CELEX: 62004CJ0028
Likabehandlingsprincipen
Principen om icke-diskriminering på grund av nationalitet
Upphovsrätt och närstående rättigheter

1       Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 12 EG.
2       Begäran har framställts i ett mål mellan Tod’s SpA (nedan kallat Tod’s) och Tod’s France SARL (nedan kallat Tod’s France),
kärande i det nationella målet, å ena sidan, och Heyraud SA (nedan kallat Heyraud), svarande i det nationella målet och Technisynthèse,
intervenient i samma mål, å andra sidan, angående en talan om intrång avseende skomodeller.

Internationella bestämmelser
3       Artikel 2.7 i Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk (Paris den 24 juli 1971), i dess lydelse efter
ändringen av den 28 september 1979 (nedan kallad Bernkonventionen), har följande lydelse:
”Det är förbehållet … lagstiftning[en i länderna som är medlemmar i Unionen för skydd av upphovsmännens rättigheter till deras
litterära och konstnärliga verk] att fastställa tillämpningsområdet för lagar om verk av brukskonst samt om industriella mönster
och modeller ävensom att … bestämma under vilka villkor sådana verk, mönster och modeller skall skyddas. För verk, vilka i
hemlandet skyddas endast såsom mönster och modeller, kan i annat unionsland krävas endast det särskilda skydd som i detta
land tillkommer mönster och modeller, dock att om något sådant särskilt skydd icke förekommer i nämnda land, dessa verk skall
skyddas som konstverk.”
4       I artikel 5.1 i Bernkonventionen anges följande:
”I fråga om de verk med avseende på vilka upphovsmännen är skyddade enligt denna konvention åtnjuter de i alla andra unionsländer
än verkets hemland såväl de rättigheter som varje lands lagar för närvarande tillerkänner eller framdeles kan komma att tillerkänna
landets egna medborgare som de rättigheter vilka särskilt tillkommer dem i kraft av denna konvention.”
5       I artikel 5.4 i Bernkonventionen anges följande:
”Som hemland anses:
a)      för verk som först publicerats i ett unionsland, detta land; i fråga om verk som publicerats samtidigt i flera unionsländer
med olika skyddstid anses dock som hemland det bland dessa länder som har den kortaste skyddstiden,
b)      för verk som samtidigt publicerats i ett land utanför unionen och i ett unionsland, sistnämnda land,
c)      för verk som icke publicerats eller som först publicerats i ett land utanför unionen utan samtidig publicering i ett unionsland
det unionsland upphovsmannen tillhör, dock att
i)      i fråga om filmverk, vilkas producent har sitt säte eller sin vanliga vistelseort i ett unionsland, sistnämnda land anses
som hemland, och
ii)      i fråga om byggnadsverk, som uppförts i ett unionsland, eller verk av grafisk och plastisk konst, vilka utgör del av byggnad
som är belägen i ett unionsland sistnämnda land anses som hemland.”

Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
6       Det följer av beslutet om hänskjutande att Tod’s är ett bolag bildat enligt italiensk rätt som har gjort gällande att det
innehar förmögenhetsrättigheter i form av immateriella rättigheter avseende skor som saluförs under märkena Tod’s och Hogan.
Tod’s France saluför dessa skor i Frankrike.
7       Tod’s lät göra en fastställelse av att vissa omständigheter förelåg av en av staten auktoriserad person (un constat d’huissier)
den 8 februari 2000, eftersom det hade fått kännedom om att Heyraud under beteckningen Heyraud saluförde skomodeller, varvid
de huvudsakliga kännetecknen för de ovannämnda modellerna Tod’s och Hogan återgavs eller åtminstone efterbildades. Den 13 februari 2002
väckte kärandena i det nationella målet talan mot Heyraud vid den hänskjutande domstolen. Technisynthèse, som är ett dotterbolag
i Eramkoncernen, valde att intervenera till stöd för Heyrauds yrkanden.
8       Föremålet för tvisten i målet vid den nationella domstolen är bland annat en talan om intrång avseende skomodeller som saluförs
under märkena Tod’s och Hogan. Mot denna talan framställde Heyraud en invändning om rättegångshinder på grundval av artikel 2.7
i Bernkonventionen. Heyraud gjorde gällande att Tod’s enligt denna bestämmelse inte i Frankrike med framgång kunde göra gällande
upphovsrättsligt skydd avseende modeller för vilka sådant skydd inte kunde innehas i Italien.
