CELEX: 62006CJ0506
Социална политика
Директива 92/85/ЕИО
Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки
Понятие за бременна работничка
Забрана за уволнение на бременни работнички за периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство
Уволнена работничка, въпреки обстоятелството, че към датата на връчване на заповедта за уволнението нейни яйцеклетки са оплодени ин витро, но все още не се поставени в маточната ѝ кухина
Директива 76/207/ЕИО
Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол
Работничка, подложена на лечение за оплождане ин витро
Забрана за уволнение
Обхват

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 2, буква а) от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (
OВ L 348, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3).
Запитването е отправено в рамките на спор между г-жа Mayr, жалбоподател в главното производство, и бившия ѝ работодател Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG (наричано по-нататък „Flöckner“), ответник в главното производство, вследствие на уволнението ѝ от последния.
Правна уредба
Общностна правна уредба
Директива 76/207/ЕИО
Член 2, параграф 1 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (
OВ L 39, стр. 40
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164) гласи, че „[…] принципът на равното третиране означава липсата на всякаква дискриминация, основана на пола, пряко или непряко, в частност чрез позоваване на брачното или семейното положение“.
Параграф 3 от същия член 2 предвижда, че Директива 76/207 „не накърнява разпоредбите относно закрилата на жените, по-специално по време на бременност и майчинство“.
Съгласно член 5, параграф 1 от Директива 76/207:
„Прилагането на принципа на равното третиране по отношение на условията на труд, включително и условията за уволнение означава, че ще бъдат гарантирани еднакви условия за мъжете и жените, без каквато и да е дискриминация, основана на пола.“
Член 34, параграф 1 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (
OВ L 204, стр. 23
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262), отменя Директива 76/207, изменена с Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година (
OВ L 269, стр. 15
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 143).
Директиви 2002/73 и 2006/54 обаче не се прилагат ratione temporis за обстоятелствата в делото по главното производство.
Директива 92/85
От деветото съображение от Директива 92/85 произтича, че закрилата на здравето и безопасността на бременните работнички, на работничките родилки или кърмачки не следва да се отразява неблагоприятно на положението на жените на пазара на труда, нито да бъде в ущърб на директивите, отнасящи се до равното третиране на мъжете и жените.
Съгласно петнадесетото съображение от същата директива рискът от уволнение по причини, свързани с тяхното състояние, може да има вреден ефект върху физическото и психическото състояние на бременните работнички, на работничките родилки или кърмачки и е необходимо да се приемат разпоредби, с които да се забрани уволнение на последните.
Определение за бременна работничка се съдържа в член 2, буква а) от Директива 92/85, като това „е тази бременна работничка, която уведомява работодателя си за своето състояние, в съответствие с националното законодателство и/или установената в страната практика.“
Член 10 от Директива 92/85 е формулиран, както следва:
„С цел да се гарантира на работничките [бременни, родилки или кърмачки], по смисъла на член 2, упражняването на тяхното право за защита на здравето и безопасността им, което се признава от разпоредбите на този член:
1)
държавите-членки предприемат необходимите мерки да се забрани уволняването на работничките по смисъла на член 2, за периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство, посочен в член 8, параграф 1, освен в изключителни случаи, които не са свързани с тяхното положение и са разрешени от националното законодателство и/или установената в страната практика и, където е приложимо, след като компетентните органи са дали своето съгласие;
2)
ако работничка, по смисъла на член 2, е уволнена през периода по точка 1, работодателят е длъжен надлежно да посочи основателни мотиви за нейното уволнение в писмен вид;
3)
държавите-членки предприемат необходимите мерки за защита на работничките, по смисъла на член 2, от последиците от незаконно уволнение по смисъла на точка 1.“
Съгласно член 12 от Директива 92/85:
„Държавите-членки въвеждат в техните национални правни системи, такива мерки, каквито са необходими, за да могат всички работнички, които се считат засегнати, поради неизпълнение на задълженията, произтичащи от настоящата директива, да предявят претенциите си по съдебен ред (и/или, съгласно националното законодателство и/или установената в страната практика), след като се обърнат към други компетентни органи.“
Национална правна уредба
§ 10 от Закона за закрила на майчинството (Mutterschutzgesetz, наричан по-нататък „MSchG“) е формулиран, както следва:
„1.   Работничките не могат да бъдат законно уволнени по време на бременност и четири месеца след раждане, освен ако работодателят не е бил уведомен за бременността или раждането.
