CELEX: 62005TJ0420
Augalų apsaugos produktai
Veiklioji medžiaga chlorotalonilas
Įtraukimas į Direktyvos 91/414/EEB I priedą
Vertinimo procedūra
Direktyva 2005/53/EB
Ieškinys dėl panaikinimo
Ieškinys dėl neveikimo
Ieškinys dėl žalos atlyginimo

Teisinis pagrindas
1.
Direktyva 91/414/EEB
Pagal 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (
OL L 230, 1991, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 11 t., p. 332–367) 4 straipsnio 1 dalies a punktą „valstybės narės užtikrina, kad augalų apsaugos produktas nebūtų registruojamas, kol jo veikliosios medžiagos neįrašytos į I priedo sąrašą ir neįvykdytos visos ten nustatytos sąlygos“.
Pagal Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalį „atsižvelgiant į dabartines mokslo ir technikos žinias, veiklioji medžiaga gali būti įrašyta į I priedą pradiniam laikotarpiui, neviršijančiam 10 metų, jeigu tikimasi, kad augalų apsaugos produktai, savo sudėtyje turintys veikliosios medžiagos, atitiks (toliau nurodytas) sąlygas“, kurios reikalauja, kad jie nebūtų kenksmingi žmonių ir gyvūnų sveikatai bei aplinkai.
Pagal šios direktyvos 5 straipsnio 4 dalies pirmą ir antrą įtraukas įrašant gali būti keliami reikalavimai, susiję su „veikliosios medžiagos minimaliu grynumo laipsniu“ ir „tam tikrų priemaišų pobūdžiu ir didžiausiu jų kiekiu“.
Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Nukrypstant nuo 4 straipsnio nuostatų <…> valstybė narė gali per 12 mėnesių [12 metų] nuo pranešimo apie šią direktyvą įregistruoti ir pateikti į vidaus rinką augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų į I priedą, kurios jau dvejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos yra rinkoje.
Priėmusi šią direktyvą, Komisija pradeda vykdyti darbų programą dėl šių veikliųjų medžiagų laipsniško vertinimo 12 metų laikotarpiu, kuris buvo nurodytas aukščiau minėtoje pastraipoje. Pagal šią programą suinteresuotoms šalims gali tekti pateikti reikiamus duomenis Komisijai ir valstybėms narėms per tokioje programoje numatytą laikotarpį. Reglamentas, priimtas laikantis 19 straipsnyje nustatytos tvarkos, išdėsto visas nuostatas, būtinas programai įgyvendinti.
<…>
Pirmojoje pastraipoje nurodytu 12 metų laikotarpiu 19 straipsnyje minėtam Komitetui įvertinus tokią veikliąją medžiagą, gali būti nuspręsta, laikantis tame straipsnyje nustatytos tvarkos, kad medžiaga gali būti įrašyta į I priedą ir kokiomis sąlygomis arba tuomet, kai 5 straipsnio nuostatos nevykdomos arba nebuvo pateikta būtina informacija ir duomenys per numatytą laikotarpį, kad tokia veiklioji medžiaga nebus įrašyta į I priedą. Valstybės narės užtikrina, kad augalų apsaugos produktai būtų atitinkamai registruojami, registracija panaikinama ar prireikus taisoma per numatytą laikotarpį.“
Direktyvos 91/414 19 straipsnyje, iš dalies pakeistame 2003 m. balandžio 14 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 806/2003 (
OL L 122, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 301–334), numatyta, kad Europos Bendrijų Komisijai padeda reglamentavimo komitetas, t. y. Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas (toliau – komitetas).
Kalbant apie veikliąją medžiagą chlorotalonilą, Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje numatytas laikotarpis, kuris turėjo baigtis 2003 m. liepos 26 d., buvo pratęstas iš pradžių Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2076/2002 (
OL L 319, p. 3
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 37 t., p. 374–382) iki , vėliau Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1335/2005 (
OL L 211, p. 6
) – iki , nebent iki šios datos būtų priimtas sprendimas ją įtraukti į Direktyvos 91/414 I sąrašą.
2.
Reglamentas (EEB) Nr. 3600/92
1992 m. gruodžio 11 d. Komisijos reglamente (EEB) Nr. 3600/92, nustatančiame išsamias darbų programos, minėtos Tarybos direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje, pirmojo etapo įgyvendinimo taisykles (
OL L 366, p. 10
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 13 t., p. 242–248), nustatyta kelių medžiagų vertinimo dėl jų galimo įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą procedūra. Tarp šių medžiagų yra chlorotalonilas.
Pagal Reglamento Nr. 3600/92 4 straipsnio 1 dalį „visi gamintojai, norintys, kad <…> veiklioji medžiaga <…> būtų įtraukta į Direktyvos (91/414) I priedą, per šešis mėnesius nuo šio reglamento įsigaliojimo turi apie tai pranešti Komisijai“.
Pagal Reglamento Nr. 3600/92 5 straipsnį patikrinusi pranešimus Komisija reglamentu nustato priimtų įvertinti veikliųjų medžiagų sąrašą, paskiria valstybę narę ataskaitos apie kiekvieną veikliąją medžiagą rengėją ir kiekvienos priimtos vertinti veikliosios medžiagos atveju nurodo pranešimą pateikusių gamintojų pavadinimus bei galutinį terminą, iki kurio valstybei narei ataskaitos rengėjai reikia pateikti dokumentų rinkinius, minimus šio reglamento 6 straipsnyje.
Reglamento Nr. 3600/92 6 straipsnyje, papildytame 2000 m. spalio 12 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2266/2000 (
OL L 259, p. 27
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 30 t., p. 388–389), numatyta, kad pranešėjai atskirai arba kartu turi pateikti valstybei narei ataskaitos rengėjai dokumentų rinkinio santrauką ir visą dokumentų rinkinį, bei nurodytas šio dokumentų rinkinio turinys.
Reglamento Nr. 3600/92, iš dalies pakeisto 1997 m. birželio 27 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1199/97 (
OL L 170, p. 19
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 21 t., p. 166–168), 7 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Paskirtoji valstybė narė ataskaitos apie kiekvieną veikliąją medžiagą rengėja:
a)
patikrina dokumentų rinkinius, minimus 6 straipsnio 2 ir 3 dalyse, atsižvelgiant į jų gavimo <…> tvarką <…>;
b)
iš karto po dokumentų rinkinio patikrinimo užtikrina, kad pranešėjai kitoms valstybėms narėms ir Komisijai pateiktų patikslintą dokumentų rinkinio santrauką;
c)
<…> pateikia Komisijai dokumentų rinkinio įvertinimo ataskaitą, įskaitant rekomendaciją:
—
įtraukti veikliąją medžiagą į Direktyvos (91/414) I priedą, išdėstant įtraukimo sąlygas,
—
pašalinti veikliąją medžiagą iš rinkos,
—
<…>
d)
visų pirma, į ataskaitą įtraukia įvertinimui naudotas kiekvieno bandymo ir tyrimo, daryto pagal kiekvieną Direktyvos (91/414) II ir III priedų punktą, ataskaitų nuorodas, sudarydama bandymų ir tyrimų ataskaitų sąrašą, įskaitant tyrimo arba bandymų ataskaitos pavadinimą, autorių (-ius), datą ir išleidimo datą, standartą, pagal kurį bandymas arba tyrimas buvo vykdomas, savininko pavadinimą ir, jei yra, savininko arba pranešėjo reikalavimą dėl duomenų apsaugos.
2.   Pradėjusi straipsnio 1 dalies a punkte minimą tikrinimą, valstybė narė ataskaitos rengėja gali paprašyti, kad pranešėjai patobulintų dokumentų rinkinį arba jį papildytų. <…>“
Pagal Reglamento Nr. 3600/92, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1199/97, 7 straipsnio 3 dalį:
„Gavusi dokumentų rinkinio santrauką ir straipsnio 1 dalyje minimą ataskaitą, Komisija dokumentų rinkinį ir ataskaitą perduoda tikrinti komitetui.
<…>
Prieš tai, kol dokumentų rinkinys ir ataskaita bus pasiųsti komitetui, gali būti surengta valstybių narių ekspertų konsultacija, ir dėl ataskaitos apie atitinkamą veikliąją medžiagą arba dėl jos dalių Komisija gali konsultuotis su kai kuriais arba visais pranešėjais <…>.“
Pagal Reglamento Nr. 3600/92 7 straipsnio 3A dalį, įterptą Reglamentu Nr. 1199/97:
„Po straipsnio 3 dalyje minėto tikrinimo Komisija <…> komitetui gali pateikti:
a)
direktyvos, pagal kurią veiklioji medžiaga būtų įtraukta į Direktyvos (91/414) I priedą, ir nustatančios, jei tinka, sąlygas, įskaitant įtraukimo terminą, projektą;
<…>“
Pagal Reglamento Nr. 3600/92 7 straipsnio 6 dalį, įterptą Reglamentu Nr. 1199/97, „jei Komisija pateikia direktyvos arba sprendimo projektą pagal straipsnio 3A dalį arba pagal straipsnio 5 dalį, ji tuo pat metu pateikia komiteto ekspertizės išvadas, parengtas kaip patikslinta ekspertizės [peržiūros] ataskaita, nurodant posėdžio protokolo santraukoje“.
Ginčo aplinkybės
1993 m. liepos 8 d. chlorotalonilą gaminanti Italijos bendrovė
Vischim Srl
, ieškovė, pranešė Komisijai, jog yra suinteresuota šios veikliosios medžiagos įtraukimu į Direktyvos 91/414 I priedą.
1994 m. balandžio 27 d. Reglamentu (EB) Nr. 933/94, nustatančiu augalų apsaugos priemonių veikliąsias medžiagas ir skiriančiu ataskaitų rengėjas valstybes nares Reglamentui (EEB) Nr. 3600/92 įgyvendinti (
OL L 107, p. 8
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 16 t., p. 84–94), Komisija nustatė veikliųjų medžiagų sąrašą, kurios turi būti įvertintos Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje nurodytos darbo programos pirmame etape. Kalbant apie chlorotalonilą, šiame sąraše išvardijami šešiolika pranešėjų, tarp kurių yra ir ieškovė. Galutinis terminas dokumentams valstybei narei ataskaitos rengėjai pateikti nustatytas minėto reglamento, iš dalies pakeisto Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2230/95 (
OL L 225, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 18 t., p. 196–198), 2 straipsnyje.
Per šį terminą savo dokumentų rinkinius pateikė tik du pranešėjai, t. y. bendrovė
ISK Biotech Europe
(kurią per vertinimo procedūrą pakeitė bendrovė
Zeneca Agrochemicals
, pati tapusi bendrove
Syngenta
) ir ieškovė.
2000 m. sausio 31 d. valstybė narė ataskaitos rengėja pateikė Komisijai dokumentų rinkinių įvertinimo ataskaitą.
Nuo 2001 m. kovo mėn. iki rugsėjo mėn. dėl šios ataskaitos Europos bendrijų koordinavimo organizacija (
European Community Co-Ordination
(ECCO)) surengė valstybių narių ekspertų konsultaciją (toliau – tarpusavio įvertinimas).
Pagal Reglamento Nr. 3600/92 7 straipsnio 3 dalį dokumentų rinkinių nagrinėjimas buvo pavestas komitetui ir jis truko nuo 2001 m. liepos mėn. iki 2004 m. rugsėjo mėnesio.
Po nagrinėjimo Komisijos tarnybos parengė chlorotalonilo peržiūros ataskaitos projektą (2005 m. sausio 20 d. dokumentas SANCO/4343/2000 rev. 3.1, toliau – peržiūros ataskaitos projektas). Kalbant apie chlorotalonilo specifikaciją, peržiūros ataskaitos projekto I priede daroma nuoroda į 1998 m. MŽŪO (Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija) patvirtintą specifikaciją, nustatančią, jog didžiausias heksachlorobenzeno (HCB) kiekis turi būti 0,3 g/kg. Tačiau minėtame I priede pateikiama pastaba, kad nuo 2003 m. MŽŪO specifikacija yra peržiūrima. To paties projekto IIIA priede pateikiamas „tyrimų, kurių atžvilgiu pagrindinis teikėjas paprašė duomenų apsaugos ir kurie <…> laikomi esminiais vertinimui, sąrašas“ su nuorodomis į
Syngenta
bei ieškovės pateiktus duomenis.