9       Tod’s angav i sin replik bland annat att tillämpningen av nämnda bestämmelse utgör diskriminering i den mening som avses i
artikel 12 EG.
10     Den hänskjutande domstolen anser att den omständigheten att uttrycket ”kan … krävas endast” anges i artikel 2.7 andra meningen
i Bernkonventionen innebär att fysiska och juridiska personer (nedan gemensamt kallade medborgare) som tillhör ett unionsland,
som i det land där deras verk har sitt ursprung endast innehar formskydd, fråntas möjligheten att väcka talan om upphovsrättsligt
skydd i de unionsländer där dubbelt skydd godtas.
11     Den hänskjutande domstolen menar att även om det framgår att det i denna bestämmelse inte görs någon skillnad beroende på
upphovsrättshavarens nationalitet, är det likväl så att dess räckvidd med hänsyn till gemenskapsrätten kan diskuteras då det
publicerade verkets hemland i de flesta fall sammanfaller med det land där upphovsmannen är medborgare eller där denne är
stadigvarande bosatt och då ett icke publicerat verks hemland, enligt artikel 5.4 c i nämnda konvention, anses vara det land
där upphovsmannen är medborgare.
12     Tribunal de grande instance de Paris anser att utgången i målet beror på tolkningen av artikel 12 EG. Den har därför beslutat
att vilandeförklara målet och begära att domstolen lämnar ett förhandsavgörande avseende följande fråga:
”Utgör artikel 12 EG, i vilken den allmänna principen om icke-diskriminering på grund av nationalitet anges, hinder för att
en upphovsmans möjlighet att i en medlemsstat göra gällande upphovsrättsligt skydd enligt lagstiftningen i denna stat är underordnad
ett särskiljningskriterium som grundas på verkets hemland?”

Inledande synpunkter
13     Tod’s och Tod’s France har ifrågasatt huruvida den tolkningsfråga som den hänskjutande domstolen har ställt är relevant. De
anser nämligen att villkoren för tillämpning av artikel 2.7 i Bernkonventionen inte är uppfyllda med avseende på tvisten i
målet vid den nationella domstolen. Dessutom är de förvånade över att denna fråga har ställts, eftersom det i fransk rättspraxis,
som de emellertid har ifrågasatt, klart har slagits fast att denna bestämmelse inte medför diskriminering.
14     Det skall erinras om att det inte ankommer på domstolen att uttala sig om tillämpligheten av nationella eller internationella
bestämmelser som är relevanta för utgången i målet vid den nationella domstolen. Det åligger nämligen domstolen att inom ramen
för kompetensfördelningen mellan gemenskapsdomstolarna och nationella domstolar beakta det faktiska och rättsliga sammanhang
i vilket tolkningsfrågan ställts, såsom det framställts i beslutet om hänskjutande (se, för ett liknande resonemang, dom av
den 25 oktober 2001 i mål C-475/99, Ambulanz Glöckner, REG 2001, s. I-8089, punkt 10, och av den 13 november 2003 i mål C-153/02,
Neri, REG 2003, s. I-13555, punkterna 34 och 35).
15     Det skall beträffande den påstådda franska rättspraxisen påpekas att enligt artikel 234 andra stycket EG får varje domstol
i en medlemsstat, om den anser att ett beslut i en tolkningsfråga är nödvändigt för att döma i saken, begära att domstolen
meddelar ett förhandsavgörande (dom av den 6 oktober 1982 i mål 283/81, Cilfit m.fl., REG 1982, s. 3415, punkt 6, svensk specialutgåva,
volym 6, s. 513).
16     Vidare kommer domstolen inte att uttala sig om tolkningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/71/EG av den 13 oktober 1998
om mönsterskydd (EGT L 289, s. 28), även om de flesta av de synpunkter som inlämnats till domstolen åtminstone delvis avser
bestämmelser i detta direktiv.
17     Den hänskjutande domstolens begäran om förhandsavgörande avser nämligen endast tolkningen av artikel 12 EG. Dessutom ägde
de omständigheter i målet vid den nationella domstolen som fastställdes av en av staten auktoriserad person den 8 februari 2000
rum innan den föreskrivna fristen för att införliva direktiv 98/71 med de nationella rättsordningarna, nämligen den 28 oktober 2001,
löpte ut.

