CELEX: 62004CJ0282
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
EB 56 straipsnio 1 dalis ir EB 43 straipsnis
Nyderlandų valstybės specialiosios bendrovių KPN ir TPG akcijos ("golden shares")
Sąvokų "dalyvavimas kontrolėje", "tiesioginės investicijos" ir "portfelinių investicijų" atskyrimas pagrindinių laisvių kontekste
"Valstybės priemonė" pagrindinių laisvių prasme
Universalios pašto paslaugos užtikrinimas

Savo ieškiniais Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo pripažinti, kad palikusi galioti tam tikras
Koninklijke KPN NV
ir
TPG NV
įstatų nuostatas, nustatančias, kad šių įmonių kapitalo dalį sudaro specialioji Nyderlandų valstybei priklausanti akcija,
kuri jai suteikia specialias teises patvirtinti tam tikrus šių bendrovių kompetentingų valdymo organų sprendimus, Nyderlandų
Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 43 ir 56 straipsnius.

Teisinis pagrindas
Pagal Nyderlandų civilinio kodekso (Burgerlijk Wetboek, toliau –
Burgerlijk
Wetboek
) 2:8 straipsnį specialiosios akcijos turėtojo naudojimąsi turimomis teisėmis apibrėžia protingumo ir teisingumo principai.
Pagal šią nuostatą:
„1.      Juridinis asmuo arba jo veikloje pagal įstatymą ar įstatus dalyvaujantys asmenys privalo vienas kito atžvilgiu elgtis laikydamiesi
protingumo ir teisingumo principų.
2.      Pagal įstatymą, papročius, įstatus, taisykles arba dekretus jų santykiams taikytina norma nesukelia pasekmių, jei, atsižvelgiant
į aplinkybes, ji yra neleistina protingumo ir teisingumo kriterijų atžvilgiu.“

Burgerlijk Wetboek
2:92 straipsnis numato:
„1.      Jeigu įstatuose nenumatyta kitaip, visos akcijos, atsižvelgiant į jų nominalią vertę, suteikia tokias pačias teises ir pareigas.
<...>
3.      Įstatuose galima numatyti, kad tam tikros akcijos suteikia specialias juose apibūdintas bendrovės kontrolės teises.“

Faktinės aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
1989 m. už paštą, telegrafą ir telefoniją atsakinga Nyderlandų valstybės įmonė buvo pertvarkyta į akcinę bendrovę
Koninklijke PTT Nederland NV
(toliau –
PTT
).
Privatizuojant dalį
PTT
, 1994 m. buvo parduota pirmoji akcijų dalis, sudaranti 30 % jos kapitalo, o vėliau, 1995 m., buvo parduota antroji akcijų
dalis, sudaranti 20 % jos kapitalo, ir pakeisti šios įmonės įstatai, numatant juose Nyderlandų valstybei suteikiamą specialiąją
akciją „auksinę akciją“.
1998 m.
PTT
buvo padalyta į dvi savarankiškas bendroves: telekomunikacijos paslaugoms skirtą
Koninklijke KPN NV
(toliau –
KPN
) ir pašto paslaugoms skirtą
TNT Post Groep NV
, vėliau pervadintą į
TPG NV
(toliau –
TPG
).
Šio padalijimo metu Nyderlandų valstybės turima specialioji
PTT
akcija buvo pakeista taip, kad ši valstybė kiekvienoje iš šių dviejų naujų bendrovių turėtų specialiąją akciją (toliau –
nagrinėjamos specialiosios akcijos).
Iš esmės Nyderlandų valstybė savo turimas specialiąsias akcijas galėjo perleisti atitinkamai bendrovei arba kitam įgijėjui.
Pastaruoju atveju pagal
KPN
ir
TPG
įstatų 17 straipsnį perleidimą turėjo patvirtinti šios bendrovės direktorių valdyba ir stebėtojų taryba.