2.   Уволнението също е незаконно, когато работодателят е уведомен за бременността или раждането в срок от пет работни дни, считано от уведомяването за уволнението или от съобщаването му в случай на уволнение в писмен вид. Писменото съобщение за бременността или раждането се счита за своевременно, когато е изпратено по пощата в петдневния срок. Ако работничката се позове на бременност или раждане в петдневния срок, тя трябва да докаже едновременно бременността или презумпцията за бременност чрез медицинско свидетелство или да представи акта за раждане на детето. […]“
Съгласно § 17, алинея 1 от Закона за асистираната репродукция (Fortpflanzungsmedizingesetz, наричан по-нататък „FMedG“) жизнеспособните клетки, които могат да се развиват, а именно съгласно § 1, алинея 3 от FMedG оплодените яйцеклетки и клетките, които са извлечени от тях, могат да бъдат съхранявани за период до десет години.
Съгласно § 8 от FMedG асистираната репродукция може да бъде извършена само със съгласието на партньорите, като жената може да оттегли съгласието си до поставянето на жизнеспособните клетки в тялото ѝ.
Спорът по главното производство и преюдициалният въпрос
Г-жа Mayr е наета на работа от Flöckner като сервитьорка, считано от 3 януари 2005 г.
Във връзка с опит за оплождане ин витро и след хормонално лечение, продължило около месец и половина, на г-жа Mayr е извършена фоликулна пункция на 8 март 2005 г. Лекуващият лекар на г-жа Mayr ѝ предписва отпуск по болест от 8 до 13 март 2005 г.
На 10 март 2005 г. по време на телефонен разговор Flöckner съобщава на г-жа Mayr, че е уволнена, считано от 26 март 2005 г.
С писмо от същия ден г-жа Mayr уведомява Flöckner, че във връзка с лечение за изкуствено оплождане поставянето на оплодени яйцеклетки в маточната ѝ кухина е предвидено за 13 март 2005 г.
Съгласно решението за препращане е установено, че към датата на връчване на заповедта за уволнението на г-жа Mayr, а именно 10 март 2005 г., яйцеклетките, взети от нея, са били вече оплодени със сперматозоиди на партньора ѝ и следователно към тази дата съществуват вече оплодени яйцеклетки ин витро.
На 13 март 2005 г., или три дни след като г-жа Mayr е уведомена за уволнението си, две оплодени яйцеклетки са поставени в маточната ѝ кухина.
Г-жа Mayr иска от Flöckner да ѝ изплати заплатата и съответната част от годишното ѝ възнаграждение, като изтъква, че уволнението, заповедта за което ѝ е връчена на 10 март 2005 г., е юридически нищожно, тъй като от 8 март 2005 г., дата, на която е извършено оплождането ин витро на нейни яйцеклетки, тя се ползва от закрилата срещу уволнение, предвидена в § 10, алинея 1 от MSchG.
Flöckner отхвърля това искане, с мотива че бременността още не е съществувала към датата, на която е връчена заповедта за уволнение.
Landesgericht Salzburg, сезиран със спора на първа инстанция, уважава искането на г-жа Mayr, като счита, че съгласно практиката на Oberster Gerichtshof закрилата срещу уволнение, предвидена в § 10 от MSchG, започва с оплождането на яйцеклетката. Съгласно тази съдебна практика оплождането на яйцеклетката се разглежда като начална точка на бременността. Следователно Landesgericht Salzburg приема, че това е така и в случай на оплождане ин витро и че ако поставянето на оплодената яйцеклетка е неуспешно, закрилата срещу уволнение изчезва при всички случаи.
