CELEX: 62003CJ0082
Nesplnění povinnosti státem
Článek 10 ES
Spolupráce s orgány Společenství
Nepodání informací Komisi

Návrhem došlým kanceláři Soudního dvora dne 25. února 2003 podala Komise Evropských společenství na základě článku 226 ES
žalobu, kterou se domáhá, aby bylo určeno, že Italská republika tím, že loajálně nespolupracovala s Komisí ve věci týkající
se zdraví a bezpečnosti pracovníků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 ES.
Tento článek stanoví:
„Členské státy přijmou veškerá vhodná obecná i zvláštní opatření k plnění závazků, které vyplývají z této smlouvy nebo jsou
důsledkem činnosti orgánů Společenství. Usnadňují mu plnění jeho poslání.
Zdrží se jakýchkoli opatření, jež by mohla ohrozit dosažení cílů této smlouvy.“
Postup před zahájením soudního řízení
V roce 2000 byla Komisi předložena stížnost hospodářského subjektu týkající se používání směrnice Rady 89/655/EHS ze dne 30.
listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při
práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 393, s. 13) v italském právním
řádu. Podle stěžovatele nebyly dodrženy požadavky na bezpečnost stanovené v bodech 2.5, 2.8, 2.14, 2.16 a 2.19 přílohy I směrnice
89/655 v čističce odpadních vod.
Dne 3. srpna 2000 zaslala Komise Italské republice dopis s žádostí o informace týkající se vytýkaných skutečností, aby mohla
přistoupit k přesnějšímu přezkoumání situace.
Poté, co Komise neobdržela odpověď italských orgánů na tento první dopis, zaslala dne 19. března 2001 tomuto členskému státu
druhý dopis s žádostí o informace, který rovněž zůstal bez odpovědi.
Z uvedených dopisů plyne, že porušení uváděná ve stížnosti obdržené Komisí se týkají „čističky odpadních vod umístěné v obci
Mandello del Lario v Lombardii“.
Vzhledem zejména k tomu, že neexistence odpovědi italských orgánů znamená nedostatek loajální spolupráce této vlády ve smyslu
článku 10 ES, zahájila Komise postup stanovený v článku 226 ES. Poté, co Komise vyzvala Italskou republiku dopisem k podání
jejích vyjádření, vydala dne 18. července 2002 odůvodněné stanovisko, ve kterém vyzvala tento členský stát k přijetí nezbytných
opatření k dosažení souladu s tímto stanoviskem ve lhůtě dvou měsíců od jeho oznámení.
Jelikož Komise neobdržela žádnou odpověď italských orgánů, podala tuto žalobu.
K žalobě
Argumenty účastníků řízení
Komise tvrdí, že shledala nedostatek spolupráce ze strany italských orgánů, které přesto, že s nimi byly z podnětu Komise
navázány početné kontakty, nepředložily žádnou informaci ke skutečnostem uváděným stěžovatelem. Svým přetrvávajícím mlčením
italská vláda znemožnila šetření skutkového stavu nezbytného pro podrobné přezkoumání stížnosti. Tento nedostatek spolupráce
není v souladu ani s duchem, ani s literou povinnosti loajální spolupráce, kterou členským státům ukládá článek 10 ES.
Italská vláda uplatňuje, že žaloba je nepřípustná a v každém případě neopodstatněná.
Tvrdí, že žaloba neobsahuje minimální faktický rámec nezbytný pro účely výkonu práv na obhajobu a pro následné soudní rozhodnutí.
Ani z návrhu, ani z jiných dokumentů, které jsou k němu připojeny, totiž nevyplývá informace o pojmenování a o umístění čističky,
která je předmětem stížnosti.
Tato skutečnost způsobuje italským orgánům objektivní potíž při určování kontrolních orgánů příslušných ve věci ochrany pracovníků
za účelem toho, aby mohly rychle přistoupit k cíleným kontrolám. Odpovědnost za to, že se tato věc nachází na mrtvém bodě,
nese výlučně Komise.
Závěry Soudního dvora
Žaloba je přípustná, neboť návrh splňuje požadavky čl. 21 odst. 1 Statutu Soudního dvora a čl. 38 odst. 1 jednacího řádu,
zejména co se týče určení předmětu sporu a stručného popisu dovolávaných žalobních důvodů. Žalobním důvodem je to, že byl
porušen článek 10 ES tím, že nebyly předloženy žádné informace ke skutečnostem vytýkaným ve stížnosti a poprvé popsaným v dopise
ze dne 3. srpna 2000. Italská republika měla možnost výkonu svých práv na obhajobu, pokud jde o tento žalobní důvod.
Žaloba je rovněž opodstatněná.
Z článku 10 ES vyplývá, že členské státy mají povinnost loajálně spolupracovat při každém šetření prováděném Komisí na základě
článku 226 ES a poskytnout jí veškeré požadované informace za tímto účelem (viz zejména rozsudek ze dne 11. prosince 1985,
Komise v. Řecko, 192/84, Recueil, s. 3967, bod 19, a rozsudek ze dne 6. března 2003, Komise v. Lucembursko, C-478/01, Recueil,
s. I-2351, bod 24).
Italská republika však nepředložila požadované informace, přestože k tomu byla několikrát vyzvána.
Určení místa, které je předmětem stížnosti, jasně vyplývá z dopisů, které Komise zaslala před zahájením postupu před zahájením
soudního řízení a na které se odvolává ve své výzvě dopisem ze dne 23. října 2001, jakož i v odůvodněném stanovisku ze dne
18. července 2002. Italské orgány tudíž měly k dispozici skutkové poznatky, které jim umožňovaly odpovědět na žádost Komise.
V důsledku toho je třeba konstatovat, že Italská republika tím, že loajálně nespolupracovala s Komisí ve věci týkající se
zdraví a bezpečnosti pracovníků v čističce odpadních vod umístěné v obci Mandello del Lario v Lombardii (Itálie), nesplnila
povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 ES.
K nákladům řízení
Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud
účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu
nákladů řízení ve svém návrhu a Italská republika byla ve sporu neúspěšná, je namístě jí uložit náhradu nákladů řízení.
Z těchto důvodů
SOUDNÍ DVŮR (druhý senát)
rozhodl takto:
1)
Italská republika tím, že loajálně nespolupracovala s Komisí Evropských společenství ve věci týkající se zdraví a bezpečnosti
pracovníků v čističce odpadních vod umístěné v obci Mandello del Lario v Lombardii (Itálie), nesplnila povinnosti, které pro
ni vyplývají z článku 10 ES.
2)
Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
Timmermans
Gulmann
Cunha Rodrigues
Macken
Colneric
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 13. července 2004.
Vedoucí soudní kanceláře
Předseda druhého senátu
R. Grass
C. W. A. Timmermans
–
Jednací jazyk: italština.