CELEX: 62003CJ0385
Vientituki
Virheellinen ilmoitus
Hakemuksen käsite
Seuraamus
Edellytykset

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista
säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 (EYVL L 351, s. 1), sellaisena kuin se
on muutettuna 2.12.1994 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2945/94 (EYVL L 310, s. 57; jäljempänä asetus N:o 3665/87),
11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan tulkintaa.
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Käserei Champignon Hofmeister GmbH & Co. KG (jäljempänä Käserei)
ja Hauptzollamt Hamburg-Jonas (jäljempänä Hauptzollamt) ja joka koskee asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen
alakohdan a alakohdassa säädetyn seuraamuksen soveltamista kyseiseen yritykseen.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
3       Asetuksen N:o 2945/94, jolla on muutettu asetuksen N:o 3665/87 11 artiklaa, ensimmäisessä ja kolmannessa perustelukappaleessa
todetaan seuraavaa:
”Yhteisön voimassa olevassa lainsäädännössä säädetään vientitukien maksamisesta ainoastaan objektiivisin perustein, erityisesti
vientituotteen määrän, lajin ja ominaisuuksien osalta sekä maantieteellisen määräpaikan osalta; saatujen kokemusten perusteella
yhteisön talousarviota vahingoittavien sääntöjenvastaisuuksien ja erityisesti petosten torjuntaa olisi vahvistettava; tässä
tarkoituksessa on tarpeen säätää perusteettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä sekä seuraamuksista viejien kannustamiseksi
yhteisön lainsäädännön noudattamiseen,
– –
viejän antamat virheelliset tiedot voivat johtaa perusteettomien tukien maksuun, jos virhettä ei havaita; jos virhe havaitaan,
olisi oikeutettua määrätä viejälle seuraamus, johon liittyy siihen määrään suhteutetun summan maksaminen, jonka hän olisi
perusteettomasti saanut, jos virhettä ei olisi havaittu – – .”
4       Asetuksen N:o 3665/87 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      ’Vientipäivällä’ tarkoitetaan päivää, jona tulliviranomainen hyväksyy vienti-ilmoituksen, jossa ilmoitetaan, että tukea haetaan.
2.       Vienti-ilmoituksen hyväksymispäivän mukaan määräytyvät:
a)       sovellettavan tuen määrä, jos tukea ei ole vahvistettu ennakolta;
b)      tarvittaessa tuen määrään tehtävät tarkistukset, jos tuki on vahvistettu ennakolta.
3.       Vienti-ilmoituksen hyväksymiseen rinnastetaan mikä tahansa muu juridiselta vaikutukseltaan vastaava toimi.
4.      Vientipäivän mukaan määräytyvät vietävän tuotteen määrä, laatu ja ominaisuudet.
5.       Jotta tuotteet saisivat tukea, käytettävässä vientiasiakirjassa on oltava kaikki tuen laskemisessa tarvittavat tiedot ja erityisesti:
a)      tukea myönnettäessä käytettävän nimikkeistön mukainen tuotteiden kuvaus;
b)      kyseisten tuotteiden nettopaino tai tarvittaessa määrä tuen laskemisessa huomioon otettavana mittayksikkönä ilmaistuna;
c)      siinä määrin kuin tämä on tarpeen tuen laskemisen kannalta, kyseisten tuotteiden koostumus tai viittaus kyseiseen koostumukseen.
Jos tässä kohdassa tarkoitettu asiakirja on vienti-ilmoitus, myös siinä on oltava kyseiset tiedot sekä merkintä ’tukikoodi’.
6.      Hyväksymishetkellä tai vastaavan toimen toteutumishetkellä tuotteet asetetaan tullivalvontaan, kunnes ne viedään yhteisön
tullialueelta.”