Nagrinėjamos specialiosios akcijos Nyderlandų valstybei suteikė teisę naudotis specialiomis teisėmis iš anksto tvirtinti šių
dviejų bendrovių kompetentingų valdymo organų sprendimus šiais klausimais:
–        bendrovių akcijų emisijos (
KPN
ir
TPG
įstatų 12 straipsnio 1, 2 ir 4 dalys),
–        paprastųjų akcijų turėtojų pirmenybės teisių apribojimo arba atšaukimo (
KPN
ir
TPG
įstatų 13 straipsnio 3 dalis),
–        bendrovės nuosavų akcijų, sudarančių daugiau nei 1 % paprastosiomis akcijomis denominuoto kapitalo, įgijimo arba perleidimo
(
KPN
ir
TPG
įstatų 15 straipsnio 3 dalis),
–        specialiosios akcijos išpirkimo (
KPN
ir
TPG
įstatų 16 straipsnio 3 dalis),
–        naudojimosi balsavimo teise, kuri suteikiama turint
KPN Telecom BV
ar
PTT
Post Holdings BV
akcijų (arba kito juridinio asmens Telekomunikacijų įstatymo (Postwet) 4 straipsnio 1 dalies prasme), teikiant pasiūlymus
dėl likvidavimo, jungimo arba skaidymo, nuosavų akcijų įsigijimo, ir įstatų, susijusių su šių bendrovių visuotinio susirinkimo
įgaliojimų pirmiau minėtose srityse pakeitimais (
KPN
ir
TPG
įstatų 25 straipsnio 3 dalies a punktas),
–        investicijų, sumažinančių bendrovės nuosavą kapitalą, skaičiuojant pagal jos suvestinį balansą iki mažiau nei 30 % viso
KPN
kapitalo (
KPN
ir
TPG
įstatų 25 straipsnio 3 dalies b punktas) arba mažiau nei 15 % viso
TPG
kapitalo (
TPG
įstatų 25 straipsnio 3 dalies b punktas),
–        dividendų išmokėjimo bendrovės akcijomis ir (arba) iš rezervo (
KPN
ir
TPG
įstatų 36 straipsnis),
–        jungimo arba skaidymo (
KPN
ir
TPG
įstatų 47 straipsnio 2 dalies a punktas),
–        bendrovės likvidavimo (
KPN
ir
TPG
įstatų 47 straipsnio 2 dalies b punktas),
–        bendrovės įstatų pakeitimo (
KPN
ir
TPG
įstatų 47 straipsnio 2 dalies c punktas), o būtent dėl:
–        bendrovės įstatuose numatyto tikslo, kiek jis susijęs su koncesijų ir leidimų vykdymu,
–        įstatinio kapitalo ir bendrovės akcijų rūšių, jei kalbama apie naujų akcijų, kuponų arba turtinių teisių, suteikiančių teisių
į bendrovės veiklos rezultatus ir (arba) bendrovės turtą, įvedimą arba specialiųjų ar B privilegijuotųjų akcijų panaikinimą,
–        specialiosios akcijos perleidimo,
–        pagal
KPN
ir
TPG
įstatų 12 ir 13 straipsnius, 15 straipsnio 3 dalį, 25 straipsnio 3 dalį, 36 straipsnį ir 47 straipsnio 2 dalį specialiosiomis
akcijomis suteikiamų teisių pakeitimo ir
–        bet kokio pakeitimo, sukeliančio žalą arba prieštaraujančio specialiosios akcijos suteikiamoms teisėms.
Pagal su
KPN
ir
TPG
sudarytą susitarimą (
Afspraken op Hoofdlijnen KPN en TPG
) Nyderlandų valstybė įsipareigojo, viena vertus, naudoti turimą specialiąją
KPN
akciją, tik jei to reikia atsižvelgiant į jos kaip akcininkės interesus, ir, antra vertus, naudoti turimą specialiąją
TPG
akciją, tik jei to reikalauja bendrasis interesas, susijęs su universalių pašto paslaugų užtikrinimu. Ši valstybė taip pat
įsipareigojo nesinaudoti šiomis specialiosiomis akcijomis suteikiamomis teisėmis, siekdama apsaugoti šias bendroves nuo nepageidaujamo
kontrolės pasikeitimo.
Nuo 1998 m. iki pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigos, t. y. 2003 m. balandžio 6 d., Nyderlandų valstybės turima
paprastųjų akcijų dalis palaipsniui sumažėjo iki maždaug 20 %
KPN
kapitale ir iki maždaug 35 %
TPG
kapitale.
