CELEX: 62000CJ0452
Asociacijos su užjūrio šalimis ir teritorijomis režimas
Cukraus ir cukraus bei kakavos mišinių importas
Reglamentas (EB) Nr. 2081/2000
Ieškinys dėl panaikinimo
Apsaugos priemonės
Proporcingumas

1       Nyderlandų Karalystė ieškiniu prašo panaikinti 2000 m. rugsėjo 29 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 2081/2000, pratęsiantį
apsaugos priemonių EB/užjūrio šalių ir teritorijų kilmės kumuliacijos cukraus sektoriaus produktų importui iš užjūrio šalių
ir teritorijų taikymą (OL L 246, p. 64, toliau – ginčijamas reglamentas).

Teisinis pagrindas

Bendras cukraus rinkų organizavimas
2       1999 m. rugsėjo 13 d. Reglamentu (EB) Nr. 2038/1999 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo (OL L 252, p. 1) Europos
Sąjungos Taryba kodifikavo keletą kartų keistą 1981 m. birželio 30 d. Reglamentą (EEB) Nr. 1785/81 (OL L 177, p. 4), kuriuo
buvo nustatytas šis bendras organizavimas. Šiuo organizavimu siekiama reguliuoti Bendrijos cukraus rinką, kad būtų padidintas
užimtumas ir Bendrijos cukraus gamintojų gyvenimo lygis.
3       Paramą Bendrijos produkcijai, įgyvendinamą nustatant garantines kainas, riboja nacionalinės gamybos kvotos (A ir B kvotos),
kurias Taryba pagal Reglamentą Nr. 2038/1999 skiria kiekvienai valstybei narei, kuri jas paskirsto tarp savo gamintojų. B kvotai
priskiriamam cukrui (vadinamasis „B cukrus“) taikomas didesnis gamybos mokestis, palyginti su A kvotos cukrumi (vadinamasis
„A cukrus“). Cukrus, pagamintas viršijus A ir B kvotas, yra vadinamas „C cukrumi“ ir jis negali būti parduodamas Europos bendrijoje,
išskyrus atvejus, kai kitą sezoną jis priskiriamas A ir B kvotoms.
4       Išskyrus C cukraus eksportą, pagal Reglamento Nr. 2038/1999 18 straipsnį už iš Bendrijos eksportuojamą cukrų yra skiriamos
eksporto grąžinamosios išmokos Bendrijos ir pasaulinės rinkos kainų skirtumui padengti.
5       Cukraus, už kurį gali būti skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, kiekis ir bendra metinė grąžinamųjų išmokų suma nustatoma
pagal Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) susitarimus (toliau – PPO susitarimai), kurių šalis yra Bendrija, patvirtintus
1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986‑1994) priimtų susitarimų
patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, p. 1). Vėliausiai skaičiuojant
nuo 2000‑2001 prekybos metų, cukraus, už kurio eksportą mokamos grąžinamosios išmokos, kiekis turi būti ne didesnis kaip 1 273 500 tonų,
o bendra grąžinamųjų išmokų suma neturi būti didesnė kaip 499,1 milijono eurų, o tai sudaro atitinkamai 20 % ir 36 % sumažėjimą,
palyginti su 1994‑1995 prekybos metais.

UŠT asociacijos su Bendrija režimas
6       EB 3 straipsnio 1 dalies s punkte yra numatyta, jog viena iš Bendrijos veiklos sričių yra užjūrio šalių ir teritorijų (UŠT)
asociacija, kad „būtų plečiama prekyba ir kartu skatinama ekonominė bei socialinė plėtra“.
7       Aruba ir Nyderlandų Antilai yra UŠT.
8       Pastarųjų asociaciją su Bendrija reglamentuoja EB sutarties IV antraštinė dalis.
9       EB sutarties 136 straipsnio (po pakeitimo – EB 187 straipsnis) pagrindu buvo priimta keletas sprendimų, įskaitant 1991 m.
liepos 25 d. Tarybos sprendimą 91/482/EEB dėl užjūrio šalių ir teritorijų asociacijos su Europos ekonomine bendrija (OL L 263,
p. 1), kuris pagal jo 240 straipsnio 1 dalį yra taikomas dešimt metų, skaičiuojant nuo 1990 m. kovo 1 dienos.
10     Įvairios šio sprendimo nuostatos iš dalies buvo pakeistos 1997 m. lapkričio 24 d. Tarybos sprendimu 97/803/EB, iš dalies keičiančiu
Sprendimą 91/482 (OL L 329, p. 50). Be to, Sprendimo 91/482, iš dalies pakeisto Sprendimu 97/803 (toliau – sprendimas dėl
UŠT), galiojimas 2000 m. vasario 25 d. Tarybos sprendimu 2000/169/EB (OL L 55, p. 67) buvo pratęstas iki 2001 m. vasario 28 dienos.
11     Sprendimo dėl UŠT 101 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„UŠT kilmės produktai į Bendriją įvežami be importo muito.“ (Neoficialus vertimas)
12     To paties sprendimo 102 straipsnyje numatyta:
„Nepažeisdama 108b (straipsnio) Bendrija UŠT kilmės produktų importui netaiko jokių kiekybinių apribojimų ar lygiaverčio poveikio
priemonių.“ (Neoficialus vertimas)
13     Šio sprendimo 108 straipsnio 1 dalies pirmoje įtraukoje daroma nuoroda į šio sprendimo II priedą, kuriame pateikiama produktų
kilmės sąvoka ir su ja susijusių administracinio bendradarbiavimo būdų sąvokų apibrėžimas. Pagal šio priedo 1 straipsnį produkto
kilmės šalimi yra laikoma UŠT, Bendrija arba Afrikos, Karibų jūros ir Ramiojo vandenyno šalys (toliau – AKR valstybės), jei
jis ten buvo ištisai gautas arba pakankamai perdirbtas.
14     II priedo 3 straipsnio 3 dalyje pateikiamas apdirbimų arba apdorojimų, kurie yra laikomi nepakankamais, kad produktui iš UŠT
būtų suteiktas produkto kilmės statusas, sąrašas.
15     Be to, II priedo 6 straipsnio 2 dalyje yra pateikiamos vadinamosios „EB‑UŠT ir AKR‑UŠT kilmės kumuliacijos“ taisyklės. Joje
nustatyta:
„Jei Bendrijoje arba AKR valstybėse ištisai gauti produktai buvo apdirbti arba perdirbti UŠT, jie laikomi ištisai gautais
UŠT.“ (Neoficialus vertimas)
16     Pagal šio priedo 6 straipsnio 4 dalį šios EB‑UŠT ir AKR‑UŠT kilmės kumuliacijos taisyklės yra taikomos „bet kuriam UŠT atliktam
apdirbimui ar perdirbimui, įskaitant 3 straipsnio 3 dalyje nurodytas operacijas“.
17     Sprendimu 97/803 į sprendimą dėl UŠT buvo įterptas 108b straipsnis, kurio 1 dalyje nustatyta, kad „II priedo 6 straipsnyje
nurodyta AKR‑UŠT kilmės kumuliacija yra pripažįstama neviršijant 3 000 tonų cukraus metinio kiekio“. Tačiau Sprendimas 97/803
EB‑UŠT neapribojo kilmės kumuliacijos taisyklės taikymo.
18     Sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 1 dalimi Europos Bendrijų Komisijai suteikiama teisė imtis „būtinų apsaugos priemonių“, jei
„(šio sprendimo) taikymas labai sutrikdo Bendrijos arba vienos ar kelių valstybių narių ekonomikos sektorių arba sukelia pavojų
jų išorės finansų stabilumui“, arba (jei) „kyla sunkumų, dėl kurių gali pablogėti veikla kuriame nors Bendrijos ar Bendrijos
regiono sektoriuje <...>“. Pagal šio sprendimo 109 straipsnio 2 dalį Komisija turi pasirinkti „tokias priemones, kurios mažiausiai
sutrikdytų asociacijos ir Bendrijos funkcionavimą“. Be to, „šios priemonės neturi siekti daugiau nei griežtai būtina iškilusiems
sunkumams įveikti“.