Oberlandesgericht Linz, въззивна инстанция по трудови и социални спорове, отменя решението на Landesgericht Salzburg и отхвърля искането на г-жа Mayr, с мотива че независимо от въпроса от кой момент на бременността действително настъпват хормонални промени, не е възможно да се допусне бременност, отделена от тялото на жената, и че следователно в хипотезата на оплождане ин витро бременността започва едва след поставянето на оплодената яйцеклетка в тялото на жената. Следователно едва след това поставяне започва закрилата на бременната жена срещу прекратяването на трудовия ѝ договор.
Срещу това въззивно решение е подадена ревизионна жалба пред Oberster Gerichtshof. Съгласно практиката на Oberster Gerichtshof, закрилата, гарантирана от § 10 на MSchG, възниква само ако към момента на уволнението бременността действително е започнала. Целта на закрилата на майчинството, която не може да се дерогира, била защита на интереси, свързани със здравето на майката и детето, а при закрилата срещу уволнение и прекратяване на трудовия договор — да се осигурят средства за съществуване на майката. Нуждата от закрила за периода на промяната в състоянието на жената съществувала независимо дали имплантирането на оплодена яйцеклетка в маточната лигавица (по друг начин казано „нидация“) е вече осъществено или не и фактът, че доказателството за бременността е лесно или трудно за предоставяне, е лишен от релевантност в това отношение. Според преобладаващото научно мнение нидацията на оплодената яйцеклетка в маточната лигавица след зачеването била само етап от съществуващото състояние на бременност и тя не можела да бъде произволно избрана като обозначаваща началото на бременността, що се отнася до областта на закрила срещу уволнение.
Тази практика на Oberster Gerichtshof обаче относно § 10 от MSchG била изключително основана на случаи на зачеване ин утеро, т. е. по естествен начин. Тази юрисдикция посочва, че за първи път е сезирана с въпрос коя е датата, от която бременна жена се ползва от закрилата срещу уволнение, предвидена в § 10 от MSchG, в случаите на оплождане ин витро.
Като счита, че спорът, с който е сезиран, повдига въпрос за тълкуване на общностното право, Oberster Gerichtshof решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Може ли работничка, подлагаща се на оплождане ин витро, да се квалифицира като „бременна работничка“ по смисъла на член 2, буква а), първата част от директивата [92/85], ако към момента на връчване на заповедта ѝ за уволнение нейните яйцеклетки вече са оплодени със сперматозоидите на партньора ѝ и ако следователно вече съществуват ембриони ин витро, но същите все още не са поставени в тялото на жената?“
По преюдициалния въпрос
С въпроса си препращащата юрисдикция иска по същество да установи дали Директива 92/85, и по-специално забраната за уволнение на бременни работнички, предвидена в член 10, точка 1 от тази директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че се отнасят за работничка, която се подлага на оплождане ин витро, когато към датата на връчване на заповедта ѝ за уволнение вече е извършено оплождане на нейни яйцеклетки със сперматозоиди на партньора ѝ, така че съществуват оплодени ин витро яйцеклетки, но същите все още не са поставени в маточната ѝ кухина.
В самото начало следва да се отбележи, че оплождането ин витро означава оплождане на яйцеклетка извън тялото на жената. Според Комисията на Европейските общности този процес включва няколко етапа, по-специално като хормонално стимулиране на яйчниците на жената, чието предназначение е да доведе до узряването на няколко яйцеклетки едновременно, фоликулна пункция, вземане на яйцеклетките, оплождане на една или няколко яйцеклетки с предварително подготвени сперматозоиди, поставяне на оплодената яйцеклетка или на оплодените яйцеклетки в маточната кухина или на третия, или на петия ден след вземането на яйцеклетките, с изключение на случаите, при които оплодените яйцеклетки са предмет на консервиране чрез замразяване, и нидация.
Относно Директива 92/85 следва да се напомни, че нейната цел е да насърчи подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки.