Paprašiusi Nyderlandų Karalystės pateikti savo pastabas, 2003 m. vasario 6 d. Komisija nusiuntė šiai valstybei narei dvi pagrįstas
nuomones, nurodydama, kad, jos manymu, Nyderlandų valstybės turimos specialiosios
KPN
ir
TPG
akcijos yra nesuderinamos su EB 56 straipsnio 1 dalimi ir EB 43 straipsniu. Komisija suteikė šiai valstybei narei dviejų
mėnesių terminą imtis būtinų priemonių, kad būtų tinkamai atsižvelgta į pagrįstas nuomones. Kadangi 2003 m. balandžio 28 d.
laiškais pateikti Nyderlandų vyriausybės atsakymai Komisijos nepatenkino, ji pareiškė šiuos ieškinius.
2005 m. lapkričio 23 d. pirmosios kolegijos pirmininko nutartimi bylos C‑282/04 ir T‑283/04 dėl ryšio tarp jų sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma žodinė proceso dalis ir priimtas sprendimas.

Dėl ieškinio
Grįsdama savo ieškinius Komisija nurodo du kaltinimus, iš esmės susijusius su EB 56 straipsnio 1 dalies ir EB 43 straipsnio
pažeidimu, dėl to, kad Nyderlandų Karalystė turi nagrinėjamas specialiąsias bendrovių
KPN
ir
TPG
akcijas, suteikiančias jai specialias teises iš anksto tvirtinti tam tikrus šių dviejų bendrovių valdymo organų sprendimus.

Dėl kaltinimų, susijusių su EB 56 straipsnio 1 dalies pažeidimu
Šalių argumentai
Komisija tvirtina, kad nagrinėjamos specialiosios akcijos sudaro kliūtis laisvam kapitalo judėjimui EB 56 straipsnio 1 dalies
prasme ir kad šiomis akcijomis suteikiamos specialios teisės, net jeigu jos skirtos apsaugoti bendrąjį interesą, bet kuriuo
atveju yra neproporcingos.
Nyderlandų vyriausybė atsikerta, kad šios akcijos nesudaro kliūčių laisvam kapitalo judėjimui. Jos negali būti laikomos „valstybės
priemonėmis“, kurioms taikoma EB 56 straipsnio 1 dalis. Be to, jos daro poveikį ne nagrinėjamų bendrovių akcijų įgijimui,
o tik tam tikriems sprendimams dėl jų valdymo. Jos negali investuotojų atgrasyti nuo šių bendrovių dalių įsigijimo ir faktiškai
visiškai nevaržė investicijų. Be to, net įrodžius tokių nagrinėjamų specialiųjų akcijų ir sprendimo investuoti ryšį, toks
ryšys būtų atsitiktinis ir netiesioginis, ir jis negalėtų kliudyti laisvam kapitalo judėjimui.
Papildomai ši vyriausybė tvirtina, kad bet kuriuo atveju turima specialioji
TPG
akcija pateisinama privalomuoju bendruoju interesu, t. y. universalių pašto paslaugų užtikrinimu.
Teisingumo Teismo vertinimas
–        Dėl kliūčių buvimo
Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką EB 56 straipsnio 1 dalis apskritai draudžia kapitalo
judėjimo tarp valstybių narių apribojimus (šiuo klausimu 2002 m. birželio 4 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C‑483/99, Rink. p. I‑4781, 35 ir 40 punktus bei 2003 m. gegužės 13 d. Sprendimo
Komisija prieš Jungtinę Karalystę
, C‑98/01, Rink. p. I‑4641, 38 ir 43 punktus).
