CELEX: 62008CJ0408
Odvolanie
Ochranná známka Spoločenstva
Nariadenie (ES) č. 40/94
Článok 55 ods. 1 písm. a) a článok 7 ods. 1 písm. c)
Záujem na podaní návrhu na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky z absolútneho dôvodu neplatnosti
Advokátska kancelária
Slovné označenie ,COLOR EDITION‘
Opisný charakter slovnej ochrannej známky zloženej z opisných prvkov

Spoločnosť Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (ďalej len „Lancôme“) sa svojím odvolaním domáha zrušenia rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev z 8. júla 2008, Lancôme/ÚHVT — CMS Hasche Sigle (COLOR EDITION) (T-160/07, Zb. s. II-1733, ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým uvedený súd zamietol jej žalobu proti rozhodnutiu druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 26. februára 2007, na základe ktorého bol vyhlásený za neplatný zápis slovnej ochrannej známky COLOR EDITION pre kozmetické výrobky a dekoratívnu kozmetiku.
Právny rámec
Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 146, ďalej len „nariadenie“) stanovuje:
„Do registra sa nezapíšu:
…
c)
ochranné známky, ktoré pozostávajú výlučne z označení alebo údajov, ktoré môžu slúžiť v obchode na označenie druhu, kvality, množstva, zamýšľaného účelu, hodnoty, zemepisného pôvodu alebo času výroby tovarov alebo poskytovania služieb, prípadne iných charakteristík tovarov alebo služieb.“
Článok 55 ods. 1 nariadenia znie takto:
„Návrh na výmaz práv majiteľa ochrannej známky spoločenstva alebo na vyhlásenie v tom zmysle, že ochranná známka je neplatná, môžu predložiť úradu:
a)
ak sa uplatňujú články 50 a 51, všetky fyzické a právnické osoby a každá skupina alebo orgán zriadený s cieľom zastupovania záujmov výrobcov, poskytovateľov služieb, obchodníkov alebo spotrebiteľov, ktorí majú na základe práva, ktoré takéto podávanie riadi, právnu spôsobilosť vo svojom vlastnom mene žalovať a byť žalovaní;
b)
ak sa uplatňuje článok 52 (1), osoby uvedené v článku 42 (1);
c)
ak sa uplatňuje článok 52 (2), majitelia skorších práv uvedení v tomto ustanovení alebo osoby, ktoré sú oprávnené na základe práva príslušného členského štátu vykonávať predmetné práva.“
Podľa ustanovenia článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia sa ochranná známka Spoločenstva vyhlási za neplatnú na základe návrhu podaného ÚHVT, ak taká známka bola zapísaná s porušením ustanovení článku 7.
Článok 42 ods. 1 nariadenia uvádza osoby, ktoré môžu podať námietky voči zápisu ochrannej známky, ak sa odvolávajú na relatívny dôvod neplatnosti, zatiaľ čo v článku 52 toho istého nariadenia sú uvedené relatívne dôvody neplatnosti.
Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 9. decembra 2002 spoločnosť Lancôme podala na ÚHVT prihlášku na zápis slovného označenia „COLOR EDITION“ ako ochrannej známky Spoločenstva.
Výrobky uvedené v prihláške patria do triedy 3 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: „Kozmetické prípravky a dekoratívna kozmetika“.
Prihlasovaná ochranná známka bola zapísaná 11. februára 2004.
Dňa 12. mája 2004 advokátska kancelária Norton Rose Vieregge podala na ÚHVT návrh na vyhlásenie neplatnosti tohto zápisu na základe článku 51 ods. 1 písm. a) a článku 7 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia.
Dňa 21. decembra 2005 výmazové oddelenie ÚHVT tento návrh zamietlo.
Dňa 9. februára 2006 advokátska kancelária CMS Hasche Sigle, právny nástupca Norton Rose Vieregge, podala odvolanie proti rozhodnutiu výmazového oddelenia.
Rozhodnutím z 26. februára 2007 druhý odvolací senát ÚHVT odvolaniu vyhovel. Konštatoval po prvé, že toto odvolanie je prípustné, a po druhé, že slovné označenie „COLOR EDITION“ je opisné v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia, a teda nemá rozlišovaciu spôsobilosť v zmysle článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia.
