CELEX: 62008TJ0286
Ochranná známka Spoločenstva
Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva Hallux
Absolútny dôvod zamietnutia
Článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia (ES) č. 207/2009]

Žalobkyňa, Fidelio KG, je spoločnosť založená podľa rakúskeho práva, ktorej predmetom činnosti je veľkoobchod s obuvou. Spoločnosť
sa špecializuje v odvetví pohodlnej obuvi.
Dňa 19. júla 2006 podala žalobkyňa, v tom čase pod obchodným menom Kasperek KG, prihlášku ochrannej známky Spoločenstva na
Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) podľa nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra
1993 o ochrannej známke spoločenstva (Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení [nahradené
nariadením Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (Ú. v. EÚ L 78, s. 1)].
Prihláška ochrannej známky bola podaná na zápis slovného označenia Hallux.
Výrobky uvedené v prihláške patria do tried 10, 18 a 25 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb
pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a pre každú z týchto tried zodpovedajú tomuto opisu:
–        trieda 10: „Ortopedické pomôcky“,
–        trieda 18: „Usne, koženky a výrobky z týchto materiálov (zahrnuté v triede 18); kufre a cestovné tašky; dáždniky, slnečníky
a vychádzkové palice“,
–        trieda 25: „Odevy, obuv, pokrývky hlavy“.
Rozhodnutím z 28. februára 2007 (ďalej len „rozhodnutie prieskumového pracovníka“) prieskumový pracovník podľa článku 38 nariadenia
č. 40/94 (teraz článok 37 nariadenia č. 207/2009) zamietol prihlášku ochrannej známky pre nasledujúce výrobky:
–        trieda 10: „Ortopedické pomôcky“,
–        trieda 18: „Usne, koženky a výrobky z týchto materiálov (zahrnuté v triede 18)“,
–        trieda 25: „Odevy, obuv“.
Žalobkyňa podala 24. apríla 2007 proti rozhodnutiu prieskumového pracovníka odvolanie podľa článkov 57 až 62 nariadenia č. 40/94
(teraz články 58 až 64 nariadenia č. 207/2009).
Rozhodnutím z 21. mája 2008 (vo veci R 632/2007‑4) (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) prijal štvrtý odvolací senát odvolanie
v celej časti týkajúcej sa výrobkov uvedených v triede 18 a odevov uvedených v triede 25. Štvrtý odvolací senát však zamietol
zostávajúcu časť odvolania pre nasledujúce výrobky:
–        trieda 10: „Ortopedické pomôcky“,
–        trieda 25: „Obuv“.
V napadnutom rozhodnutí považoval odvolací senát pojem „hallux“ za slovo latinského pôvodu označujúce „palec na nohe“. Toto
slovo sa používa v medicínskej terminológii na označenie rôznych vrodených vývojových alebo vekom nadobudnutých deformácií
nôh. Jedna z nich,
hallux valgus
, je charakteristická deformáciou kĺbu pri koreni palca na nohe a spôsobuje vychýlenie palca smerom do vnútornej strany nohy.
Po nemecky hovoriaca neodborná verejnosť používa pojem „hallux“ na označenie tohto ochorenia, ktoré je jedným z najčastejších
(bod 10 až 12 napadnutého rozhodnutia).
Priemerný spotrebiteľ hovoriaci po nemecky spája pojem „hallux“ priamo s ortopedickými pomôckami, rovnako ako s obuvou, keďže
uvedený pojem evokuje určenie týchto výrobkov, ktoré sú chápané ako výrobky vhodné pre pacientov trpiacich ochorením
hallux valgus
.
Konkrétne ide o voľne predajné ortopedické pomôcky, ale bežne zaobstarané na radu lekára. Počas konzultácie môže lekár, znalý
odborných latinských výrazov, vysvetliť význam pojmu „hallux“ pacientom, ktorým sa odporúča používať obuv prispôsobenú ochoreniu
hallux valgus
. Okrem toho odvolací senát predpokladal, bez vyvodenia dôsledkov, že tento pojem môže byť opisný aj v iných ako nemecky hovoriacich
častiach Európskej únie (bod 13 napadnutého rozhodnutia).