Във връзка с тази област Съдът също отбелязва, че целта на правилата на общностното право, уреждащи равенството между мъжете и жените в областта на правата на бременните жени или родилките, е да се осигури защита на работничките преди и след раждането (вж. Решение от 8 септември 2005 г. по дело McKenna,
C-191/03, Recueil, стр. I-7631
, точка 42 и Решение от 11 октомври 2007 г. по дело Paquay,
C-460/06, Сборник, стр. I-08511
, точка 28).
Преди влизането в сила на Директива 92/85 Съдът постановява, че съгласно принципа за забрана на дискриминацията, и по-специално съгласно член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 76/207, на жената трябва да се признае защита срещу уволнение не само по време на отпуска по майчинство, но и през целия период на бременността. Според Съда уволнението в тези периоди може да засяга само жените, поради което представлява пряка дискриминация, основана на пола (вж. в този смисъл Решение от 8 ноември 1990 г. по дело Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund,
C-179/88, Recueil, стр. I-3979
, точка 13, Решение от 30 юни 1998 г. по дело Brown,
C-394/96, Recueil, стр. I-4185
, точки 16, 24 и 25, Решение по дело McKenna, посочено по-горе, точка 47, както и Решение по дело Paquay, посочено по-горе, точка 29).
Именно с оглед на риска, който може да възникне в резултат на евентуално уволнение, за физическото и психическото състояние на бременните работнички, работничките родилки или работничките кърмачки, включително с оглед на особено сериозния риск от подтикване на работничката към доброволно прекъсване на бременността, общностният законодател предвижда по силата на член 10 от Директива 92/85 особена защита за жената, като установява забрана за уволнение в периода от началото на бременността до края на отпуска по майчинство (вж. Решение от 14 юли 1994 г. по дело Webb,
C-32/93, Recueil, стр. I-3567
, точка 21, Решение по дело Brown, посочено по-горе, точка 18, Решение от 4 октомври 2001 г. по дело Tele Danmark,
C-109/00, Recueil, стр. I-6993
, точка 26, Решение по дело McKenna, посочено по-горе, точка 48 и Решение по дело Paquay, посочено по-горе, точка 30).
Също следва да се отбележи, че член 10 от Директива 92/85 не предвижда никакво изключение или възможност за дерогиране на забраната за уволнение на бременни работнички през посочения период, освен в извънредни случаи, които не са свързани със състоянието им, и при условие че работодателят изложи в писмена форма основанията за подобно уволнение (Решение по дело Webb, посочено по-горе, точка 22, Решение по дело Brown, посочено по-горе, точка 18, Решение по дело Tele Danmark, посочено по-горе, точка 27 и Решение по дело Paquay, посочено по-горе, точка 31).
С оглед на целите, преследвани от Директива 92/85, и по-конкретно от член 10 от нея, следва да се определи дали закрилата срещу уволнение, установена в тази разпоредба, се отнася за работничка при обстоятелства като тези в главното производство.
Както от редакцията на член 10 от Директива 92/85, така и от основната цел, преследвана от тази директива, която е напомнена в точка 31 от настоящото решение, произтича, че за да се ползва от закрилата срещу уволнение, предоставена от този член, въпросната бременност трябва да е започнала.
В това отношение следва да се отбележи, че ако и да е вярно, както посочва австрийското правителство, че лечението, свързано с изкуствено оплождане и жизнеспособни клетки, е изключително чувствителна обществена тема в много държави-членки, носеща белезите на техните различни традиции и ценностни системи, Съдът не е призован с производството по постановяване на преюдициално заключение да засегне въпроси от медицинско или етично естество, а следва да се ограничи до правно тълкуване на релевантните разпоредби на Директива 92/85, като има предвид нейната редакция, структура и цели.
От петнадесетото съображение от Директива 92/85 обаче произтича, че забраната за уволнение, предвидена в член 10 от тази директива, има за предмет да избегне възможността рискът от уволнение по причини, свързани с тяхното състояние, да има вреден ефект върху физическото и психическото състояние на бременните работнички.