Konanie pred Súdom prvého stupňa a napadnutý rozsudok
Návrhom doručeným do kancelárie Súdu prvého stupňa 7. mája 2007 spoločnosť Lancôme podala žalobu o neplatnosť rozhodnutia druhého odvolacieho senátu ÚHVT z 26. februára 2007.
Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uviedla tri žalobné dôvody založené na porušení článku 55 ods. 1 písm. a), článku 7 ods. 1 písm. c) a článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia.
Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku zamietol túto žalobu a zaviazal spoločnosť Lancôme na náhradu trov konania.
Po vykonaní textovej a teleologickej analýzy článku 55 ods. 1 nariadenia Súd prvého stupňa zamietol prvý žalobný dôvod a konštatoval, že pokiaľ ide o návrhy na vyhlásenie neplatnosti založené na dôvodoch absolútnej neplatnosti, tento článok sa obmedzuje na to, že od navrhovateľa neplatnosti vyžaduje, aby mal právnu subjektivitu alebo procesnú spôsobilosť, ale nevyžaduje od neho, aby preukázal záujem na konaní.
V tejto súvislosti Súd prvého stupňa predovšetkým konštatoval v bode 25 napadnutého rozsudku, že z článku 55 ods. 1 nariadenia vyplýva, že normotvorca mal v úmysle umožniť každej fyzickej alebo právnickej osobe a každej skupine, ktorá má procesnú spôsobilosť, aby podávali návrhy na vyhlásenie neplatnosti založené na dôvodoch absolútnej neplatnosti, zatiaľ čo výslovne obmedzil okruh navrhovateľov, pokiaľ ide o návrhy na vyhlásenie neplatnosti založené na dôvodoch relatívnej neplatnosti.
Túto analýzu potvrdzuje podľa bodu 26 napadnutého rozsudku aj skutočnosť, že na rozdiel od relatívnych dôvodov zamietnutia, ktoré chránia len súkromné záujmy vlastníkov niektorých starších práv, dôvody absolútneho zamietnutia sú založené na rôznych všeobecných záujmoch a na účely zaistenia ochrany týchto záujmov musí mať možnosť dovolávať sa ich čo najširší okruh subjektov.
Súd prvého stupňa z toho v bode 35 napadnutého rozsudku vyvodil, že vzhľadom na to, že nebolo spochybnené, že advokátska kancelária CMS Hasche Sigle môže byť považovaná za právnickú osobu, odvolací senát správne rozhodol o prípustnosti jej návrhu.
Rovnako, pokiaľ ide o druhý žalobný dôvod, Súd prvého stupňa zastával názor, že odvolací senát sa nedopustil nesprávneho posúdenia, keď považoval ochrannú známku COLOR EDITION za opisnú v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia. V tejto súvislosti konštatoval, že táto ochranná známka posudzovaná ako celok vykazuje dostatočne priamu a konkrétnu súvislosť s kozmetickými výrobkami a dekoratívnou kozmetikou, na ktoré sa vzťahuje.
V rámci toho v bodoch 48 a 49 napadnutého rozsudku predovšetkým uviedol, že označenie „COLOR EDITION“ je zložené výlučne z údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie niektorých vlastností predmetných výrobkov a u cieľovej skupiny verejnosti nevytvára dojem dostatočne vzdialený od dojmu vytvoreného jednoduchým položením slovných prvkov, ktoré ho tvoria, vedľa seba.
Pripomínajúc, že na to, aby označenie nemohlo byť zapísané ako ochranná známka Spoločenstva stačí, aby sa uplatnil jeden z dôvodov absolútneho zamietnutia, Súd prvého stupňa zamietol žalobu bez toho, aby preskúmal tretí žalobný dôvod.
Návrhy účastníkov konania
Spoločnosť Lancôme sa domáha, aby Súdny dvor zrušil napadnutý rozsudok, zamietol odvolanie podané proti rozhodnutiu výmazového oddelenia ÚHVT, zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania pred Súdom prvého stupňa a Súdnym dvorom a zaviazal advokátsku kanceláriu CMS Hasche Sigle na náhradu trov odvolacieho konania pred ÚHVT.
ÚHVT navrhuje zamietnuť odvolanie a zaviazať spoločnosť Lancôme na náhradu trov konania.