Pokiaľ ide o obuv vo všeobecnosti, odvolací senát sa domnieval, že príslušná skupina verejnosti pochopí pojem „hallux“ ako
pojem označujúci vhodnú obuv pre osoby trpiace miernou formou ochorenia
hallux valgus
, ktoré nemusia nevyhnutne nosiť ortopedickú obuv, ale ktorým daná obuv môže prospieť, keďže je mimoriadne pohodlná, netlačí
a ľahko sa prispôsobí deformácii alebo má stabilizačný účinok pri jej vzniku (bod 14 napadnutého rozhodnutia).
Keďže „hallux“ je opisný pojem pre obe tieto kategórie, podľa odvolacieho senátu nemá rozlišovaciu spôsobilosť, lebo príslušná
skupina verejnosti ho pochopí výlučne ako označenie vlastnosti predmetného výrobku, a nie ako ochrannú známku označujúcu jeho
obchodný pôvod (bod 17 napadnutého rozhodnutia).

Návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        zrušil napadnuté rozhodnutie,
–        zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
ÚHVT navrhuje, aby Všeobecný súd:
–        zamietol žalobu,
–        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
Žalobkyňa na pojednávaní vyhlásila, že jej prvý žalobný návrh smeruje k zrušeniu napadnutého rozhodnutia len v tom rozsahu,
v akom toto rozhodnutie zamietlo jej odvolanie týkajúce sa ortopedických pomôcok uvedených v triede 10 a obuvi uvedenej v triede
25, čo bolo zaznamenané v zápisnici z pojednávania.

Právny stav
Na podporu predloženej žaloby žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody založené na porušení článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia
č. 40/94 [teraz článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 207/2009] a článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 [teraz článok
7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009].

Tvrdenia účastníkov konania
V rámci prvého žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že príslušná skupina verejnosti si okamžite a bez ďalšieho premýšľania nevytvorí
konkrétnu spojitosť medzi pojmom „hallux“ a vlastnosťami sporných výrobkov.
Po prvé latinské slovo
hallux
označuje palec na nohe, čo potvrdzuje aj výňatok z latinsko-nemeckého slovníka priložený v prílohe repliky. Neoznačuje teda
vlastnosť sporných výrobkov.
Žalobkyňa tvrdí, že obuv, ale aj ortopedické pomôcky sú voľne predajné a môžu byť zaobstarané bez lekárskeho predpisu, a preto
príslušná skupina verejnosti pre tieto výrobky pozostáva z priemerného, riadne informovaného a primerane pozorného a obozretného
spotrebiteľa.
Žalobkyňa sa odvoláva na judikatúru Bundespatentgericht (Spolkový patentový súd, Nemecko), podľa ktorej pojmy pochádzajúce
z mŕtvych jazykov sú vo všeobecnosti spôsobilé na zapísanie, pretože v zásade majú v očiach príslušnej skupiny verejnosti
určitú originálnu povahu, ktorá im umožňuje byť ukazovateľom pôvodu ochrannej známky, okrem prípadov, keď pojmy priamo opisujú
výrobky uvedené v prihláške ochrannej známky a sú predmetom obvyklého používania pri vytváraní špeciálnych výrazov v určitej
oblasti.
Podľa žalobkyne však pojem „hallux“ nie je bežnou súčasťou nemeckého jazyka ani priamo neopisuje výrobky uvedené v prihláške
ochrannej známky, ani nie je používaný ako špecifický odborný údaj. Po nemecky hovoriace obyvateľstvo Únie nepozná zmysel
tohto pojmu, rovnako ako ani spotrebitelia majúci znalosť latinčiny, keďže sporný pojem nie je bežne zahrnutý do obvykle študovanej
literárnej slovnej zásoby. Príslušná skupina verejnosti si pod pojmom „hallux“ nevybaví žiadny zvláštny význam, ale bude v ňom
naopak vidieť vymyslené označenie, ktorého použitie je vhodné na označenie pôvodu sporných výrobkov a ktoré zároveň plní identifikačnú
úlohu, ktorá je zverená ochranným známkam.
Ak by sme aj predpokladali, že zmysel latinského slova
hallux
je známy, treba konštatovať, že tento pojem priamo neopisuje sporné výrobky.