2005 m. vasario 8 d. elektroniniu laišku valstybės narės ataskaitos rengėjos valdžios institucijos minėtą projektą pateikė ieškovei.
2005 m. vasario mėn. MŽŪO, remdamasi
Syngenta
pateikta informacija, patvirtino naują chlorotalonilo specifikaciją, nustatančią, kad didžiausias HCB kiekis turi būti 0,01 g/kg.
2005 m. vasario 15 d. komitetas dėl direktyvos, susijusios su chlorotalonilo įtraukimu į Direktyvos 91/414 I priedą, projekto pateikė palankią nuomonę, dėl kurios į jį kreipėsi Komisija, ir baigė chlorotalonilo peržiūros ataskaitą ( dokumentas SANCO/4343/2000, galutinis, toliau – peržiūros ataskaita). Dėl chlorotalonilo specifikacijos peržiūros ataskaitos I priede daroma nuoroda į 2005 m. vasario mėn. MŽŪO specifikaciją, nurodančią, kad didžiausias HCB kiekis turi būti 0,01 g/kg. Peržiūros ataskaitos IIIA priede daroma nuoroda tik į
Syngenta
pateiktus duomenis.
2005 m. vasario 19 d. laišku ieškovė valstybės narės ataskaitos rengėjos valdžios institucijoms pateikė savo pastabas dėl prie elektroninio laiško pridėto peržiūros ataskaitos projekto.
2005 m. kovo 15 d. elektroniniu laišku valstybės narės ataskaitos rengėjos valdžios institucijos atsakė į ieškovės pastabas, visų pirma nurodydamos, jog buvo nuspręsta chlorotalonilo vertinimą tęsti remiantis
Syngenta
dokumentų rinkiniu.
2005 m. balandžio 14 d. laišku ieškovė paprašė Komisijos nepriimti direktyvos, nebent būtų pakeista chlorotalonilo specifikacija, siekiant atsižvelgti į jos produkto specifikaciją.
Komisija ieškovei atsakė 2005 m. gegužės 19 d., nurodydama, kad jos tarnybos „renka (ieškovės) prašyme išreikštam susirūpinimui išnagrinėti būtiną informaciją ir jai pateiks savo nuomonę“.
Ieškovė šį prašymą pakartojo 2005 m. birželio 9 d. ir Komisijai skirtuose dviejuose laiškuose, į kuriuos ši neatsakė.
2005 m. rugsėjo 16 d. Komisija priėmė Direktyvą 2005/53/EB, iš dalies keičiančią Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant chlorotalonilą, chlorotoluroną, cipermetriną, daminozidą ir tiofanatmetilą kaip veikliąsias medžiagas (
OL L 241, p. 51
, toliau – ginčijama direktyva).
Pagal ginčijamos direktyvos 1 straipsnį ir jos priedą chlorotalonilas įtraukiamas į Direktyvos 91/414 I priede esančią lentelę numeriu 102. Ketvirtame šios lentelės stulpelyje „Grynumas“ nurodyta: „Heksachlorobenzenas: ne daugiau kaip 0,01 g/kg“.
Pagal ginčijamos direktyvos 3 straipsnio 1 dalį valstybės narės iki 2006 m. rugpjūčio 31 d., jeigu būtina, iš dalies keičia arba panaikina galiojančius leidimus, išduotus chlorotalonilo turintiems augalų apsaugos produktams, patikrinusios, pirma, ar laikomasi Direktyvos 91/414 I priede nurodytų sąlygų, ir, antra, ar leidimo turėtojas turi ar gali arba galėjo naudotis dokumentų rinkiniu, atitinkančiu Direktyvos 91/414 II priedo reikalavimus tos direktyvos 13 straipsnio sąlygomis.
Ginčijama direktyva įsigaliojo 2006 m. kovo 1 dieną. Pagal jos 2 straipsnio pirmą ir antrą įtraukas valstybės narės ne vėliau kaip iki priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję įgyvendina šią direktyvą, ir juos taiko nuo .
2005 m. gruodžio mėn. MŽŪO, remdamasi ieškovės pateikta informacija, paskelbė naują chlorotalonilo specifikaciją, padidinančią didžiausią HCB kiekį iki 0,04 g/kg.
2006 m. rugsėjo 22 d. Komisija priėmė Direktyvą 2006/76/EB, iš dalies keičiančią Tarybos direktyvos 91/414/EEB nuostatas dėl veikliosios medžiagos chlortalonilo specifikacijos (
OL L 263, p. 9
).
Pagal Direktyvos 2006/76 1 straipsnį chlorotalonilo specifikacija, numatyta atliekant įtraukimą į Direktyvos 91/414 I priedą, buvo pakeista priede esančia lentele. Ketvirtame šios lentelės stulpelyje „Grynumas“ nurodyta: „Heksachlorobenzenas: ne daugiau kaip 0,04 g/kg“.
Direktyva 2006/76 įsigaliojo 2006 m. rugsėjo 23 dieną. Pagal jos 2 straipsnį valstybės narės paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki , įgyvendina šią direktyvą, ir juos taiko nuo .
Procesas ir šalių reikalavimai
Ši byla buvo pradėta ieškiniu, pateiktu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje 2005 m. lapkričio 25 dieną.
Pateikusi savo ieškinį ieškovė paeiliui padavė du prašymus dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo, kurie buvo atmesti Pirmosios instancijos teismo pirmininko 2006 m. balandžio 4 d. Nutartimi
Vischim prieš Komisiją
(T-420/05 R) ir Nutartimi
Vischim prieš Komisiją
(T-420/05 R II, Rink. p. II-4085), o pastaroji buvo patvirtinta Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi
Vischim prieš Komisiją
(C-459/06 P(R)).
Taikant procedūros organizavimo priemones 2006 m. spalio 18 d. laišku Komisija, pirma, ištaisė savo tripliko priede esančioje lentelėje padarytą klaidą ir, antra, pateikė pastabas dėl Direktyvos 2006/76 priėmimo.
2006 m. gruodžio 14 d. ir laiškais ieškovė paprašė leidimo pateikti papildomus reikalavimus ir pagrindus, atsižvelgiant į tai, kad buvo priimta Direktyva 2006/76. pastabose Komisija prieštaravo ieškovės prašymui.
Taikant procedūros organizavimo priemones, atsižvelgiant į tai, kad buvo priimta Direktyva 2006/76, 2007 m. liepos 20 d. ieškovė pateikė priderintus reikalavimus ir pagrindus. Komisija savo pastabas pateikė .
Pakeitus Pirmosios instancijos teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į šeštąją kolegiją, todėl ši byla paskirta šiai kolegijai.
Kadangi vienas kolegijos narys negalėjo posėdžiauti šioje byloje, Pirmosios instancijos teismo pirmininkas, pritaikęs Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 32 straipsnio 3 dalį, paskyrė į kolegiją kitą teisėją.
Išklausius šalis, ši byla ir byla T-380/06 buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma žodinė proceso dalis.
Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu Pirmosios instancijos teismas nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir, imdamasis proceso organizavimo priemonių, pateikė šalims kelis klausimus raštu, į kuriuos jos atsakė 2008 m. birželio 16 d., ir laiškais.
Per 2008 m. rugsėjo 25 d. posėdį išklausytos žodinės šalių pastabos ir atsakymai į Pirmosios instancijos teismo pateiktus klausimus.
Savo ieškinyje ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamos direktyvos dalį, susijusią su chlorotalonilo įtraukimu į Direktyvos 91/414 I priede esančią lentelę numeriu 102, arba alternatyviai pakeisti chlorotalonilo specifikaciją, siekiant, kad ji atitiktų 2005 m. lapkričio mėn. MŽŪO patvirtintą specifikaciją,
—
iš dalies panaikinti peržiūros ataskaitą tiek, kiek joje ieškovei nepripažįstamas „pagrindinio duomenų teikėjos“ statusas ir IIIA priede nedaroma nuoroda į jos duomenis,
—
pagal EB 232 straipsnį nurodyti Komisijai imtis veiksmų atsižvelgiant į 2005 m. balandžio 14 d. laiške pateiktą ieškovės prašymą,
—
pagal EB 288 straipsnį nurodyti Komisijai atlyginti žalą, patirtą dėl ginčijamos direktyvos priėmimo arba alternatyviai dėl jos neveikimo,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
atmesti ieškinį kaip nepriimtiną arba, nepatenkinus pirmo reikalavimo, kaip nepagrįstą,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
1.
Dėl reikalavimų panaikinti ginčijamą direktyvą tiek, kiek tai susiję su chlorotalonilo specifikacija
Dėl reikalavimų panaikinti priderinimo
2007 m. liepos 20 d. savo paaiškinimais ieškovė siekia pirmąją ieškinyje pateiktų reikalavimų dalį pakeisti prašymu panaikinti ginčijamos direktyvos 2 straipsnio antrąją pastraipą ir 3 straipsnio 1 dalį arba alternatyviai panaikinti visą ginčijamą direktyvą. Be to, ji nurodo, jog jei Pirmosios instancijos teismas nuspręstų naujus reikalavimus atmesti kaip nepriimtinus, ji išlaikytų ieškinyje pateiktus reikalavimus.
Komisija tvirtina, kad 2007 m. liepos 20 d. reikalavimai yra nauji pagrindai, kurie yra nepriimtini pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį.
Reikia priminti, jog ginčijamoje direktyvoje nurodyta chlorotalonilo specifikacija yra pakeista Direktyvoje 2006/76 įtvirtinta iš dalies pakeista specifikacija.
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką, jeigu vykstant procesui ginčijamas aktas pakeičiamas kitu aktu, kurio dalykas tas pats, jis turėtų būti laikomas nauju faktu, leidžiančiu ieškovui pritaikyti savo reikalavimus ir ieškinio pagrindus, t. y. taikyti savo pradinius reikalavimus ir pagrindus vėlesniam aktui arba jam ginčyti pateikti papildomų reikalavimų arba pagrindų (1982 m. kovo 3 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Alpha Steel prieš Komisiją
, 14/81, Rink. p. 749, 8 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo
CCRE prieš Komisiją
,
T-46/98 ir T-151/98, Rink. p. II-167
, 33 punktas).
Tačiau šioje byloje ieškovės pateikti nauji reikalavimai nėra skirti ginčyti vėlesnį aktą, t. y. Direktyvą 2006/76, dėl kurios, beje, buvo pateiktas atskiras ieškinys (byla T-380/06). Jais kitu aspektu siekiama viso ar dalinio ginčijamos direktyvos panaikinimo, o tam jau buvo skirti ieškinyje pateikti reikalavimai. Todėl naujus pagrindus, kurie nėra grindžiami per procesą paaiškėjusiomis teisinėmis ar faktinėmis aplinkybėmis, reikia laikyti nepriimtinais pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį.
Šiomis aplinkybėmis reikia atmesti naujus 2007 m. liepos 20 d. pateiktus ieškovės reikalavimus ir priimti sprendimą dėl pateiktųjų ieškinyje.
Dėl priimtinumo
Dėl suinteresuotumo pareikšti ieškinį
Komisija tvirtina, kad Direktyva 2006/76 pakeitus chlorotalonilo specifikaciją dingo ieškovės suinteresuotumas pareikšti ieškinį dėl ginčijamos direktyvos panaikinimo.
Ieškovė patvirtina, kad jos produktas atitinka Direktyvoje 2006/76 įtvirtintą chlorotalonilo specifikaciją, bet teigia, kad ginčijama direktyva įtvirtinta specifikacija buvo sukeltos teisinės pasekmės, kurios išliko, nepaisant jos pakeitimo ir kurios pateisina ieškovės suinteresuotumą pareikšti ieškinį. Šiuo atžvilgiu ieškovė nurodo, kad jos augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra chlorotalonilo, leidimai keliose valstybėse narėse buvo panaikinti.
Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką suinteresuotumas panaikinti aktą egzistuoja, tik jei šis panaikinimas gali turėti teisinių pasekmių (1986 m. birželio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
AKZO Chemie prieš Komisiją
, 53/85, Rink. p. 1965, 21 punktas ir Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Gencor prieš Komisiją
, T-102/96, Rink. p. II-753, 40 punktas).
