CELEX: 62005CJ0427
Rakennerahastot
Asetus (ETY) N:o 4253/88
21 artiklan 3 kohdan toinen alakohta
Vähennyksiä koskeva kielto
Verotettavan tulon laskenta
Saatujen yhteisön tukien huomioon ottaminen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään
sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta
19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1993 annetulla
neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93 (EYVL L 193, s. 20; jäljempänä asetus N:o 4253/88), 21 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan
tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty oikeudenkäynnissä, jossa asianosaisina ovat vastakkain Agenzia delle Entrate – Ufficio di Genova 1
(Verotoimisto Genova 1, jäljempänä Agenzia) ja Porto Antico di Genova SpA -yhtiö (jäljempänä Porto Antico) ja jossa on kyse
Porto Anticon tekemän, sen oikeushenkilöiden tuloverona ja tuotantotoiminnasta perittävänä alueellisena verona vuonna 2000
maksamien summien palauttamista koskevan hakemuksen hylkäämisestä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
Asetuksen N:o 4253/88 21 artiklan, jonka otsikkona oli ”Maksut”, 3 kohdan toisessa alakohdassa säädettiin seuraavaa:
”Maksut on suoritettava lopullisille edunsaajille ilman sellaisia vähennyksiä tai pidätyksiä, jotka saattavat vähentää sen
taloudellisen tuen määrää, johon kyseisillä edunsaajilla on oikeus.”

Kansallinen lainsäädäntö
Tasavallan presidentin asetuksen nro 917, joka on annettu 22.12.1986 (GURI, Supplemento ordinario nro 302, 31.12.1986; jäljempänä
presidentin asetus nro 917/86), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 55 §:n 3 momentissa säädettiin seuraavaa:
”Ylimääräisinä tuloina pidetään myös [seuraavia]:
a)      – –
b)      käteisenä tai luontoissuorituksena saatu tulo, joka on myönnetty tukena tai lahjoituksena, lukuun ottamatta 53 §:n 1 momentin
e ja f kohdassa tarkoitettuja avustuksia ja vähennyskelpoisten varojen hankintaan annettuja avustuksia riippumatta käytetystä
rahoitustavasta. Tällaiset tulot luetaan ansioiksi joko sille verovuodelle, jona ne saadaan, tai tasaerinä tästä verovuodesta
alkaen useammalle verovuodelle, mutta ei enää neljännen sen jälkeisen vuoden jälkeen. – –”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että oikeushenkilöiden tuloveron ja tuotantotoiminnasta perittävän alueellisen veron osalta
Porto Antico on presidentin asetuksen N:o 917/86 55 §:n 3 momentin b kohdan mukaisesti ilmoittanut vuoden 2000 veroilmoituksessaan
yhteisön ja Ligurian alueen rakennerahastoista ohjelmakauden 1994–1999 aikana saamansa tuet.
Koska Porto Antico katsoi, että se oli tehnyt virheen ottaessaan mainitut tuet huomioon laskiessaan vuoden 2000 verotettavaa
tuloa, tämä yhtiö teki Agenziaan oikaisuvaatimuksen, jolla se vaati niiden summien palauttamista, jotka se oli mielestään
maksanut tarpeettomasti. Tässä oikaisuvaatimuksessa se väitti, että presidentin asetuksen nro 917/86 55 §:n 3 momentin b kohta
oli asetuksen N:o 4253/88 21 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan säännösten vastainen.
Koska Agenzia oli passiivinen, mikä merkitsi Porto Anticon oikaisuvaatimuksen implisiittistä hylkäämistä, Porto Antico nosti
kanteen Commissione tributaria provinciale di Genovassa, joka hyväksyi kanteen 10.4.2003 antamallaan tuomiolla ja määräsi,
että tämän yhtiön tarpeettomasti maksamat summat oli palautettava sille.