O odvolaní
Na podporu svojho odvolania spoločnosť Lancôme uvádza formálne dva odvolacie dôvody, a to porušenie článku 55 ods. 1 písm. a) a článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia Súdom prvého stupňa.
O prvom odvolacom dôvode založenom na porušení článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia
Vo svojom prvom odvolacom dôvode spoločnosť Lancôme vytýka Súd prvého stupňa, že pripustil, že advokátska kancelária mala právo podať vo vlastnom mene návrh na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva. Tento odvolací dôvod sa skladá z dvoch častí. Po prvé Lancôme v zásade tvrdí, že Súd prvého stupňa podal nesprávny výklad článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia, keď konštatoval, že na to, aby mohol byť podaný návrh na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva z dôvodu absolútnej neplatnosti, nie je potrebný záujem na konaní. Po druhé tvrdí, že skutočnosť, že advokátska kancelária podala taký návrh na svoj vlastný účet a vo vlastnom mene, je nezlučiteľná s profilom povolania advokáta uznaným v rámci Únie.
O prvej časti prvého odvolacieho dôvodu založenej na nesprávnom výklade článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia, pokiaľ ide o záujem na konaní
— Argumentácia účastníkov konania
Spoločnosť Lancôme tvrdí, že
actio popularis
právo Únie vôbec nepozná. Aj keď sa článok 230 ES, podľa ktorého sa na podanie žaloby vyžaduje, aby bol žalobca priamo a osobne dotknutý, v prejednávanej veci priamo neuplatňuje, článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia treba napriek tomu podľa nej vykladať so zreteľom na zásady, ktoré všeobecne platia v práve Únie. Okrem toho vo všetkých právnych poriadkoch je stanovený rozdiel medzi právnou subjektivitou a procesnou spôsobilosťou, pričom predpokladom procesnej spôsobilosti je záujem na konaní. Zo skutočnosti, že normotvorca požiadavku takého záujmu výslovne nestanovil, preto nemožno vyvodzovať, že sa nevyžaduje.
Rozlíšenie medzi správnym konaním a súdnym konaním, na ktoré Súd prvého stupňa poukázal, je irelevantné, pretože si nemožno predstaviť, že by právo podať návrh na správny orgán mohlo mať širší rozsah ako právo podať žalobu proti rozhodnutiam tohto orgánu na súd Únie.
Rovnako je irelevantné rozlíšenie Súdu prvého stupňa medzi dôvodmi absolútnej a relatívnej neplatnosti, pretože z tohto rozlíšenia nemožno odvodiť, že nie je vôbec potrebné preukázať záujem na podaní návrhu na vyhlásenie neplatnosti založeného na dôvode absolútnej neplatnosti.
Pokiaľ ide o zamietnutie zápisu opisnej ochrannej známky v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia, všeobecný záujem, ktorý je základom tohto dôvodu zamietnutia, je záujem — uznaný judikatúrou — všetkých konkurentov prihlasovateľa alebo majiteľa ochrannej známky, ktorí v rámci svojho práva používať opisný údaj pre svoje výrobky alebo služby musia byť chránení pred neoprávnenými zápismi konkurenta. Z toho vyplýva, že len skutočná alebo potenciálna prekážka, ktorá vznikla skutočnému alebo potenciálnemu konkurentovi majiteľa, umožňuje uplatniť tento dôvod zamietnutia.
Tento výklad bol potvrdený výslovným pravidlom obsiahnutým v článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia, ktorý právo podať návrh na vyhlásenie neplatnosti priznáva všetkým skupinám výrobcov, poskytovateľov služieb, obchodníkov alebo spotrebiteľov, teda osobám, ktoré by mohli byť dotknuté neoprávneným zápisom ochrannej známky.
Spoločnosť Lancôme na základe toho dospela k záveru, že článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že okrem procesnej spôsobilosti vyžaduje, aby bol navrhovateľ dotknutý aj hospodársky, či už skutočne alebo potenciálne, teda aby mal skutočný alebo potenciálny hospodársky záujem na výmaze spornej ochrannej známky. V prípade advokátskej kancelárie, ktorá sa domáha vyhlásenia neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva chrániacej kozmetické výrobky, to tak ale nie je.