Navyše ochorenie označené
hallux valgus
(vychýlenie kĺbu palca na nohe smerom do vonkajšej strany) nie je väčšine príslušnej skupiny verejnosti známe a obuv bežne
predávaná v obchodoch nie je určená výlučne verejnosti postihnutej touto deformáciou. Dokonca aj časť príslušnej skupiny verejnosti,
ktorá pozná pojem „hallux“, nepovažuje prihlasované označenie za opis sporných výrobkov, keďže palec na nohe nemá nijaký priamy
vzťah s účelom využitia alebo s inými vlastnosťami obuvi a ortopedických pomôcok.
Po druhé odvolací senát sa chybne domnieva, že pojem „hallux“ prestavuje známu skrátenú formu pojmu
hallux valgus
. V skutočnosti existujú aj iné deformácie palca na nohe, ktorých latinské pomenovanie obsahuje pojem „hallux“ (napríklad:
hallux rigidus
alebo
hallux malleus
), a preto nie je žiaden dôvod sa domnievať, že samotný pojem „hallux“ predstavuje skrátenú formu niektorej z nich. Úryvky
stiahnuté z internetových stránok, na ktoré sa odvolával odvolací senát, nie sú podľa žalobkyne vhodné na preukázanie bežného
použitia pojmu „hallux“. Nepreukazujú, že pojem „hallux“ predstavuje bežnú skrátenú formu pojmu
hallux valgus
. Navyše prítomnosť pojmu „Hallux Schuhe“ (Hallux obuv) na jednej z internetových stránok zmienených v napadnutom rozhodnutí
je výsledkom obchodnej stratégie spoločnosti a nie je postačujúca na preukázanie, že tento výraz predstavuje bežnú skrátenú
formu.
Okrem toho neexistuje špeciálna obuv, ktorá by slúžila na vyliečenie ochorenia
hallux valgus
. Naopak, nosenie každej pohodlnej obuvi, hoci nemá špecifické vlastnosti, pôsobí ako prevencia alebo zabraňuje zhoršeniu
tejto deformácie. Neexistuje teda obuv, ktorá by sama osebe umožňovala zmierniť bolesti osobám trpiacim ochorením
hallux valgus
. Za týchto okolností akýkoľvek vzťah, ktorý by si príslušná skupina verejnosti mohla vytvoriť medzi pojmom „hallux“ a obuvou,
je príliš nejasný a nedostatočne určitý na to, aby bolo možné prisúdiť tomuto pojmu opisný charakter.
Po tretie žalobkyňa tvrdí, že spojenie pojmu „hallux“ s obuvou určenou pre širokú verejnosť vychádza z obchodnej stratégie
a nanajvýš sa usiluje pôsobiť sugestívne. Podľa judikatúry však slovná ochranná známka, ktorá len evokuje účel výrobkov, nie
je nevyhnutne opisnou ochrannou známkou s nedostatkom rozlišovacej spôsobilosti.
Priemerný spotrebiteľ, vrátane osoby trpiacej ochorením
hallux valgus
, by na to, aby prišiel k záveru, že existuje vzťah medzi prihlasovanou ochrannou známkou a deformáciou označenou
hallux valgus
, musel vynaložiť značné úsilie reflexie, ktoré nie je možné predpokladať. Vzhľadom na to, že existuje niekoľko rôznych deformácií
palca na nohe, z ktorých každá má v názve pojem „hallux“, a v prípade absencie konkrétnej, priamej a bezprostrednej informácie
o určitej kvalite alebo vlastnosti sporných výrobkov bude príslušná skupina verejnosti, vrátane tej časti verejnosti, ktorá
trpí ochorením
hallux valgus
a pozná názov tejto deformácie, vnímať prihlasované označenie ako opisné až po analytickej úvahe, ktorá si vyžaduje výkladové
úsilie. Pri vytvorení akejkoľvek súvislosti medzi palcom na nohe a obuvou alebo ortopedickými pomôckami existuje veľký priestor
na výklad.
Po štvrté neexistuje žiadny odborný výraz, v ktorom by bol pojem „hallux“ použitý na označenie obuvi alebo ortopedických pomôcok.