Agenzia valitti mainitusta tuomiosta 10.3.2004 Commissione tributaria regionale di Genovaan. Mainittu tuomioistuin pohti presidentin
asetuksen nro 917/86 55 §:n 3 momentin b kohdan yhteensoveltuvuutta asetuksen N:o 4253/88 kanssa ja katsoi, että on tarpeen
lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko asetuksen N:o [4253/88] 21 artiklan 3 kohdan [toisen alakohdan] – – kanssa yhteensoveltuva [presidentin asetuksen nro
917/86] 55 § (sellaisena kuin se oli vuonna 2000), jonka mukaan määritettäessä verotettavaa tuloa on otettava huomioon yhteisöltä
saadut tuet?
2)      Mikäli säännöksen todetaan olevan tällä tavoin yhteensoveltumaton, koskeeko tämä vain yhteisön elinten myöntämiä ja maksettavia
tukia vai myös niitä kansallisten elinten maksamia tukia, joista määrätään yhtenäisessä ohjelma-asiakirjassa?”

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu

Ensimmäinen kysymys
Ensimmäisellä kysymyksellään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee ennen kaikkea, onko asetuksen N:o 4253/88
21 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä presidentin asetuksen nro 917/86 55 §:n 3 momentin
b kohdan kaltaiselle kansalliselle verolainsäädännölle, jolla yhteisön rakennerahastoista maksetut tuet otetaan huomioon määritettäessä
verotettavaa tuloa.
Aluksi on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka välitön verotus kuuluu jäsenvaltioiden
toimivaltaan, jäsenvaltioiden on tätä toimivaltaansa käyttäessään kuitenkin noudatettava yhteisön oikeutta (asia C-80/94,
Wielockx, tuomio 11.8.1995, Kok. 1995, s. I-2493, 16 kohta ja asia C-319/02, Manninen, tuomio 7.9.2004, Kok. 2004, s. I-7477,
19 kohta). Erityisesti on todettava, että kansallisella lainsäädännöllä ei saa haitata asetuksella N:o 4253/88 käyttöön otetun
menetelmän toimintaa (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 36/80 ja 71/80, Irish Creamery Milk Suppliers Association ym., tuomio
10.3.1981, Kok. 1980, s. 735, Kok. Ep. VI, s. 29, 15 kohta).
Tältä osin mainitun asetuksen 21 artiklan 3 kohdan toisesta alakohdasta ilmenee selvästi, että ”maksut on suoritettava lopullisille
edunsaajille ilman sellaisia vähennyksiä tai pidätyksiä, jotka saattavat vähentää sen taloudellisen tuen määrää, johon kyseisillä
edunsaajilla on oikeus”.
Mainitun säännöksen sanamuodosta käy selvästi ilmi, että siinä kielletään vähennykset tuista, jotka rakennerahastoista myönnetään
edunsaajille. On todettava, että tällä samalla sanamuodolla ei suljeta pois sitä, että tuloja, joihin nämä tuet kuuluvat presidentin
asetuksen nro 917/86 perusteella, voitaisiin verottaa.
On todettava, että yhteisöjen tuomioistuin on jo antanut ratkaisun asetuksen N:o 4253/88 21 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan
tulkinnasta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) ohjausosastosta tukena maksettujen summien yhteydessä. Se
on näet katsonut, että tässä säännöksessä tarkoitettua kieltoa tehdä vähennyksiä ei voida tulkita pelkästään muodollisesti
siten, että se koskisi ainoastaan tukien suorittamishetkellä tehtäviä vähennyksiä, ja näin ollen vähennysten tekemistä koskevan
kiellon on välttämättä katsottava koskevan kaikkia suoritettaviin summiin välittömästi ja erottamattomasti liittyviä maksuja
(ks. asia C-84/04, komissio v. Portugali, tuomio 5.10.2006, Kok. 2006, s. I-9843, 35 kohta).
Tästä seuraa, että jotta voitaisiin määrittää, onko asetuksen N:o 4253/88 21 artiklan 3 kohdan toinen alakohta esteenä pääasiassa
kyseessä olevan kaltaiselle lainsäädännölle, on tutkittava, liittyykö presidentin asetuksessa nro 917/86 säädetty vero suoraan
ja erottamattomasti rakennerahaston myöntämien tukien maksamiseen.
