčijamose sutartyse įtvirtinta nuostata numato, kad pastarosios įsigalioja jų pasirašymo dieną, o pasibaigia, kai visa finansinė pagalba išmokama ūkininkams, kurie dėl jos pateikė paraiškas.
Taigi Komisija negalėjo paneigti to, ką per teismo pasėdį patvirtino Graikijos Respublikos atstovas sakydamas, jog pagalba už 2001 metus buvo galutinai išmokėta kitais metais, t. y. dar gerokai prieš pasibaigiant pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui.
Kadangi Komisija prieštaravimų nepateikė, reikia konstatuoti, kad pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje preliminarioji sutartis ir ginčijamos sutartys dėl jos įgyvendinimo 2001 metais buvo pasibaigusios.
Per teismo posėdį Komisija teigė, jog, priešingai nei pažeidimas, kuris buvo nagrinėtas byloje, dėl kurios priimtas minėtas sprendimas
Komisija prieš Italiją
, šioje byloje nagrinėjamas įsipareigojimų neįvykdymas, t. y. atitinkamų paslaugų teikimo pavedimas VŽŪKS tiesiogiai ir iš anksto apie tai nepaskelbus, pasikartojo ir vėlesniais (po 2001 m.) metais, t. y. prieš pareiškiant šį ieškinį.
Šiuo atžvilgiu svarbu pripažinti, kad Komisija negalėjo paneigti Graikijos Respublikos pateiktos informacijos, jog minėtais metais šios pagalbos paslaugos buvo teikiamos vykdant visiškai skirtingą procedūrą nei ta, kuri buvo taikoma 2001 metais.
Konkrečiai tariant, Komisija negalėjo užginčyti Graikijos vyriausybės atstovo tvirtinimo, kurį šis išsakė per teismo posėdį remdamasis nuosekliais dokumentais, kuriuos ši vyriausybė pateikė atsakydama į Teisingumo Teismo šiuo tikslu pateiktą klausimą, kad po 2001 metų valstybės biudžete nebuvo numatyta jokių lėšų, skirtų apmokėti VŽŪKS suteiktas paslaugas, nes šiems kooperatyvams ūkininkai moka mokestį už jiems suteiktą paslaugą.
Iš to matyti, kad, atsižvelgiant į įvairius Teisingumo Teismui pateiktus įrodymus, Komisija negalėjo pakankamai įrodyti, jog įsipareigojimų neįvykdymas, kuriuo Komisija kaltina Graikijos Respubliką 2001 m. atžvilgiu, pasikartojo vėlesniais metais.
Galiausiai dėl Komisijos argumento, kad jos ieškinys yra priimtinas dėl tarp jos ir Graikijos Respublikos besitęsiančio nesutarimo, susijusio su Direktyvos 92/50 aiškinimu atsižvelgiant į specifines nagrinėjamų viešojo pirkimo sutarčių savybes, pakanka pripažinti, kad vien dėl šios aplinkybės šis ieškinys netampa priimtinu.
Šiomis aplinkybėmis Komisijos ieškinys turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Graikijos Respublika reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Komisija pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį kaip nepriimtiną.

2.
Priteisti iš Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.