Po piate žalobkyňa poukazuje na skutočnosť, že ÚHVT na nepodarilo preukázať skutočnosť, podľa ktorej predpokladaný demografický
vývoj bude mať za následok bližšie poznanie pojmu „hallux“ alebo
hallux valgus
širokou verejnosťou. Žalobkyňa sa domnieva, že počet spotrebiteľov, ktorí si prajú nosiť pohodlnú obuv bez toho, aby trpeli
ochorením
hallux valgus
, bude narastať z dôvodu starnutia populácie. Nemožno však očakávať od verejnosti, ktorá sa bude zaujímať o výrobky žalobkyne,
že bude poznať ochorenie
hallux valgus
alebo bude nejakým spôsobom konfrontovaná s pojmom „hallux“.
ÚHVT spochybňuje túto argumentáciu.

Posúdenie Všeobecným súdom
Podľa článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 sa do registra nezapíšu ochranné známky, ktoré pozostávajú výlučne z označení
alebo údajov, ktoré môžu v obchodnom styku slúžiť na označenie druhu, kvality, množstva, zamýšľaného účelu, hodnoty, zemepisného
pôvodu alebo času výroby výrobkov alebo poskytovania služieb, prípadne iných vlastností výrobkov alebo služieb. Okrem toho
článok 7 ods. 2 toho istého nariadenia (teraz článok 7 ods. 2 nariadenia č. 207/2009) uvádza, že odsek 1 sa bude uplatňovať
aj vtedy, ak dôvody na zamietnutie existujú iba v časti Spoločenstva.
Označenia alebo údaje, ktoré môžu v obchodnom styku slúžiť na označenie vlastností výrobkov alebo služieb, pre ktoré sa o zápis
žiada, sa totiž podľa nariadenia č. 40/94 už svojou samotnou povahou pokladajú za nespôsobilé plniť funkciu ukazovateľa pôvodu,
ktorú plní ochranná známka bez toho, aby bola dotknutá možnosť nadobudnúť rozlišovaciu spôsobilosť používaním upravená v článku
7 ods. 3 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 7 ods. 3 nariadenia č. 207/2009) (rozsudok Súdneho dvora z 23. októbra 2003, ÚHVT/Wrigley,
C‑191/01 P, Zb. s. I‑12447, bod 30).
Podľa ustálenej judikatúry článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 sleduje cieľ všeobecného záujmu, ktorý vyžaduje, aby
označenia alebo údaje opisujúce vlastnosti výrobkov alebo služieb, pre ktoré sa o zápis žiada, mohli byť voľne používané všetkými
[rozsudok ÚHVT/Wrigley, už citovaný v bode 32 vyššie, bod 31, a rozsudok Súdu prvého stupňa zo 7. júna 2005, Münchener Rückversicherungs-Gesellschaft/ÚHVT
(MunichFinancialServices), T‑316/03, Zb. s. II‑1951, bod 25].
Na to, aby bolo zamietnutie zápisu na základe článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 opodstatnené, nie je nevyhnutné,
aby boli označenia a údaje tvoriace predmetnú ochrannú známku v čase podania prihlášky skutočne používané na účely opisu výrobkov
alebo služieb, pre ktoré sa prihláška ochrannej známky podáva, alebo vlastností týchto výrobkov alebo služieb. Ako sa uvádza
v tom istom písmene tohto ustanovenia, stačí, že tieto označenia a údaje by na tento účel mohli byť použité. Slovnému označeniu
sa teda zápis musí zamietnuť, ak aspoň jeden z jeho prípadných významov označuje vlastnosť dotknutých výrobkov alebo služieb
(rozsudok ÚHVT/Wrigley, už citovaný v bode 32 vyššie, bod 32).
Posúdenie opisného charakteru označenia možno vykonať len vo vzťahu jednak k vnímaniu zo strany dotknutej skupiny verejnosti
a jednak k dotknutým výrobkom a službám [pozri rozsudok Všeobecného súdu z 9. júna 2010, Hoelzer/ÚHVT (SAFELOAD), T‑315/09,
neuverejnený v Zbierke, bod 17 a tam citovanú judikatúru].