5       Asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Kun huomataan, että viejä on vientitukea saadakseen hakenut sovellettavaa suurempaa tukea, kyseiselle vientitapahtumalle kuuluva
tuki on vietyyn tavaraan sovellettava tuki, josta on vähennetty summa, joka on:
a)      puolet haetun tuen ja toteutuneeseen vientiin sovellettavan tuen erotuksesta;
b)      kaksi kertaa haetun tuen ja toteutuneeseen vientiin sovellettavan tuen erotus, jos viejä on tarkoituksellisesti antanut vääriä
tietoja.
Määrää, joka on laskettu 3 artiklan tai 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti annettujen tietojen perusteella, pidetään haettuna
vientitukena. Kun vientituen määrä vaihtelee kohteen mukaan, tuen vaihteleva osuus lasketaan 47 artiklan mukaisesti annettujen
tietojen perusteella.
Edellä a alakohdassa tarkoitettua seuraamusta ei sovelleta:
–       voittamattoman esteen sattuessa,
–       joissakin poikkeustapauksissa, joihin viejä ei voi vaikuttaa ja jotka ilmenevät toimivaltaisten viranomaisten hyväksyttyä
vienti‑ tai maksuilmoituksen, ja edellyttäen, että viejä ilmoittaa heti tilanteen havaittuaan siitä toimivaltaisille viranomaisille
47 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa, jolleivät nämä jo ole havainneet haettua tukea sääntöjen vastaiseksi.
– – ”
6       Asetuksen N:o 3665/87 25 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kun viejä ilmaisee halunsa viedä tuotteet tai tavarat jalostuksen tai varastoinnin jälkeen ja saada tukea asetuksen (ETY)
N:o 565/80 4 ja 5 artiklan säännösten mukaisesti, mainittujen säännösten etuuden myöntäminen edellyttää ilmoituksen, jäljempänä
’maksuilmoitus’, esittämistä tulliviranomaisille.
Jäsenvaltiot voivat antaa maksuilmoitukselle muun nimen.”
7       Maksuilmoituksessa esitettävät tiedot on täsmennetty tämän saman asetuksen 25 artiklan 2 kohdassa.
8       Asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tuki maksetaan ainoastaan viejän kirjallisesta hakemuksesta, ja sen maksaa jäsenvaltio, jonka alueella vienti-ilmoitus on
hyväksytty.
Tukihakemus on tehtävä:
a)      joko kirjallisena; jäsenvaltiot voivat määrätä erityislomakkeen tähän tarkoitukseen, tai
b)      käyttäen atk-järjestelmiä – –
2.      Lukuun ottamatta ylivoimaista estettä, tuen maksamiseen tai vakuuden vapauttamiseen liittyvät asiakirjat on annettava vienti-ilmoituksen
hyväksymistä seuraavien 12 kuukauden kuluessa.”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
9       Käserei teki 29.7.1996 asetuksen N:o 3665/87 3 artiklan mukaisesti vienti-ilmoituksen muun muassa sulatejuustoa sisältävästä
lähetyksestä juustoja, jotka kuuluivat yhteisen markkinajärjestelyn vientitukia varten käytetyn nimikkeistön eri koodeihin.
10     Käserei teki 12.8.1996 Hauptzollamtille hakemuksen tätä lähetystä koskevien vientitukien maksamisesta ennakkoina. Kyseinen
yritys oli kuitenkin nimenomaisesti jättänyt sulatejuuston pois kyseisestä hakemuksesta. Lomakkeen sulatejuustoon liittyvät
nimikkeet 4 ja 5 oli yliviivattu ja varustettu käsin kirjoitetulla merkinnällä. Tuen maksamista koskevan hakemuksen liitteenä
olleessa kirjeessä Käserei ilmoitti Hauptzollamtille, ettei se hakenut vientitukea tälle tuotteelle.
