CELEX: 61984CJ0246
Tjenestemand
annullation af en udnævnelse

Ved stævning, indleveret til Domstolens justitskontor den 15. oktober 1984, har Vassilios Kotsonis, sprogrevisor i lønklasse LA 4 i generalsekretariatet for Rådet for De europæiske Fællesskaber, anlagt sag med påstand om annullation af Rådets afgørelse 11/83 af 13. december 1983 om udnævnelse af Christos Constantinopoulos til stillingen som chef for Rådets sprogtjenestes græske afdeling samt om tilkendelse af erstatning for det tab, som han har lidt på grund af denne afgørelse.
Det fremgår af sagen, at Rådet den 23. februar 1983 offentliggjorde meddelelsen om den almindelige udvælgelsesprøve nr. LA/250 med henblik på at besætte stillingen som chef for sprogtjenestens græske afdeling (
EFT C 51, s. 8
). I denne meddelelse blev det blandt andet præciseret, at kun ansøgere, hvis modersmål var græsk, som kunne godtgøre, at de havde fuldført en universitetsuddannelse, og som »på datoen for offentliggørelsen af denne meddelelse om udvælgelsesprøve har mindst 10 års faglig erfaring med oversættelse eller revision af tekster, idet denne erfaring delvis kan omfatte erfaring i anden lingvistisk virksomhed«, kunne få adgang til udvælgelsesprøven.
Kotsonis deltog lige som Constantinopoulos med held i prøverne i forbindelse med udvælgelsesprøven. Kotsonis, som opnåede 297 af 400 points, mens hans konkurrent kun opnåede 276 af 400, blev opført på egnethedslisten som nr. 1, mens Constantinopoulos blev opført som nr. 2, idet de øvrige ansøgere ikke bestod prøverne.
Ved afgørelse nr. 11/83 af 13. december 1983 besatte Rådet den ledige stilling ved med virkning fra 1. december 1983 at udnævne Constantinopoulos til chef for sprogtjenestens græske afdeling.
Efter at have indgivet klage i henhold til tjenestemandsvedtægtens artikel 90, stk. 2, som blev afvist ved skrivelse fra Rådets generalsekretær af 20. juli 1984, anlagde Kotsonis denne sag.
Med hensyn til en mere udførlig fremstilling af de faktiske omstændigheder samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.
Påstanden om annullation af udnævnelsen
Til støtte for sin påstand om annullation af afgørelse nr. 11/83 om udnævnelse af Constantinopoulos har sagsøgeren for det første gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27, hvorefter der skal ansættes tjenestemænd, »der opfylder de højeste krav til kvalifikationer, indsats og integritet«. I det foreliggende tilfælde har Rådet imidlertid ved at beslutte at udnævne Constantinopoulos hverken taget hensyn til sagsøgerens kvalifikationsbeviser, som betragtet under et var bedre end den udnævnte ansøgers, eller til den omstændighed, at han bestod udvælgelsesprøven med det bedste resultat.
Hvad angår bedømmelsen af ansøgernes kvalifikationsbeviser, er det tilstrækkeligt at fastslå, at den pågældende udvælgelsesprøve var en udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver, som var organiseret således, at kvalifikationsbeviserne skulle tages i betragtning ved afgørelsen af, om ansøgerne kunne få adgang til prøverne, mens opførelsen af ansøgerne på egnethedslisten skulle ske på grundlag af de under prøverne opnåede points. Herefter var Rådet berettiget til at se bort fra kvalifikationsbeviserne hos de ansøgere, der bestod prøven, når den traf sit valg mellem dem, idet den allerede havde taget hensyn til disse kvalifikationsbeviser, da ansøgerne fik adgang til prøven. Dette anbringende kan følgelig ikke lægges til grund.
Hvad dernæst angår anbringendet vedrørende indplaceringen på egnethedslisten af de ansøgere, der bestod udvælgelsesprøven, bemærkes, at ansættelsesmyndigheden ifølge vedtægtens artikel 30 fra den egnethedsliste, der opstilles efter udvælgelsesprøven, »udvælger« de ansøgere, som skal besætte de ledige stillinger. Som Domstolen har fastslået i dommen af 15. december 1966 (Serio,
62/65, Smi. 1965-1968, s. 329
), er ansættelsesmyndigheden berettiget til at fravige den nøjagtige rækkefølge, som er et resultat af udvælgelsesprøven, ud fra motiver, som det påhviler den at vurdere og begrunde for Domstolen, dog på betingelse af, at den ikke udhuler selve udvælgelsesbegrebet ved uden vægtig grund helt at se bort fra resultatet af udvælgelsesprøven. Heraf følger, at administrationen ikke under alle omstændigheder er forpligtet til at udnævne den ansøger, som placeres øverst på egnethedslisten, men kan foretrække en anden ansøger på egnethedslisten, hvis den ud fra tjenestens interesse har grunde til at vælge denne fremgangsmåde.
