CELEX: 62009CJ0241
Řízení o předběžné otázce
Pravomoc Soudního dvora
Částečné zpětvzetí žaloby žalobcem v původním řízení
Změna referenčního právního rámce
Odpověď Soudního dvora, která již není nezbytná pro vyřešení sporu
Nevydání rozhodnutí ve věci

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 1, 2 a 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze
dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176,
s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230, a – oprava – Úř. věst. 2004, L 16, s. 75), jakož i článku 3 nařízení Evropského parlamentu
a Rady (ES) č. 1775/2005 ze dne 28. září 2005 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám (Úř. věst. L 289,
s. 1).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Fluxys SA (dále jen „Fluxys“), podnikem pověřeným provozem přepravní soustavy
zemního plynu v Belgii, a Commission de régulation de l’électricité et du gaz (CREG) (Regulační výbor pro elektřinu a plyn
)
ve věci rozhodnutí CREG ze dne 6. června 2008, kterým se stanoví sazby za přepravu zemního plynu určeného k distribuci na
domácím trhu na období od roku 2008 do roku 2011.

Právní rámec

Právo Unie
Článek 1 odst. 1 směrnice 2003/55 stanoví :
„Tato směrnice stanoví společná pravidla pro přepravu, distribuci, dodávky a skladování zemního plynu. Stanoví pravidla týkající
se organizace a fungování odvětví zemního plynu, přístupu na trh, kritérií a postupů (kritéria a postupy) pro udělování povolení
pro přepravu, distribuci, dodávky a skladování zemního plynu, jakož i pravidla pro provozování sítí.“
Článek 2 bod 3 směrnice 2003/55 definuje pro účely této směrnice pojem „přeprava“ následovně:
„přeprava zemního plynu vysokotlakou potrubní sítí jinou než těžební plynovodní sítí s cílem jeho dodávek zákazníkům, avšak
s vyloučením dodávek samotných.“
Článek 18 odst. 1 směrnice 2003/55 stanoví:
„Členské státy zabezpečí zavedení sytému pro přístup třetích osob k přepravní a distribuční soustavě (a) zařízení [zkapalněného
zemního plynu] na základě zveřejněných sazeb použitelných na oprávněné zákazníky a používaných objektivně a bez diskriminace
mezi uživateli soustavy. Členské státy zajistí, aby tyto sazby nebo metody pro jejich výpočet byly před vstupem v platnost
schváleny v souladu s čl. 25 odst. 1 a aby tyto sazby a metody, jsou-li schváleny jen metody, byly před vstupem v platnost
zveřejněny.“
Nařízení č. 1775/2005 ve svém čl. 3 odst. 1 uvádí :
„Sazby nebo metody pro jejich výpočet, používané provozovateli přepravních soustav a schválené regulačními orgány podle čl. 25
odst. 2 směrnice 2003/55[...] jsou průhledné, berou v úvahu potřebu integrity soustavy a jejího zlepšování a odrážejí skutečné
náklady, pokud tyto náklady odpovídají nákladům účinného provozovatele soustavy se srovnatelnou strukturou a jsou průhledné,
včetně odpovídající návratnosti investic, a případně přihlížejí k srovnávacím rozborům sazeb prováděným regulačními orgány.
Sazby nebo metody pro jejich výpočet se používají nediskriminačním způsobem.
[...]“