ÚHVT vo vyjadrení k odvolaniu tvrdí, že návrhy na vyhlásenie neplatnosti, ktoré mu boli predložené, sa riadia len nariadením a jeho vykonávacím nariadením a že článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia je jednoznačný a na podanie návrhu na vyhlásenie neplatnosti oprávňuje každú osobu.
Podľa ÚHVT si spoločnosť Lancôme nesprávne vykladá judikatúru týkajúcu sa všeobecného záujmu, ktorý je základom dôvodu absolútneho zamietnutia podľa článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia. V tomto prípade totiž nejde len o záujem podnikateľských subjektov na používaní opisných označení, ale o záujem každej osoby, či už podnikateľa alebo nie, na tom, aby opisné označenia neboli vo výlučnom vlastníctve jedného podniku. Potvrdzuje to aj skutočnosť, že opisný charakter označenia sa posudzuje s ohľadom na jeho vnímanie príslušnou skupinou verejnosti, ktorá sa neobmedzuje len na odborníkov z dotknutého odvetvia, keďže zahŕňa predovšetkým konečných spotrebiteľov a užívateľov.
Spoločnosť Lancôme nesprávne vykladá aj článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia. Odkaz na „skupinu“, ktorý je v ňom uvedený, má za cieľ len doplniť zoznam subjektov, ktoré môžu podať návrh na vyhlásenie neplatnosti. Na podanie návrhu tento článok oprávňuje skupiny, ktoré majú procesnú spôsobilosť, ale podľa vnútroštátneho práva im chýba právna subjektivita.
— Posúdenie Súdnym dvorom
Oprávnenie podať návrh na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva na ÚHVT nepodlieha pravidlám prípustnosti, ktoré sa uplatňujú na podávanie súdnych žalôb a sú pre ne špecifické. V tejto súvislosti sa Súd prvého stupňa nevychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 32 napadnutého rozsudku konštatoval, že návrh na vyhlásenie neplatnosti podľa článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia patrí do správneho, nie súdneho konania a z tohto dôvodu v bode 30 napadnutého rozsudku predovšetkým rozhodol, že judikatúra týkajúca sa článku 230 ES nie je v prejednávanej veci relevantná ani priamo, ani analogicky.
Pokiaľ ide o odpoveď na otázku, či článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia podmieňuje prípustnosť návrhu na vyhlásenie neplatnosti záujmom na konaní, Súd prvého stupňa podal presný výklad tohto článku.
Predovšetkým je nesporné, ako Súd prvého stupňa v bode 21 napadnutého rozsudku uviedol, že článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia sa o záujme na konaní vôbec nezmieňuje.
Ako Súd prvého stupňa ďalej uviedol v bodoch 22 až 25 napadnutého rozsudku, článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia stanovuje, že návrh na vyhlásenie neplatnosti založený na absolútnom dôvode neplatnosti môžu podať všetky fyzické a právnické osoby a každá skupina alebo orgán zriadený s cieľom zastupovať záujmy výrobcov, poskytovateľov služieb, obchodníkov alebo spotrebiteľov, ktorí majú procesnú spôsobilosť, zatiaľ čo podľa článku 55 ods. 1 písm. b) a c) nariadenia týkajúceho sa návrhov na vyhlásenie neplatnosti z relatívneho dôvodu neplatnosti je právo na podanie takého návrhu vyhradené pre konkrétne osoby, ktoré majú záujem na konaní. Súd prvého stupňa z toho správne odvodil, že zo štruktúry tohto článku vyplýva, že normotvorca mal v úmysle obmedziť okruh osôb, ktoré môžu podať návrh na vyhlásenie neplatnosti v druhom prípade, ale nie v prvom prípade.
Napokon v bode 26 napadnutého rozsudku rovnako správne Súd prvého stupňa v podstate uviedol, že zatiaľ čo relatívne dôvody zamietnutia zápisu chránia len súkromné záujmy majiteľov niektorých skorších práv, dôvody absolútneho zamietnutia chránia rôzne všeobecné záujmy, na ktorých sú založené, čo vysvetľuje, že článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia od navrhovateľa nevyžaduje, aby preukázal záujem na konaní.