При тези обстоятелства, както впрочем изтъква австрийското правителство, е очевидно, че възможно най-ранната дата на съществуването на бременността трябва да бъде приета, за да се осигури безопасността и закрилата на бременните работнички.
Дори да се предположи обаче, когато става въпрос за оплождане ин витро, че посочената дата е тази на поставянето на оплодените яйцеклетки в маточната кухина на жената, не може да се приеме по причини, свързани със спазването на принципа на правната сигурност, че установената от член 10 от Директива 92/85 закрила обхваща работничка, когато към датата на връчване на заповедта за уволнението ѝ, поставянето на оплодените ин витро яйцеклетки в маточната ѝ кухина все още не е извършено.
Всъщност, както произтича от становищата, представени на Съда и от точки 43—45 от заключението на генералния адвокат, в някои държави-членки преди поставянето им в маточната кухина на съответната жена споменатите яйцеклетки могат да бъдат съхранени за относително дълъг период от време, като разглежданата в случая национална правна уредба предвижда възможност оплодените яйцеклетки да се съхраняват за максимален период от десет години. Следователно прилагането на установената в член 10 от Директива 92/85 закрила срещу уволнение по отношение на работничка, преди да ѝ бъдат поставени оплодените яйцеклетки, може да доведе до предоставяне на право на закрила, дори в случаите когато независимо по какви причини поставянето е отложено с няколко години или когато е налице окончателен отказ от него, практикувайки оплождането ин витро като обикновена предпазна мярка.
Дори обаче Директива 92/85 да не се прилага за положение като разглежданото в главното производство, така или иначе съгласно практиката на Съда последният може да счете за необходимо да вземе предвид разпоредби от общностното право, на които националната юрисдикция не се е позовала в своя въпрос (Решение от 12 декември 1990 г. по дело SARPP,
C-241/89, Recueil, стр. I-4695
, точка 8 и Решение от 26 април 2007 г. по дело Alevizos,
C-392/05, Recueil, стр. I-3505
, точка 64).
В хода на производството пред Съда гръцкото и италианското правителство, както и Комисията, твърдят, че ако закрила срещу уволнение на работничка в положение като разглежданото в главното производство не може да бъде изведена от Директива 92/85, такава работничка може евентуално да се позове на защитата срещу дискриминация, основана на пола, предоставена от Директива 76/207.
В това отношение следва да се напомни, че член 2, параграф 1 от Директива 76/207 уточнява, че „[…] принципът на равното третиране означава липсата на всякаква дискриминация, основана на пола, пряко или непряко, в частност чрез позоваване на брачното или семейното положение“. Съгласно член 5, параграф 1 от същата директива „[п]рилагането на принципа на равното третиране по отношение на условията на труд, включително и условията за уволнение означава, че ще бъдат гарантирани еднакви условия за мъжете и жените, без каквато и да е дискриминация, основана на пола“.
Както произтича от точка 33 от настоящото решение, Съдът постановява, че съгласно принципа за забрана на дискриминацията, и по-специално съгласно член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 76/207, на жената трябва да се признае защита срещу уволнение не само по време на отпуска по майчинство, но и през целия период на бременността. Според Съда уволнението на работничка поради бременност или поради причина, основана по същество на това състояние, може да засяга само жените, поради което представлява пряка дискриминация, основана на пола (вж. в този смисъл Решение по дело Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, посочено по-горе, точка 13, Решение по дело Brown, посочено по-горе, точки 16, 24 и 25, Решение по дело McKenna, посочено по-горе, точка 47, както и Решение по дело Paquay, посочено по-горе, точка 29).
Тъй като решението за препращане не уточнява причините, поради които Flöckner уволнява г-жа Mayr, препращащата юрисдикция следва да определи релевантните обстоятелства по спора, с който е сезирана, и доколкото уволнението на жалбоподателя по главното производство е извършено, докато същата се е намирала в отпуск по болест, за да се подложи на лечение за оплождане ин витро, да провери дали такова уволнение е основано по същество на факта, че тя се подлага на такова лечение.