Esillä olevassa asiassa, kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 28 kohdassa todennut, Porto Anticon saamien yhteisön
tukien summa on osa tämä yhtiön varoista, ja se otetaan, mahdollisesti yhdessä muiden tulojen kanssa, huomioon määritettäessä
yhtiön tuloveroa ja sitä verotetaan siten presidentin asetuksella käyttöön otetun yleisen järjestelmän mukaisesti samalla
tavalla kuin Porto Anticon muitakin tuloja.
On todettava, että presidentin asetuksessa nro 917/86 säädetty vero ei riipu Porto Anticolle maksettujen yhteisön tukien olemassaolosta.
Mainittu vero ei vastaa veroa, joka liittyy erityisesti taloudelliseen tukeen, jota tämä yhtiö on saanut, vaan sitä kannetaan
erotuksetta kaikista tämän yhtiön tuloista.
Näin ollen ei voida väittää, että pääasiassa kyseessä oleva vero, sellaisena kuin siitä säädetään mainitussa presidentin asetuksessa,
olisi asetuksen N:o 4253/88 21 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettu vähennys tai pidätys, jolla pienennetään
yhteisön rakennerahastojen maksamia summia ja joka liittyy suoraan ja erottamattomasti niihin, vaikka onkin mahdollista, että
kuten Porto Antico esittää, määrittää täsmällisesti näitä summia rasittavan kansallisen veron määrä.
Tästä seuraa, että presidentin asetuksessa nro 917/86 säädetystä verosta johtuvien kaltaisilla vähennyksillä tai pidätyksillä,
joiden vaikutuksena on tuensaajan saamien yhteisön tukien pieneneminen mutta joilla ei ole suoraa ja erottamatonta yhteyttä
näihin tukiin, ei haitata asetuksella N:o 4253/88 käyttöön otetun menetelmän soveltamista, ja näin ollen asetus ei ole esteenä
tällaisten vähennysten tai pidätysten toteuttamiselle.
Muutoin on lisättävä, että päinvastoin kuin Porto Antico väittää, rakennerahaston edunsaajien välisten erojen, jotka johtuvat
siitä, että yhteisön tukia verotetaan jäsenvaltioissa eri verokannoilla, ei voida katsoa olevan yhdenvertaisen kohtelun periaatteen
vastaisia; tällä periaatteella edellytetään, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavoin, ellei tällainen
kohtelu ole objektiivisesti perusteltua (ks. mm. asia C-189/01, Jippes ym., tuomio 12.7.2001, Kok. 2001, s. I‑5689, 129 kohta
ja asia C-479/04, Laserdisken, tuomio 12.9.2006, Kok. 2006, s. I-8089, 68 kohta).
Jotta tämä olisi asianlaita, yhteisön tukien saajien olisi oltava toisiinsa rinnastettavia tapauksia. Asia ei kuitenkaan ole
näin, koska edunsaajat saavat tällaisia tukia kunkin jäsenvaltion omassa taloudellis-sosiaalisessa tilanteessa ja koska siitä
syystä, että verotettavan tulon määrittämistä ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla, jäsenvaltioiden lainsäädännössä on
tällä alalla objektiivisia eroja, jotka siten aiheuttavat väistämättä tällaisia eroja mainittujen tuensaajien välille.
Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 4253/88 21 artiklan 3 kohdan toista
alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä presidentin asetuksen nro 917/86 55 §:n 3 momentin b kohdan kaltaiselle
kansalliselle verolainsäädännölle, jonka mukaan yhteisön rakennerahastoista saadut tuet otetaan huomioon määritettäessä verotettavaa
tuloa.

Toinen kysymys
Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen esittämään
toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin
toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 4253/88, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93,
21 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä 22.12.1986 annetun presidentin asetuksen
nro 917 55 §:n 3 momentin b kohdan kaltaiselle kansalliselle verolainsäädännölle, jonka mukaan yhteisön rakennerahastoista
saadut tuet otetaan huomioon määritettäessä verotettavaa tuloa.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: italia.