Prövning av tolkningsfrågan
18     Upphovsrätten och närstående rättigheter, vilka särskilt på grund av sin inverkan på handeln med varor och tjänster inom gemenskapen
omfattas av EG‑fördragets tillämpningsområde, är ofrånkomligen underkastade den allmänna icke-diskrimineringsprincipen i artikel 12 första
stycket EG (dom av den 20 oktober 1993 i de förenade målen C-92/92 och C-326/92, Phil Collins m.fl., REG 1993, s. I-5145,
punkt 27, svensk specialutgåva, volym 14, s. I-351, och av den 6 juni 2002 i mål C-360/00, Ricordi, REG 2002, s. I-5089, punkt 24).
19     Dessutom följer det av fast rättspraxis att reglerna om likabehandling av ett lands medborgare och utlänningar inte bara förbjuder
öppen diskriminering på grund av nationalitet utan även all dold diskriminering som, genom tillämpning av andra särskiljningskriterier,
i praktiken leder till samma resultat (se, bland annat, dom av den 23 januari 1997 i mål C-29/95, Pastoors och Trans-Cap,
REG 1997, s. I-285, punkt 16, och av den 19 mars 2002 i mål C-224/00, kommissionen mot Italien, REG 2002, s. I-2965, punkt 15).
20     Det framgår av beslutet om hänskjutande att tillämpningen av artikel 2.7 i Bernkonventionen inom ramen för en medlemsstats
nationella rättsordning, innebär att verk behandlas olika beroende på deras hemland. En sådan tillämpning innebär närmare
bestämt att en förmånlig behandling, det vill säga åtnjutande av dubbelt skydd på grundval av dels formgivningsrätten, dels
upphovsrätten, inte medges upphovsmän till verk vilkas hemland är en annan medlemsstat där verket i fråga endast kan åtnjuta
formskydd. Däremot behandlas bland annat de upphovsmän förmånligt vilkas verk har sitt ursprung i den första medlemsstaten.
21     Det skall således prövas huruvida tillämpningen av sådana bestämmelser som de som är i fråga i målet vid den nationella domstolen,
vilka innehåller ett särskiljningskriterium som grundas på verkets hemland, kan utgöra en indirekt diskriminering beroende
på nationalitet i den mening som avses i den rättspraxis som anges i punkt 19 i förevarande dom.
22     Heyraud och Technisynthèse samt den franska regeringen anser att så inte är fallet. Den franska regeringen har särskilt gjort
gällande att det land där en formgivning först publicerats, mot bakgrund av den stora rörlighet som är kännetecknande för
upphovsmän inom området för brukskonst och deras rättsinnehavare, inte nödvändigtvis sammanfaller med upphovsmannens nationalitet
och att de i de flesta fall faktiskt inte sammanfaller. Härav följer att artikel 2.7 i Bernkonventionen huvudsakligen, eller
i de allra flesta fall, inte missgynnar medborgare i andra medlemsstater och att bestämmelsen således inte leder till indirekt
diskriminering.
23     Detta resonemang kan emellertid inte godtas.
24     Det kan nämligen inte förnekas att det föreligger ett samband mellan ett verks hemland i den mening som avses i Bernkonventionen,
å ena sidan, och nationaliteten för detta verks upphovsman, å andra sidan.
25     Det står klart att det föreligger ett sådant samband beträffande verk som inte har publicerats, eftersom det uttryckligen
föreskrivs i artikel 5.4 c i Bernkonventionen.
26     Vad beträffar verk som har publicerats anses som hemland, såsom framgår av artikel 5.4 a i nämnda konvention, det land där
verket först publicerats. Upphovsmannen till de verk som publicerats för första gången i en medlemsstat är dock i de flesta
fall medborgare i denna medlemsstat, medan upphovsmannen till de verk som publicerats i en annan medlemsstat generellt sett
inte är medborgare i den förstnämnda medlemsstaten.