Šioje byloje reikia pažymėti, kad 2005 m. rugsėjo 16 d. priimta ir įsigaliojusia ginčijama direktyva valstybės narės buvo įpareigotos iki peržiūrėti galiojančius leidimus, išduotus augalų apsaugos produktams, kurių sudėtyje yra chlorotalonilo. Pagal ginčijamos direktyvos 3 straipsnio 1 dalies antrąją pastraipą toks peržiūrėjimas apima patikrinimą, pirma, ar laikomasi Direktyvos 91/414 I priede nurodytų įtraukimo sąlygų, ir, antra, ar laikomasi pareigos turėti ar galėti naudotis dokumentų rinkiniu, atitinkančiu Direktyvos 91/414 II priedo reikalavimus.
Ginčijamojoje direktyvoje nurodyta specifikacija buvo pakeista Direktyvoje 2006/76 numatyta iš dalies pakeista specifikacija. Pagal jos 2 straipsnio pirmąją pastraipą valstybės narės turėjo šią direktyvą perkelti atgaline data iki 2006 m. rugpjūčio 31 d., t. y. iki ginčijamos direktyvos 3 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje numatytos datos galiojantiems nacionaliniams leidimams, neatitinkantiems ginčijamos direktyvos numatytų chlorotalonilo įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą sąlygų, panaikinti ir pakeisti. Tačiau Direktyva 2006/76 negalioja atgaline data iki ginčijamos direktyvos įsigaliojimo ir todėl negali panaikinti iki pastarosios sukeltų teisinių pasekmių.
Iš to matyti, kad ginčijama direktyva galėjo paveikti ieškovės teisinę padėtį, nes ši negalėjo remtis savo produktų atitiktimi įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą sąlygoms per ginčijamojoje direktyvoje nustatytą laikotarpį, skirtą leisti suinteresuotiesiems asmenims pasirengti nacionalinės valdžios institucijų atliekamam peržiūrėjimui.
Galiausiai reikia nurodyti, kad šie reikalavimai dėl panaikinimo tebėra svarbūs bent kaip ieškovės pateiktų reikalavimų dėl žalos atlyginimo pagrindas (šiuo klausimu žr. 1998 m. kovo 31 d. Teisingumo Teismo sprendimo
France ir kt. prieš Komisiją
,
C-68/94 ir C-30/95, Rink. p. I-1375
, 74 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Todėl reikia manyti, kad ieškovė išsaugojo suinteresuotumą pareikšti šiuos reikalavimus dėl panaikinimo.
Dėl ieškovės teisės pareikšti ieškinį
Pateikdama gynybos argumentus Komisija ginčija šių reikalavimų priimtinumą, remdamasi ginčijamos direktyvos įstatyminiu pobūdžiu bei tuo, kad ji nėra tiesiogiai ir konkrečiai susijusi su ieškove.
Ieškovė teigia turinti teisę pareikšti ieškinį, visų pirma atsižvelgiant į jos dalyvavimą chlorotalonilo vertinimo procedūroje.
Reikia pabrėžti, jog ginčijama direktyva yra visuotinai taikomas teisės aktas, skirtas valstybėms narėms.
Šiuo atžvilgiu, nors EB 230 straipsnio ketvirtoji pastraipa aiškiai nenurodo, kad fizinių ar juridinių asmenų pateikti ieškiniai dėl direktyvos panaikinimo priimtini, vis dėlto iš teismo praktikos matyti, kad vienintelės aplinkybės, jog ginčijamas teisės aktas yra direktyva, neužtenka pripažinti ieškinį nepriimtinu. Iš tiesų Bendrijos institucijos negali vien teisės akto formos pasirinkimu panaikinti teisinę apsaugą, kurią privatiems asmenims garantuoja ši Sutarties nuostata (1998 m. birželio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
UEAPME prieš Tarybą
, T-135/96, Rink. p. II-2335, 63 punktas ir Pirmosios instancijos teismo nutarties
Japan Tobacco ir JT International prieš Parlamentą ir Tarybą
, T-223/01, Rink. p. II-3259, 28 punktas).
Be to, visuotinai taikomas aktas kai kuriais atvejais gali būti tiesiogiai ir konkrečiai susijęs su tam tikrais fiziniais ar juridiniais asmenimis. Esant tokiai prielaidai, Bendrijos aktas vienu metu gali būti ir norminis aktas, ir tam tikrų suinteresuotųjų ūkio subjektų atžvilgiu – sprendimas (žr. Pirmosios instancijos teismo 2002 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo
Pfizer Animal Health prieš Tarybą
, T-13/99, Rink. p. II-3305, 84 punktą; sprendimo
Alpharma prieš Tarybą
, T-70/99, Rink. p. II-3495, 76 punktą ir juose nurodytą teismų praktiką).
Taigi reikia išnagrinėti, ar ginčijama direktyva tiesiogiai ir konkrečiai paveikia ieškovės teisinę padėtį.
Pirmiausia dėl konkrečios sąsajos reikia priminti, kad tai, jog asmuo dalyvauja Bendrijos teisės akto priėmimo procese, šį asmenį konkrečiai išskiria nagrinėjamo akto atžvilgiu, tik jei taikomi Bendrijos teisės aktai jam suteikia atitinkamas procesines garantijas (žr. minėto sprendimo
Pfizer Animal Health prieš Tarybą
101 punktą; minėto sprendimo
Alpharma prieš Tarybą
93 punktą ir juose nurodytą teismų praktiką).
Šiuo atžvilgiu reikia pabrėžti, jog Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje nurodyta vertinimo procedūra, susijusi su veikliosiomis medžiagomis, kurios jau dvejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos yra rinkoje, pagal Reglamento Nr. 3600/92 4 straipsnio 1 dalyje numatytą tvarką pradedama suinteresuotajam gamintojui pateikus pranešimą. Pagal minėto reglamento 6 straipsnio 1 dalį pranešėjas turi pateikti dokumentų rinkinį, apimantį duomenis, reikalingus atitinkamai veikliajai medžiagai įvertinti. Be to, iš to paties reglamento 7 straipsnio 2 ir 3 dalių matyti, jog jis dalyvauja įvairiuose jo dokumentų rinkinio nagrinėjimo etapuose ir todėl naudojasi procedūrinėmis garantijomis.
Todėl reikia manyti, jog Komisijos aktas, kuriuo baigiama procedūra, yra konkrečiai susijęs su pranešėju, pateikusiu dokumentų rinkinį ir dalyvavusiu vertinimo procedūroje. Šiuo atžvilgiu direktyva, kuria tam tikromis sąlygomis leidžiama veiklioji medžiaga, su juo tiek susijusi, kiek ir sprendimas nesuteikti leidimo (šiuo klausimu žr. 1999 m. gruodžio 1 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Boehringer prieš Tarybą ir Komisiją
,
T-125/96 ir T-152/96, Rink. p. II-3427
, 168 punktą).
Šioje byloje akivaizdu, kad ieškovė yra viena iš dviejų pranešėjų, pateikusių dokumentų rinkinius ir dalyvavusių vertinant chlorotalonilą. Todėl, kalbant apie chlorotalonilą, ginčijama direktyva yra konkrečiai su ja susijusi.
Paskui tiesioginės sąsajos sąlyga reikalauja, pirma, kad ginčijama priemonė darytų tiesioginį poveikį ieškovo teisinei padėčiai ir, antra, nepaliktų jokios diskrecijos šios priemonės adresatams, atsakingiems už jos įgyvendinimą, kuris yra automatinis ir kyla tik iš Bendrijos teisės normų, netaikant kitų tarpinių taisyklių (1998 m. gegužės 5 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Dreifus prieš Komisiją
, C-386/96 P, Rink. p. I-2309, 43 punktas).
Šioje byloje priėmusi ginčijamą direktyvą Komisija baigė vertinti chlorotalonilą, nuspręsdama tam tikromis sąlygomis, visų pirma susijusiomis su didžiausiu HCB kiekiu, šią veikliąją medžiagą įtraukti į Direktyvos 91/414 I priedą.
Pagal ginčijamos direktyvos 3 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi peržiūrėti augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra chlorotalonilo, leidimus, per nustatytą terminą patikrindamos, ar jie atitinka minėtos medžiagos įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą sąlygas.
Reikia nurodyti: kadangi ginčijamoje direktyvoje numatytos prekybos chlorotalonilu Bendrijos rinkoje sąlygos, ji tiesiogiai veikia ieškovės, kaip bendrovės, gaminančios šią veikliąja medžiagą, teisinę padėtį. Be to, kalbant apie šias ginčijamoje direktyvoje numatytas sąlygas, veiksmai, kurių turėjo imtis valstybės narės, buvo visiškai automatinio pobūdžio. Konkrečiai kalbant, kaip savo triplike pripažino Komisija, valstybės narės neturi jokios diskrecijos didžiausio HCB kiekio atžvilgiu.
Taigi reikia manyti, kad, kalbant apie šią įtraukimo sąlygą, ginčijama direktyva tiesiogiai veikia ieškovės teisinę padėtį, o valstybėms narėms nepalieka jokios diskrecijos.
Iš to, kas nurodyta, matyti, kad ieškovė gali pateikti prašymą panaikinti ginčijamą direktyvą tiek, kiek tai susiję su chlorotalonilu.
Dėl prašymo pakeisti ginčijamą specifikaciją
Dėl ieškovės alternatyviai pateikto prašymo, kuriuo siekiama, kad Pirmosios instancijos teismas pakeistų ginčijamoje direktyvoje nurodytą specifikaciją, reikia priminti, kad Bendrijos teismas, vykdydamas EB 230 straipsniu pagrįstą teisėtumo priežiūrą, neturi teisės nurodyti Bendrijos institucijoms atlikti tam tikrus veiksmus arba veikti vietoje jų (2006 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
SELEX Sistemi Integrati prieš Komisiją
, T-155/04, Rink. p. II-4797, 28 punktas). Todėl šis alternatyvus prašymas yra nepriimtinas.
Dėl esmės
Grįsdama savo reikalavimus dėl ginčijamos direktyvos panaikinimo ieškovė remiasi, viena vertus, trimis pagrindais, susijusiais su procedūra, t. y. pirma, pagrindas dėl neatsižvelgimo per vertinimo procedūrą į jos dokumentų rinkinį, antra, pagrindas dėl pažeidimų vykstant procedūrai komitete, trečia, pagrindas dėl procedūrinių garantijų ir teisės būti išklausytam pažeidimo ir, kita vertus, trimis pagrindais, susijusiais su esme, atitinkamai dėl Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimo, šios direktyvos 13 straipsnio pažeidimo bei dėl tam tikrų bendrųjų Bendrijos teisės principų pažeidimo.
Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su per vertinimo procedūrą tariamu neatsižvelgimu į ieškovės dokumentų rinkinį
— Šalių argumentai
Pirmiausia ieškovė tvirtina, kad Komisija neteisėtai ją pašalino iš chlorotalonilo vertinimo procedūros, pirma, nepripažindama jai „pagrindinės duomenų teikėjos“ statuso ir, antra, neatsižvelgdama į jos duomenis ir produkto specifikaciją.
Vertinimo procedūros pradžioje valstybė narė ataskaitos rengėja ieškovę ir
Syngenta
laikė „pagrindinėmis duomenų teikėjomis“. Tai buvo nurodyta peržiūros ataskaitoje. Tačiau susipažinusi su šiuo dokumentu ieškovė sužinojo, kad per vertinimą buvo nuspręsta „pagrindine duomenų teikėja“ laikyti tik
Syngenta
. Ieškovei niekada nebuvo pranešta nei apie šį sprendimą, nei apie jos pašalinimo motyvus.
Ieškovės pateikta specifikacija per procedūrą vis dėlto buvo įvertinta ir todėl priimant ginčijamą direktyvą į ją turėjo būti atsižvelgta.
Iš tiesų iš 2000 m. sausio 31 d. valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtos įvertinimo ataskaitos matyti, kad
Syngenta
ir ieškovės produktai buvo išnagrinėti pagal Bendrijos reikalavimus ir kad nustatyti rezultatai šiuos reikalavimus atitinka. Ieškovės produktas buvo taip pat išnagrinėtas atliekant tarpusavio vertinimą. Paprašius papildomos informacijos ieškovė ją pateikė 2002 m. gegužės mėnesį. buvo padaryta išvada, kad ji šį prašymą pateikti informaciją patenkino. Tai buvo patvirtinta chlorotalonilo įvertinimo lentelėje (Komisijos tarnybų darbo dokumentas SANCO/4342/2000 rev. 1-3).