Kadangi EB sutartyje „kapitalo judėjimo“ sąvoka EB 56 straipsnio 1 dalies prasme yra neapibrėžta, Teisingumo Teismas visiškai
neseniai pripažino prie 1988 m. birželio 24 d. Tarybos direktyvos 88/361/EEB dėl Sutarties 67 straipsnio įgyvendinimo (straipsnis
buvo panaikintas Amsterdamo sutartimi) (OL L 178, p. 5) pridėtos nomenklatūros nurodomąją galią. Todėl EB 56 straipsnio 1 dalies
prasme kapitalo judėjimas, be kita ko, reiškia tiesiogines investicijas dalyvaujant įmonės valdyme turint akcijų, kurios suteikia
galimybę veiksmingai dalyvauti jos valdyme bei kontrolėje („tiesioginės investicijos“) ir įgyti vertybinių popierių kapitalo
rinkoje, siekiant atlikti tik finansinę investiciją ir neketinant daryti įtakos įmonės valdymui bei kontrolei („portfelinės
investicijos“) (šiuo klausimu žr. 1999 m. kovo 16 d. Sprendimo
Trummer ir Mayer
, C‑222/97, Rink. p. I‑1661, 21 punktą ir minėtų sprendimų
Komisija prieš Prancūziją
36 ir 37 punktus bei
Komisija prieš Jungtinę Karalystę
39 ir 40 punktus).
Kalbėdamas apie šias dvi investicijų formas Teisingumo Teismas patikslino, kad EB 56 straipsnio 1 dalies prasme „apribojimais“
reikia laikyti nacionalines priemones, kurios gali sukliudyti arba apriboti atitinkamų įmonių akcijų įgijimą arba atgrasyti
kitų valstybių narių investuotojus nuo investavimo į jų kapitalą (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
41 punktą; 2005 m. birželio 2 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑174/04, Rink. p. I‑4933, 30 ir 31 punktus bei 2006 m. sausio 19 d. Sprendimo
Bouanich
, C‑265/04, Rink. p. I‑923, 34 ir 35 punktus).
Šiuo atveju reikia pripažinti, kad EB 56 straipsnio 1 dalies prasme nagrinėjamos specialiosios akcijos yra laisvo kapitalo
judėjimo apribojimas.
Iš tikrųjų pirmiausia reikia nurodyti, kad nagrinėjamos specialiosios
KPN
ir
TPG
akcijos įstatuose atsirado šių dviejų bendrovių privatizavimo metu Nyderlandų valstybei priėmus sprendimus, kuriais buvo
siekiama išlaikyti tam tikras įstatyme numatytas specialias teises. Tokiomis aplinkybėmis, priešingai, nei tvirtina Nyderlandų
vyriausybė, šias akcijas reikia priskirti valstybės priemonėms, kurioms taikoma EB 56 straipsnio 1 dalis.
Toliau reikia pripažinti, kad nagrinėjamos specialiosios akcijos gali kitų valstybių narių investuotojus atgrasyti nuo investavimo
į
KPN
ir
TPG
.
Iš tikrųjų dėl šių specialiųjų akcijų labai svarbūs
KPN
ir
TPG
organų sprendimai, susiję su šių dviejų bendrovių veikla ir struktūra (o būtent jungimu, skaidymu arba likvidavimo klausimais),
priklauso nuo išankstinio Nyderlandų valstybės patvirtinimo. Todėl, kaip teisingai nurodė Komisija, viena vertus, šios specialiosios
akcijos Nyderlandų valstybei suteikia teisę daryti įtaką
KPN
ir
TPG
valdymui, nors to nepateisina jos investicijų dydis, ir ši įtaka yra gerokai didesnė, nei įgyjama įprastai dalyvaujant šių
bendrovių valdyme. Kita vertus, šios akcijos riboja kitų akcininkų įtaką, atsižvelgiant į jų dalyvavimo
KPN
ir
TPG
kapitale dydį.
Be to, specialiosios akcijos gali būti panaikintos tik pritarus Nyderlandų valstybei.
Nustačius, kad tokius svarbius sprendimus iš anksto turi patvirtinti Nyderlandų valstybė, ir taip apribojus kitų akcininkų
galimybę veiksmingai dalyvauti atitinkamų bendrovių valdyme, tokios akcijos gali daryti neigiamą įtaką tiesioginėms investicijoms.
Taip pat nagrinėjamos specialiosios akcijos gali daryti atgrasomąjį poveikį portfelinėms investicijoms į
KPN
ir
TPG
. Tai, kad Nyderlandų valstybė gali atsisakyti patvirtinti svarbų atitinkamos bendrovės valdymo organo pateiktą jos interesus
atitinkantį sprendimą, iš tikrųjų gali daryti poveikį šios bendrovės akcijų vertei (biržoje), o dėl to ir investicijų į šias
akcijas patrauklumui.