11     Hauptzollamt suoritti vientituen määrän yliviivaamatta jätettyjen nimikkeiden osalta, mutta se määräsi 26.3.1997 tehdyllä
päätöksellä Käsereille seuraamuksen sillä perusteella, ettei pääasiassa kyseessä olevassa vienti-ilmoituksessa mainittu sulatejuusto
voinut saada vientitukea sen takia, että siihen on lisätty kasvirasvaa. Näin ollen Hauptzollamt katsoi, että Käserei oli hakenut
sovellettavia korkeampia vientitukia.
12     Käserei teki kyseisestä päätöksestä oikaisuvaatimuksen, jota ei hyväksytty. Sitä vastoin sen kanne menestyi Finanzgericht
Hamburgissa, joka totesi, ettei kyseinen yritys ollut hakenut vientitukea lomakkeen nimikkeiden 4 ja 5 osalta, koska vienti-ilmoituksen
tekemistä ei voitu pitää tällaisena hakemuksena, ja että seuraamusjärjestelmää ei näin ollen voitu soveltaa.
13     Hauptzollamt teki Revision-valituksen Bundesfinanzhofiin. Bundesfinanzhof toteaa, että pääasiassa annettava ratkaisu riippuu
siitä, tarkoitetaanko asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdassa tuen hakemisella vienti-ilmoituksen tekemistä saman asetuksen
3 artiklan mukaisesti vai sitä vastoin tukien maksamista koskevan hakemuksen esittämistä mainitun asetuksen 47 artiklan 1
kohdan mukaisesti.
14     Koska Bundesfinanzhof katsoi, että vastausta tähän kysymykseen ei voida selvästi päätellä asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan
1 kohdan sanamuodosta, se päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko asetuksen N:o 3665/87 – – 11 artiklan 1 kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa – myös suhteellisuusperiaate huomioon
ottaen – tulkittava niin, että yksinomaan väärien tietojen antaminen yksittäisten tavaranimikkeiden osalta vienti-ilmoituksessa
siten, että viejä voi saada enemmän vientitukea kuin hänelle kuuluu, johtaa vientituen pienentämiseen mainitussa artiklassa
määritetyn seuraamuksen suuruisella summalla, vaikka kansallisen oikeuden mukaisesti esitettävän erityisen maksuhakemuksen
yhteydessä nimenomaisesti on ilmoitettu, ettei vientitukea haeta ilmoituksen kyseisten tavaranimikkeiden osalta?”

Ennakkoratkaisukysymys

Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyt huomautukset
15     Käserein mukaan asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vientitukihakemusta ei muodosta vienti-ilmoitus,
vaan mainitun asetuksen 47 artiklan 1 kohdan mukainen tukien maksamista koskeva hakemus. Tästä seuraa sen mukaan, ettei kyseisessä
11 artiklan 1 kohdassa säädettyä seuraamusjärjestelmää voida soveltaa silloin, kun ainoastaan vienti-ilmoitukseen sisältyy
vientitukiin liittyviä virheellisiä tietoja.
16     Käserei toteaa, että asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan seuraamus määrätään silloin,
kun viejä hakee sovellettavaa suurempaa vientitukea. Kyseisessä säännöksessä ei kuitenkaan täsmennetä sitä, mistä tällainen
hakemus muodostuu. Käserein mukaan tällaisen täsmennyksen puuttuessa ainoastaan vientitukihakemus, josta on säädetty mainitun
asetuksen 47 artiklassa, on ratkaiseva.