Apsaugos priemonės, priimtos cukraus ir cukraus bei kakavos mišinių, kuriems taikoma EB‑UŠT kumuliacija, importo atžvilgiu
19     1999 m. lapkričio 15 d. Komisija, remdamasi sprendimo dėl UŠT 109 straipsniu, priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2423/1999, nustatantį
apsaugos priemones cukraus, kurio KN kodas 1701, ir cukraus bei kakavos mišinių, kurių KN kodai 1806 10 30 ir 1806 10 90 ir
kurių kilmės šalis yra UŠT, atžvilgiu (OL L 294, p. 11)
20     Šiuo reglamentu, taikomu iki 2000 m. vasario 29 d., Komisija cukraus, kuriam taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, importui nustatė
mažiausią kainą, o UŠT kilmės cukraus ir kakavos mišinių (toliau – mišiniai) importui – Bendrijos priežiūros procedūrą pagal
taisykles, numatytas 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92,
nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, p. 1) 308d straipsnyje.
21     Nyderlandų Karalystė pareiškė ieškinį dėl Reglamento Nr. 2423/1999 panaikinimo. Šis ieškinys buvo atmestas šios dienos sprendimu
Nyderlandai prieš Komisiją
(C‑26/00, Rink. p. I‑0000).
22     Komisija taip pat sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio pagrindu priėmė 2000 m. vasario 29 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 465/2000,
nustatantį apsaugos priemones EB/užjūrio šalių ir teritorijų kilmės kumuliacijos cukraus sektoriaus produktų importui iš užjūrio
šalių ir teritorijų (OL L 56, p. 39). Šis reglamentas nuo 2000 m. kovo 1 d. iki 2000 m. rugsėjo 30 d. produktams, priskiriamiems
tarifinėms pozicijoms KN 1701, 1806 10 30 ir 1806 10 90, EB‑UŠT kilmės kumuliaciją apribojo iki 3 340 tonų cukraus.
23     Nyderlandų Karalystė pareiškė ieškinį dėl šio reglamento panaikinimo. Šis ieškinys buvo atmestas šios dienos sprendimu
Nyderlandai prieš Komisiją
(C‑180/00, Rink. p. I‑0000).
24     2000 m. rugsėjo 29 d. Komisija ginčijamą reglamentą taip pat priėmė sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio pagrindu.
25     Iš šio reglamento pirmos, ketvirtos, penktos ir šeštos konstatuojamųjų dalių matyti, kad:
„1.      Komisija konstatavo, kad nuo 1997 m. iki 1999 m. gerokai padidėjo cukraus (KN 1701) ir cukraus bei kakavos mišinių, kurių
KN 1 806 10 30 ir 1 806 10 90 iš (UŠT) ir ypač kuriems taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, importas. 1996 m. šis importas iš
viso nebuvo vykdomas, o 1999 m. jis siekė daugiau kaip 53 000 tonų. Aptariamų produktų importui į Bendriją nebuvo taikomi
importo muitai ir kiekybiniai apribojimai pagal sprendimo dėl UŠT 101 straipsnio 1 dalį.
<…>
4.      Pastaraisiais metais Bendrijos cukraus rinka susidūrė su netikėtais sunkumais. Ši rinka yra perteklinė. Suvartojamo cukraus
kiekis yra pastovus, t. y. maždaug 12,8 milijono tonų. Pagal kvotas cukraus yra pagaminama apie 14,3 milijono tonų. Taigi
bet kokį cukraus į Bendriją importą pakeičia atitinkamo Bendrijos cukraus kiekio, kuris negali būti parduotas šioje rinkoje,
eksportas; pagal nustatytas kvotas iš Bendrijos biudžeto už šį cukrų yra mokamos grąžinamosios išmokos (šiuo metu apie 520 eurų
už toną). Tačiau pagal susitarimą dėl žemės ūkio, kuris buvo sudarytas remiantis Urugvajaus raundo rezultatais, eksporto,
už kurį mokamos grąžinamosios išmokos, kiekis yra mažinamas nuo 1 555 600 tonų 1995‑1996 prekybos metais iki 1 273 500 tonų
2000‑2001 prekybos metais.
5.      Dėl šių sunkumų bendras cukraus rinkos organizavimas gali būti smarkiai sutrikdytas. 2000‑2001 prekybos metais Komisija nusprendė
maždaug 500 000 tonų sumažinti Bendrijos gamintojų kvotas <...>. Dėl kiekvieno papildomo cukraus ir produktų, kurių sudėtyje
yra didelis kiekis cukraus iš UŠT, importo reikės dar labiau sumažinti Bendrijos gamintojų kvotas, taigi jie praras dar daugiau
garantuojamų pajamų.
6.      Todėl ir toliau egzistuoja sunkumai, dėl kurių gali pablogėti veikla viename iš Bendrijos sektorių <…>.“ (Neoficialus vertimas)
26     Pagal ginčijamo reglamento 1 straipsnį:
„Šio reglamento galiojimo laikotarpiu produktams, priskiriamiems (tarifinėms) pozicijoms KN 1701, 1806 10 30 ir 1806 10 90,
sprendimo dėl UŠT 6 straipsnio II priede nurodyta kilmės EB‑UŠT kumuliacija yra pripažįstama 4 848 tonų cukraus.
Kad šio apribojimo būtų laikomasi, kitų nei cukraus produktų atveju atsižvelgiama į cukraus kiekį importuojamame produkte“.
(Neoficialus vertimas)
27     Iš šio reglamento aštuntos konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisija šią 4 484 tonų kvotą nustatė atsižvelgdama į „didžiausią
nagrinėjamų produktų importo bendrą metinį kiekį per pastaruosius trejus metus iki 1999 m., kai importas ypač išaugo. Nustatydama
cukraus kiekį, į kurį reikia atsižvelgti, Komisija atsižvelgia į Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo pirmininko
poziciją 2000 m. liepos 12 d. ir rugpjūčio 8 d. Nutartyse byloje T‑94/00R, byloje T‑110/00R ir byloje T‑159/00R, tačiau nepripažįsta
jos pagrįsta. Be to, kad išvengtų nereikalingų procedūrų ir tik dėl šių apsaugos priemonių nustatymo, Komisija dėl cukraus,
kurio KN kodas yra 1701, ir 1997 m. atsižvelgia į bendrą 10 372,2 tonų skaičių, kuris lygus bendram Eurostato patvirtintam
cukraus iš UŠT, kuriam taikoma EB‑UŠT ir AKR‑UŠT kilmės kumuliacija, importui“.
28     Pagal ginčijamo reglamento 2 straipsnį šio reglamento 1 straipsnyje nurodytų produktų importui vykdyti reikia gauti importo
licenciją, kuri išduodama pagal 1997 m. gruodžio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2553/97 dėl importo licencijų tam tikriems
produktams, kurių KN kodai 1701, 1702, 1703 ir 1704 ir kurių kilmė – EB/užjūrio šalys ir teritorijos, išdavimo taisyklių (OL L 349,
p. 26) 2–6 straipsnio taisykles, taikomas
mutatis mutandis
.
29     Galiausiai pagal jo 3 straipsnį ginčijamas reglamentas yra taikomas nuo 2000 m. spalio 1 d. iki 2001 m. vasario 28 dienos.