Be to, per procedūrą ieškovė pateikė kelis peržiūros ataskaitos projekto IIIA priede išvardytus tyrimus. 2005 m. kovo 15 d. galutinėje IIIA priedo redakcijoje šių tyrimų, susijusių su jos dokumentų rinkiniu, nebebuvo.
Šiuo klausimu ieškovė teigia, kad jos dokumentų rinkinys vertinimui buvo esminis. Iš 2004 m. sausio 28 d. įvertinimo lentelės aišku, jog tik ieškovė pateikė visą informaciją, susijusią su chlorotalonilo specifikacija, nes
Syngenta
dar turėjo nurodyti, koks „skirtumas tarp dviejų verčių, susijusių su kvantine išeiga“, ir šį reikalavimą patenkino tik „atlikus kitus
Vischim
rezultatų apskaičiavimus“. Taigi, kalbant apie veikliosios medžiagos tapatumą,
Syngenta
dokumentų rinkinys yra išsamus tik darant nuorodą į ieškovės dokumentų rinkinį. Kai kurie ieškovės tyrimai taip pat cituojami grindžiant mokslinį vertinimą peržiūros ataskaitos II priedo 17 puslapyje.
Taigi, atvirkščiai nei tvirtina Komisija, chlorotalonilo tyrimas negalėtų būti baigtas remiantis vien
Syngenta
dokumentų rinkiniu. Kaip matyti iš valstybės narės ataskaitos rengėjos 2004 m. balandžio mėn. parengto dokumento 4.9 punkto,
Syngenta
dokumentų rinkinyje ekotoksikologijos srityje yra spraga, susijusi su bandymais su sliekais. Be to, peržiūros ataskaitos II priede nurodyta NOAEL vertė (
No-Observed-Adverse-Effect Level
, nepastebėto neigiamo poveikio lygis), susijusi su „ilgalaikiu toksiškumu ir kancerogeniniu poveikiu“, buvo apskaičiuota remiantis ieškovės pateiktais bandymais su žiurkėmis.
Be to, veikliosios medžiagos įtraukimas į Direktyvos 91/414 I priedą gali būti pagrįstas įvairių pranešėjų pateiktų duomenų „kompiliacija“, nepaisant to, ar jų individualūs dokumentų rinkiniai yra išsamūs. Iš tiesų pagal Komisijos tarnybų darbo dokumentą (2005 m. balandžio 15 d. Dokumentas SANCO/10435/2004) „visi priimtini tyrimai, kurie atskirai nevisiškai atitinka įtraukiant į I priedą nustatytą reikalavimą arba išsprendžia specifinį sunkumą, tačiau kartu prisideda prie bendro įrodinėjimo <…>, turi būti įtraukti (į peržiūros ataskaitą)“.
Galiausiai ieškovė ginčija Komisijos teiginį, kad nuo 2004 m. gegužės mėn. vertinimas buvo tęsiamas remiantis tik
Syngenta
dokumentų rinkiniu, tvirtindama, kad iki šios datos vertinimas jau buvo baigtas.
Komisija ginčija ieškovės argumentus.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pateikusi šį pagrindą ieškovė skundžiasi dėl tariamo jos pašalinimo iš vertinimo procedūros kaip „pagrindinės duomenų teikėjos“ ir kritikuoja tai, kad nagrinėjamas vertinimas buvo baigtas remiantis tik
Syngenta
dokumentų rinkiniu, neatsižvelgiant į jos dokumentų rinkinyje nurodytus duomenis ir chlorotalonilo specifikaciją.
Dėl atitinkamos procedūros taisyklių reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 3600/92 6 straipsnio 1 dalį pranešėjai atskirai ar kartu turi pateikti valstybei narei ataskaitos rengėjai dokumentų rinkinius, apimančius duomenis, reikalingus veikliajai medžiagai, apie kurią pranešama, įvertinti. Pagal to paties reglamento 7 straipsnio 2 dalį valstybė narė ataskaitos rengėja gali paprašyti, kad pranešėjai patobulintų savo dokumentų rinkinius arba juos papildytų.
Iš šių nuostatų matyti, jog vykstant atitinkamai procedūrai individualų dokumentų rinkinį pateikęs pranešėjas turi pateikti visus veikliajai medžiagai, apie kurią pranešama, vertinti reikalingus duomenis.
Šioje byloje pirmiausia reikia pažymėti, jog nagrinėjama vertinimo procedūra iš pradžių buvo susijusi su dokumentų rinkiniais, kuriuos pateikė ieškovė ir
Syngenta
atskirai.
Iš tiesų pagal peržiūros ataskaitos 1 punktą tik šios dvi pranešėjos per nustatytą terminą pateikė dokumentų rinkinius, kuriuose nebuvo esminių spragų, ir buvo laikomos „pagrindinėmis duomenų teikėjomis“. Iš to paties dokumento matyti, kad atliekant vertinimą nuspręsta „pagrindine duomenų teikėja“ laikyti tik
Syngenta
.
Kalbant apie
Syngenta
ir ieškovės laikymą „pagrindinėmis duomenų teikėjomis“, reikia nurodyti, kad ši sąvoka nėra įtvirtinta taikomuose teisės aktuose, ji atsirado iš Komisijos praktikos. Todėl, kadangi atliekant vertinimą „pagrindinio duomenų teikėjo“ statusas negali atitinkamam pranešėjui suteikti specialaus teisinio statuso, ieškovės argumentas, kad jai buvo tariamai atsisakyta pripažinti šį statusą per visą vertinimo procedūrą, yra netinkamas.
Paskui kalbėdama apie ieškovės argumentą, susijusį su tariamu neatsižvelgimu į jos dokumentų rinkinį, Komisija tvirtina, jog atliekant vertinimą paaiškėjo, kad ieškovės dokumentų rinkinyje buvo didelių spragų ir kad dėl to nuo 2004 m. gegužės mėn. nuspręsta vertinimą tęsti remiantis tik
Syngenta
dokumentų rinkiniu. Dėl šios priežasties, Komisijos teigimu, iki ginčijamos direktyvos priėmimo atliekant chlorotalonilo vertinimą buvo remiamasi tik
Syngenta
dokumentų rinkiniu.
Reikia konstatuoti, jog iš valstybės narės pranešimo rengėjos 2004 m. balandžio mėn. parengto dokumento „4 Lygis – Prašymas pateikti papildomos informacijos“, kurį Komisija įtraukė į savo atsiliepimą į ieškinį, matyti, jog šiuo vėlesniu vertinimo etapu ieškovės dokumentų rinkinyje dar buvo didelių spragų.
Kaip per posėdį nurodė Komisija, o ieškovė to neginčijo, nagrinėjamame dokumente iš viso išskirti 42 tyrimai, kurių trūko ieškovės dokumentų rinkinyje. Pavyzdžiui, dėl skyriaus „Toksikologija ir metabolizmas“ šiame dokumente nurodyta, kad ieškovės dokumentų rinkinyje nėra informacijos, leidžiančios nustatyti (NOAEL) vertę, „susijusią su sisteminiu poveikiu“, „informacijos apie lėtinį oralinį toksiškumą“, „informacijos apie metabolitų toksiškumą“, „duomenų dėl lyginamosios absorbcijos per odą“ ir „
in vitro
tyrimų su žiurkių ir žmonių oda“. Be to, valstybė narė ataskaitos rengėja pareikalavo atlikti lauko tyrimą siekdama sužinoti, kaip naudojamas chlorotalonilas, bei pateikti informaciją, „susijusią su iš dirvožemio pašalinamais likučiais“, informaciją „apie chlorotalonilo 500 g/l ūmų toksiškumą susilietus su oda“ ir „apie tikslią chlorotalonilo 75 WG sudėtį“.
Be to, savo 2008 m. birželio 16 d. rašytiniame atsakyme į Pirmosios instancijos teismo pateiktą klausimą ieškovė pripažino, jog valstybei narei ataskaitos rengėjai šiame dokumente nurodytus duomenis pateikė tik nuo 2006 m. liepos mėn. iki 2007 m. rugpjūčio mėn., t. y. po ginčijamos direktyvos priėmimo.
Iš šių aplinkybių aišku, kad vykstant vertinimo procedūrai ieškovė nepateikė dokumentų rinkinio, kuriame būtų visi chlorotalonilui vertinti būtini duomenys.
Šios išvados nepaneigia tai, kad procedūros pradžioje ieškovės dokumentų rinkinys buvo laikomas neturinčiu esminių trūkumų ir kad jis buvo išnagrinėtas 2000 m. sausio 31 d. valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtoje įvertinimo ataskaitoje bei nuo 2001 m. kovo mėn. iki rugsėjo mėnesio atliekant tarpusavio vertinimą.
Reikia pabrėžti, jog nagrinėjamos procedūros taisyklės nereikalauja, kad vertinimo pradžioje būtų padaryta galutinė išvada dėl dokumentų rinkinio išsamumo. Todėl šioje byloje pradinė išvada, jog ieškovės dokumentų rinkinys neturi „esminių spragų“, nereiškia, kaip tai irgi parodo pasirinkti terminai, kad dokumentų rinkinys visais atžvilgiais yra išsamus.
Ieškovė negali pateikti kaip argumento fakto, kad peržiūros ataskaitos projekto IIIA priede daromos nuorodos į jos per vertinimą pateiktus duomenis. Iš tiesų pagal ginčijamos direktyvos ketvirtą konstatuojamąją dalį ir priede esančią lentelę Nr. 102 galutinė peržiūros ataskaitos redakcija buvo parengta 2005 m. vasario 15 dieną. Taigi, atvirkščiai nei teigia ieškovė, nagrinėjamas vertinimas iki šios datos tęsėsi ir negali būti laikomas baigtu peržiūros ataskaitos projekto stadijoje. Vis dėlto vien fakto, jog nuorodos į ieškovės duomenis buvo įtrauktos į minėtą projektą, bet galutinėje ataskaitos redakcijoje panaikintos, nepakanka siekiant įrodyti, jog jos dokumentų rinkinys buvo išsamus.
Paskui reikia nurodyti, jog ieškovė neįrodė, kad kito pranešėjo dokumentų rinkinys buvo neišsamus ir kad todėl jį būtinai reikėjo papildyti jos dokumentų rinkinyje esančiais duomenimis.
Pirma, ieškovės argumentas, kad jos dokumentų rinkinys buvo būtinas norint užtikrinti
Syngenta
dokumentų rinkinio atitiktį, kalbant apie „vertes, susijusias su kvantine išeiga“, buvo paneigtas įrodymais, kuriuos Komisija pateikė 2008 m. birželio 16 d. savo rašytiniame atsakyme į Pirmosios instancijos teismo pateiktą klausimą ir pagal kuriuos valstybė narė ataskaitos rengėja, gavusi papildomos informacijos, atitinkamą
Syngenta
tyrimą pripažino priimtinu.
Antra, nors peržiūros ataskaitoje iš tikrųjų daroma nuoroda į kai kuriuos ieškovės dokumentų rinkinyje esančius duomenis, t. y. į NOAEL vertę, apskaičiuotą remiantis jos bandymais su žiurkėmis, ir į šios ataskaitos II priede minėtą sliekų dauginimosi ir augimo tyrimą, reikia pabrėžti, kad ši pasitaikanti nuoroda į ieškovės pateiktus duomenis neįrodo, kad kito pranešėjo dokumentų rinkinyje nėra pakankamai informacijos.
Šiuo atžvilgiu 2008 m. birželio 16 d. savo rašytiniame atsakyme į Pirmosios instancijos teismo pateiktą klausimą Komisija nurodė, o ieškovė neįrodė priešingai, kad
Syngenta
dokumentų rinkinyje buvo lygiavertė informacija ir kad nuorodos į vertę, gautą ieškovei atlikus tyrimus, buvo įtrauktos tik todėl, kad valstybė narė ataskaitos rengėja manė, jog ši konkreti vertė moksliškai buvo tinkamesnė. Be to, valstybių narių lygiu pareikalauta pateikti papildomus tyrimus.
Galiausiai reikia taip pat atmesti ieškovės argumentą, kad ji neprivalėjo pateikti
Syngenta
informacijai lygiavertės informacijos, nes vykstant procedūrai, kurioje dalyvauja keli pranešėjai, Komisija galėjo atsižvelgti į visus iš įvairių dokumentų rinkinių gautus duomenis. Iš tiesų net darant prielaidą, kad tokia teisė yra suteikta Komisijai, vis dėlto, kaip nurodyta šio sprendimo 94 punkte, jei pranešėjai nepateikia bendro dokumentų rinkinio, kiekvienas pranešėjas turi užtikrinti, kad jo individualus dokumentų rinkinys būtų išsamus.