Rådet har begrundet sit valg blandt ansøgerne med, at Constantinopoulos var den mest egnede person til at udøve de funktioner, der er knyttet til den pågældende stilling, på grund af sine organisatoriske evner og sin naturlige autoritet, som han blandt andet lagde for dagen, da han blev pålagt midlertidigt at lede afdelingen. Rådet har i øvrigt påberåbt sig, at Constantinopoulos opnåede bedre resultater end sagsøgeren ved den mundtlige prøve, som skulle vise ansøgernes organisatoriske og administrative evner. På baggrund af denne begrundelse fremgår det ikke, at administrationen har overskredet grænserne for sit skøn ved at udnævne den ansøger, der var placeret som nummer to på egnethedslisten. Der kan følgelig heller ikke gives sagsøgeren medhold i dette anbringende.
Følgelig kan anbringendet om tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 27 ikke lægges til grund.
For det andet har sagsøgeren hævdet, at den anfægtede retsakt er udstedt i strid med princippet om ligebehandling af tjenestemænd og er udtryk for magtfordrejning. Administrationen har fra begyndelsen givet udtryk for, at den foretrak den ansøger, der til syvende og sidst blev valgt, hvilket blandt andet viste sig ved, at den i perioden fra 1. april 1982 til 1. december 1983 midlertidigt overdrog ham ledelsen af afdelingen, mens den ikke gav sagsøgeren samme mulighed for at bevise sine evner. Under disse omstændigheder mener sagsøgeren, at udnævnelsen af Constantinopoulos i virkeligheden efterfølgende skulle dække en allerede truffet afgørelse.
Det må herved erkendes, at midlertidig udøvelse af en funktion faktisk kan give den, som har udøvet den, en fordel ved forberedelsen til en senere udvælgelsesprøve, som har til formål endeligt at besætte den pågældende stilling. Denne omstændighed kan dog ikke forhindre administrationen i først, inden for de i vedtægten fastsatte frister, at besætte stillingen midlertidigt med den person, som den anser for mest egnet til at udøve de dermed forbundne hverv. I intet tilfælde kan den være forpligtet til at tilbyde alle de eventuelle ansøgere til en senere udvælgelsesprøve muligheden for at beklæde stillingen efter tur. En sådan fremgangsmåde ville, som Rådet med rette har fremhævet, være i strid med tjenestens gnidningsløse funktion.
Det kan endvidere ikke antages, at Rådet, da det besluttede at udnævne Constantinopoulos, skulle have ladet sig lede af hensyn, der er tjenestens interesse uvedkommende. Ganske vist er der i et internt notat, som forberedte udnævnelsen, blandt andet en henvisning til »den vanskelige menneskelige situation«, som kunne opstå for Constantinopoulos som resultat af sagsøgerens udnævnelse, men denne omstændighed kan ikke for så vidt rejse tvivl om den begrundelse, som Rådet har givet for sin afgørelse, nemlig at det valgte den ansøger, som blev udnævnt, på grund af hans egnethed til at udøve ledende funktioner.
Herefter findes det ikke godtgjort, at Rådet har tilsidesat lighedsprincippet eller gjort sig skyldig i magtfordrejning, hvorfor dette anbringende heller ikke kan lægges til grund.
Endelig har sagsøgeren anført, at Constantinopoulos ikke kunne få adgang til prøverne i forbindelse med udvælgelsesprøve LA/250 og følgelig ikke kunne udnævnes som resultat af denne udvælgelsesprøve, når han ikke opfyldte betingelsen om mindst 10 års faglig erfaring med oversættelse eller revision af tekster, som blev stillet i meddelelsen om udvælgelsesprøve.
Til støtte for dette anbringende har sagsøgeren fremhævet forskellene mellem Constantinopoulos' ansøgning til udvælgelsesprøve LA/250 og hans ansøgning til en tidligere udvælgelsesprøve, nemlig udvælgelsesprøve LA/198, på grundlag af hvilken han blev ansat af Rådet. Forskellen vedrørende den faglige erfaring fremgår af forskellige attestationer afgivet af den samme arbejdsgiver, nemlig firmaet Exantas, som i 1980 havde bekræftet, at Constantinopoulos havde samarbejdet med Exantas fra november 1976 til marts 1978, mens det i 1983 bekræftede, at dette samarbejde strakte sig fra 1972 til det tidspunkt, da Constantinopoulos blev ansat af Rådet.