ÚHVT tak musí na základe článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 posúdiť, či prihlasovaná ochranná známka v súčasnosti
predstavuje z hľadiska dotknutých osôb opis vlastností predmetných výrobkov alebo služieb, alebo či je možné rozumne predpokladať,
že by to tak mohlo byť v budúcnosti. Ak po takomto preskúmaní odvolací senát dospeje k takémuto záveru, musí na základe uvedeného
ustanovenia zamietnuť zápis ochrannej známky (pozri analogicky rozsudok Súdneho dvora z 12. februára 2004, Koninklijke KPN
Nederland, C‑363/99, Zb. s. I‑1619, bod 56).
Okrem toho v prípade, keď sa žiada o zápis označenia ako ochrannej známky Spoločenstva bez rozdielu pre celú kategóriu výrobkov
a ak je toto označenie opisným iba pre časť výrobkov uvedených v tejto kategórii, tvorí dôvod odmietnutia uvedený v článku
7 ods. 1 písm. c) nariadenia 40/94 prekážku zápisu označenia pre celú dotknutú kategóriu [pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu
prvého stupňa z 27. februára 2002, Streamserve/ÚHVT (STREAMSERVE), T‑106/00, Zb. s. II‑723, bod 46, a z 20. novembra 2007,
Tegometall International/ÚHVT – Wuppermann (TEK), T‑458/05, Zb. s. II‑4721, bod 94 a tam citovanú judikatúru].
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba posúdiť opodstatnenosť prvého žalobného dôvodu predloženého žalobkyňou, ktorý sa týka
tak ortopedických pomôcok uvedených v triede 10, ako aj obuvi uvedenej v triede 25.
O ortopedických pomôckach
Žalobkyňa namieta voči posúdeniu odvolacieho senátu, podľa ktorého sa v prípade ortopedických pomôcok príslušná skupina verejnosti
skladá z informovaných osôb, čiže z osôb trpiacich deformáciou alebo poruchou činnosti pohybového ústrojenstva, ako aj z lekárov
a iných odborníkov špecializujúcich sa na ortopedické prístroje (bod 13 napadnutého rozhodnutia).
Podľa žalobkyne, pokiaľ sú ortopedické pomôcky vo voľnom predaji a môžu byť nadobudnuté bez lekárskeho predpisu, je nutné
v ich prípade za príslušnú skupinu verejnosti považovať širokú verejnosť.
Ak je pravda, že podmienky uvedenia výrobku na trh môžu mať vplyv na zloženie cieľovej skupiny verejnosti, nemožno naopak
tvrdiť, že všetky výrobky uvedené do voľného predaja a dostupné bez lekárskeho predpisu sú adresované širokej verejnosti.
Je nutné sa upriamiť skôr na povahu daných výrobkov a kategóriu obyvateľstva, ktorej sú určené.
V tejto súvislosti treba súhlasiť so zisteniami odvolacieho senátu, podľa ktorých sa príslušná skupina verejnosti v prípade
ortopedických pomôcok skladá z odborníkov z tohto odvetvia a z pacientov trpiacich deformáciou alebo poruchou činnosti pohybového
ústrojenstva, ktorá si vyžaduje nápravu v podobe nosenia príslušných pomôcok. Z toho vyplýva aj vyššia úroveň odborných znalostí
príslušnej skupiny verejnosti.
Treba teda preskúmať, či príslušná skupina verejnosti vníma pojem „hallux“ ako označenie vlastnosti ortopedických pomôcok,
ako je ich účel.
Je nesporné, že určité ortopedické pomôcky, vrátane kategórie uvedenej v prihláške ochrannej známky, sú špecificky prispôsobené
na deformáciu palca na nohe. Z judikatúry uvedenej v bode 37 vyššie vyplýva, že na zamietnutie zápisu ochrannej známky podľa
článku 7 ods. 1 písm. c) nariadenia 40/94 postačuje, ak je absolútny dôvod zamietnutia stanovený v tomto článku uplatniteľný
iba na časť výrobkov uvedených v kategórii, pre ktorú sa žiada zápis označenia Hallux.