Okrem toho tvrdenie spoločnosti Lancôme, podľa ktorého článok 55 ods. 1 písm. a) nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že vyžaduje hospodársky záujem, skutočný alebo potenciálny, na výmaze napadnutej ochrannej známky na to, aby bolo možné podať na ÚHVT návrh na vyhlásenie jej neplatnosti, je bezpredmetné.
Po prvé, na rozdiel od toho, čo tvrdí spoločnosť Lancôme, totiž tento výklad nepotvrdzuje zmienka v uvedenom článku 55 ods. 1 písm. a) o skupinách zriadených s cieľom zastupovať záujmy výrobcov, poskytovateľov služieb, obchodníkov alebo spotrebiteľov, ktoré majú na základe platných právnych predpisov procesnú spôsobilosť. Cieľom tohto výpočtu, ktorý zahŕňa aj spotrebiteľov, ktorým vo všeobecnosti nemožno pripísať hospodársky záujem, aký opisuje spoločnosť Lancôme, je len to, aby sa do zoznamu osôb oprávnených podať na ÚHVT návrh na vyhlásenie neplatnosti založený na tomto ustanovení zahrnuli také skupiny, ktoré síce majú procesnú spôsobilosť podľa platných právnych predpisov, ale nedisponujú právnou subjektivitou.
Po druhé taký výklad nevyplýva ani z rozsudku zo 4. mája 1999, Windsurfing Chiemsee (C-108/97 a C-109/97, Zb. s. I-2779), na ktorý sa spoločnosť Lancôme odvoláva. V bode 25 tohto rozsudku totiž Súdny dvor rozhodol, že všeobecný záujem vyžaduje, aby opisné označenia alebo údaje týkajúce sa výrobkov alebo služieb, pre ktoré bola podaná prihláška na zápis ochrannej známky, mohli byť všetkými slobodne používané. Z toho vyplýva, že všeobecný záujem, ktorý je základom dôvodu zamietnutia zápisu ochrannej známky z dôvodu jej opisnej povahy, nie je výlučne všeobecným záujmom konkurentov jej prihlasovateľa alebo majiteľa, ktorým môže vzniknúť akákoľvek prekážka, a ktorí preto majú skutočný alebo potenciálny záujem na výmaze napadnutej ochrannej známky, ale záujem všetkých.
Z uvedeného vyplýva, že tvrdenia spoločnosti Lancôme predložené na podporu tejto časti prvého odvolacieho dôvodu nie sú dôvodné, a táto časť sa preto musí zamietnuť.
O druhej časti prvého odvolacieho dôvodu založenej na tom, že oprávnenie advokátskej kancelárie podať návrh na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky na ÚHVT na svoj vlastný účet a vo vlastnom mene je nezlučiteľné s profilom povolania advokáta
— Argumentácia účastníkov konania
Spoločnosť Lancôme uvádza, že aj v prípade, že by Súdny dvor použil iný výklad článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia ako jej, napadnutý rozsudok sa musí v každom prípade zrušiť, pretože oprávnenie advokátskej kancelárie podať návrh na vyhlásenie neplatnosti ochrannej známky Spoločenstva na svoj vlastný účet a vo vlastnom mene, je nezlučiteľné s profilom povolania advokáta uznaným v rámci Únie.
V práve Únie je profil povolania advokáta odjakživa profilom spolupracovníka pri výkone spravodlivosti. Článok 19 Štatútu Súdneho dvora vychádza z tejto koncepcie povolania advokáta, ktorá vyplýva aj z judikatúry, predovšetkým z rozsudku z 18. mája 1982, AM & S Europe/Komisia (155/79, Zb. s. 1575, bod 24).
ÚHVT tvrdí, že táto druhá časť prvého odvolacieho dôvodu je neprípustná na základe článku 113 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora z dôvodu, že otázka zlučiteľnosti medzi postavením navrhovateľa pred ÚHVT a postavením advokáta nebola vznesená pred Súdom prvého stupňa.
— Posúdenie Súdnym dvorom
Hoci je táto časť predložená ako časť odvolacieho dôvodu založeného na porušení článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia, treba konštatovať, že táto časť sa nezakladá na tomto ustanovení, ale na iných právnych skutočnostiach, ktoré sú od neho nezávislé.