Šalių reikalavimai
30     Nyderlandų vyriausybė Teisingumo Teismo prašo:
–       panaikinti ginčijamą reglamentą,
–       priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
31     Komisija prašo:
–       atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
–       priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
32     2001 m. balandžio 19 ir 25 d. Teisingumo Teismo kanceliarijai įteiktais laiškais Komisija ir Nyderlandų Karalystė informavo
Teisingumo Teismą, kad jos neprieštarauja, jog būtų sustabdytas procesas Teisingumo Teisme, kol bus priimtas galutinis Pirmosios
instancijos teismo sprendimas bylose T‑332/00 ir T‑350/00,
Rica Foods ir Free Trade Foods prieš Komisiją
, kuriose taip pat prašoma panaikinti ginčijamą sprendimą.
33     2000 m. spalio 17 d. Nutartimi Teisingumo Teismo pirmininkas, vadovaudamasis EB Teisingumo Teismo statuto 47 straipsnio trečiąja
pastraipa ir Teisingumo Teismo Procedūros reglamento 82a straipsnio 1 dalies pirmosios pastraipos a punktu, sustabdė bylos
nagrinėjimą, kol bus priimti galutiniai Pirmosios instancijos sprendimai bylose T‑332/00 ir T‑350/00.
34     Pirmosios instancijos teismas atmetė ieškinius šiose bylose kaip nepagrįstus 2002 m. lapkričio 14 d. Sprendimu
Rica Foods ir Free Trade Foods prieš Komisiją
(T‑332/00 ir T‑350/00, Rink. p. II‑4755).
35     2003 m. balandžio 10 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Ispanijos Karalystei buvo leista įstoti į bylą Komisijos pusėje.

Dėl ieškinio
36     Grįsdama prašymą panaikinti ginčijamą reglamentą Nyderlandų Karalystė nurodo keturis ieškinio pagrindus, susijusius atitinkamai
su sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 1 dalies ir to paties straipsnio 2 dalies pažeidimu, piktnaudžiavimu įgaliojimais bei
EB 253 straipsnyje nurodytos pareigos motyvuoti pažeidimu.

Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 1 dalies pažeidimu
Šalių argumentai
37     Nurodydama pirmąjį ieškinio pagrindą Nyderlandų vyriausybė teigia, kad cukraus, kuriam taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija,
importo į Bendriją atžvilgiu Komisija akivaizdžiai netiksliai įvertino faktines aplinkybes prieš padarydama išvadą, kad būtina
priimti apsaugos priemones.
38     Šios vyriausybės teigimu, apsaugos priemonės yra išimtinės pagal paprastai prekybos srityje taikomus teisės aktus. Todėl Komisija
turėjo įrodyti išskirtinės situacijos buvimą, dėl kurios buvo būtinos tokios priemonės, remdamasi objektyviais sprendimo dėl
UŠT 109 straipsnyje nustatytais vertinimo kriterijais. Tačiau nagrinėjamu atveju taip nebuvo.
39     Pirmąjį ieškinio pagrindą sudaro keturios dalys.
40     Visų pirma Nyderlandų vyriausybė tvirtina, kad iš UŠT importuoti cukraus ir mišinių kiekiai, kurie remiantis Europos Bendrijų
statistikos tarnybos (Eurostatas) pateiktais duomenimis, buvo apie 40 000 tonų 1999 metais, o tai yra mažiau nei 0,4 % Bendrijos
gamybos, negali reikšti pavojaus, kad gali būti sutrikdytas bendras cukraus rinkos organizavimas. Be to, šio organizavimo
negali sutrikdyti mišinių importas, nes pagal Reglamento Nr. 2038/1999 1 straipsnio 1 dalį kakava nepatenka į šį bendrą organizavimą.
41     Antra, Nyderlandų vyriausybė pastebi, kad bendra cukraus gamyba Bendrijoje skiriasi daugiau nei vienu milijonu tonų, nelygu
metai. Kadangi vartojimas taip pat kinta, tvirtinimas, jog kiekvienas papildomas iš UŠT importuotas kiekis lemtų atitinkamo
kiekio eksportą, yra grindžiamas realybės nesuvokimu. Bet kuriuo atveju, nors dėl importo iš UŠT Bendrijos eksportas padidėtų,
jis nebūtinai turi būti subsidijuojamas.
42     Trečia, ši vyriausybė teigia, kad ginčijamas cukraus importas nesukėlė sunkumų Bendrijai, atsižvelgiant į jos įsipareigojimus
pagal PPO susitarimus. Nurodydama 1999 m. balandžio 30 d. Pirmosios instancijos teismo pirmininko nutartį
Emesa Sugar prieš Komisiją
(T‑44/98 R II, Rink. p. II‑1427, 107 punktas), ji pažymi, kad Bendrija turėjo pakankamą veiksmų laisvę, kad galėtų susidoroti
su cukraus iš UŠT importo padidėjimu.
43     Galiausiai ši vyriausybė teigia, jog nebuvo įrodyta, kad ginčijamas cukraus importas sukėlė žalą Bendrijos gamintojams. Visų
pirma eksporto gražinamąsias išmokas finansuoja Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondas (EŽŪOGF), o ne Bendrijos
gamintojai. Be to, 1999 m. cukrus UŠT gamintojams buvo parduodamas du kartus didesne nei pasaulinės rinkos kaina, o tai leido
Bendrijos gamintojams gauti didelį pelną. Pagaliau Komisija neįrodė, kad kiekviena iš UŠT importuota tona lėmė atitinkamą
Bendrijos gamintojų vykdomo pardavimo sumažėjimą.
44     Vis dėlto teiginys, kad importas lėmė Europos cukraus pramonės išlaidas, yra dar mažiau nei cukraus importo atžvilgiu tikėtinas,
atsižvelgiant į nedidelius mišinių iš UŠT importo kiekius, nes Bendrijos gamintojai tokių mišinių nepardavė.
45     Komisija atsikerta, kad situacija rinkoje yra tokia, jog kiekviena iš UŠT į Bendriją importuoto cukraus tona lemia atitinkamą
Bendrijos gamybos kvotų sumažinimą. Be to, atsižvelgiant į UŠT įmonių gamybos pajėgumus, nesant jokio apribojimo, cukraus
importas iš šių šalių galėtų lemti Bendrijos gamybos kvotų sumažinimą, 40‑50 % didesnį už tą, kurį jau numatė Bendrijos institucijos.
46     Mišinių atžvilgiu, nors yra neginčytina, kad kakava nepatenka į bendrą rinkos organizavimą, visiškai akivaizdu, kad aptariamuose
mišiniuose yra labai didelis kiekis cukraus. Todėl mišinių iš UŠT importas gali turėti neigiamų pasekmių gamintojams parduodant
cukrų šių mišinių Bendrijos gamintojams.
47     Komisija taip pat tvirtina, kad bendru rinkos organizavimu buvo nustatytos gamybos kvotos tiek cukrui, kuris bus vartojamas
Bendrijos rinkoje (A cukrus), tiek cukrui, kuris gali būti eksportuojamas mokant grąžinamąsias išmokas (A ir B cukrus). Jos
teigimu, jei cukraus gamintojai negali parduoti A cukraus Bendrijos rinkoje, jie bando jį eksportuoti, vykdydami subsidijuojamą
eksportą. Kitas sprendimas būtų laikyti cukrų, bet jau kelerius metus intervencija nebuvo taikoma ir Komisija neskatina kreiptis
dėl šios procedūros atsižvelgiant į jos sąnaudas, tenkančias Bendrijos biudžetui.
48     Dėl įsipareigojimų pagal PPO susitarimus laikymosi Komisija nurodo 2000 m. vasario 8 d. Sprendimo
Emesa Sugar
(C‑17/98, Rink. p. I‑675) 56 punktą.