17     Käserei esittää, että kyseisen 47 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan vientituen suorittaminen edellyttää viejän kirjallista
hakemusta ja että jäsenvaltiot voivat määrätä erityislomakkeen tähän tarkoitukseen. Saksan lainsäädännössä tällaisesta lomakkeesta
on säädetty 24.5.1996 annetun vientitukiasetuksen (Ausfuhrerstattungsverordnung; BGBl. 1996 I, s. 766) 15 §:ssä. Kyseisen
asetuksen mukaisessa mallilomakkeessa ilmoitetaan nimenomaisesti hakemuksen laatijalle, että tämä hakee vientitukien maksamista
kaikille tuotteille, jotka on lueteltu tässä hakemuksessa. Vienti-ilmoitus on selvästi erillinen vientituen maksamista koskevasta
hakemuksesta, ja Saksan lainsäädännön mukaan viejä hakee nimenomaisesti vientitukea vasta tämän hakemuksen jättäessään. Istunnossa
Käserei väitti, että vienti-ilmoitus on Saksan oikeusjärjestyksessä ainoastaan ilmoitus aikomuksesta, eikä sillä käynnistetä
mitään vientitukimenettelyä toimivaltaisessa Saksan tullitoimipaikassa.
18     Komission mukaan asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdassa tarkoitettu vientitukihakemus tehdään
tehtäessä vienti-ilmoitus kyseisen asetuksen 3 artiklan mukaisesti. Se korostaa tältä osin, että mainitun 11 artiklan 1 kohdan
yhteydessä ”määrää, joka on laskettu [saman asetuksen] 3 artiklan tai 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti annettujen tietojen
perusteella, pidetään haettuna vientitukena”.
19     Komissio vetoaa myös asetuksen N:o 3665/87 tarkoitukseen. Se korostaa, että asetuksen ennalta ehkäisevä vaikutus vaarantuu
suurelta osin, mikäli Finanzgericht Hamburgin tulkinta hyväksytään. Komission mukaan vienti-ilmoituksen hyväksyminen merkitsee
sitä, että tuotteet siirtyvät tulliviranomaisten valvontaan ja että niille tehdään tarkastuksia. Tarkastuksilla olisi ainoastaan
vähän arvoa ja niiden ennalta ehkäisevä vaikutus olisi olematon, mikäli seuraamus ei perustuisi vienti-ilmoituksessa oleviin
tietoihin, vaan tukien maksamista koskevaan hakemukseen, joka voidaan esittää selvästi myöhemmin. Finanzgericht Hamburgin
tulkinta voisi johtaa tilanteisiin, joissa viejä jättäisi virheellisiä tietoja sisältävän vienti-ilmoituksen ja tekisi vientitukea
koskevan erityisen hakemuksen vasta myöhemmin ollessaan varma, ettei virheitä havaita.

Yhteisöjen tuomioistuimen vastaus
20     Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään, onko asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdassa säädetyn
seuraamuksen soveltamisen perusteena oleva asiakirja tämän asetuksen 3 artiklassa tarkoitettu vienti-ilmoitus vai saman asetuksen
47 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityinen tukien maksamista koskeva hakemus.
21     On muistettava, että asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraamuksen soveltamisesta
sellaisen taloudellisen toimijan osalta, joka hakee korkeampaa vientitukea kuin mihin hänellä on oikeus. Saman asetuksen 11
artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että haettuna vientitukena pidetään määrää, joka on laskettu kyseisen asetuksen
3 artiklan tai 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti annettujen tietojen perusteella. Tämän toisen alakohdan toisessa virkkeessä
säädetään lisäksi, että saman asetuksen 47 artiklan mukaisesti annetut tiedot otetaan huomioon vientituen laskennassa, ”kun
vientituen määrä vaihtelee kohteen mukaan”.
22     Tästä seuraa, että silloin, kun vientituen määrä ei vaihtele, on asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun
haetun vientituen määrän laskemiseksi nojauduttava ainoastaan kyseisen asetuksen 3 artiklaan tai mahdollisesti sen 25 artiklan
2 kohtaan. Tästä on seurauksena myös se, että asiakirja tai asiakirjat, jotka sisältävät 3 artiklassa tai 25 artiklan 2 kohdassa
säädetyt tiedot, joiden perusteella vientituen määrä lasketaan, muodostavat hakemuksen, joka virheellisten tietojen takia
johtaa mainitun 11 artiklan 1 kohdassa säädetyn seuraamuksen soveltamiseen.