Dette anbringende, som er fremført under sagens behandling, kan admitteres i henhold til procesreglementets artikel 42, stk. 2, da det er baseret på en sammenligning af den udnævnte persons ansøgninger til denne udvælgelsesprøve og til udvælgelsesprøve LA/198, og da sidstnævnte ansøgning først er blevet fremlagt af Rådet efter skriftvekslingens afslutning.
Med hensyn til anbringendets realitet må det konstateres, at Constantinopoulos i sin ansøgning til denne udvælgelsesprøve har anført, at han arbejdede som ansvarshavende forlægger og oversætter og sprogrevisor for firmaet Exantas Ltd Publishers, Athen, fra 1972 til 1980, og som ekstern konsulent og oversætter for firmaet Gerhardt Verlag, Berlin, fra 1976 til 1979, og at han efter sin universitetsuddannelse havde studeret i Forbundsrepublikken Tyskland fra 1968 til 1973. I sin ansøgning til udvælgelsesprøve LA/198 anførte han derimod, at han havde arbejdet for Exantas som oversætter og sprogrevisor fra 1976 til 1978 og for Gerhardt Verlag som ekstern konsulent og oversætter fra 1976 til 1979, og at han efter sin universitetsuddannelse havde studeret i Forbundsrepublikken Tyskland fra 1968 til 1975.
Efter Domstolens opfattelse giver forskellene mellem oplysningerne i de to ansøgninger faktisk anledning til tvivl om arten og varigheden af den udnævnte tjenestemands faglige erfaring. For at få afklaret dette spørgsmål har den hørt vidneudsagn fra Constantinopoulos og den ansvarshavende for firmaet Exantas Ltd Publishers, Banoussis, vedrørende spørgsmålet om, i hvilken periode og i hvilken egenskab Constantinopoulos har arbejdet for Exantas.
De afhørte vidner har samstemmende forklaret, at Constantinopoulos fra 1972 til 1980 boede dels i Berlin dels i Grækenland, og at han i hele denne periode var fuldtidsansat hos Exantas som ekstern konsulent. Denne virksomhed omfattede oversættelse af værker eller dele af værker samt kontrol, sproglig revision og sammenligning af oversættelser udført af andre oversættere. Constantinopoulos har desuden som vidne forklaret, at skønt han fra 1972 til 1975 var immatrikuleret ved Det frie Universitet i Berlin, fulgte han kun to eller tre forelæsninger om ugen, hvilket ikke forhindrede ham i at hellige oversættelserne størstedelen af sin tid.
Domstolen har endvidere taget en udtalelse fra Constantinopoulos til efterretning, som Rådet har fremlagt, og hvori det forklares, at den pågældende ved hver af de to udvælgelsesprøver kun fremlagde beviser for de mindstebetingelser, der blev stillet for at få adgang til prøverne.
I betragtning af disse oplysninger må det konstateres, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at Constantinopoulos, i modsætning til erklæringerne i hans ansøgning til denne udvælgelsesprøve, ikke i hele perioden fra 1972 til hans ansættelse ved Rådet, havde arbejdet på fuld tid for firmaet Exantas Ltd Publishers med oversættelse eller sproglig revision af tekster.
Sagsøgeren har følgelig ikke bevist, at den udnævnte ansøger den 23. februar 1983, da meddelelsen om udvælgelsesprøven blev offentliggjort, ikke opfyldte betingelsen om mindst 10 års faglig erfaring på det relevante område, som blev stillet for at få adgang til prøven, og dette anbringende kan derfor heller ikke lægges til grund.
Påstanden om erstatning
Da det ikke fremgår, at den anfægtede udnævnelse er ulovlig, således som det følger af det foregående, kan der heller ikke gives sagsøgeren medhold i påstanden om tilkendelse af erstatning for det tab, han hævder at have lidt som følge af den anfægtede afgørelse.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger. I henhold til procesreglementets artikel 70 bærer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Fællesskaberne.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (tredje afdeling)

1)
Sagsøgte frifindes.

2)
Hver part bærer sine omkostninger.

Galmot
Everling
Moitinho de Almeida
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 18. december 1986.
P. Heim
Justitssekretær
Y. Galmot
Formand for tredje afdeling
(
*1
) – Processprog: Gncsk.