В случай че това е основанието за уволнението на жалбоподателя по главното производство, следва да се определи дали това основание се прилага без разлика за работниците от двата пола или противно на това, се прилага изключително за един от тях.
Съдът вече е посочил, че ако работник от женски пол е уволнен поради отсъствие, което се дължи на болест, при същите условия като работник от мъжки пол, когато работниците от женски и от мъжки пол са изложени еднакво на болестта, не е налице пряка дискриминация, основана на пола (вж. Решение по дело Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, посочено по-горе, точка 17).
Безспорно работниците от двата пола могат да бъдат временно възпрепятствани да изпълняват трудовите си задължения поради медицинско лечение, което трябва да следват. Въпросните интервенции обаче в делото по главното производство, а именно фоликулната пункция и поставянето в маточната кухина на извадените при тази пункция яйцеклетки непосредствено след оплождането им, засягат пряко само жените. Следователно уволнението на работничка главно поради факта, че се подлага на този важен етап от лечението за оплождане ин витро, представлява пряка дискриминация, основана на пола.
Да се приеме, че работодател може да уволни работничка при обстоятелства като тези в главното производство, би противоречало впрочем на целта за закрила, която преследва член 2, параграф 3 от Директива 76/207, доколкото, разбира се, уволнението е основано по същество на факта на лечението за оплождане ин витро, и по-специално на специфичните дейности, посочени в предходната точка, които включва такова лечение.
Следователно член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 76/207 не допускат уволнението на работничка, която при обстоятелства като тези по главното производство се намира в напреднал етап на лечение за оплождане ин витро, а именно между фоликулната пункция и незабавното поставяне на оплодените ин витро яйцеклетки в маточната ѝ кухина, доколкото е доказано, че това уволнение е основано по същество на факта, че заинтересованата работничка е претърпяла такова лечение.
С оглед на изложеното по-горе на поставения въпрос следва да се отговори, че Директива 92/85, и по-специално, предвидената в член 10, точка 1 от нея забрана за уволнение на бременни работнички, трябва да се тълкуват в смисъл, че не се отнасят за работничка, която се подлага на оплождане ин витро, когато към датата на връчването на заповедта за уволнението ѝ вече е извършено оплождане на нейни яйцеклетки със сперматозоиди на партньора ѝ, така че оплодени ин витро яйцеклетки има, но те все още не са поставени в маточната ѝ кухина.
Член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 76/207 обаче не допускат уволнението на работничка, която при обстоятелства като тези по главното производство се намира в напреднал етап на лечение за оплождане ин витро, а именно между фоликулната пункция и непосредствено предстоящото поставяне на оплодените ин витро яйцеклетки в маточната ѝ кухина, доколкото е доказано, че уволнението е основано главно на факта, че заинтересованата е претърпяла такова лечение.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред препращащата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (голям състав) реши:

Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), и по-специално предвидената в член 10, точка 1 от тази директива забрана за уволнение на бременни работнички трябва да се тълкуват в смисъл, че не се отнасят за работничка, която се подлага на оплождане ин витро, когато към датата на връчването на заповедта за уволнението ѝ вече е извършено оплождане на нейни яйцеклетки със сперматозоиди на партньора ѝ, така че оплодени ин витро яйцеклетки има, но те все още не са поставени в маточната ѝ кухина.

Член 2, параграф 1 и член 5, параграф 1 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд, не допускат уволнение на работничка, която при обстоятелства като тези по главното производство се намира в напреднал етап на лечение за оплождане ин витро, а именно между фоликулната пункция и непосредствено предстоящото поставяне на оплодените ин витро яйцеклетки в маточната ѝ кухина, доколкото е доказано, че уволнението е основано главно на факта, че заинтересованата е претърпяла такова лечение.

Подписи
(
*1
)	 Език на производството: немски.