27     Härav följer att tillämpningen av bestämmelser som de som är i fråga i målet vid den nationella domstolen riskerar att vara
till förfång för framför allt medborgare från andra medlemsstater och att de därför kan leda till indirekt diskriminering
beroende på nationalitet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 februari 1995 i mål C-279/93, Schumacker, REG 1995,
s. I-225, punkterna 28 och 29, och domen i det ovannämnda målet Pastoors och Trans-Cap, punkt 17).
28     Likväl räcker enligt domstolens praxis inte detta konstaterande för slutsatsen att sådana föreskrifter är oförenliga med artikel 12 EG.
Det krävs dessutom att föreskrifterna inte är befogade av sakliga skäl (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 februari 1994
i mål C-398/92, Mund & Fester, REG 1994, s. I-467, punkterna 16 och 17, och domen i det ovannämnda målet Pastoors och Trans-Cap,
punkt 19).
29     Den franska regeringen anser under alla omständigheter att artikel 2.7 i Bernkonventionen syftar till att uppnå legitima mål
och att bestämmelsen är ändamålsenlig och nödvändig för att uppnå dessa.
30     Den franska regeringen har gjort gällande att föremålet för Bernkonventionen är skydd av litterära och konstnärliga verk och
att villkoren för dessa verks upphovsrättsliga skydd anges i artikel 2.7 och artikel 5.4 i denna konvention genom att det
där uppställs ett objektivt kriterium som grundar sig på den lag som är tillämplig avseende den rättsliga kvalificeringen
av verket. När ett verk inte kan anses utgöra ett konstnärligt verk i det land där det först publicerats, kan det enligt denna
regering inte heller åtnjuta upphovsrättsligt skydd i de stater som är parter i Bernkonventionen, eftersom det inte är fråga
om något konstnärligt verk. Nämnda artikel 2.7 avser således inte villkoren för utövandet av upphovsrätten utan vilken lag
som är tillämplig vid den rättsliga kvalificeringen av verket.
31     Domstolen anser emellertid inte att vad den franska regeringen sålunda har anfört utgör sakliga skäl som kan motivera att
sådana bestämmelser som är i fråga i målet vid den nationella domstolen tillämpas.
32     Bernkonventionen har nämligen inte till syfte, vilket framgår av artikel 5.1 i densamma, att fastställa vilken lag som är
tillämplig på området för skydd av litterära och konstnärliga verk. Genom denna konvention har det däremot införts ett allmänt
system för hur upphovsrätten närstående rättigheter som huvudregel skall behandlas på nationell nivå.
33     Artikel 2.7 i nämnda konvention innehåller, såsom kommissionen med rätta har påpekat, en regel om ömsesidighet. Med stöd av
denna regel skall ett unionsland bevilja utländska verk samma skydd som inhemska verk, det vill säga så att dubbelt skydd
erhålls, endast om sådant skydd beviljats i hemlandet.
34     Domstolen erinrar emellertid om att uppfyllandet av de skyldigheter som medlemsstaterna åläggs enligt EG-fördraget och sekundärrätten
enligt fast rättspraxis inte kan villkoras genom att det uppställs krav på ömsesidighet (dom av den 30 september 2003 i mål
C-405/01, Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española, REG 2003, s. I-10391, punkt 61 och där angiven rättspraxis).
35     Eftersom det inte har åberopats något annat sakligt skäl som kan motivera sådana bestämmelser som dem som är i fråga i målet
vid den nationella domstolen, skall de anses utgöra indirekt diskriminering på grund av nationalitet, vilket är förbjudet
enligt artikel 12 EG.
36     Tolkningsfrågan skall följaktligen besvaras på så sätt att artikel 12 EG, i vilken den allmänna principen om icke-diskriminering
på grund av nationalitet föreskrivs, utgör hinder för att en upphovsmans möjlighet att i en medlemsstat göra gällande upphovsrättsligt
skydd enligt lagstiftningen i denna stat är underordnad ett särskiljningskriterium som grundas på verkets hemland.

Rättegångskostnader
37     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
På dessa grunder beslutar domstolen (andra avdelningen) följande dom:
Artikel 12 EG, i vilken den allmänna principen om icke-diskriminering på grund av nationalitet föreskrivs, utgör hinder för
att en upphovsmans möjlighet att i en medlemsstat göra gällande upphovsrättsligt skydd enligt lagstiftningen i denna stat
är underordnad ett särskiljningskriterium som grundas på verkets hemland.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: franska.