Taigi pavojus, kad Nyderlandų valstybė naudosis savo specialiomis teisėmis, siekdama su atitinkamos bendrovės ekonominiais
interesais nesutampančių interesų, gali sudaryti kliūčių tiesioginėms arba portfelinėms investicijoms.
Galiausiai reikia pažymėti, jog, priešingai, nei tvirtina Nyderlandų vyriausybė, šis poveikis nėra pernelyg atsitiktinis ir
netiesioginis, kad nesudarytų kliūties laisvam kapitalo judėjimui.
Iš tikrųjų negalima atmesti to, kad tam tikromis konkrečiomis aplinkybėmis Nyderlandų valstybė savo specialiomis teisėmis
gali naudotis siekdama apginti bendruosius interesus, kurie galbūt prieštarauja atitinkamos bendrovės ekonominiams interesams.
Nagrinėjamos specialiosios akcijos kelia realų pavojų, kad ši valstybė gali blokuoti šių bendrovių valdymo organų siūlomus
jų ekonominius interesus atitinkančius sprendimus.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, nagrinėjamos specialiosios akcijos yra apribojimas EB 56 straipsnio 1 dalies prasme.
–        Dėl galimo kliūčių pateisinimo
Vis dėlto kapitalo judėjimą galima riboti nacionalinėmis priemonėmis, kurios pateisinamos EB 58 straipsnyje nurodytais arba
privalomais bendrojo intereso pagrindais (šiuo klausimu žr. 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo
Manninen
, C‑319/02, Rink. p. I‑7477, 29 punktą), jei nėra Bendrijos suderinimo priemonės, numatančios šių interesų apsaugai užtikrinti
būtinų priemonių (šiuo klausimu laisvo prekių judėjimo kontekste žr. 2006 m. birželio 15 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C‑255/04, Rink. p. I‑0000, 43 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Kai nėra tokio Bendrijos suderinimo, iš esmės valstybės narės pačios sprendžia, kokį tokių teisėtų interesų apsaugos lygį
jos nori užtikrinti ir kaip šį lygį pasiekti. Tačiau tai daryti jos gali tik laikydamosi Sutartimi nustatytų ribų, o būtent
– proporcingumo principo, reikalaujančio, jog priemonės, kurių imamasi, būtų tinkamos įgyvendinti siekiamą tikslą ir neviršyti
to, kas būtina jį pasiekti (šiuo klausimu žr. 2002 m. birželio 4 d. Sprendimo
Komisija prieš Belgiją
, C‑503/99, Rink. p. I-4809, 45 punktą).
Todėl šiuo atveju siekiant įvertinti Komisijos pareikštų kaltinimų pagrįstumą reikia nustatyti, ar nagrinėjamos specialiosios
akcijos, suteikiančios specialias teises iš anksto patvirtinti tam tikrus kompetentingų
KPN
ir
TPG
valdymo organų sprendimus, gali būti pateisinamos šio sprendimo 32 punkte nurodytais pagrindais ir ar šios priemonės proporcingos
siekiamų tikslų atžvilgiu.
Dėl turimos specialiosios
KPN
akcijos Nyderlandų vyriausybė nenurodė jokio privalomo bendrojo intereso pagrindo, kuris galėtų ją pateisinti.
Tokiomis aplinkybėmis pirmasis byloje C‑282/04 nurodytas kaltinimas, susijęs su EB 56 straipsnio 1 dalies pažeidimu, yra pagrįstas.
Dėl turimos specialiosios
TPG
akcijos Nyderlandų vyriausybė tvirtina, kad ši akcija būtina užtikrinti universalias pašto paslaugas, o būtent – apsaugoti
TPG
mokumą ir veiklos tęstinumą, nes tai yra vienintelė Nyderlandų įmonė, kuri gali faktiškai užtikrinti šios paslaugos universalumo
teikimą įstatymu reikalaujamu mastu.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad bendrojo intereso, pavyzdžiui, universalių pašto paslaugų, užtikrinimas gali būti privalomas
bendrojo intereso pagrindas, kuriuo galima pateisinti kliūčių laisvam kapitalo judėjimui sudarymą (pagal analogiją žr. 2002 m.
birželio 20 d. Sprendimo
Radiosistemi
, C‑388/00 ir C‑429/00, Rink. p. I‑5845, 44 punktą).