Šiuo klausimu per posėdį ieškovė nurodė, jog 1998 m.
Zeneca Agrochemicals
ir ji susitarė, kad kiekvienos jų per vertinimą pateikti duomenys bus laikomi atspindinčiais bendras pastangas.
Grįsdama šį argumentą ieškovė pirmiausia remiasi ieškinio priede nurodytu 1998 m. balandžio 16 d.
Zeneca Agrochemicals
laišku, skirtu valstybei narei ataskaitos rengėjai, kuriame minimas
Zeneca Agrochemicals
, jos ir valstybės narės ataskaitos rengėjos susitikimas, per kurį pastaroji paprašė pateikti bendras pastabas.
Iš šio laiško matyti, kad
Zeneca Agrochemicals
paprašė valstybės narės ataskaitos rengėjos raštu patvirtinti, jog tik ieškovė ir ji buvo laikomos „pagrindinėmis duomenų turėtojomis“, nurodydama, kad tai patvirtinus ji „susisieks su (ieškove), kad nuspręstų, koks tinkamiausias būdas išspręsti šį klausimą (susijusį su galimu bendrų pastabų pateikimu)“. Nors iš to aišku, kad
Zeneca Agrochemicals
ir ieškovė pradėjo derybas dėl galimybės pateikti bendras pastabas, vien nagrinėjamas laiškas neįrodo, kad iš tiesų jos nusprendė duomenis pateikti bendrai.
Paskui ieškovė remėsi dviem susitarimais, kuriuos ji sudarė su
Zeneca Agrochemicals
1998 m. birželio 18 d. ir ir kurių tikslas – pasikeitimas duomenimis, susijusiais su chlorotalonilu. Ieškovės nuomone, pagal šiuos susitarimus bet kokios per vertinimą
Syngenta
pateiktos pastabos turi būti laikomos pateiktomis bendrai.
Tačiau nesant būtinybės priimti sprendimo dėl per posėdį pirmą kartą pateiktų minėtų susitarimų, kurių galiojimo, remiantis pačios ieškovės paaiškinimais,
Syngenta
nepripažino, pasekmių, reikia pabrėžti, kad, kaip per posėdį nurodė Komisija, o ieškovė neprieštaravo, nagrinėjami susitarimai nebuvo pateikti valstybei narei ataskaitos rengėjai arba komitetui.
Šį faktą patvirtina tai, kad šalių rašytinėse pastabose pateiktuose vertinimo dokumentuose nėra jokios nuorodos į kolektyvinį duomenų pateikimą ir juose
Syngenta
ir ieškovės pateikti duomenys vertinami atskirai.
Taigi reikia manyti, kad ieškovė neįrodė, jog duomenys, kuriuos ji ir
Syngenta
pateikė, turėjo būti nagrinėjami kaip bendras dokumentų rinkinys, atspindintis jų kolektyvines pastangas. Todėl ieškovė klaidingai teigia, kad pagal taikomus teisės aktus ji neturėjo pateikti vertinimui reikalingos informacijos, nes lygiavertę informaciją buvo pateikusi
Syngenta
.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia manyti, kad Komisija, atlikusi chlorotalonilo vertinimą
Syngenta
dokumentų rinkinio pagrindu ir neatsižvelgusi į duomenis ir chlorotalonilo specifikaciją, esančius ieškovės pateiktame dokumentų rinkinyje, kuriame nebuvo pakankamai duomenų, nepadarė pažeidimo.
Todėl šiam pagrindui negali būti pritarta.
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su tariamais pažeidimais vykstant procedūrai komitete
— Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad komitetas peržiūros ataskaitą baigė 2005 m. vasario 15 d. ir todėl negalėjo patvirtinti vėliau padarytų šios ataskaitos pakeitimų, susijusių su chlorotalonilo specifikacija ir nuorodų į jos pateiktus tyrimus panaikinimu. komiteto darbotvarkės projekte nėra jokios nuorodos į peržiūros ataskaitą. Savo dublike ieškovė teigia, jog peržiūros ataskaitos projektas nebuvo pateiktas komitetui likus trims savaitėms iki susirinkimo, taip pažeidžiant komiteto taisykles.
Komisija ginčija ieškovės argumentus.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Ieškovė iš esmės tvirtina, kad komitetas tinkamai nebaigė peržiūros ataskaitos, nes 2005 m. vasario 15 d. susirinkime komiteto baigta šios ataskaitos redakcija vėliau buvo pakeista.
Reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 3600/92 7 straipsnio 6 dalį, kuri buvo įterpta Reglamentu Nr. 1199/97, „jei Komisija pateikia direktyvos <…> projektą <…>, ji tuo pat metu pateikia komiteto ekspertizės išvadas, parengtas kaip patikslinta ekspertizės [peržiūros] ataskaita, nurodant posėdžio protokolo santraukoje“. Beje, kaip nurodyta Reglamento Nr. 1199/97 ketvirtoje konstatuojamojoje dalyje, „būtina, kad visi direktyvų arba sprendimų projektai, pateikti <…> komitetui, turėtų būti [būtų] tiesiogiai susieti su valstybės narės ataskaitos rengėjos ataskaita ir rekomendacijomis, įskaitant visus po konsultacijų padarytus pakeitimus“.
Taigi reikia išnagrinėti, ar šioje byloje Komisija įvykdė savo pareigą kartu su direktyvos projektu komitetui pateikti patikslintą peržiūros ataskaitą, išdėstančią siūlomos priemonės vertinimo iš esmės išvadas.
Šiuo klausimu iš šalių argumentų matyti, kad per 2005 m. vasario 15 d. susirinkimą komitetui pateiktos peržiūros ataskaitos tekstas po šio susirinkimo buvo pakeistas, pirma, kalbant apie įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą sąlygas, susijusias su chlorotalonilo grynumu, ir, antra, apie nuorodų į ieškovės pateiktus tyrimus panaikinimą. Iš tiesų, nors minėtos ataskaitos I priedas, nurodantis chlorotalonilo specifikaciją, buvo priimtas , jame daroma nuoroda į 2005 m. vasario mėn. patvirtintą MŽŪO specifikaciją. Be to, jos IIIA priedas, kuriame pateikiamas tyrimų sąrašas, buvo priimtas .
Šiuo atžvilgiu Komisija nurodė, kad abu nagrinėjami pakeitimai, kuriuos 2005 m. vasario 10 d. pasiūlė valstybė narė ataskaitos rengėja, buvo pateikti komitetui ir jis juos patvirtino per susirinkimą, tačiau į peržiūros ataskaitą jie buvo įtraukti tik pasibaigus šiam susirinkimui.
Iš šių patikslinimų, kurių ieškovė neginčija, matyti, jog atitinkami peržiūros ataskaitos pakeitimai buvo pateikti komitetui, kuris 2005 m. vasario 15 d. turėjo visą svarbią informaciją.
Šios išvados nepaneigia faktas, kad peržiūros ataskaita buvo patikslinta tik po šios datos siekiant atsižvelgti į komiteto patvirtintus pakeitimus ir kad dėl to kai kuriuose peržiūros ataskaitos prieduose nurodyta vėlesnė nei 2005 m. vasario 15 d. data.
Be to, kaip matyti iš ieškovės pateikto 2005 m. balandžio 15 d. komiteto susirinkimo protokolo, per šį susirinkimą komitetas „atsižvelgė“ į „pakeistą peržiūros ataskaitą“, susijusią su chlorotalonilu.
Kalbant apie ieškovės teiginius, susijusius su tariamai per trumpu terminu dokumentams komitetui pateikti, pažymėtina, kad šis pagrindas turi būti atmestas kaip nepriimtinas, nes ieškovė negali remtis procedūrinių taisyklių, įtvirtintų siekiant apsaugoti komitete dalyvaujančių valstybių narių interesus, pažeidimu (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2007 m. rugsėjo 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Common Market Fertilizers prieš Komisiją
, C-443/05 P, Rink. p. I-7209, 144 ir 145 punktus).
Bet kuriuo atveju iš darbo reglamento, kurį komitetas priėmė vadovaudamasis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (
OL L 184, p. 23
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t., p. 124–127), išplaukia, kad nors pagal bendrąją taisyklę dokumentai turi būti prieinami likus keturiolikai dienų iki komiteto susirinkimo, pakeitimus galima siūlyti likus mažiau laiko ir net per susirinkimą.
Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, matyti, jog ieškovė neįrodė, kad per komitete vykusią procedūrą buvo padaryta pažeidimų.
Taigi šiam pagrindui negali būti pritarta.
Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su procedūrinių garantijų ir teisės būti išklausytam pažeidimu
— Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad neleidusi jai dalyvauti kai kuriuose susirinkimuose ir esminiuose pasitarimuose bei neužtikrinusi Reglamente Nr. 3600/92 numatytos priežiūros ir paramos, kaip
Syngenta
atžvilgiu, valstybė narė ataskaitos rengėja ir Komisija pažeidė procedūrines garantijas.
(Ieškovė tvirtina, kad) valstybė narė ataskaitos rengėja ir Komisija neužtikrino, kad ji pateiktų savo dokumentų rinkinio santrauką kitoms valstybėms narėms, su ja nepasikonsultavo dėl įvertinimo ataskaitos, jai nepateikė tarpusavio vertinimo rezultatų ir nepakvietė į 2002 m. gruodžio 12 d. susirinkimą su
Syngenta
.
Remdamasi pagrindiniais Bendrijos teisės principais ir teismų praktika antidempingo priemonių srityje, ieškovė teigia, kad per nagrinėjamą procedūrą ji turėjo teisę į gynybą ir teisę būti išklausytai, kurias Komisija pažeidė.
Šiuo atžvilgiu ieškovė priekaištauja Komisijai, pirma, neleidus jai dalyvauti diskusijose dėl chlorotalonilo specifikacijos, būtent atsižvelgus į 2005 m. vasario mėn. MŽŪO specifikaciją, ir, antra, nepateikus jos pašalinimo iš procedūros bei jos tyrimų panaikinimo peržiūros ataskaitoje motyvų.
Galiausiai chlorotalonilo vertinimo procedūros pažeidimai sudaro gero administravimo principo pažeidimą.
Komisija ginčija ieškovės argumentus. Pirmiausia ji teigia, jog nagrinėjamai procedūrai taikomuose teisės aktuose pranešėjams nėra numatyta procedūrinių garantijų.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti, kad vykstant procedūrai, per kurią rinkoje egzistuojantis produktas iš naujo vertinamas remiantis suinteresuotojo gamintojo pateiktu dokumentų rinkiniu, tas gamintojas turi būti glaudžiai susijęs su vertinimu ir galėti remtis teise būti informuotam apie pagrindines savo dokumentų rinkinio spragas, kliudančias suteikti jo produktui leidimą, o tokių procedūrinių garantijų laikymuisi taikoma teisminė priežiūra. Iš tiesų atsižvelgiant į teisinio saugumo ir gero administravimo principus, išskyrus atvejus, jei susiklostytų ekstremali situacija, Komisija negalėtų atsisakyti suteikti leidimą rinkoje egzistuojančiam produktui, nedavusi suinteresuotajam asmeniui galimybės pateikti tinkamų duomenų šioms spragoms užpildyti (šiuo klausimu žr. 2003 m. spalio 21 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Solvay Pharmaceuticals prieš Tarybą
, T-392/02, Rink. p. II-4555, 186–188 punktus).
Šie vertinimai taikomi nagrinėjamai procedūrai, kuri buvo pradėta ieškovei pateikus pranešimą ir pagal kurios taisykles pranešėjas dalyvauja vertinant jo dokumentų rinkinį. Iš tiesų pagal Reglamento Nr. 3600/92 7 straipsnio 2 ir 3 dalis valstybė narė ataskaitos rengėja gali paprašyti, kad pranešėjai patobulintų savo dokumentų rinkinius arba juos papildytų, o Komisija prieš perduodama valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtą įvertinimo ataskaitą ir dokumentų rinkinio santrauką komitetui dėl šios ataskaitos gali pasikonsultuoti su pranešėju.
Iš to matyti, jog vykstant nagrinėjamai procedūrai valstybei narei ataskaitos rengėjai ir Komisijai vertinti dokumentų rinkinį pateikęs pranešėjas gali remtis teise būti informuotam apie pagrindines jo dokumentų rinkinio spragas, kliudančias gauti atitinkamos veikliosios medžiagos leidimą.