23     Saman asetuksen 3 artiklan tulkinnan osalta on todettava – kuten julkisasiamies on esittänyt ratkaisuehdotuksensa 38 kohdassa
– että tästä artiklasta ei välttämättä seuraa, että haetun vientituen määrä lasketaan pelkästään vienti-ilmoituksessa annettujen
tietojen perusteella. Kyseisen 3 artiklan 5 kohdassa ei erityisesti täsmennetä sen asiakirjan nimeä, joka on esitettävä vientituen
saamiseksi. Siinä viitataan ainoastaan ”käytettävään vientiasiakirjaan”. Lisäksi mainitun 3 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa
mainitaan tilanne, jossa ”tässä kohdassa tarkoitettu asiakirja on vienti-ilmoitus”. Tästä seuraa, että asiakirja, joka on
esitettävä vientituen saamiseksi, ei välttämättä ole vienti-ilmoitus.
24     Jokaisen jäsenvaltion on asetuksen N:o 3665/87 3 artiklan säännöksiä noudattaakseen nimittäin vahvistettava tarvittavat lomakkeet
kansallisessa lainsäädännössään. Vientituen saamista varten käytettävä vientiasiakirja joko sisältyy pelkkään vienti-ilmoitukseen
tai voidaan käyttää erillisiä lomakkeita.
25     Kansallisessa lainsäädännössä vientituen saamista varten käytetyn asiakirjan nimestä riippumatta asetuksen N:o 3665/87 3 artiklan
5 kohdassa edellytetään, että tämä asiakirja esitetään ”vietäessä” eikä myöhemmin. Tästä seuraa, ettei mainittu asiakirja
voi olla saman asetuksen 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tukien maksamista koskeva hakemus, koska se voidaan esittää ilmoituksen
hyväksymistä seuraavien 12 kuukauden kuluessa eli selvästi vientitoimen jälkeen.
26     Edellä esitetty arviointi on yhteensopiva asetuksen N:o 3665/87 yleisen rakenteen sekä tarkoituksen ja päämäärän kanssa. Sen
yleisen rakenteen osalta on todettava, että kyseiseen asetukseen sisältyy vientitukien saamiseen liittyviä aineellisoikeudellisia
ja menettelyllisiä sääntöjä. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 48 ja 50 kohdassa, mainitun asetuksen 3
ja 11 artiklassa säädetään aineellisoikeudellisia sääntöjä ja nämä artiklat kuuluvat 2 osaston 1 lukuun, jonka otsikkona on
”Tukioikeus”. Sitä vastoin saman asetuksen 47 artiklan 1 kohdassa, joka kuuluu 4 osastoon, jonka otsikkona on ”Tuen maksamismenettely”,
säädetään ainoastaan hallinnollisista muodollisuuksista, jotka viejän on täytettävä tuen maksamista varten. Vientituen suuruus
riippuu tiedoista, jotka sisältyvät asiakirjaan, johon oikeus tukeen perustuu, eikä luonteeltaan tekniseen asiakirjaan, joka
tosin on tuen maksamisen ennakkoedellytys, muttei tällaiseen maksuun liittyvän oikeuden oikeudellinen perusta. Tästä seuraa,
että asetuksen N:o 3665/87 yleisen rakenteen ja sillä käyttöön otetun järjestelmän mukaisesti mainitun asetuksen 11 artiklan
1 kohdassa tarkoitettu vientitukihakemus esitetään saman asetuksen 3 artiklan tai tarvittaessa sen 25 artiklan 2 kohdan nojalla
eikä mainitun 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tuen maksamista koskevan hakemuksen esittämisellä.