49     Galiausiai dėl neigiamų pasekmių Bendrijos ūkio subjektams Komisija, nurodydama minėto sprendimo
Emesa Sugar
56 punktą ir generalinio advokato D. Ruiz-Jarabo Colomer išvados šioje byloje 88 punktą, pažymi, kad ne visas eksporto grąžinamąsias
išmokas finansuoja EŽŪOGF, bet didelę jų dalį taip pat dengia Bendrijos gamintojai. Nors tai tiesa, kad tam tikri Bendrijos
gamintojai gali gauti naudos parduodami C cukrų UŠT gamintojams, Komisijos teigimu, tai negali atlyginti visam sektoriui padarytos
žalos.
50     Ispanijos vyriausybės pozicija yra tokia pati kaip Komisijos. Ji pastebi, kad didelis cukraus iš UŠT importo padidėjimas nuo
1997 m. yra sprendimo dėl UŠT pakeitimo, kuriuo apribotas produktų su jiems taikoma AKR‑UŠT kilmės kumuliacija importas į
Bendriją, kuriam netaikomi muitų mokesčiai, pasekmė. Sektoriaus įmonės, informuotos apie šią perspektyvą 1996 m. paskelbus
pakeitimo pasiūlymą, pradėjo importuoti kitus produktus, kuriems taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija ir kuriems šis pakeitimas
nebuvo taikomas. Be to, priimtomis priemonėmis buvo siekiama apsaugoti Bendrijos gamintojų interesus bendros žemės ūkio politikos
srityje nepaveikiant UŠT ekonomikos, nes jos nebuvo skirtos šiose šalyse pagamintam cukrui.
51     Ši vyriausybė taip pat pažymi, kad 1999 m. cukraus kaina pasaulinėje rinkoje buvo 242 EUR už toną, o Ispanijoje cukrus buvo
parduodamas 775 EUR už toną. Taigi UŠT ūkio subjektai gavo pelną, lygų 533 EUR už toną cukraus, kurį jie eksportavo į Bendriją
nemokėdami muitų. Todėl jie galėjo pirkti C cukrų ir, minimaliai perdirbę, išvengti įvežimo muitų gaudami didelį pelną. Mišinių
importo kaina buvo taip pat mažesnė už Bendrijos rinkoje vyraujančią kainą.
52     Be to, Ispanijos vyriausybė, atkreipdama dėmesį, kad aptariamas cukrus nebuvo gaunamas iš UŠT auginamų kultūrų, pastebi, jog
sprendimas dėl UŠT buvo priimtas siekiant šių teritorijų plėtros. Šios šalys negauna jokio pelno iš pridėtinės vertės, gautos
iš perdirbimo operacijų, nuo kurių priklauso EB‑UŠT kilmės kumuliacija, nes realiai jose atliekamas minimalus perdirbimas
nesukuria darbo vietų ir nesudaro palankesnių sąlygų šių UŠT plėtrai.
Teisingumo Teismo vertinimas
53     Visų pirma reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką Bendrijos institucijos turi didelę diskreciją
taikydamos sprendimo dėl UŠT 109 straipsnį (šiuo klausimu žr. 1999 m. vasario 11 d. Sprendimo
Antillean Rice Mills ir kt. prieš Komisiją
, C‑390/95 P, Rink. p. I‑769, 48 punktą ir 2001 m. lapkričio 22 d. Sprendimo
Nyderlandai prieš Tarybą
, C‑110/97, Rink. p. I‑8763, 61 punktą bei 2001 m. lapkričio 22 d. Sprendimo
Nyderlandai prieš Tarybą
, C‑301/97, Rink. p. I‑8853, 73 punktą).
54     Šiomis aplinkybėmis Bendrijos teismas turėtų apsiriboti patikrinimu, ar įgyvendinant šią diskreciją nepadaryta akivaizdi klaida,
ar nebuvo piktnaudžiaujama įgaliojimais ir ar Bendrijos institucijos akivaizdžiai neviršijo savo diskrecijos ribų (žr. minėto
sprendimo
Antillean Rice Mills ir kt. prieš Komisiją
48 punktą; minėto sprendimo
Nyderlandai prieš Tarybą
, C‑110/97, 62 punktą ir minėto sprendimo
Nyderlandai prieš Tarybą
, C‑301/97, 74 punktą).
55     Bendrijos teismo kontrolės intensyvumas ribojamas ypač tais atvejais, kai Bendrijos institucijos turi derinti skirtingus interesus
ir taip pasirinkti politinius sprendimus, priklausančius jų kompetencijai (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Emesa Sugar
53 punktą).
56     Pagal sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 1 dalį Komisija „gali“ imtis apsaugos priemonių „jei (šio sprendimo) taikymas labai
sutrikdo Bendrijos arba vienos ar kelių valstybių narių ekonomikos sektorių arba sukelia pavojų jų išorės finansų stabilumui“,
arba „(jei) kyla sunkumų, dėl kurių gali pablogėti veikla kuriame nors Bendrijos ar Bendrijos regiono sektoriuje“. Teisingumo
Teismas minėto sprendimo
Antillean Rice Mills ir kt. prieš Komisiją
47 punkte nusprendė, kad pirmuoju šioje dalyje nurodytu atveju turi būti įrodytas priežastinio ryšio buvimas, nes apsaugos
priemonėmis turi būti siekiama pašalinti ar sušvelninti atitinkamame sektoriuje kilusius sunkumus, o antruoju atveju, atvirkščiai,
nereikalaujama, kad sunkumai, pateisinantys apsaugos priemonės nustatymą, kiltų dėl UŠT sprendimo taikymo.
57     Komisija ginčijamą reglamentą grindė antruoju UŠT sprendimo 109 straipsnio 1 dalyje nurodytu atveju. Iš tikrųjų iš šio reglamento
šeštos konstatuojamosios dalies matyti, kad Komisija ginčijamą apsaugos priemonę nustatė, nes dėl „sunkumų pastaraisiais mėnesiais
kilo pavojus, kad gali labai pablogėti veikla Bendrijos cukraus sektoriuje“.
58     Būtent iš šio reglamento ketvirtos–šeštos konstatuojamųjų dalių matyti, kad rėmimąsi sprendimo dėl UŠT 109 straipsniu lėmė
aplinkybė, jog cukraus ir mišinių, kuriems taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, importas galėjo sukelti didelį bendros rinkos
organizavimo veikimo cukraus sektoriuje pablogėjimą ir labai neigiamas pasekmes šio sektoriaus Bendrijos ūkio subjektams.
59     Pirmąjį ieškinio pagrindą sudaro keturios dalys, iš kurių pirmos trys iš esmės susijusios su pavojumi, kad gali būti sutrikdytas
bendras cukraus ir mišinių rinkos organizavimas, o ketvirtoji – su pavojumi, kad gali kilti neigiamos pasekmės Bendrijos ūkio
subjektams.
Dėl pavojaus, kad gali būti sutrikdytas bendras cukraus rinkos organizavimas
60     Visų pirma Nyderlandų vyriausybė teigia, kad, atsižvelgiant į minimalius pagal EB‑UŠT kilmės kumuliacijos taisykles importuoto
cukraus kiekius, neegzistuoja joks sunkumas sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 1 dalies prasme.