V napadnutom rozhodnutí odvolací senát vyslovil tri konštatovania, ktoré podporil odkazmi na internetové stránky. Po prvé
pojem „hallux“ v latinčine znamená palec na nohe. Po druhé rovnaký pojem v spojení s inými latinskými slovami označuje deformácie
chodidla charakteristické pre niekoľko ochorení. Po tretie pojem „hallux“ používaný samostatne označuje najbežnejšiu z týchto
deformácií pomenovanú
hallux valgus
, čiže vychýlenie kĺbu pri koreni palca na nohe smerom do vonkajšej strany.
Samotná žalobkyňa priznáva, že pojem „hallux“ znamená po latinsky „palec na nohe“ a že v spojení s inými výrazmi označuje
rôzne deformácie chodidla. Naopak namieta proti vnímaniu pojmu „hallux“ ako skrátenej formy pojmu
hallux valgus
a proti skutočnosti, že význam pojmu „hallux“ je známy v časti Únie hovoriacej po nemecky.
Žalobkyňa odôvodnene tvrdí, že úryvky stiahnuté z internetových stránok nepostačujú na preukázanie skutočnosti, že príslušná
skupina verejnosti vníma pojem „hallux“ ako skrátenú formu bežne používanú namiesto výrazu
hallux valgus
na označenie tejto jedinej deformácie. Na preukázanie skutočnosti. ako často sa termín používa, totiž nepostačuje jeho použitie
na internete vrátane používania odbornou verejnosťou.
Žalobkyňa však sama priznáva, že pojem „hallux“ znamená po latinsky „palec na nohe“ a že sa používa v odbornej terminológii
na označenie viacerých patológií a deformácií nohy. Žalobkyňa však nepredložila nijaký dôkaz, ktorého povaha by vyvolala pochybnosti
o opodstatnenosti tvrdenia predloženého odvolacím senátom, podľa ktorého je odborný názov deformácií nohy známy príslušnej
skupine verejnosti, čiže nielen odborníkom – predpisujúcim lekárom a predajcom ortopedických pomôcok –, ale aj časti konečných
spotrebiteľov, ktorí trpia deformáciami palca na nohe a potrebujú ortopedické pomôcky prispôsobené týmto deformáciám. Osoby,
ktoré uvažujú o kúpe ortopedických pomôcok prispôsobených na ich deformáciu, sa totiž vo všeobecnosti samy informujú alebo
sú informované o odbornom názve deformácie, ktorou trpia, alebo sú o ňom informované počas samotnej kúpy. Je teda pravdepodobné,
že osoby trpiace deformáciami palca na nohe sú si vedomé skutočnosti, že deformácia, ktorou sú postihnuté, obsahuje v názve
pojem „hallux“, a preto je rozumné predpokladať, že časť verejnosti, ktorej sa ortopedické pomôcky prispôsobené na deformácie
palca na nohe týkajú a ktorá ešte nebola oboznámená s pojmom „hallux“, bude o jeho význame informovaná pri kúpe týchto pomôcok
[pozri v tomto zmysle rozsudok Všeobecného súdu z 9. júla 2010, Exalation/ÚHVT (Vektor-Lycopin), T‑85/08, Zb. s. II‑3837,
body 42 a 43 a tam citovanú judikatúru].
V povedomí tej skupiny verejnosti, ktorej sa ortopedické pomôcky určené na deformácie palca na nohe týkajú, pojem „hallux“
evokuje samotnú deformáciu. Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, príslušná skupina verejnosti, ktorej sa tieto pomôcky
týkajú, je schopná bez nutnosti ďalšieho premýšľania zistiť konkrétnu spojitosť medzi pojmom „hallux“ a účelom týchto výrobkov.
Toto posúdenie okrem toho nie je spochybnené skutočnosťou, ktorú účastníci konania uviedli na pojednávaní, že nie všetky ortopedické
pomôcky sú určené na liečbu deformácií palca na nohe. Hoci prihláška ochrannej známky obsahuje aj ortopedické pomôcky určené
na iné deformácie a v dôsledku toho príslušná skupina verejnosti nemusí poznať zmysel pojmu „hallux“, označujúci deformáciu,
ktorou nie je postihnutá, treba poznamenať, že táto časť verejnosti netvorí skupinu verejnosti, ktorej sú určené ortopedické
pomôcky na liečbu deformácií palca na nohe. Z dôvodov uvedených v bodoch 48 a 49 vyššie odvolací senát nepochybil, keď konštatoval,
že z pohľadu skupiny verejnosti, ktorej sa tieto výrobky týkajú, pojem „hallux“ označuje jednu z vlastností týchto výrobkov.