Vnitrostátní právo jak vyplývá z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce
V Belgii je distribuce zemního plynu upravena zákonem ze dne 12. dubna 1965 o přepravě plynových a jiných produktů plynárenskými
soustavami (
Moniteur belge
ze dne 7. května 1965, s. 5260). Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že ustanovení relevantní pro spor v původním řízení
v době tohoto rozhodnutí vycházela z tohoto zákona, v jeho znění ze dne 10. března 2009 o změně zákona ze dne 12. dubna 1965
o přepravě plynových a jiných produktů plynárenskými soustavami (
Moniteur belge
ze dne 31. března 2009, s. 25173, dále jen „zákon o plynárenství“).
Článek 1 odst. 7a zákona o plynárenství definuje „tranzit“ takto:
„Činnost, která spočívá v přepravě zemního plynu bez distribuce či dodávky zemního plynu na belgickém území“.
Článek 15/5c tohoto zákona stanoví:
„§ 1.      Provozovatel plynárenské přepravní soustavy, provozovatel zařízení pro skladování zemního plynu a provozovatel zařízení [zkapalněného
zemního plynu] podávají individuálně [CREG] žádost o schválení svých sazeb, jakož i sazeb za pomocné služby. Individuálně
zveřejňují tyto schválené sazby za své činnosti v souladu s obecnými pokyny této kapitoly.
[...]
§ 4.      Provozovatelé předloží [CREG] ke schválení návrh výnosu a sazeb vypracovaný na základě celkového výnosu dle článku 15/5a.
[...]“
Článek 15/5d odst. 1 uvedeného zákona stanoví:
„[...] ustanovení této kapitoly a královská vyhláška ze dne 8. června 2007 o metodologii pro stanovení celkového výnosu zahrnujícího
spravedlivou obchodní marži, obecné struktuře sazeb, základních zásadách v oblasti sazeb, řízeních, zveřejňování sazeb, výročních
zprávách, účetnictví, kontrole nákladů, rozdílech výnosů provozovatelů a objektivním vzorci indexace uvedených v zákoně ze
dne 12. dubna 1965 o přepravě plynových a jiných produktů plynárenskými soustavami, ve znění zveřejněném v
Moniteur belge
ze dne 29. června 2007, se vztahují na sazby za tranzit zemního plynu a na provozovatele plynárenské přepravní soustavy,
který vykonává tranzitní činnost, s následujícími výjimkami:
1.      sazby se použijí na pevnou dobu smluvně sjednanou mezi provozovatelem přepravní soustavy a uživateli této soustavy;
2.      za účelem zajištění dlouhodobé stability cen může být regulační období uvedené v čl. 15/5a § 2 delší než čtyři roky;
3.      spravedlivá obchodní marže za tranzit se stanoví v souladu s články 4 až 8 výše uvedené královské vyhlášky ze dne 8. června
2007, přitom:
a)      původní hodnota regulované tranzitní činnosti k 31. prosinci 2007 je schválena [CREG] na návrh provozovatele při zohlednění
veškerých přepravních zařízení v Belgii, užívaných k tranzitu;
b)      součin koeficientu beta a rizikového pojistného jako součásti návratnosti R uvedené v článku 6 výše uvedené královské vyhlášky
se stanoví na 7 %;
[...]“
Článek 15/19 zákona o plynárenství stanoví, že smlouvy, které byly uzavřeny před 1. červencem 2004 podle čl. 3 prvního pododstavce
směrnice Rady 91/296/EHS ze dne 31. května 1991 o přepravě zemního plynu přepravními soustavami (Úř. věst. L 147, s. 37; Zvl.
vyd. 12/01, s. 151) (dále jen „historické smlouvy“) zůstávají v platnosti a budou i nadále prováděny v souladu s ustanoveními
uvedené směrnice.