61     Šiuo klausimu iš ginčijamo reglamento pirmos ir penktos konstatuojamųjų dalių matyti, kad Komisija nustatė cukraus iš UŠT
importo pagal EB‑UŠT kilmės kumuliacijos taisykles „didelį padidėjimą“ nuo 1997 m. ir kad dėl šios priežasties rinkos organizavimo
veikimas galėjo būti „labai sutrikdytas“. Šio reglamento ketvirtoje konstatuojamojoje dalyje šiuo klausimu nurodoma:
„(Bendrijos cukraus) rinka yra perteklinė. Suvartojamo cukraus kiekis yra pastovus, t. y. maždaug 12,8 milijono tonų. Pagal
kvotas cukraus pagaminama apie 14,3 milijono tonų. Taigi bet kokį cukraus į Bendriją importą pakeičia atitinkamo Bendrijos
cukraus kiekio, kuris negali būti parduotas šioje rinkoje, eksportas; pagal nustatytas kvotas iš Bendrijos biudžeto už šį
cukrų yra mokamos grąžinamosios išmokos (šiuo metu apie 520 eurų už toną). Tačiau pagal susitarimą dėl žemės ūkio, kuris buvo
sudarytas remiantis Urugvajaus raundo rezultatais, eksporto, už kurį mokamos grąžinamosios išmokos, kiekis yra mažinamas nuo
1 555 600 tonų 1995‑1996 prekybos metais iki 1 273 500 tonų 2000‑2001 prekybos metais.“
62     Reikia priminti, kaip pastebėjo Teisingumo Teismas minėto sprendimo
Emesa Sugar
56 punkte, kad jau 1997 m. egzistavo Bendrijos runkelių cukraus gamybos perteklius, palyginti su Bendrijos suvartojamu kiekiu,
kurį didino cukranendrių cukraus iš AKR šalių importas, kad būtų patenkinta ypatinga šio produkto paklausa, ir Bendrijos įsipareigojimas
importuoti tam tikrą kiekį cukraus iš trečiųjų šalių pagal PPO susitarimus. Be to, Bendrija taip pat buvo įsipareigojusi subsidijuoti
cukraus eksportą, išmokėdama eksporto grąžinamąsias išmokas, neviršijančias šių susitarimų nustatytų sumų. Šiomis aplinkybėmis
ir atsižvelgdama į cukraus iš UŠT importo didėjantį augimą nuo 1997 m., Komisija galėjo pagrįstai manyti, kad bet koks, net
minimalus Bendrijos produkcijos atžvilgiu, į Bendrijos rinką patenkantis šio produkto kiekis įpareigotų jos institucijas padidinti
subsidijas eksportui, neperžengiant minėtų sumų ribų, arba sumažinti Europos gamintojų kvotas, o tai sutrikdytų bendrą cukraus
rinkos organizavimą, kurio pusiausvyra jau buvo netvirta, ir prieštarautų bendros žemės ūkio politikos tikslams.
63     Be to, jei tai tiesa, kad, kaip matyti ir iš Reglamento Nr. 2038/1999 1 straipsnio 1 dalies, mišiniai nepatenka į bendrą cukraus
rinkos organizavimą, šių UŠT kilmės produktų, kuriuose paprastai yra didelis cukraus kiekis, importo padidėjimas vis dėlto
kelia pavojų, kad gali būti sutrikdytas bendras cukraus rinkos organizavimo veikimas, nes šis importas gali paveikti Bendrijos
gamintojų galimybę parduoti cukrų šių mišinių Bendrijos gamintojams.
64     Taigi Nyderlandų vyriausybė neįrodė, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą pripažindama, jog cukraus ir mišinių
iš UŠT importas labai padidėjo 1997‑1999 m. ir kad šis padidėjimas, net minimalus Bendrijos gamybos atžvilgiu, prilygo „sunkumams“
sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 1 dalies prasme.
65     Todėl pirmojo ieškinio pagrindo pirma dalis atmestina kaip nepagrįsta.
66     Antra, Nyderlandų vyriausybė ginčija Komisijos teiginį ginčijamo reglamento ketvirtoje konstatuojamojoje dalyje, kad dėl kokio
papildomo cukraus importo „turi būti eksportuojamas atitinkamas kiekis Bendrijos cukraus, kuris negali būti parduodamas šioje
rinkoje“, nors cukraus gamyba ir vartojimas Bendrijoje kito, nelygu metai. Ši vyriausybė taip pat abejoja tuo, kad aptariamas
eksportas buvo subsidijuojamas.
67     Šiuo klausimu pakanka atkreipti dėmesį, kad Bendrijoje cukraus gamyba yra didesnė nei vartojimas, ir to Nyderlandų vyriausybė
neginčija, ir kad Bendrija turi importuoti tam tikrą cukraus kiekį iš trečiųjų šalių pagal PPO susitarimus (minėto sprendimo
Emesa Sugar
56 punktas).
68     Atsižvelgiant į perteklių Bendrijos cukraus rinkoje, aplinkybė, kaip pastebi generalinis advokatas išvados 71 punkte, kad
cukraus gamyba ir vartojimas Bendrijoje gali kisti, nelygu metai, nėra svarbi.
69     Kalbant konkrečiai, šio pertekliaus bet koks papildomas importas pagal EB‑UŠT kilmės kumuliacijos taisykles padidina cukraus
perteklių Bendrijos rinkoje ir lemia subsidijuojamo eksporto padidėjimą (žr. minėto sprendimo
Emesa Sugar
56 punktą).
70     Dėl šio paskutinio klausimo Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos pripažindama, kad cukraus iš UŠT importo sąlygotas
eksportas buvo subsidijuojamas, nes iš UŠT importuotas cukrus, tapęs Bendrijos cukrumi, pats turi būti eksportuojamas, kad
būtų išlaikyta bendro rinkų organizavimo pusiausvyra.
71     Todėl antra pirmojo ieškinio pagrindo dalis taip pat yra atmestina.
72     Trečia, Nyderlandų vyriausybė tvirtina, kad PPO susitarimai suteikė pakankamai plačią veiksmų laisvę vykdant ginčijamą importą
į Bendriją.
73     Šiuo atžvilgiu reikia pastebėti, kad net jei papildomas cukraus eksportas mokant grąžinamąsias išmokas, kurį galėjo lemti
cukraus importas iš UŠT, nepasiektų PPO susitarimuose nustatytų sumų ir kiekių, Nyderlandų vyriausybė neįrodė, kad Komisija
padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, pirma, atsižvelgdama į šių susitarimų tikslą laipsniškai riboti subsidijas eksportui
ir, antra, pripažindama, kad padidėjęs cukraus importas pagal EB‑UŠT kilmės kumuliacijos taisykles savo ruožtu padidino bendrą
subsidijų eksportui sumą ir sukėlė Bendrijos cukraus sektoriaus sutrikdymo grėsmę, kaip tai pažymėjo Pirmosios instancijos
teismas 2002 m. lapkričio 14 d. Sprendime
Rica Foods ir kt. prieš Komisiją
(T‑94/00, T‑110/00 ir T‑159/00, Rink. p. II‑4677, 139 punktas).
74     Todėl trečia pirmojo ieškinio pagrindo dalis yra atmestina.
Dėl pasekmių Bendrijos gamintojams
75     Iš ginčijamo reglamento penktos konstatuojamosios dalies matyti, kad dėl ginčijamo importo Bendrijos cukraus gamintojai gali
„prarasti dar daugiau garantuojamų pajamų“.
76     Priešingai nei teigia Nyderlandų vyriausybė grįsdama ketvirtą pirmojo ieškinio pagrindo dalį, Komisija nepadarė akivaizdžios
vertinimo klaidos pateikdama tokį motyvą, kad pateisintų ginčijamos apsaugos priemonės priėmimą.
77     Visų pirma akivaizdu, kad dėl bendro rinkos organizavimo pablogėjimo arba pablogėjimo grėsmės gali tekti sumažinti gamybos
kvotas, taip tiesiogiai paveikiant Bendrijos gamintojų pajamas.