Len čo kategória výrobkov uvedená v prihláške ochrannej známky obsahuje výrobky, pre ktoré je označenie Hallux opisné, je
to dostatočný dôvod na zamietnutie prihlášky ochrannej známky pre celú kategóriu, v ktorej sú tieto výrobky zaradené (pozri
v tomto zmysle rozsudky STREAMSERVE, už citovaný v bode 37 vyššie, bod 46, a TEK, už citovaný v bode 37 vyššie, bod 94 a tam
citovanú judikatúru).
Okrem toho treba uviesť, že žalobkyňa sa na podporu svojho žalobného dôvodu, ktorý sa snažil preukázať chybné uplatnenie článku
7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94 zo strany ÚHVT, nemôže účinne odvolávať na judikatúru Bundespatentgericht (Spolkový
patentový súd) v oblasti registrácie označení pochádzajúcich z mŕtvych jazykov. V oblasti ochranných známok Spoločenstva ÚHVT
v skutočnosti vykonáva právomoc viazanú iba na uplatnenie ustanovení relevantnej právnej úpravy Spoločenstva, tak ako jej
výklad podáva súd Spoločenstva [pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa z 31. januára 2001, Sunrider/ÚHVT (VITALITE),
T‑24/00, Zb. s. II‑449, bod 33 a tam citovanú judikatúru, a z 3. decembra 2003, Audi/ÚHVT (TDI), T‑16/02, Zb. s. II‑5167,
bod 40 a tam citovanú judikatúru].
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že odvolací senát správne uplatnil článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, keď sa domnieval,
že absolútny dôvod zamietnutia upravený v tomto ustanovení bráni zápisu označenia Hallux pre ortopedické pomôcky uvedené v triede
10.
O obuvi
Žalobkyňa a ÚHVT súhlasia s odvolacím senátom, ktorý v napadnutom rozhodnutí uviedol, že pri obuvi, tovare bežnej spotreby,
je príslušnou skupinou verejnosti široká verejnosť. S týmto zistením sa treba stotožniť. Z neho vyplýva, že vnímanie pojmu
„hallux“ treba posudzovať z pohľadu priemerného, riadne informovaného a primerane pozorného a obozretného spotrebiteľa [rozsudok
Súdu prvého stupňa z 27. februára 2002, Ellos/ÚHVT (ELLOS), T‑219/00, Zb. s. II‑753, bod 30; pozri tiež analogicky rozsudok
Súdneho dvora z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Zb. s. I‑3819, bod 26].
Na prvom mieste treba poznamenať, že pojem „hallux“, hoci je uvedený v slovníkoch, je súčasťou mŕtveho jazyka, ktorého štúdium
nie je bežné. Navyše, ako upozornila žalobkyňa, tento pojem nie je súčasťou literárnej slovnej zásoby, s ktorou sa možno najčastejšie
stretnúť pri výučbe latinčiny. Okrem toho nemožno predpokladať, že odborný názov rôznych deformácii palca na nohe je známy
širokej verejnosti. V tomto ohľade sa odvolací senát obmedzil iba na to, že odkázal na úryvky stiahnuté z internetových stránok.
Takého dôkazy však nie sú postačujúce na preukázanie skutočnosti, ako často sa odborný pojem používa, a v dôsledku toho aj
znalosti tohto pojmu širokou verejnosťou (pozri bod 47 vyššie). Všeobecný súd už totiž rozhodol, že na preukázanie znalosti
určitého odborného pojmu širokou verejnosťou, ktorá sa skladá z priemerných spotrebiteľov, nestačí, že sa daný pojem nachádza
v odborných slovníkoch (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. marca 2008, Compagnie générale de diététique/ÚHVT
(GARUM), T‑341/06, neuverejnený v Zbierke, pod 39].
Na druhom mieste však treba poznamenať, že v rámci kategórie obuv vo všeobecnosti sa rozlišuje podkategória pohodlnej obuvi.