Spor v původním řízení a předběžná otázka
V roce 2007 předložila společnost Fluxys v souladu s článkem 15/5c zákona o plynárenství CREG ke schválení návrhy sazeb týkající
se jednak přepravních činností zemního plynu určeného k distribuci v jiném členském státě (dále jen „tranzit“) a jednak přepravních
činností zemního plynu určeného k distribuci v Belgii (dále jen „doprava“) a skladování, vše na období od roku 2008 do roku
2011.
Pokud jde o návrhy sazeb týkající se tranzitních činností, CREG přijal dvě rozhodnutí, a to dne 15. května 2008 a 6. června
2008. Rozsudkem cour d’appel de Bruxelles (odvolací soud v Bruselu) ze dne 10. listopadu 2008 byla vykonatelnost těchto rozhodnutí
odložena z důvodu, že byla
prima facie
protiprávní.
Pokud jde o návrhy sazeb společnosti Fluxys týkající se dopravních a skladovacích činností, CREG je odmítl schválit a sám
rozhodnutím ze dne 19. prosince 2007 stanovil prozatímní sazby a krom toho tomuto podniku nařídil, aby předložil nový rozpočet
obsahující nové návrhy sazeb. Po předložení těchto návrhů CREG přijal dne 6. června 2008 nové rozhodnutí, kterým stanovil
prozatímní sazby pro dopravní a skladovací činnosti. V tomto rozhodnutí uvedl, že na základě údajů poskytnutých společností
Fluxys nemůže přiřadit náklady jednotlivým přepravním činnostem, které vykonává, a tudíž provedl nový výpočet s přerozdělením
nákladů mezi tyto činnosti. Na základě tohoto výpočtu CREG rozhodl stanovit pro dopravní činnosti nižší sazby, než které navrhovala
tato společnost.
Vzhledem k tomu, že Fluxys nesouhlasila s metodu použitou CREG ke stanovení sazeb za dopravu a skladování, podala dne 27. června
2008 žalobu ke cour d’appel de Bruxelles za účelem získání odkladu vykonatelnosti a zrušení uvedeného rozhodnutí ze dne 6. června
2008 týkajícího se těchto sazeb. Namítala, že CREG nesprávně přerozdělil část provozních nákladů z dopravních činností na
tranzitní činnosti. Fluxys zejména tvrdila, že CREG nedodržel zákon o plynárenství, který stanoví pravidla pro výpočet odlišných
sazeb pro tranzitní činnosti na straně jedné a pro dopravní a skladovací činnosti na straně druhé, neboť na všechny tyto činnosti
použil stejná pravidla.
Ve sporu v původním řízení CREG mimo jiné uvedl, že právní úprava Evropské unie, zejména směrnice 2003/55, brání takové vnitrostátní
právní úpravě, jaká je v platnosti v belgickém právu, která stanoví odlišnou metodu stanovení sazeb pro různé druhy přepravy
zemního plynu.
V předkládacím rozhodnutí cour d’appel de Bruxelles zdůrazňuje, že řešení sporu souvisí s přezkoumáním belgických právních
předpisů, zejména článku 15/5d zákona o plynárenství ve znění z roku 2009, z něhož vyplývá, že metoda stanovení sazeb za tranzitní
činnosti je odlišná od metody použitelné na stanovení sazeb pro ostatní činnosti přepravy zemního plynu. Podle těchto právních
předpisů nelze při stanovení sazeb za tranzitní činnosti zohlednit náklady spojené s provozováním soustavy pro všechny činnosti
provozovatele. S ohledem na tyto úvahy předkládající soud odložil vykonatelnost rozhodnutí CREG ze dne 6. června 2008.
Za těchto okolností se cour d’appel de Bruxelles rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Brání články 1, 2 a 18 směrnice [2003/55] a článek 3 nařízení [č. 1775/2005] tomu, aby vnitrostátní právní úpravy vytvořily
zvláštní režim sazeb za tranzitní činnosti, který se odchyluje od pravidel upravujících přepravní činnosti tím, že v rámci
přepravní činnosti činí rozdíl mezi ,dopravou‘ a ,tranzitem‘?“