Tačiau, nesant jokios aiškios procedūrinės nuostatos šiuo klausimu, Komisija neprivalo informuoti pranešėjų apie komitetui pasiūlytos priemonės turinį.
Atsižvelgiant į šias pastabas reikia išnagrinėti pateikiant šį pagrindą ieškovės nurodytus argumentus.
Pirmiausia ieškovė teigia, jog jai nebuvo leista tinkamai bei pagal Komisijos darbo dokumentuose esančius nurodymus ir bet kuriuo atveju taip, kaip kitam pranešėjui, dalyvauti įvairiuose vertinimo etapuose.
Reikia pabrėžti, jog peržiūros ataskaitoje neminimas ieškovės dalyvavimas tam tikruose procedūros etapuose. Iš tiesų šios ataskaitos 1 punkte, susijusiame su vertinimo procedūra, tiktai nurodyta, kad 2000 m. liepos 31 d. buvo pateikta
Syngenta
dokumentų rinkinio santrauka, kad įvertinimo ataskaita išsiųsta
Syngenta
, kad tarpusavio vertinimo rezultatai išsiųsti „pagrindiniam duomenų teikėjui“ ir kad įvyko susitikimas su
Syngenta
.
Tačiau iš bylos medžiagos matyti, jog iš tiesų ieškovė tinkamai dalyvavo vertinimo procedūroje.
Iš tiesų, kalbant apie dokumentų rinkinio santraukos pateikimą kitoms valstybėms narėms, iš 2000 m. liepos 27 d. ieškovės laiško, kurį Komisija pateikė savo atsiliepimo į ieškinį priede, aišku, kad ieškovė šį dokumentų rinkinį pateikė valstybės narės ataskaitos rengėjos paprašyta.
Dėl konsultavimosi su pranešėjais dėl 2000 m. sausio 31 d. valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtos įvertinimo ataskaitos reikia pažymėti, jog ieškovės nurodytoje Reglamento Nr. 3600/92 7 straipsnio 3 dalyje nėra įpareigojama prieš rengiant šį dokumentą konsultuotis su pranešėjais, o tik numatyta Komisijai paprasta galimybė po šio dokumento parengimo dėl jo pasikonsultuoti su kai kuriais arba visais pranešėjais. Bet kuriuo atveju ieškovė savo ieškinyje teigia gavusi nagrinėjamą ataskaitą kaip ir
Syngenta
– .
Kalbant apie tarpusavio vertinimo rezultatų perdavimą, Komisija nurodė, jog valstybės narės ataskaitos rengėjos teigimu, ieškovė juos gavo ir kad jai buvo nurodyta papildyti savo dokumentų rinkinį. Tai patvirtina pati ieškovė, savo ieškinyje nurodydama, jog po tarpusavio vertinimo jos buvo paprašyta pateikti papildomos informacijos ir ji tai atliko 2002 m. gegužės mėnesį.
Dėl 2002 m. gruodžio 12 d. susirinkimo Komisija nurodė, o ieškovė jai neprieštaravo, kad jame buvo nagrinėjami tik su
Syngenta
dokumentų rinkiniu susiję klausimai.
Atsižvelgiant į visas šias aplinkybes reikia konstatuoti, kad, kalbant apie nagrinėjamo vertinimo etapus, ieškovė dalyvavo procedūroje taip, kaip ir kitas pranešėjas, todėl vienodo vertinimo principas nebuvo pažeistas.
Antra, ieškovė priekaištauja Komisijai nepranešus apie sprendimą tęsti vertinimą remiantis tik kito pranešėjo dokumentų rinkiniu bei nepateikus nuorodų į ieškovės tyrimus panaikinimo peržiūros ataskaitoje motyvų.
Reikia priminti, kad pagal šio sprendimo 93 ir 94 punktuose nurodytas atitinkamos procedūros taisykles ieškovė turėjo pateikti išsamų dokumentų rinkinį, apimantį visus vertinant būtinus duomenis.
Šiuo atžvilgiu iš bylos medžiagos matyti, kad 2004 m. vasario 5 d. valstybės narės ataskaitos rengėjos valdžios institucijos pateikė ieškovei paskutinius įvertinimo ataskaitos papildymus, įskaitant dokumentą „4 Lygis – Prašymas pateikti papildomos informacijos“, kuris atitinka tokio paties pavadinimo 2004 m. balandžio mėn. valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtą dokumentą (žr. šio sprendimo 99 punktą) ir kuriame nurodytos pagrindinės ieškovės dokumentų rinkinyje likusios spragos. Be to, elektroniniu laišku, kurį Komisija pateikė atsiliepimo į ieškinį priede, ieškovė patvirtino, kad gavo šiuos dokumentus.
Nors 2008 m. birželio 16 d. savo rašytiniame atsakyme į Pirmosios instancijos teismo pateiktą klausimą ieškovė pirmą kartą teigia, kad valstybė narė ataskaitos rengėja laiku nenustatė tam tikrų nagrinėjamų duomenų, reikia pabrėžti, kad ji visiškai nepagrindžia pavėluoto rėmimosi šiuo argumentu. Kadangi ieškovė nei savo ieškinyje, nei, beje, dublike nenurodė argumentų, susijusių su tuo, kad valstybė narė ataskaitos rengėja jos laiku neinformavo, kokių duomenų reikia vertinant, šie argumentai turi būti laikomi nauju pagrindu, kuris pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį yra nepriimtinas. Bet kuriuo atveju reikia pabrėžti, kad šie argumentai susiję tik su viena ankstesniame punkte nurodytame dokumente identifikuota spraga, t. y. „tyrimas lizimetru“, ir todėl jie taip pat yra netinkami.
Taigi ieškovei buvo pranešta apie tai, kad jos dokumentų rinkinyje nebuvo pakankamai duomenų, būtent dokumentuose, pateiktuose 2004 m. vasario 5 dieną. Atsižvelgiant į šią informaciją ir į atitinkamos procedūros taisykles ji turėjo tikėtis, kad jos dokumentų rinkinys nebus vertinimo pagrindas ir kad vertinimas bus tęsiamas remiantis kito pranešėjo išsamiu dokumentų rinkiniu. Be to, iš Komisijos rašytinio atsakymo į Pirmosios instancijos teismo pateiktą klausimą išplaukia, jog įvertinimo ataskaitos 13 papildyme, kuris buvo vienas iš ieškovei pateiktų dokumentų, nurodyta, kad „
Syngenta
(buvo) laikoma pagrindine pranešėja ir kad išsamus vertinimas bus atliekamas atsižvelgiant tik į šios pranešėjos duomenis.“
Nors aplinkybė, kad nuorodos į ieškovės pateiktus tyrimus dar buvo įtrauktos į esminiais vertinant laikomų tyrimų sąrašą, esantį 2005 m. sausio 20 d. peržiūros ataskaitos projekte (žr. šio sprendimo 21 punktą), parodo tam tikrą nenuoseklumą, vis dėlto vien ji negali sukelti rimtos abejonės dėl ankstesniame punkte minėtų teiginių, pagal kuriuos ieškovės dokumentų rinkinys buvo neišsamus ir todėl negalėjo būti vertinimo pagrindas, teisingumo.
Be to, kalbant apie nuorodų į ieškovės tyrimus panaikinimą galutinėje šio dokumento redakcijoje, reikia nurodyti, kad tai yra visiškai informacinis dokumentas, kuris negali sukelti privalomų teisinių pasekmių. Taigi kaltinimas, susijęs su tariamu informacijos apie šių nuorodų panaikinimo priežastis nebuvimu, yra netinkamas (žr. šio sprendimo 214–217 ir 243–249 punktus). Bet kuriuo atveju nagrinėjamų nuorodų panaikinimas yra tik fakto, kad neišsamus ieškovės dokumentų rinkinys negalėjo būti vertinimo pagrindas, pasekmė.
Todėl reikia atmesti ieškovės priekaištą, susijusį su tariamu informacijos nebuvimu apie tai, kad vertinimas buvo tęsiamas remiantis tik
Syngenta
dokumentų rinkiniu, ir apie ieškovės tyrimų išbraukimą iš peržiūros ataskaitos priede esančio sąrašo.
Trečia, ieškovė teigia, kad Komisija neleido jai dalyvauti diskusijose dėl chlorotalonilo specifikacijos, po kurių buvo atsižvelgta į 2005 m. vasario mėn. MŽŪO paskelbtą specifikaciją.
Reikia pabrėžti, kad, kaip matyti iš šalių argumentų, per nagrinėjamą vertinimą vienoje po kitos priimtose ataskaitose buvo nurodyta 1998 m. MŽŪO patvirtinta specifikacija, kuri taikyta iki naujos specifikacijos paskelbimo 2005 m. vasario mėnesį.
Vis dėlto savo ieškinyje ieškovė teigia bent jau nuo 2004 m. gegužės mėn. žinojusi, kad minėtą MŽŪO specifikaciją buvo ketinama peržiūrėti remiantis
Syngenta
pateikta informacija. Per posėdį ieškovė taip pat pripažino, kad 2004 m. jai buvo pranešta apie šį MŽŪO atliktą peržiūrėjimą, nurodydama, jog ji nežinojo tikslaus MŽŪO diskusijų turinio.
Be to, nors reikia pabrėžti, jog 2005 m. vasario 8 d. ieškovei pateiktame peržiūros ataskaitos projekte dar buvo daroma nuoroda į 1998 m. MŽŪO specifikaciją, ten buvo nurodyta, kad nuo 2003 m. MŽŪO ją peržiūrėjo.
Kadangi ieškovei apie šias aplinkybes buvo pranešta, ji negalėjo tikėtis, kad į MŽŪO peržiūrėtą specifikaciją nebus atsižvelgta atliekant nagrinėjamą vertinimą.
Todėl ieškovė negali priekaištauti Komisijai, kad ši nepranešė apie argumentus, dėl kurių chlorotalonilas buvo įtrauktas remiantis 2005 m. vasario mėn. MŽŪO patvirtinta specifikacija.
Galiausiai, kalbant apie ieškovės rėmimasi teise būti išklausytai, reikia priminti, kad teisės į gynybą užtikrinimo principas, taikomas bet kokioje procedūroje, kuri buvo pradėta prieš asmenį ir kuri gali pasibaigti jo nenaudai priimtu aktu, reikalauja, kad tie asmenys, kuriems skirti sprendimai, turintys reikšmingą poveikį jų interesams, turėtų galimybę veiksmingai pateikti savo nuomonę (1996 m. spalio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Lisrestal ir kt.
, C-32/95 P, Rink. p. I-5373, 21 punktas).
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad, kaip jau buvo nustatyta (žr. šio sprendimo 155–157 punktus), ieškovei buvo pranešta apie jos dokumentų rinkinio spragas, dėl kurių jis negalėjo būti chlorotalonilo vertinimo pagrindas. Gavusi šią informaciją, visų pirma nurodytą 2004 m. vasario 5 d. pateiktuose dokumentuose, ieškovė turėjo galimybę per vertinimą išsakyti savo nuomonę tiek, kiek tai susiję su išvada, kad jos dokumentų rinkinys yra neišsamus.
Šiomis aplinkybėmis Komisija nebuvo įpareigota nurodyti ieškovei pateikti savo pastabas dėl 2005 m. vasario 15 d. komitetui pasiūlytos priemonės turinio. Iš tiesų Komisija galėjo teisėtai manyti, jog tokios konsultacijos nereikia, nes ieškovės dokumentų rinkinys buvo neišsamus ir todėl negalėjo būti pagrindas iš esmės vertinti siūlomą priemonę.
Bet kuriuo atveju iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad sprendimas gali būti panaikinamas dėl procedūrinių pažeidimų, tik jei įrodoma, kad, nesant šio pažeidimo, būtų priimtas kitokio turinio sprendimas (2006 m. balandžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Dagussa prieš Komisiją
, T-279/02, Rink. p. II-897, 416 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. Teisingumo Teismo sprendimo
Van Landewyck ir kt. prieš Komisiją
, 209/78 iki 215/78 ir 218/78, Rink. p. 3125, 47 punktą).