V tejto súvislosti Všeobecný súd konštatuje, že žalobkyňa vo svojich písomnostiach a aj na pojednávaní tvrdila, že uvádza
na trh pohodlnú obuv. Ako to potvrdzuje žalobkyňa vo svojich písomnostiach (pozri bod 25 vyššie), hoci táto konkrétna podkategória
obuvi nie je určená špeciálne pre pacientov trpiacich ochorením
hallux valgus
, je pre nich predsa len vhodná a zabraňuje rozvinutiu ich deformácie.
Treba však poznamenať, že skupina verejnosti, ktorej sa táto konkrétna podkategória obuvi týka, sa sčasti prelína so skupinou
verejnosti, ktorej sa týkajú ortopedické pomôcky prispôsobené na deformácie palca na nohe a o ktorej už bolo preukázané, že
pozná význam pojmu „hallux“ alebo možno predpokladať, že o ňom bude informovaná (pozri bod 48 vyššie). Okrem toho, ako tvrdí
ÚHVT, skupina verejnosti, ktorej sa pohodlná obuv týka, zahŕňa aj osoby, ktoré nepotrebujú nosiť ortopedické pomôcky, no predsa
len sú buď priamo postihnuté deformáciou chodidla, alebo vedia o existencii týchto problémov a môžu byť v tomto ohľade obzvlášť
informované. Hoci je pravda, že pohodlná obuv sa predáva bez lekárskeho predpisu, predsa len musia jej predajcovia poskytnúť
vysvetlenia a rady osobám, ktoré trpia deformáciami palca na nohe, a osobitne ich informovať o názve deformácií, na ktoré
je táto pohodlná obuv prispôsobená. Za týchto podmienok treba predpokladať, že spotrebitelia pohodlnej obuvi uvedenej na trh
pod ochrannou známkou Hallux ju budú vnímať ako označenie uvádzajúce, že predmetné výrobky sú obzvlášť vhodné pre osoby postihnuté
deformáciami palca na nohe.
Odvolací senát sa teda správne domnieval, že prinajmenšom pri podkategórii pohodlnej obuvi označenie „hallux“ opisuje účel
výrobkov uvedených v prihláške ochrannej známky. Odvolací senát sa preto správne domnieval, že predmetné označenie nie je
možné zapísať ako ochrannú známku pre celú kategóriu. (pozri v tomto zmysle rozsudky STREAMSERVE, už citovaný v bode 37 vyššie,
bod 46, a TEK, už citovaný v bode 37 vyššie, bod 94 a tam citovanú judikatúru).
Z uvedeného vyplýva, že odvolací senát správne uplatnil článok 7 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 40/94, keď sa domnieval, že
absolútny dôvod zamietnutia upravený v tomto ustanovení bráni zápisu označenia Hallux pre obuv uvedenú v triede 25.
Preto musí byť prvý žalobný dôvod zamietnutý pre všetky sporné výrobky.
Z článku 7 ods. 1 nariadenia č. 40/94 vyplýva, že na zamietnutie zápisu označenia ako ochrannej známky Spoločenstva stačí,
ak sa uplatní jeden z absolútnych dôvodov zamietnutia vymenovaných v tomto ustanovení [pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 26. októbra
2002, Community Concepts/ÚHVT (Investorworld), T‑360/99, Zb. s. II‑3545, bod 26 a tam citovanú judikatúru].
Z toho vyplýva jednak, že odvolací senát sa správne domnieval, že označenie Hallux nie je možné zapísať ako ochrannú známku
Spoločenstva pre všetky sporné výrobky, a jednak, že návrhy žalobkyne, ktoré smerovali k čiastočnému zrušeniu napadnutého
rozhodnutia, musia byť zamietnuté bez toho, aby bolo potrebné rozhodovať o druhom žalobnom dôvode.

O trovách
Podľa článku 87 ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť
trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobkyňa nemala vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ju na
náhradu trov konania v súlade s návrhom ÚHVT.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (tretia komora)
rozhodol a vyhlásil:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
Fidelio KG je povinná nahradiť trovy konania.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 16. decembra 2010.
Podpisy
*
Jazyk konania: nemčina.