Řízení před Soudním dvorem
Dopisem ze dne 7. dubna 2010 došlým kanceláři Soudního dvora dne 28. dubna 2010 zástupci společnosti Fluxys informovali Soudní
dvůr, že „bylo dosaženo dohody s CREG […] o použití režimu sazeb, který již nespočívá na rozlišování mezi přepravou pro vnitrostátní
účely a tranzitem, ale který odráží, na základě téže metodologie, náklady na služby poskytované pro každou činnost a které
jsou jí vlastní“. Tento dopis rovněž uváděl, že „jak bylo uvedeno v této dohodě, společnost Fluxys vzala zpět všechny žalobní
důvody dovolávané před cour d’appel de Bruxelles proti rozhodnutím CREG, včetně důvodů souvisejících s rozlišováním [mezi]
tranzitem a tuzemskou přepravou“, s jedinou výjimkou žalobního důvodu týkajícího se historických smluv, na které se vztahuje
výjimka.
Na základě tohoto dopisu Soudní dvůr požádal předkládající soud, aby mu sdělil důsledky tohoto zpětvzetí pro řízení o předběžné
otázce.
Dopisem došlým kanceláři Soudního dvora dne 17. května 2010 cour d’appel de Bruxelles oznámil, že trvá na své žádosti o rozhodnutí
o předběžné otázce, neboť bez ohledu na částečné zpětvzetí žaloby společností Fluxys nebylo rozhodnutí CREG ze dne 6. června
2008 vzato zpět a „Fluxys trvá na své žalobě na neplatnost“ tohoto rozhodnutí, pokud jde o jiné žalobní důvody než ty, které
byly vzaty zpět, které se týkají nedodržení pravidel zákona o plynárenství týkajících se metody výpočtu sazeb. Krom toho sdělil
Soudnímu dvoru, že podle článku 825 belgického soudního řádu platnost částečného zpětvzetí žaloby společností Fluxys „podléhá
jeho přijetí protistranou“ a že v rámci původního řízení CREG toto zpětvzetí nepřijal. Konečně doplnil, že „jelikož se jedná
o oblast, která je součástí veřejného pořádku“, je nadán plnou jurisdikcí, tudíž není povinen rozhodovat jen na základě žalobních
důvodů dovolávaných účastníky řízení.
Dopisem došlým kanceláři Soudního dvora dne 1. června 2010 belgická vláda informovala Soudní dvůr, že v důsledku výzvy dopisem
vydané Evropskou komisí na základě článku 258 SFEU, týkající se zákona o plynárenství, tento zákon byl změněn zákonem ze dne
29. dubna 2010, kterým se mění zákon ze dne 12. dubna 1965 o přepravě plynových a jiných produktů plynárenskými soustavami
pokud jde o sazby za tranzit (
Moniteur belge
ze dne 21. května 2010, s. 31397).
Ze spisu předloženého Soudnímu dvoru rovněž vyplývá, že rozsudkem ze dne 8. července 2010 Cour constitutionnelle (ústavní
soud) zrušil s účinností
ex tunc
výše uvedený zákon ze dne 10. března 2009 zejména z důvodu jeho rozporu se směrnicí 2003/55 a nařízením č. 1775/2005.

K návrhu na znovuotevření ústní části řízení
Dopisem ze dne 17. listopadu 2010 CREG požádal o znovuotevření ústní části řízení, a přitom v podstatě tvrdil, že musí dojít
ke kontradiktorní diskuzi o „otázce platnosti, jakož i časové působnosti výjimky týkající se [historických] smluv upravených
v čl. 32 odst. 1 směrnice o plynárenství“, jelikož se generální advokátka ve svém stanovisku opírala o poznatky, které byly
naprosto nové a ke kterým CREG nemohl podat vyjádření.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že Soudní dvůr může podle článku 61 svého jednacího řádu bez návrhu nebo na návrh generálního
advokáta nebo na návrh účastníků řízení nařídit znovuotevření ústní části řízení, pokud má za to, že věc není dostatečně objasněna
nebo že musí být rozhodnuta na základě argumentu, který nebyl mezi účastníky řízení projednán (viz zejména rozsudek ze dne
8. září 2009, Liga Portuguesa de Futebol Profissional a Bwin International, C‑42/07, Sb. rozh. s. I‑7633, bod 31 a uvedená
judikatura).
Statut Soudního dvora Evropské unie ani jeho jednací řád naproti tomu nedávají účastníkům řízení možnost podat vyjádření v reakci
na stanovisko přednesené generálním advokátem (viz výše uvedený rozsudek Liga Portuguesa de Futebol Profissional a Bwin International,
bod 32).
Soudní dvůr má po vyslechnutí generální advokátky za to, že jelikož již není namístě odpovídat na předběžnou otázku, návrh
na znovuotevření ústní části řízení je třeba zamítnout.

