CELEX: 61994CJ0063
Frie varebevægelser
forbud mod salg med usædvanligt lille avance

Dommens præmisser
1 Ved dom af 21. januar 1994, indgaaet til Domstolen den 15. februar 1994, har Tribunal de commerce de Mons i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-traktatens ° nu EF-traktatens ° artikel 30.
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem Groupement national des négociants en pommes de terre de Belgique (herefter benaevnt "Belgapom") og selskaberne ITM Belgium SA (herefter benaevnt "ITM") og Vocarex SA angaaende et af sidstnaevnte foretaget salg af kartofler med en lille avance.
3 I Belgien hedder det i artikel 40, stk. 1 og 3, i lov af 14. juli 1991 om handelspraksis:
"Handlende maa ikke udbyde eller saelge en vare med tab.
Som salg med tab betragtes ethvert salg til en pris, der ikke mindst er lig med den pris, varen blev faktureret til ved indkoebet, eller som den ville blive faktureret til i tilfaelde af et nyt indkoeb.
Ethvert salg, som under hensyn til ovennaevnte priser og generalomkostningerne kun giver en usaedvanligt lille avance, sidestilles med salg med tab."
4 Vocarex er en selvstaendig handelsvirksomhed, der ved en franchiseaftale er knyttet til Groupement Intermarché, som i Belgien ledes af ITM. Paa baggrund af oplysninger fra ITM koebte Vocarex i loebet af september 1993 et parti kartofler af sorten "Bintjes" til en pris af 27 BFR pr. saek a 25 kg, som selskabet videresolgte til 29 BFR. Paa det paagaeldende tidspunkt var normalprisen 89 BFR.
5 Belgapom anlagde sag ved Tribunal de commerce de Mons mod ITM og Vocarex med henblik paa at faa nedlagt forbud mod salget. ITM og Vocarex paastod frifindelse, idet de gjorde gaeldende, at den naevnte lovs artikel 40 er i strid med traktatens artikel 30.
6 Tribunal de commerce de Mons fandt, at afgoerelsen af sagen afhaenger af fortolkningen af faellesskabsretten, og den udsatte derfor sagen og forelagde Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"Er artikel 40 i lov af 14. juli 1991, saerlig stk. 3 og 4, paa baggrund af de anvendte udtryks generelle karakter forenelig med EOEF-traktatens artikel 30, naar salg til en pris, der er hoejere end den fakturerede indkoebspris, men kun giver en usaedvanligt lille avance, i henhold til bestemmelserne sidestilles med salg med tab?"
7 Paa baggrund af det praejudicielle spoergsmaals formulering bemaerkes, at Domstolen efter fast retspraksis ikke kan traeffe afgoerelse om, hvorvidt en national foranstaltning er forenelig med faellesskabsretten. Domstolen kan dog forsyne den nationale ret med alle fortolkningsbidrag vedroerende faellesskabsretten, saaledes at retten selv kan vurdere spoergsmaalet om forenelighed i den sag, den skal paakende (jf. senest dom af 14.7.1994, sag C-438/92, Rustica Semences, Sml. I, s. 3519, praemis 10).
8 Det skal med henblik paa besvarelsen af den nationale rets spoergsmaal foerst undersoeges, om traktatens artikel 30 finder anvendelse paa den situation, at en medlemsstat i henhold til sin lovgivning forbyder ethvert salg, der kun giver en usaedvanligt lille avance.
9 Ifoelge fast retspraksis udgoer enhver foranstaltning, som direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt, kan hindre samhandelen inden for Faellesskabet, en foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner (dom af 11.7.1974, sag 8/74, Dassonville, Sml. s. 837, praemis 5).
10 Det bemaerkes, at en lovbestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter salg, der kun giver en usaedvanligt lille avance, er forbudt, ikke har til formaal at regulere udvekslingen af varer mellem medlemsstaterne.
11 Ganske vist kan et saadant forbud begraense omsaetningen og saaledes ogsaa omsaetningen af varer fra andre medlemsstater, i det omfang de erhvervsdrivende herved er afskaaret fra at anvende en bestemt salgsfremmende metode. Spoergsmaalet er imidlertid, om denne blotte mulighed er tilstraekkelig til, at det omtvistede forbud maa betegnes som en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indfoerselsrestriktion i traktatens artikel 30' s forstand.
12 Der henvises herved til, at det forhold, at nationale bestemmelser, som begraenser eller forbyder bestemte former for salg, bringes i anvendelse paa varer fra andre medlemsstater, ikke kan antages direkte eller indirekte, aktuelt eller potentielt, at hindre samhandelen mellem medlemsstaterne som naevnt i Dassonville-dommen, jf. ovenfor, forudsat at saadanne nationale bestemmelser finder anvendelse paa alle de beroerte erhvervsdrivende, der udoever virksomhed i indlandet, og forudsat at bestemmelserne, saavel retligt som faktisk, paavirker afsaetningen af indenlandsk fremstillede varer og varer fra andre medlemsstater paa samme maade. Naar disse betingelser er opfyldt, kan en anvendelse af saadanne bestemmelser paa salg af varer fra en anden medlemsstat, som opfylder de af denne stat fastsatte regler, ikke antages at forhindre, at varerne faar adgang til markedet, eller at medfoere stoerre ulemper i denne henseende end for indenlandsk fremstillede varer. Saadanne bestemmelser falder derfor uden for anvendelsesomraadet for traktatens artikel 30 (jf. dom af 24.11.1993, forenede sager C-267/91 og C-268/91, Keck og Mithouard, Sml. I, s. 6097, praemis 16 og 17, af 15.12.1993, sag C-292/92, Huenermund m.fl., Sml. I, s. 6787, praemis 21, og af 9.2.1995, sag C-412/93, Leclerc-Siplec, Sml. I, s. 179, praemis 21).
13 En bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede maa siges at dreje sig om former for salg, idet den forbyder ethvert salg, der kun giver en usaedvanligt lille avance.
14 Endvidere bemaerkes, at bestemmelsen, der, uden at der sondres mellem forskellige varer, finder anvendelse paa alle de erhvervsdrivende i den paagaeldende sektor, ikke paavirker afsaetningen af varer fra andre medlemsstater paa en anden maade end afsaetningen af indenlandsk fremstillede varer.
15 Det forelagte spoergsmaal skal herefter besvares med, at traktatens artikel 30 skal fortolkes saaledes, at den ikke finder anvendelse paa den situation, at en medlemsstat i henhold til sin lovgivning forbyder ethvert salg, der kun giver en usaedvanligt lille avance.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
16 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal de commerce de Mons ved dom af 21. januar 1994, for ret:
EF-traktatens artikel 30 skal fortolkes saaledes, at den ikke finder anvendelse paa den situation, at en medlemsstat i henhold til sin lovgivning forbyder ethvert salg, der kun giver en usaedvanligt lille avance.