78     Be to, didžiąją eksporto grąžinamųjų išmokų dalį finansuoja Bendrijos gamintojai mokėdami gamybos mokesčius, kuriuos kiekvienais
metais nustato Komisija. Taigi, kaip matyti iš šio sprendimo 70 punkto, Komisija galėjo pagrįstai manyti, kad importas galėjo
sukelti subsidijuojamo eksporto apimties ir gamybos mokesčių, kuriuos turi mokėti Bendrijos gamintojai, padidėjimą.
79     Galiausiai, net jei tam tikri gamintojai būtų galėję, kaip teigia Nyderlandų vyriausybė, gauti didelį pelną C cukrų parduodami
UŠT ūkio subjektams gerokai  didesnėmis nei pasaulinės rinkos kainomis, šis teiginys, kurio nepagrindžia joks konkretus įrodymas,
negali paneigti Komisijos vertinimo, kad ginčijamas importas kėlė cukraus sektoriaus sutrikdymo pavojų, galintį, be kita ko,
sukelti subsidijų eksportui padidėjimą arba gamybos kvotų sumažinimą.
80     Todėl ketvirta pirmojo ieškinio pagrindo dalis atmestina kaip nepagrįsta.
81     Atsižvelgiant į tai, kas buvo pasakyta, pirmasis ieškinio pagrindas yra atmestinas.

Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 2 dalies pažeidimu
Šalių argumentai
82     Nurodydama antrąjį ieškinio pagrindą Nyderlandų vyriausybė tvirtina, kad Komisija pažeidė sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio
2 dalyje nurodytą proporcingumo principą. Šį ieškinio pagrindą sudaro keturios dalys.
83     Pirma, ši vyriausybė kaltina Komisiją pažeidus sprendimu dėl UŠT nustatytą UŠT kilmės produktų preferencinį statusą, palyginti
su režimu, taikomu AKR valstybių kilmės produktams,.
84     Antra, ginčijamas reglamentas buvo priimtas Komisijai neįvertinus jo taikymo neigiamų pasekmių atitinkamoms UŠT ir suinteresuotoms
įmonėms.
85     Trečia, net darant prielaidą, kad Bendrijos cukraus rinkoje kilo sunkumų, Komisijos siekiamas tikslas galėjo būti pasiektas
mažiau UŠT ir suinteresuotas įmones varžančia priemone, pavyzdžiui, nustatant minimalią pardavimo kainą.
86     Ketvirta, ginčijamo reglamento 2 straipsnio 2 dalis tiek, kiek pagal ją yra taikoma Reglamento Nr. 2553/97 3 straipsnio 3 dalis,
taip pat prieštarauja proporcingumo principui. Iš tikrųjų pastarojoje nuostatoje importo licencijų atžvilgiu numatytas užstatas
yra lygus 50 % bendro muitų tarifo, taikomo paraiškos padavimo dieną, kuris buvo apie 43,7 eurų už 100 kilogramų. Tačiau iki
2000 m. kovo 1 d. užstatas cukrui, kuriam taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, buvo lygus 0,3 ekiu už 100 kilogramų. Nyderlandų
vyriausybės teigimu, pagal 1995 m. birželio 27 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1464/95 dėl specialiųjų išsamių taisyklių,
reglamentuojančių importo ir eksporto licencijų sistemos taikymą cukraus sektoriuje (OL L 144, p. 14), 8 straipsnio 1 dalį
užstatas cukrui iš AKR valstybių ir trečiųjų šalių buvo lygus 0,3 ekiu už 100 kilogramų.
87     Taigi Nyderlandų vyriausybė mano, kad Reglamento Nr. 2553/97 3 straipsnio 3 dalyje numatytas užstatas yra neproporcingas užstatui,
kuris turi būti suteikiamas už cukraus iš AKR valstybių ir trečiųjų šalių importą.
88     Komisija atsikerta, visų pirma, kad UŠT padėtis skiriasi nuo AKR valstybių ir trečiųjų šalių padėties, nes cukrus nėra gaminamas
UŠT. Kilmės kumuliacijos taisyklė, pagal kurią pataruoju metu UŠT eksportuoja cukrų ir cukraus mišinius į Bendriją, nėra numatyta
su AKR valstybėmis ir kitomis trečiosiomis valstybėmis sudarytuose susitarimuose. Šiomis aplinkybėmis ši vyriausybė negali
pagrįstai teigti, kad kilmės kumuliacijos mechanizmo apribojimas sudaro pavojų, jog bus pažeistas preferencinis statusas,
palyginti su AKR valstybėmis ir trečiosiomis valstybėmis UŠT.
89     Be to, Komisija pažymi, kad aplinkybės jai neleido išsamiai išanalizuoti kvotų importui iš UŠT nustatymo poveikio šių šalių
ekonomikai ir atitinkamai pramonei. Studija, kurią ji užsakė atlikti šiuo klausimu, turėtų jai leisti pateikti Tarybai pasiūlymą
dėl ilgalaikio reglamento šioje srityje.
90     Komisija taip pat tvirtina, kad Bendrijos gamybos kvotų sumažinimas sukelia labai neigiamas pasekmes Bendrijos ūkio subjektams,
nors ribojamas tik cukraus, kuriam taikoma kilmės kumuliacija, importas. Be to, net jei UŠT negamina cukraus, remiantis metiniu
11 635 tonų dydžiu nustatyta kvota būtų beveik keturguba, palyginti su ta, kurią Sprendimas 97/803 numato cukraus importui
pagal AKR‑UŠT kilmės kumuliacijos taisykles ir kurios Teisingumo Teismas minėtame sprendime
Emesa Sugar
nelaikė neteisėta.
91     Galiausiai dėl Reglamento Nr. 2553/97 3 straipsnio 3 dalies taikymo Komisija pažymi, kad šioje nuostatoje numatytu užstatu
siekiama iš tikrųjų įvykdyti prašomo kiekio importą ir išvengti licencijų prašymo spekuliavimo tikslais. Ši priežastis pateisina
skirtumą, egzistuojantį tarp šio užstato ir to, kurio reikalaujama importuojant cukrų iš AKR valstybių ir trečiųjų šalių.
92     Ispanijos vyriausybė iš esmės pakartoja Komisijos argumentus. Ji būtent tvirtina, kad tai, jog pats sprendimas dėl UŠT numato
galimybę taikyti apsaugos priemones, patvirtina ginčijamų priemonių suderinamumą su UŠT asociacijos režimu.
Teisingumo Teismo vertinimas
93     Pagal sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 2 dalį:
„<...> reikia pasirinkti tokias priemones, kurios mažiausiai sutrikdytų asociacijos ir Bendrijos funkcionavimą. Šios priemonės
neturi siekti daugiau nei griežtai būtina iškilusiems sunkumams įveikti“.
94     Šioje byloje, kad būtų pašalinti Bendrijos rinkoje kilę sunkumai, ginčijamo reglamento 1 straipsnis apriboja cukraus ir mišinių,
kuriems taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, importą konkrečiu laikotarpiu iki maksimalaus 4 848 tonų kiekio. Iš šio reglamento
devintos konstatuojamosios dalies matyti, kad šis skaičius reiškia „didžiausią nagrinėjamų produktų importo bendrą metinį
kiekį per pastaruosius trejus metus iki 1999 m., kai importas ypač išaugo“.
95     Visų pirma dėl argumento, susijusio su preferencinio statuso, kurį turi cukrus iš UŠT, palyginti su cukrumi iš AKR valstybių,
pažeidimu, pakanka konstatuoti, kad sprendimo dėl UŠT 109 straipsnyje aiškiai numatyta Komisijos teisė nustatyti apsaugos
priemones jame nurodytomis sąlygomis. Aplinkybė, kad Komisija nustatė tokią priemonę kai kurių produktų iš UŠT atžvilgiu,
nepaneigia preferencinio statuso, kuris pagal sprendimo dėl UŠT 101 straipsnio 1 dalį taikomas iš šių šalių kilusiems produktams.