K řízení o předběžné otázce
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že je věcí pouze vnitrostátních soudů, které projednávají spor a musí nést odpovědnost
za soudní rozhodnutí, které bude vydáno, posoudit s ohledem na konkrétní okolnosti věci jak nezbytnost rozhodnutí o předběžné
otázce pro vydání jejich rozsudku, tak i relevanci otázek, které kladou Soudnímu dvoru (viz zejména rozsudek ze dne 15. června
1995, Zabala Erasun a další, C‑422/93 až C‑424/93, Recueil, s. I‑1567, bod 14).
Nicméně tím, že uplatňuje svou posuzovací pravomoc, vnitrostátní soud plní ve spolupráci se Soudním dvorem funkci, která jim
společně náleží za účelem zajištění dodržování práva při použití a výkladu práva Unie. Tudíž na problémy, které může způsobit
výkon posuzovací pravomoci vnitrostátním soudem, a na vztahy, do kterých vstupuje se Soudním dvorem v rámci článku 267 SFEU,
se vztahují výlučně pravidla práva Unie (viz výše uvedený rozsudek Zabala Erasun a další, bod 15).
Za tímto účelem je nezbytné, aby Soudní dvůr měl k dispozici skutkový a právní rámec původního sporu, neboť informace poskytnuté
v předkládacích rozhodnutích slouží nejen k tomu, aby umožnily Soudnímu dvoru podat užitečné odpovědi, ale rovněž poskytují
vládám členských států, jakož i ostatním zúčastněným možnost předložit svá vyjádření v souladu s článkem 23 statutu Soudního
dvora. Je na Soudním dvoru, aby zajistil, že tato možnost bude zachována, s ohledem na to, že na základě tohoto ustanovení
jsou zúčastněným oznamována pouze předkládací rozhodnutí (rozsudek ze dne 1. dubna 1982, Holdijk a další, 141/81 až 143/81,
Recueil, s. 1299, bod 6, jakož i usnesení ze dne 28. června 2000, Laguillaumie, C‑116/00, Recueil, s. I‑4979, bod 14).
Ačkoliv se Soudní dvůr musí co nejvíce spoléhat na posouzení vnitrostátního soudu, pokud se jedná o nezbytnost otázek, které
jsou mu předloženy, musí být tedy s to učinit veškeré posouzení spojené s plněním jeho funkce, zejména aby mohl – stejně jako
každý soud – případně ověřit svou pravomoc (výše uvedený rozsudek Zabala Erasun a další, bod 16).
V projednávaném případě vyplývá z dopisů došlých Soudnímu dvoru poté, co byla podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce,
že společnost Fluxys vzala zpět žalobní důvody předložené před předkládajícím soudem ohledně protiprávnosti metody stanovení
sazeb použité CREG v rozhodnutí napadeném před předkládajícím soudem a že se nadále domáhala zrušení rozhodnutí napadených
před cour d’appel de Bruxelles pouze pokud jde o historické smlouvy, na které se vztahuje výjimka podle čl. 32 odst. 1 směrnice
2003/55. Krom toho po rozsudku Cour constitutionnelle ze dne 8. července 2010 vnitrostátní právní úprava použitelná předkládajícím
soudem již není ta, která byla posuzována v rámci žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
Za těchto podmínek Soudní dvůr může pouze konstatovat, že na jedné straně vnitrostátní právní rámec, do něhož patří spor v původním
řízení, již není takový, jak jej popsal cour d’appel de Bruxelles ve svém předkládacím rozhodnutí, i když podle tohoto soudu
vnitrostátní pravidla, která budou opět použitelná po výše uvedeném rozsudku Cour constitutionnelle, povedou k téže otázce
o slučitelnosti s právem Unie jako ta, která byla tímto rozsudkem zrušena, a nad druhé straně, že žalobkyně v původním řízení
se již nadále nedovolává porušení článku 15/5d zákona o plynárenství ze strany CREG.
Z toho s ohledem na vývoj sporu před předkládajícím soudem vyplývá, že jak z hlediska procesního, tak z hlediska použitelného
práva Soudní dvůr již není v postavení, aby mohl rozhodnout o otázce, která mu byla položena.

K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:
Na předběžnou otázku položenou ve věci C‑241/09 již není namístě odpovídat.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: francouzština.