27     Mitä tulee asetuksen N:o 3665/87 tarkoitukseen, asetuksen N:o 2945/94 ensimmäisestä perustelukappaleesta käy ilmi, että tavoitteena
on torjua vientitukien alalla havaittuja sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia (ks. asia C‑210/00, Käserei Champignon Hofmeister,
tuomio 11.7.2002, Kok. 2002, s. I‑6453, 60 kohta). Tulkinta, jonka mukaan olisi mahdollista esittää vientitukihakemus, joka
koskee jo vietyjä tuotteita, vaikeuttaisi tämän tavoitteen toteuttamista, sillä toimivaltaiset viranomaiset eivät voisi enää
suorittaa mainittujen tuotteiden fyysisiä tarkastuksia, jotka ovat kuitenkin välttämättömiä, jotta asetuksen N:o 3665/87 tavoite
voidaan täyttää. Näin ollen ei voida hyväksyä, että kyseisen asetuksen 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vientitukihakemus,
joka voidaan esittää vienti-ilmoituksen hyväksymistä seuraavien 12 kuukauden kuluessa, voisi olla saman asetuksen 11 artiklan
1 kohdassa tarkoitettu vientitukihakemus.
28     Fyysinen tarkastus, joka koskee tuotteita, joille vientitukia on haettu, on tärkeä työkalu sääntöjenvastaisuuksien ja petosten
torjunnassa vientitukien alalla. Tältä osin on todettava, että tarkastusten tavoitteen täysimääräisen saavuttamisen varmistamiseksi
on välttämätöntä, että tarkastukset tehdään sen jälkeen, kun viejä on esittänyt sitovan hakemuksen. Kuten komissio on todennut
kirjallisissa huomautuksissaan, asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdassa säädettyjen seuraamusten ennalta ehkäisevä vaikutus
kumoutuu suurelta osin, jos vientitukihakemuksen jättäminen on mahdollista tavaroita koskevien tarkastusten suorittamisen
jälkeen. Viejä voisi muuttaa vientitukihakemustaan mahdollisen tarkastuksen tuloksen mukaan.
29     Tästä seuraa, että vientitukihakemusten tarkastusmenettely on katsottava asetuksessa N:o 3665/87 säädetyn vientitukijärjestelmän
erottamattomaksi osaksi. Vientitukihakemuksen muodostavan asiakirjan määrittelemiseksi ei näin ollen ole otettava huomioon
vientituen maksamista koskevaa asiakirjaa, vaan vientitukihakemuksen tarkastusjärjestelmän käynnistävä asiakirja.
30     Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee suhteellisuusperiaatteeseen viitaten, eikö asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan
1 kohdassa säädetyn seuraamuksen määräämistä voida pitää suhteettomana silloin, kun viejä ei ole hakenut vientituen maksamista
eivätkä toimivaltaiset viranomaiset ole sitä viejälle myöntäneet.
31     Tältä osin on ensinnäkin muistettava, että yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Käserei Champignon Hofmeister
annetun tuomion 59–68 kohdassa jo katsonut seuraamuksen oikeasuhteiseksi. Yhteisöjen tuomioistuin on mainitussa 68 kohdassa
todennut, että asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettu seuraamus ei loukkaa
suhteellisuusperiaatetta, koska tätä seuraamusta ei ole pidettävä soveltumattomana yhteisön lainsäädännössä tavoiteltavan
päämäärän saavuttamiseksi eli sääntöjenvastaisuuksien ja petosten torjumiseksi eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän
päämäärän saavuttamiseksi.
32     Seuraavaksi on todettava, että asetuksessa N:o 3665/87 säädetään tarkasti määritellyt olosuhteet, joissa viejä, joka hakee
soveltuvaa korkeampaa vientitukea, voi kuitenkin välttyä kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdassa säädetyn seuraamuksen soveltamiselta
itseensä. Tämän säännöksen kolmannen alakohdan toisen luetelmakohdan mukaan kyseessä olevaa seuraamusta ei sovelleta ”joissakin
poikkeustapauksissa, joihin viejä ei voi vaikuttaa ja jotka ilmenevät toimivaltaisten viranomaisten hyväksyttyä vienti‑ tai
maksuilmoituksen, ja edellyttäen, että viejä ilmoittaa heti tilanteen havaittuaan siitä toimivaltaisille viranomaisille 47
artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa, jolleivät nämä jo ole havainneet haettua tukea sääntöjen vastaiseksi”.