Iš tikrųjų apsaugos priemonė yra išimtinė ir laikina.
96     Be to, šioje byloje, kaip pastebėjo Pirmosios instancijos teismas sprendimo
Rica Foods ir kt. prieš Komisiją
205 punkte, ginčijame reglamente yra nurodomas tik pagal EB‑UŠT kilmės kumuliacijos taisykles importuojamas cukrus ir mišiniai,
todėl cukraus iš UŠT importui pagal įprastas kilmės taisykles jokia riba nebuvo nustatyta, jei tokia gamyba būtų egzistavusi.
97     Taigi pirma antrojo ieškinio pagrindo dalis yra atmestina.
98     Antra, dėl argumento, kad buvo pažeista pareiga iš anksto surinkti informaciją apie neigiamas pasekmes, kurias apsaugos priemonė
galėjo sukelti atitinkamos UŠT ekonomikai ir suinteresuotoms įmonėms, reikia pripažinti, kad tuo metu, kai buvo priimtas reglamentas,
ieškiniai dėl cukraus iš Nyderlandų Antilų ir Arubos importo sąlygų jau buvo pareikšti tiek Teisingumo Teisme, tiek Pirmosios
instancijos teisme (dėl tos pačios problematikos ir dėl cukraus, kuriam taikoma AKR‑UŠT kilmės kumuliacija, žr., be kita ko,
minėtą sprendimą
Emesa Sugar,
dėl cukraus, kuriam taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, žr. minėtus sprendimus
Nyderlandai prieš Komisiją
, C‑26/00 ir C‑180/00 ir 2002 m. sausio 17 d. Sprendimą
Rica Foods prieš Komisiją
, T‑47/00, Rink. p. II‑113,). Be to, kaip matyti iš minėto sprendimo
Nyderlandai prieš Komisiją
28‑30 punktų, Reglamentas Nr. 2423/1999 buvo priimtas įvykus Komisijos, Nyderlandų Karalystės ir kitų valstybių narių pasitarimui,
kurio metu turėjo būti aptartos ekonominės numatytos taikyti apsaugos priemonės pasekmės.
99     Iš to, kas pasakyta, matyti, kad Komisija buvo informuota apie ypatingą Nyderlandų Antilų ir Arubos padėtį, kai ji numatė
priimti ginčijamą priemonę, ir ji galėjo įvertinti pastarosios poveikį atitinkamos UŠT ekonomikai ir suinteresuotų įmonių
padėčiai.
100   Taigi antra antrojo ieškinio pagrindo dalis yra atmestina.
101   Trečia, dėl galimybės taikyti tinkamesnę ir mažiau varžančią nei numatytą ginčijamame reglamente priemonę, kad būtų įgyvendintas
Komisijos siekiamas tikslas, pavyzdžiui, nustatyti minimalią pardavimo kainą, reikia priminti, jog proporcingumo principas,
vienas iš bendrųjų Bendrijos teisės principų, reikalauja, kad Bendrijos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir
būtina nagrinėjamiems teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti, todėl, kai galima rinktis iš keleto tinkamų priemonių, reikia
taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi nurodytiems tikslams (1990 m. lapkričio 13 d.
Sprendimo
Fedesa ir kt
., C‑331/88, Rink. p. I‑4023, 13 punktas; 1994 m. spalio 5 d. Sprendimo
Crispoltoni ir kt.
, C‑133/93, C‑300/93 ir C‑362/93, Rink. p. I‑4863, 41 punktas; minėto sprendimo
Antillean Rice Mills ir kt. prieš Komisiją
52 punktas ir 2001 m. liepos 12 d. Sprendimo
Jippes ir kt.,
C‑189/01, Rink. p. I‑5689, 81 punktas).
102   Teisminės šio principo laikymosi kontrolės atveju, atsižvelgiant į didelę Komisijos diskreciją apsaugos priemonių srityje,
tik akivaizdus šioje srityje priimtos priemonės netinkamumas kompetentingos institucijos siekiamo tikslo atžvilgiu gali paveikti
tokios priemonės teisėtumą (žr. minėto sprendimo
Nyderlandai prieš Tarybą
, C‑301/97, 135 punktą ir nurodytą praktiką).
103   Be to, šioje byloje Teisingumo Teismas nėra įpareigotas patikrinti, ar Komisijos priimta priemonė yra vienintelė arba geriausia,
kurią buvo galima priimti; jis privalo įvertinti, ar ši priemonė buvo akivaizdžiai netinkama.
104   Taigi šiuo atveju Nyderlandų vyriausybė nepateikė įrodymo, kad importuotino į Bendriją cukraus, kuriam taikoma EB‑UŠT kilmės
kumuliacija, kiekio apribojimas iki 4 848 tonų ginčijamo reglamento nustatytu laikotarpiu, netaikant muitų, buvo netinkama
priemonė siekiamam tikslui įgyvendinti.
105   Todėl trečia antrojo ieškinio pagrindo dalis yra atmestina.
106   Galiausiai dėl ginčijamo reglamento 2 straipsnio 2 dalies galiojimo reikia pastebėti, kad nustatydama didesnę užstato sumą
cukraus, kuriam taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, importui Komisija siekė, kaip ji tai pabrėžė, išvengti spekuliacijų.
107   Toks užstatas neatima iš tikrai suinteresuotų įmonių galimybės eksportuoti cukrų į Bendriją. Iš tikrųjų, nors šis užstatas
turi būti sumokamas, kad būtų išduota importo licencija, ši suma įmonei yra grąžinama, jei importo operacija buvo įvykdyta
(šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Nyderlandai prieš Tarybą
, C‑110/97, 132 punktą).
108   Šiomis aplinkybėmis nebuvo įrodyta, kad ginčijama priemonė akivaizdžiai netinkama arba viršijo tai, kas reikalinga Komisijos
siekiamam tikslui įgyvendinti.
109   Kadangi ketvirta dalis taip pat negali būti pripažinta pagrįsta, reikia atmesti visą antrąjį ieškinio pagrindą.

Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su piktnaudžiavimu įgaliojimais
Šalių argumentai
110   Nurodydama trečiąjį ieškinio pagrindą Nyderlandų vyriausybė kaltina Komisiją, kad ji nustatė apribojimus cukraus importui
pagal EB‑UŠT kilmės kumuliacijos taisykles, nors Taryba vėlesniuose sprendimo dėl UŠT pakeitimuose to nenumatė.
111   Taigi sprendimo dėl UŠT 109 straipsnis nesuteikia Komisijai diskrecijos keisti ar pildyti Tarybos sprendimo, kol jo poveikis,
numatytas arba tik planuojamas, ir toliau tęsiasi. Šie argumentai šioje byloje yra dar svarbesni, nes, pratęsdama Sprendimo 91/482
galiojimą, Taryba atsisakė imtis priemonių dėl cukraus ir mišinių, kuriems taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija.
112   Komisija atsikerta, kad 2000 m. vasario 10 d. Sprendime
Nyderlandų Antilai prieš Komisiją
(T‑32/98 ir T‑41/98, Rink. p. II‑201), Pirmosios instancijos teismas nenusprendė, kad ji piktnaudžiavo savo įgaliojimais.
113   Ispanijos vyriausybė mano, kad Nyderlandų Karalystė nepateikė jokio įrodymo, kuris įrodytų, jog ginčijamu reglamentu nebuvo
siekiama išvengti veiklos pablogėjimo Bendrijos cukraus sektoriuje.