Zo znenia argumentácie predloženej na jej podporu totiž vyplýva, že po prvé spoločnosť Lancôme uvedenú časť predkladá pre prípad, že by Súdny dvor neprijal jej výklad článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia, pričom napadnutý rozsudok podľa nej musí byť zrušený „v každom prípade“ z iných dôvodov, než je údajný nesprávny výklad.
Po druhé uvedené dôvody týkajúce sa povolania advokáta nesúvisia s článkom 55 ods. 1 písm. a) nariadenia. Toto nariadenie ani neobsahuje pravidlá pre výkon tohto povolania, pričom v zásade platí, že ak neexistujú osobitné pravidlá práva Únie v tejto oblasti, stanoví si ich každý členský štát (pozri v tomto zmysle rozsudky z 12. decembra 1996, Reisebüro Broede,
C-3/95, Zb. s. I-6511
, bod 37, ako aj z 19. februára 2002, Wouters a i.,
C-309/99, Zb. s. I-1577
, bod 99).
Druhá časť prvého odvolacieho dôvodu preto v skutočnosti predstavuje právny dôvod odlišný od dôvodu založeného na porušení článku 55 ods. 1 písm. a) nariadenia.
Tento dôvod pritom nebol vznesený pred Súdom prvého stupňa, a keďže sa týka prípustnosti návrhu podaného na ÚHVT a nie prípustnosti žaloby, nepredstavuje dôvod týkajúci sa verejného poriadku, ktorý Súd prvého stupňa musí preskúmať
ex offo
.
Tento odvolací dôvod je neprípustný, pretože v odvolacom konaní sa právomoc Súdneho dvora obmedzuje na posúdenie právneho riešenia dôvodov prejednávaných Súdom prvého stupňa (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok z 1. februára 2007, Sison/Rada, C-266/05 P, Zb. s. I-1233, bod 95 a citovanú judikatúru).
Druhú časť prvého odvolacieho dôvodu a v dôsledku toho aj celý prvý odvolací dôvod preto treba zamietnuť.
O druhom odvolacom dôvode založenom na porušení článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia
Argumentácia účastníkov konania
V tomto odvolacom dôvode spoločnosť Lancôme vytýka Súdu prvého stupňa, že vo svojom posúdení označenia COLOR EDITION ako slovného spojenia uplatnil nesprávne kritériá.
Podľa judikatúry na to, aby ochranná známka mohla byť považovaná za opisnú, treba overiť, či sú vybrané výrazy a ich spojenie známe a obvyklé v bežnom jazyku cieľovej skupiny verejnosti. Tým, že Súd prvého stupňa rozhodol, že ochranná známka tvorená prvkami, z ktorých každý je opisný, je sama opisná, okrem prípadu, keď existuje badateľná odchýlka medzi prihlasovanou ochrannou známkou a jednoduchým súhrnom prvkov, z ktorých je zložená, porušil zásadu prijatú v rozsudku Súdneho dvora z 20. septembra 2001, Procter & Gamble/ÚHVT (C-383/99 P, Zb. s. I-6251). Podľa tejto zásady totiž Súd prvého stupňa mal skôr preskúmať, či existuje badateľná odchýlka medzi slovným spojením a bežným jazykom dotknutej skupiny spotrebiteľov pre označenie výrobkov a služieb alebo ich základných vlastností.
Okrem toho posúdenie Súdu prvého stupňa sa nezakladalo na žiadnej skutkovej okolnosti týkajúcej sa jazyka cieľovej skupiny verejnosti.
ÚHVT v zásade odpovedá, že ak spoločnosť Lancôme tvrdí, že označenie je opisné, len ak je známe a obvyklé v bežnom jazyku cieľovej skupiny verejnosti, neprihliada na základný rozdiel medzi článkom 7 ods. 1 písm. d) a článkom 7 ods. 1 písm. c) nariadenia. Pri uplatnení druhého uvedeného článku nie je rozhodujúce, či napadnuté slovné spojenie je známe a obvyklé v bežnom jazyku cieľovej skupiny verejnosti alebo nie, pretože toto ustanovenie sa uplatňuje aj na označenia, ktoré môžu byť v budúcnosti používané na prezentáciu dotknutých výrobkov a služieb.