Vis dėlto nagrinėjama specialioji akcija viršija tai, kas būtina siekiant apsaugoti universalių pašto paslaugų teikėjo mokumą
ir veiklos tęstinumą.
Iš tikrųjų, kaip generalinis advokatas teisingai pažymėjo išvados 38 ir 39 punktuose, reikia pripažinti, kad, viena vertus,
specialios Nyderlandų valstybės turimos teisės
TPG
atžvilgiu neapsiriboja vien pastarojo, kaip universalaus pašto paslaugų teikėjo, veikla. Kita vertus, šios specialios teisės
nėra grindžiamos jokiu aiškiu kriterijumi ir jų nereikia motyvuoti, dėl ko negalima vykdyti bet kokios veiksmingos teismo
kontrolės.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, pirmasis byloje C‑283/04 pareikštas kaltinimas, susijęs su EB 56 straipsnio 1 dalies
pažeidimu, yra patvirtintas.

Dėl kaltinimų, susijusių su EB 43 straipsnio pažeidimu
Komisija taip pat prašo pripažinti, kad Nyderlandų vyriausybė neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 43 straipsnį dėl įsisteigimo
laisvės, nes nagrinėjamos specialiosios akcijos ne tik riboja tiesiogines ir portfelines investicijas į
KPN
ir
TPG
, bet taip pat gali trukdyti dalyvauti šių dviejų bendrovių kontrolėje, t. y. darant investicijas, kurios turi tam tikros
įtakos šių įmonių valdymui ir jų kontrolei (šiuo klausimu žr. 2002 m. lapkričio 5 d. Sprendimo
Überseering
C‑208/00, Rink. p. I‑9919, 77 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Be to, kaip generalinis advokatas nurodė išvados 41 punkte, dėl nagrinėjamų specialiųjų akcijų atsirandantis įsisteigimo laisvės
apribojimas yra tiesioginė nuo jos neatskiriamų laisvo kapitalo judėjimo kliūčių, kurios buvo nagrinėtos anksčiau, išdava.
Todėl, pripažinus EB 56 straipsnio 1 dalies pažeidimą, nagrinėjamų priemonių nereikia atskirai įvertinti pagal Sutarties normas
įsisteigimo laisvės srityje (žr. 2003 m. gegužės 13 d. Sprendimo
Komisija prieš Ispaniją
, C‑463/00, Rink. p. I‑4581, 86 punktą).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, reikia pripažinti, kad palikusi galioti tam tikras
KPN
ir
TPG
įstatų nuostatas, numatančias, kad įmonės kapitalo dalį sudaro specialioji akcija, priklausanti Nyderlandų valstybei ir suteikianti
specialias teises patvirtinti tam tikrus kompetetingų įmonės valdymo organų sprendimus, kurios nėra siejamos tik su tais atvejais,
kai šios valstybės įsikišimas yra būtinas dėl Teisingumo Teismo pripažintų privalomų viešojo intereso pagrindų, o
TPG
atveju – siekiant išsaugoti universalias pašto paslaugas, Nyderlandų Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 56 straipsnio
1 dalį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi
šalis to reikalavo. Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Nyderlandų Karalystė pralaimėjo bylą, pastaroji
turi jas padengti.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
Palikusi galioti tam tikras Koninklijke KPN NV ir TPG NV įstatų nuostatas, numatančias, kad įmonės kapitalo dalį sudaro specialioji
akcija, priklausanti Nyderlandų valstybei ir suteikianti specialias teises patvirtinti tam tikrus kompetetingų įmonės valdymo
organų sprendimus, kurios nėra siejamos tik su tais atvejais, kai šios valstybės įsikišimas yra būtinas dėl Teisingumo Teismo
pripažintų privalomų viešojo intereso pagrindų, o TPG atveju – siekiant išsaugoti universalias pašto paslaugas, Nyderlandų
Karalystė neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 56 straipsnio 1 dalį.
2.
Priteisti iš Nyderlandų Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.