Teisingumo Teismo vertinimas
114   Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką piktnaudžiavimas įgaliojimais yra tai, kai institucija įgyvendina savo įgaliojimus
siekdama išskirtinio tikslo ar bet kuriuo atveju išimtinai ar iš esmės kitų nei nurodytų tikslų arba siekdama išvengti Sutartyje
numatytos konkrečiu atveju taikytinos procedūros (žr., be kita ko, 1996 m. lapkričio 12 d. Sprendimo
Jungtinė Karalystė prieš Tarybą
, C‑84/94, Rink. p. I‑5755, 69 punktą ir 1998 m. gegužės 14 d. Sprendimo
Windpark Groothusen prieš Tarybą
, C‑48/96 P, Rink. p. I‑2873, 52 punktą).
115   Šioje byloje išnagrinėjus pirmąjį ieškinio pagrindą matyti, kad Komisija pagrįstai galėjo nuspręsti, jog dėl cukraus, kuriam
taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, importo kilo „sunkumų“ sprendimo dėl UŠT 109 straipsnio 1 dalies prasme, kurie galėjo sutrikdyti
bendro cukraus rinkos organizavimo veikimą.
116   Be to, Nyderlandų vyriausybė nepateikė jokio argumento, iš kurio būtų matyti, kad ginčijamas reglamentas nebuvo priimtas siekiant
pašalinti nustatytus trikdymus arba išvengti didesnių Bendrijos cukraus rinkos trikdymų. Šiuo klausimu paprasčiausia aplinkybė,
kad Taryba sprendimo dėl UŠT 108b straipsnyje nustatė kiekybinį apribojimą AKR‑UŠT kilmės cukrui, niekaip nepaveikia Komisijos
įgaliojimo pagal sprendimo dėl UŠT 109 straipsnį imtis reikalingų priemonių cukraus ar kito produkto iš UŠT atžvilgiu, jei
patenkintos joms priimti nustatytos sąlygos.
117   Taigi trečiasis ieškinio pagrindas yra atmestinas.

Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti pažeidimu
Šalių argumentai
118   Nurodydama ketvirtąjį ieškinio pagrindą Nyderlandų vyriausybė teigia, kad ginčijamame reglamente nenurodomi jokie motyvai
dėl:
–       priežasčių, dėl kurių Komisija nusprendė, kad buvo būtina nuo 2000 m. spalio 1 d. pratęsti Reglamentu Nr. 465/2000 nustatytų
apsaugos priemonių taikymą,
–       ginčijamų apsaugos priemonių naudingumo,
–       identiškų priemonių priėmimo UŠT kilmės cukraus ir mišinių atžvilgiu, nors Reglamentas Nr. 2423/99 numatė skirtingas priemones
šiems dviejų rūšių produktams,
–       pavojaus, kad pablogės padėtis Bendrijos cukraus rinkoje sumažinus EB‑UŠT cukraus ir mišinių importą,
–       preferencinio statuso, kuriuo, palyginti su AKR valstybėmis ir trečiosiomis šalimis, naudojasi UŠT, nepaisymo.
119   Be to, Nyderlandų vyriausybė tvirtina, kad 4 848 tonų kvotų nustatymo motyvai nėra pakankami. Komisija pamiršo, kad cukraus,
kuriam taikoma EB‑UŠT kilmės kumuliacija, importas buvo pradėtas tik 1999 m. ir kad Taryba skatino šių produktų importą.
120   Atvirkščiai, Komisija mano, kad ginčijamo reglamento motyvavimas atitinka teismo praktikos nustatytus reikalavimus, nes jis
aiškiai atskleidžia teisės akto rengėjo motyvus. Ginčijamo reglamento šeštoje konstatuojamojoje dalyje nurodoma apsaugos priemonių
pratęsimo priežastis, o aštuntojoje – pagrindžiamas nustatytos kvotos dydis.
121   Ispanijos vyriausybės nuomonė sutampa su Komisijos nuomone. Ji priduria, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką, kai atvejis,
kaip yra šioje byloje, susijęs su visuotinai taikomu aktu, pateikiant motyvus galima tik nurodyti bendrą situaciją, dėl kurios
jis buvo priimtas, ir bendrus tikslus, kuriuos rengėjas ketina pasiekti. Jei ginčijamame akte aiškiai atskleidžiamas atitinkamos
institucijos siekiamas tikslas, būtų nepagrįsta reikalauti konkrečių motyvų dėl įvairių techninių sprendimų priėmimo. Ši pozicija
yra dar teisingesnė, nes šioje byloje Bendrijos institucijos turi didelę diskreciją pasirinkdamos reikiamas priemones bendrai
politikai įgyvendinti.
Teisingumo Teismo vertinimas
122   Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką EB 253 straipsniu reikalaujamas motyvavimas turi atitikti nagrinėjamo
teisės akto pobūdį ir aiškiai bei nedviprasmiškai atskleisti teisės aktą priėmusios institucijos motyvus, leidžiančius suinteresuotiems
asmenims sužinoti priimtos priemonės pateisinimus, o Bendrijos teismui – vykdyti teisminę kontrolę. Motyvuose nebūtina nurodyti
visų faktinių ir teisinių aplinkybių, nes nustatant, ar akto motyvai atitinka EB 253 straipsnio reikalavimus, turi būti atsižvelgiama
ne tik į jų formuluotę, bet ir į jų kontekstą bei į visus atitinkamą klausimą reglamentuojančius teisės aktus (žr., be kita
ko, 1997 m. vasario 4 d.
Sprendimo Belgija ir Vokietija prieš Komisiją
, C‑9/95, C‑23/95 ir C‑156/95, Rink. p. I‑645, 44 punktą ir 1998 m. balandžio 2 d. Sprendimo
Komisija prieš Sytraval ir Brink’s France
, C‑367/95 P, Rink. p. I‑1719, 63 punktą).
123   Reikia konstatuoti, kad ginčijamo reglamento pirmoje–šeštoje konstatuojamosiose dalyse Komisija nurodė Bendrijos cukraus rinkoje
kilusius sunkumus, priežastis, dėl kurių galėjo pablogėti bendro rinkos organizavimo veikimas, ir neigiamas pasekmes Bendrijos
ūkio subjektams, atsižvelgiant į gamybos kvotų sumažinimą, dėl kurio nuspręsta tuo metu. Be to, ši institucija šio reglamento
šeštoje konstatuojamoje dalyje nurodė, kad sunkumai, dėl kurių buvo priimtas Reglamentas Nr. 465/2000, „ir toliau egzistavo“,
todėl reikėjo pratęsti apsaugos priemonių taikymą, o šio reglamento aštuntoje konstatuojamojoje dalyje, cituotoje šio sprendimo
27 punkte, ji pateikė motyvus, dėl kurių nustatė ginčijamą kvotą.
124   Šiomis aplinkybėmis, priešingai nei teigia Nyderlandų vyriausybė, kaip matyti iš pirmesnių ieškinio pagrindų analizės, ginčijamo
reglamento preambulėje aiškiai ir nedviprasmiškai atskleidžiami Komisijos motyvai taip, kad suinteresuotieji asmenys galėtų
žinoti nustatytas priemones pagrindžiančius pateisinimus, o Teisingumo Teismas – vykdyti teisminę kontrolę. Be to, Nyderlandų
Karalystė glaudžiai bendradarbiavo ginčijamo reglamento rengimo procese.
125   Kadangi ketvirtasis ieškinio taip pat negali būti pripažintas pagrįstu, visas ieškinys yra atmestinas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
126   Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to
reikalavo. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Nyderlandų Karalystės ir pastaroji bylą pralaimėjo, ji
padengia bylinėjimosi išlaidas. Pagal to paties straipsnio 4 dalį Ispanijos Karalystė pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
3.
Ispanijos Karalystė pati padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.