33     On kuitenkin täsmennettävä, että vientitukihakemuksen muuttaminen merkitsee sisällöllistä eikä menettelyllistä muutosta. Tällaisesta
muutoksesta on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille erityisellä perustellulla asiakirjalla eikä asetuksen N:o 3665/87
47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukien maksamista koskevan hakemuksen kaltaisen pelkän lomakkeen esittämisellä.
34     Lopuksi on korostettava, että asetuksen N:o 3665/87 sanamuodosta ja tarkoituksesta käy ilmi, ettei yhteisön lainsäätäjä ole
tarkoittanut kyseisen asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdassa säädettyä seuraamusta sovellettavaksi sen jälkeen, kun
yhteisön talousarviolle on vientituen perusteettoman suorittamisen johdosta aiheutunut taloudellinen tappio, vaan aikaisemmassa
vaiheessa, kun viejä on – vaikka tahattomastikin – antanut virheellisiä tietoja vientitukihakemuksessa.
35     Asetuksen N:o 2945/94 kolmannessa perustelukappaleessa todetaan, että ”viejän antamat virheelliset tiedot voivat johtaa perusteettomien
tukien maksuun, jos virhettä ei havaita; jos virhe havaitaan, olisi oikeutettua määrätä viejälle seuraamus – – ”. Näin ollen
on tältä osin merkityksetöntä, ettei viejä ole vienti-ilmoituksessa olevien virheellisten tietojen havaitsemisen jälkeen hakenut
eikä vastaanottanut kyseessä olevan vientituen maksua. Asetuksella N:o 3665/87 käyttöön otetussa järjestelmässä pelkkä mahdollisuus,
että virheelliset tiedot voivat johtaa vientitukien perusteettomaan maksamiseen, riittää kyseisen asetuksen 11 artiklan 1
kohdassa säädetyn seuraamuksen soveltamiseksi.
36     Edellä esitetyt seikat huomioon ottaen esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 3665/87 11 artiklan 1 kohdan
ensimmäistä ja toista alakohtaa on tulkittava siten, että virheelliset tiedot, jotka sisältyvät tämän asetuksen 3 artiklan
5 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan eli vienti-ilmoitukseen tai mihin tahansa muuhun käytettävään vientiasiakirjaan ja jotka
voivat johtaa sovellettavaa suurempaan vientitukeen, aiheuttavat mainitussa artiklassa säädetyn seuraamuksen soveltamisen.
Tätä sääntöä sovelletaan, vaikka saman asetuksen 47 artiklassa mainitun tukien maksamista koskevan hakemuksen yhteydessä olisi
nimenomaisesti ilmoitettu, ettei vientituen maksamista haeta tietyille kyseisessä asiakirjassa tarkoitetuille tuotteille.

Oikeudenkäyntikulut
37     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä
marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna 2.12.1994 annetulla komission
asetuksella (EY) N:o 2945/94, 11 artiklan 1 kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa on tulkittava siten, että virheelliset
tiedot, jotka sisältyvät tämän asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan eli vienti-ilmoitukseen tai mihin
tahansa muuhun käytettävään vientiasiakirjaan ja jotka voivat johtaa sovellettavaa suurempaan vientitukeen, aiheuttavat mainitussa
artiklassa säädetyn seuraamuksen soveltamisen. Tätä sääntöä sovelletaan, vaikka saman asetuksen 47 artiklassa mainitun tukien
maksamista koskevan hakemuksen yhteydessä olisi nimenomaisesti ilmoitettu, ettei vientituen maksamista haeta tietyille kyseisessä
asiakirjassa tarkoitetuille tuotteille.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.