Tačiau kadangi šioje byloje ieškovė neįvykdė savo pareigos pateikti išsamų dokumentų rinkinį, tai, kad su ja nebuvo pasikonsultuota galutiniame procedūros etape, t. y. siunčiant direktyvos projektus ir peržiūros ataskaitą komitetui, negalėjo turėti įtakos ginčijamos specifikacijos, kuri buvo priimta remiantis kito pranešėjo dokumentų rinkiniu ir atsižvelgiant į 2005 m. vasario mėn. MŽŪO paskelbtą specifikaciją, turiniui.
Iš visų nurodytų aplinkybių matyti, jog ieškovė neįrodė, kad nagrinėjamai procedūrai būdingas jos procedūrinių garantijų arba teisės būti išklausytai pažeidimas, dėl kurio būtų galima panaikinti ginčijamą direktyvą.
Galiausiai reikia taip pat atmesti ieškovės kaltinimą, susijusį su gero administravimo principo pažeidimu. Iš tiesų pateikusi šį pagrindą ieškovė tik nurodė chlorotalonilo vertinimo procedūros pažeidimą. Tačiau iš to, kas nurodyta, išplaukia, kad per nagrinėjamą procedūrą nebuvo padaryta pažeidimų.
Atsižvelgiant į visus šiuos vertinimus, šį pagrindą reikia atmesti.
Dėl ketvirtojo pagrindo, susijusio su Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimu
— Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad Komisija pažeidė Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalį todėl, kad įtraukdama chlorotalonilą į šios direktyvos I priedą neatsižvelgė į jos produkto specifikaciją, nors pagal 2000 m. sausio 31 d. valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtą įvertinimo ataskaitą šis produktas atitiko įtraukimo sąlygas.
Komisijos sprendimas neatsižvelgti į ieškovės specifikaciją buvo pagrįstas tik nauja MŽŪO specifikacija, o ne jos vertinimo rezultatais. Tačiau Direktyvos 91/414 5 straipsnyje numatytose įtraukimo sąlygose nedaroma jokia nuoroda į MŽŪO specifikacifikacijas.
Be to, Komisija pažeidė Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalį remdamasi MŽŪO specifikacija, neatitikusia veikliųjų medžiagų, apie kurias pranešė ieškovė ir
Syngenta
ir kurias įvertino valstybė narė ataskaitos rengėja.
Iš tiesų medžiagos, apie kurias buvo pranešta procedūros pradžioje, atitinka 1998 m. MŽŪO specifikaciją, kurioje nurodytas didžiausias HCB kiekis – 0,3 g/kg. Tai, kad peržiūra, kurią atlikus MŽŪO paskelbė naują specifikaciją, nustatančią HCB ribą 0,01 g/kg, buvo atlikta dėl
Syngenta
, negali būti svarbiau už Bendrijos vertinimą, kuris šio paskelbimo dieną 2005 m. vasario mėn. jau buvo baigtas. Komisija negalėjo atsižvelgti į šią naują specifikaciją neatlikusi naujo šią specifikaciją atitinkančio produkto vertinimo.
Savo dublike ieškovė priminė, kad produkte, apie kurį 1995 m. pranešė
ISK Biotech Europe
, buvo daugiau nei 0,01 g/kg HCB, ir tai patvirtinta 1998 m. birželio 11 d.
Zeneca Agrochemicals
laišku. Taigi procedūros pradžioje nebuvo asmenų, pranešusių apie produktą, kurio sudėtyje HCB būtų ne daugiau kaip 0,01 g/kg, kaip nurodyta ginčijamojoje direktyvoje.
Ji pridūrė, kad 2005 m. vasario mėn. MŽŪO patvirtintos specifikacijos neįvertino valstybė narė ataskaitos rengėja ir ji negalėjo būti pagrindas ginčijamojoje direktyvoje nustatyti HCB lygį. MŽŪO vertinimo kriterijai skiriasi nuo Direktyvos 91/414 kriterijų. Ieškovė yra visiškai neįpareigota per Bendrijos procedūrą įrodinėti, jog jos produktas atitinka naują MŽŪO specifikaciją.
Be to, ginčijamos direktyvos nustatytas didžiausias HCB kiekis nėra reikalingas moksliniu požiūriu ir yra neproporcingas. Ieškovė nurodė, jog netrukus po ginčijamos direktyvos priėmimo ji pasiekė, kad MŽŪO pakeistų specifikaciją ir didžiausią HCB kiekį padidintų iki 0,04 g/kg. Iš tiesų valstybės narės ataskaitos rengėjos po ginčijamos direktyvos priėmimo atliktas vertinimas parodė, kad chlorotalonilas, kurio sudėtyje yra 0,04 g/kg HCB, toks pat saugus kaip ir tas, kurio sudėtyje yra 0,01 g/kg HCB.
Galiausiai neišnagrinėjusi ieškovės pateiktų tyrimų Komisija neįvykdė savo įsipareigojimo pagal EB 95 straipsnį ir Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalį atsižvelgti į visus turimus duomenis, susijusius su dabartinėmis mokslo ir technikos žiniomis.
Komisija ginčija ieškovės argumentus.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Reikia priminti, kad ginčijama chlorotalonilo specifikacija buvo patvirtinta remiantis
Syngenta
dokumentų rinkiniu ir kad, be to, buvo suderinta su sąlygomis, susijusiomis su grynumu, visų pirma didžiausiu HCB kiekiu.
Pirmiausia ieškovė tvirtina, kad Komisija pažeidė Direktyvos 91/414 5 straipsnį, nes priimdama ginčijamą direktyvą neatsižvelgė į jos produkto specifikaciją.
Šiuo atžvilgiu reikia pabrėžti, jog norint gauti Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalyje numatytą leidimą veikliosioms medžiagoms reikia, kad Komisija, vykdydama šioje direktyvoje numatytą procedūrą, jas įvertintų.
Tačiau, kaip išdėstyta šio sprendimo 118 punkte, dėl to, kad savo sprendimo dėl chlorotalonilo įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą negrindė ieškovės dokumentų rinkiniu, kuriame nebuvo pakankamai duomenų, Komisija šios procedūros nepažeidė.
Be to, atsižvelgiant į šio sprendimo 103 ir 104 punktuose nurodytus motyvus, šios išvados nepaneigia faktas, kad ieškovės produkto specifikacija buvo išnagrinėta 2000 m. sausio 31 d. valstybei narei ataskaitos rengėjai rengiant įvertinimo ataskaitą, nes šiame pradiniame dokumente padarytas išvadas vykstant vertinimui galima peržiūrėti.
Taigi ieškovė negali tvirtinti, kad neatsižvelgusi į jos produkto specifikaciją, Komisija pažeidė Direktyvos 91/414 5 straipsnį.
Antra, ieškovė teigia, kad Komisija pažeidė Direktyvos 91/414 5 straipsnį bei proporcingumo principą, kai chlorotalonilo specifikaciją nustatė pagal 2005 m. vasario mėn. MŽŪO patvirtintą specifikaciją, pagal kurią HCB turi būti ne daugiau kaip 0,01 g/kg.
Šiuo atžvilgiu, ieškovės teigimu, Komisija chlorotalonilo leidimui neteisėtai taikė sąlygą, kuri pirmiausia buvo nustatyta remiantis tik MŽŪO specifikacija, antra, nesusijusi su per procedūrą įvertintu dokumentų rinkiniu ir, trečia, moksliniu požiūriu nebuvo nei būtina, nei proporcinga.
Pirmiausia reikia priminti, jog pagal Direktyvos 91/414 5 straipsnio 4 dalį veikliajai medžiagai įtraukti į šios direktyvos I priedą gali būti taikomi reikalavimai, susiję visų pirma su „veikliosios medžiagos minimaliu grynumo laipsniu“ ir „su tam tikrų priemaišų pobūdžiu ir didžiausiu jų kiekiu“.
Atvirkščiai nei teigia ieškovė, Direktyvos 91/414 5 straipsnyje neribojama Komisijos diskrecija siekiant nustatyti minėtus reikalavimus atsižvelgti į tarptautiniu lygiu rekomenduojamas specifikacijas.
Be to, kadangi per nagrinėjamą procedūrą atliekami sudėtingi techniniai vertinimai, Komisija turi didelę diskreciją (šiuo klausimu žr. 2007 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Industrias Químicas del Vallés prieš Komisiją
, C-326/05 P, Rink. p. I-6557, 75 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Atsižvelgiant į šią didelę diskreciją spęsti, į kurias aplinkybes reikia atsižvelgti vertinant Direktyvos 91/414 5 straipsnyje numatytus kriterijus, Komisija teisėtai galėjo apibrėžti chlorotalonilo įtraukimo sąlygas pagal MŽŪO specifikaciją.
Antra, dėl ieškovės argumento, kad ginčijamojoje direktyvoje nurodyta HCB riba neatitinka atitinkamos procedūros pradžioje pateiktų pranešimų, reikia priminti, kad nagrinėjama sąlyga buvo teisėtai nustatyta remiantis baigiant vertinimą taikoma MŽŪO specifikacija.
Taigi ieškovės argumentas, susijęs su specifikacijomis, apie kurias pranešė suinteresuotieji asmenys, nepaneigia šio vertinimo teisėtumo.
Bet kuriuo atveju iš šalių argumentų matyti, kad
Syngenta
dokumentų rinkinio pagrindu parengta specifikacija, kuri buvo vertinama siekiant chlorotalonilą įtraukti į Direktyvos 91/414 I priedą, atitiko ginčijamojoje direktyvoje nustatytą HCB ribą.
Iš tiesų, nors Komisija pripažino, kad procedūros pradžioje specifikacijoje, apie kurią pranešė
Syngenta
, į šią ribą nebuvo atsižvelgta, vis dėlto iš jos 2006 m. spalio 18 d. pastabų ir rašytinio atsakymo į Pirmosios instancijos teismo pateiktą klausimą matyti, kad baigiant vertinimą
Syngenta
pateikti duomenys buvo susiję su jos produktu, atitinkančiu 2005 m. vasario mėn. MŽŪO patvirtintą specifikaciją. Beje, šią aplinkybę patvirtina faktas, dėl kurio šalys sutinka, kad minėta MŽŪO specifikacija buvo parengta remiantis
Syngenta
duomenimis.
Atsižvelgiant į šias aplinkybes reikia atmesti ir ieškovės argumentą, kad atsižvelgimas į 2005 m. vasario mėn. MŽŪO patvirtintą specifikaciją nebuvo pateisinamas iš naujo neįvertinus dokumentų rinkinių. Iš tiesų ieškovė nepaaiškina, kodėl norint atsižvelgti į šią specifikaciją, atitinkančią
Syngenta
dokumentų rinkinyje baigiant vertinimą nurodytą produktą, reikėjo iš naujo įvertinti šį dokumentų rinkinį.
Galiausiai ieškovė klaidingai teigia, kad 2005 m. vasario mėn. patvirtinant MŽŪO specifikaciją nagrinėjamas vertinimas jau buvo baigtas. Iš tiesų vertinimas buvo baigtas tik 2005 m. vasario 15 d., komitetui baigus peržiūros ataskaitą.
Todėl ieškovė neįrodė, kad atsižvelgus į 2005 m. vasario mėn. MŽŪO patvirtintą specifikaciją buvo padarytas Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimas.
Trečia, dėl tariamo nagrinėjamos priemonės neproporcingumo reikia priminti, jog proporcingumo principas reikalauja, kad Bendrijos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina nagrinėjamiems teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti. Vykdant šio principo įgyvendinimo teisminę kontrolę srityse, kuriose institucijos turi didelę diskreciją, tik akivaizdžiai netinkamas priemonės pobūdis, palyginti su tikslu, kurio ji ketina siekti, gali paveikti šios priemonės teisėtumą (šiuo klausimu žr. 2006 m. kovo 9 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Zuid-Hollandse Milieufederatie ir Natuur en Milieu
, C-174/05, Rink. p. I-2443, 28 ir 29 punktus bei nurodytą teismų praktiką).
Šioje byloje reikia pripažinti, kad pats atsižvelgimas į tarptautiniu lygiu rekomenduojamus būtiniausius standartus, kaip antai MŽŪO specifikacijos, negali būti laikomas akivaizdžiai netinkamu atitinkamoje srityje.