V už citovanom rozsudku Procter & Gamble/ÚHVT sa tak Súdny dvor obmedzil na to, aby overil, či gramatická konštrukcia slovného spojenia „baby-dry“ umožňovala jeho používanie v budúcnosti. Posúdenie opisného charakteru označenia „COLOR EDITION“ vykonané Súdom prvého stupňa bolo okrem toho v súlade s judikatúrou prijatou po tomto rozsudku.
Okrem toho spoločnosť Lancôme, ktorá Súdu prvého stupňa vytýka, že svoje rozhodnutie nezaložil na žiadnej skutkovej okolnosti, sa v skutočnosti snaží o spochybnenie skutkového posúdenia, ktoré vykonal, v dôsledku čoho je táto časť odvolacieho dôvodu neprípustná. Navyše je aj zjavne bezdôvodná, pretože otázka, či spotrebitelia kozmetických výrobkov skutočne používajú v bežnom jazyku výraz ako „color edition“, je irelevantná.
Posúdenie Súdnym dvorom
Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že vo všeobecnosti jednoduché spojenie prvkov, z ktorých každý opisuje vlastnosti tovarov a služieb, pre ktoré sa zápis požaduje, samo osebe opisuje uvedené vlastnosti v zmysle článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia. Takéto spojenie však nemusí byť opisné v zmysle tohto ustanovenia pod podmienkou, že vyvoláva dojem dostatočne vzdialený od dojmu vytváraného jednoduchým spojením dotknutých prvkov (pozri rozsudky z 12. februára 2004, Koninklijke KPN Nederland,
C-363/99, Zb. s. I-1619
, body 98 a 99; Campina Melkunie, C-265/00, Zb. s. I-1699, body 39 a 40, ako aj z 19. apríla 2007, ÚHVT/Celltech, C-273/05 P, Zb. s. I-2883, body 77 a 78).
Ochranná známka tvorená slovom zloženým z prvkov, pričom každý z týchto prvkov opisuje vlastnosti prihlasovaných tovarov alebo služieb, tak predstavuje ako taká opis vlastností týchto tovarov alebo služieb okrem prípadu, keď existuje vnímateľná odchýlka medzi slovom a jednoduchým súhrnom prvkov, ktoré ho tvoria. To predpokladá, že z dôvodu neobvyklého charakteru kombinácie vo vzťahu k vyššie uvedeným tovarom alebo službám slovo vytvára dojem dostatočne vzdialený od dojmu vytvoreného jednoduchým spojením údajov vyplývajúcich z prvkov, ktoré ho tvoria, tak, že dominuje súhrnu vyššie uvedených prvkov (pozri rozsudky Koninklijke KPN Nederland, už citovaný, bod 100, a Campina Melkunie, už citovaný, bod 41).
V prejednávanej veci Súd prvého stupňa konštatoval, že označenie „COLOR EDITION“ je zložené výlučne z údajov, ktoré môžu slúžiť na označenie niektorých vlastností predmetných výrobkov a následne v bode 49 toho istého rozsudku rozhodol, že spojenie slov „color“ a „edition“ nevykazuje nijakú neobvyklú štruktúru, ale je vzhľadom na lexikálne pravidlá anglického jazyka bežné a prihlasovaná ochranná známka teda u cieľovej skupiny verejnosti nevytvára dojem dostatočne vzdialený od dojmu vytvoreného jednoduchým položením slovných prvkov, ktoré ju tvoria, vedľa seba tak, aby menili jej význam alebo rozsah.
Pri týchto úvahách, ako uviedol aj generálny advokát v bode 98 svojich návrhov, nedošlo vzhľadom na judikatúru uvedenú v bodoch 61 a 62 tohto rozsudku k žiadnemu nesprávnemu právnemu posúdeniu.
Z toho vyplýva, že skutočnosti, ktoré spoločnosť Lancôme vytýka v rámci druhého odvolacieho dôvodu, nie sú dôvodné, a preto treba druhý odvolací dôvod zamietnuť.
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že odvolanie treba zamietnuť.
O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe článku 118 tohto poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže ÚHVT navrhol zaviazať spoločnosť Lancôme na náhradu trov konania a táto spoločnosť nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Odvolanie sa zamieta.

2.
Spoločnosť Lancôme parfums et beauté & Cie SNC je povinná nahradiť trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.