Šiuo atžvilgiu ieškovės nurodytas faktas, kad priėmus ginčijamą direktyvą MŽŪO peržiūrėjo nagrinėjamą specifikaciją, padidinant HCB ribą iki 0,04 g/kg, ir kad šiai ribai buvo pritarta 2006 m. balandžio mėn. patvirtintoje valstybės narės ataskaitos rengėjos parengtoje ataskaitoje, neįrodo, kad atsižvelgimas į 2005 m. vasario mėn. patvirtintą MŽŪO specifikaciją yra akivaizdžiai netinkamas. Reikia pažymėti, jog bet kuriuo atveju nurodyti faktai, atsiradę po ginčijamos direktyvos priėmimo, negali paneigti jos teisėtumo proporcingumo principo atžvilgiu.
Atsižvelgiant į šiuos vertinimus, ieškovė neįrodė, kad Komisija pažeidė Direktyvos 91/414 5 straipsnį arba proporcingumo principą tiek, kiek tai susiję su ginčijamoje direktyvoje numatyta HCB riba.
Trečia, ieškovė tvirtina, kad Komisija neįvykdė įsipareigojimo pagal Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalį atsižvelgti į visus svarbius duomenis, nes nesirėmė jos pateiktais duomenimis.
Šiuo atžvilgiu ieškovė, remdamasi tais pačiais argumentais, kurie buvo išnagrinėti analizuojant pirmąjį pagrindą, tvirtina, kad jos dokumentų rinkinys vertinant buvo reikalingas atsižvelgiant į tariamas kito pranešėjo dokumentų rinkinio spragas. Tačiau šį argumentą reikia atmesti dėl tų pačių motyvų, kokie išvardyti šio sprendimo 107–109 punktuose.
Galiausiai dėl ieškovės rėmimosi EB 95 straipsniu reikia pažymėti, kad nors Direktyva 91/414 pagrįsta EB sutarties 43 straipsniu (po pakeitimo – EB 37 straipsnis), vis dėlto jos 5 straipsnyje iš dalies perimta EB 95 straipsnio 3 dalies formuluotė reikalaujant, kad sprendimai būtų priimti „atsižvelgiant į dabartines mokslo ir technikos žinias“.
Šioje byloje kaltinimui dėl tariamo EB 95 straipsnio pažeidimo pagrįsti nenurodomi jokie kitokie argumentai, tik susiję su tariamu Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimu, kurie buvo atmesti ankstesniuose punktuose. Šiomis aplinkybėmis kaltinimas dėl EB 95 straipsnio pažeidimo turi būti taip pat atmestas, nesant būtinybės priimti sprendimo dėl šios nuostatos taikymo šioje byloje.
Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, šiam pagrindui negali būti pritarta.
Dėl penktojo pagrindo, susijusio su Direktyvos 91/414 13 straipsnio pažeidimu
— Šalių argumentai
Ieškovė tvirtina, kad remdamasi Direktyvos 91/414 13 straipsniu ji paprašė apsaugoti vertinant chlorotalonilą pateiktus duomenis. Komisijai nenurodžius šių duomenų peržiūros ataskaitoje, buvo pažeistos ieškovės teisės pagal Direktyvos 91/414 13 straipsnį.
Komisija ginčija ieškovės argumentus.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Ieškovės teigimu, neįtraukus nuorodų į jos duomenis į peržiūros ataskaitos IIIA priede esantį sąrašą, buvo pažeistas Direktyvos 91/414 13 straipsnis.
Šiuo atžvilgiu reikia pastebėti, jog Direktyvos 91/414 13 straipsnio 3 dalyje numatytai duomenų apsaugai visiškai netaikoma sąlyga juos įtraukti į sąrašą, kurį Komisija parengė tvirtindama priemones, susijusias su veikliosios medžiagos įtraukimu.
Be to, ginčijamojoje direktyvoje nėra jokios nuorodos į peržiūros ataskaitos IIIA priede esantį atitinkamą sąrašą.
Todėl šis pagrindas negali lemti ginčijamos direktyvos panaikinimo ir turi būti atmestas kaip netinkamas.
Dėl šeštojo pagrindo, susijusio su subsidiarumo, teisėtų lūkesčių apsaugos, teisinio saugumo ir vienodo vertinimo principų pažeidimu, ieškovės laisvės verstis komercine veikla ir jos teisės į nuosavybę pažeidimu bei EB 2 straipsnio pažeidimu
— Šalių argumentai
Darydama nuorodą į Direktyvos 91/414 tikslą, visų pirma į jos 13 straipsnio 5 dalį, ieškovė teigia, kad Komisija turėjo nustatyti mažiausią chlorotalonilo grynumo normą ir leisti valstybėms narėms įvertinti iš įvairių šaltinių gautų produktų lygiavertiškumą. Tačiau Komisija rėmėsi tik
Syngenta
specifikacija ir pažeisdama subsidirumo principą valstybėms narėms nustatė didžiausią chlorotalonilo grynumo normą.
Be to, įtraukdama chlorotalonilą tik
Syngenta
pateiktos specifikacijos pagrindu ir neatsižvelgusi į ieškovės pateiktą ir per atitinkamą procedūrą įvertintą specifikaciją, Komisija pažeidė teisėtų lūkesčių apaugos, teisinio saugumo ir vienodo vertinimo principus, ieškovės laisvę verstis komercine veikla ir jos teisę į nuosavybę; be to, pažeisdama EB 2 straipsnį Bendrijos chlorotalonilo rinkoje sukūrė
Syngenta
monopoliją.
Komisija ginčija ieškovės argumentus.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Visų pirma reikia nurodyti, kad subsidiarumo principas yra įtvirtintas EB 5 straipsnio antrojoje pastraipoje, pagal kurią Bendrija imasi veiksmų srityse, kurios nepriklauso jos išimtinei kompetencijai, tik tada ir tokia dalimi, kai siūlomo veiksmo tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, o Bendrija dėl siūlomo veiksmo masto arba poveikio gali juos pasiekti geriau.
Reikia priminti, kad Direktyvos 91/414 5 straipsnyje nustatyta Bendrijos leidimų veikliosioms medžiagoms, kurių yra augalų apsaugos produktų sudėtyje, procedūra. Be to, pagal Direktyvos 91/414 5 straipsnio 4 dalį veikliosios medžiagos leidimui gali būti keliami reikalavimai, susiję su grynumu ir priemaišų lygiu.
Kadangi šios nuostatos Bendrijos institucijoms suteikia išimtinę kompetenciją nustatyti Bendrijos lygiu leistinas veikliąsias medžiagas bei su jų grynumu susijusias sąlygas, vykdant šią kompetenciją patvirtintos priemonės atžvilgiu netaikomas subsidiarumo principas. Todėl pagrindas, susijęs su šio principo pažeidimu, turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Paskui, kalbant apie teisėtų lūkesčių apsaugos principą, iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad teisė juo remtis suteikiama kiekvienam asmeniui, kuris atsiduria padėtyje, leidžiančioje manyti, jog Bendrijos institucija sukėlė jam pagristų vilčių (žr. 2006 m. birželio 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Österreichische Postsparkasse ir Bank für Arbeit und Wirtschaft prieš Komisiją
,
T-213/01 ir T-214/01, Rink. p. II-1601
, 210 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Pirma, šioje byloje ieškovė teigia, kad jos produkto specifikacija buvo išnagrinėta valstybei narei ataskaitos rengėjai rengiant 2000 m. sausio 31 d. peržiūros ataskaitą ir todėl ji galėjo teisėtai tikėtis, kad suteikiant leidimą chlorotalonilui į šią specifikaciją bus atsižvelgta.
Tačiau aplinkybė, kad iš pradžių buvo laikoma, jog ieškovės dokumentų rinkinyje netrūksta esminių duomenų ir jis buvo išnagrinėtas pradiniu vertinimo etapu, negalėjo jai sukelti kokių nors teisėtų vilčių, kad jos dokumentų rinkinyje esanti specifikacija bus pagrindas įtraukti chlorotalonilą į Direktyvos 91/414 I priedą. Iš tiesų, atsižvelgiant į šio sprendimo 104 punkte nurodytas nagrinėjamos procedūros taisykles, tai, kad pradiniu vertinimo etapu ieškovės dokumentų rinkinys buvo laikomas neturinčiu esminių spragų, visiškai nereiškia, kad minėtame dokumentų rinkinyje yra visi duomenys, būtini daryti išvadą, kad nagrinėjamas produktas atitinka Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies sąlygas.
Antra, ieškovė tvirtina, jog Komisija pažeidė teisėtų lūkesčių principą todėl, kad atsižvelgė į 2005 m. vasario mėn. MŽŪO patvirtintą specifikaciją. Tačiau reikia priminti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 163–165 punktuose, ieškovė, kuriai buvo pranešta apie tai, kad MŽŪO specifikacija bus peržiūrėta, negalėjo tikėtis, jog tvirtinant atitinkamą priemonę nebus atsižvelgta į naują specifikaciją.
Dėl teisinio saugumo principo, kuris reikalauja, kad teisės normos būtų aiškios ir tikslios, ir kuriuo siekiama užtikrinti, kad būtų galima prognozuoti Bendrijos teisės reglamentuojamas situacijas ir teisinius santykius (1996 m. vasario 15 d. Teisngumo Teismo sprendimo
Duff ir kt.
, C-63/93, Rink. p. I-569, 20 punktas), reikia pabrėžti, kad nors Direktyvos 91/414 5 straipsnyje nėra nuorodos į MŽŪO specifikacijas, iš šios nuostatos tikslo aiškiai išplaukia, kad vertinant veikliąsias medžiagas į jas galima atsižvelgti.
Be to, atsižvelgiant į normas, susijusias su grindžiant prašymą dėl įtraukimo pateiktų dokumentų rinkinių turiniu, būtent į iš dalies pakeistos Direktyvos 91/414 II priedo A dalies 2 punkto iii papunktį, aiškiai matyti, kad MŽŪO specifikacijos yra dokumentai, į kuriuos gali būti atsižvelgiama vertinant veikliąsias medžiagas. Šią aplinkybę patvirtina Komisijos praktika, susijusi su direktyvų, kuriomis veikliosios medžiagos įtraukiamos į Direktyvos 91/414 I priedą, praktika, Komisijos nurodyta savo atsiliepime į ieškinį, pagal kurią veikliosios medžiagos specifikacija apibrėžiama atsižvelgiant į MŽŪO specifikaciją, kai tokia yra.
Kalbant apie vienodo vertinimo principą, pažymėtina, jog ieškovė teigia, kad jai nebuvo leista dalyvauti procedūroje taip, kaip kitam pranešėjui, t. y. ji negalėjo pasinaudoti tokiomis pačiomis galimybėmis per procedūrą apginti savo poziciją. Tačiau šiuo atžvilgiu ieškovė nepateikia nė vieno argumento, kuris skirtųsi nuo nurodytųjų nagrinėjant trečiąjį pagrindą, o šie buvo išnagrinėti ir atmesti šio sprendimo 147–152 punktuose. Taigi šie argumentai turi būti atmesti.
Galiausiai ieškovė kaltina Komisiją patvirtinus chlorotalonilo specifikaciją, o tai sudaro jai kliūtis gauti nacionalinius leidimus, būtinus norint tęsti savo veiklą ir naudotis intelektinės nuosavybės teisėmis, susijusiomis su mokslo tyrimais, atliktais dėl Bendrijos vertinimo. Be to, ji teigia, kad Komisija atitinkamoje rinkoje sukūrė
Syngenta
monopoliją, o tai prieštarauja laisvos konkurencijos principui bei EB 2 straipsnyje įtvirtintiems Bendrijos tikslams.
Šiuo atžvilgiu reikia nurodyti: kadangi ginčijama direktyva chlorotalonilo leidimui bendrai ir abstrakčiai taiko sąlygas, apibrėžtas pagal baigiant vertinimą galiojančią MŽŪO specifikaciją, ji visiškai negali būti laikoma siekiančia suteikti teisę gaminti chlorotalonilą tik tam tikram gamintojui, ieškovės nenaudai.
Be to, ginčijamojoje direktyvoje numatyta chlorotalonilo specifikacija, kuri buvo teisėtai patvirtinta atsižvelgiant į Direktyvos 91/414 5 straipsnį ir proporcingumo principą, taip pat negali būti laikoma nepagrįstai ir neproporcingai ribojančia ieškovės intelektinės nuosavybės teises ir jos laisvę verstis profesija. Beje, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 214–217 punktuose, ieškovė neįrodė, kad ginčijama direktyva galėjo paveikti jos teises, susijusias su tyrimų, atliktų dėl chlorotalonilo vertinimo, apsauga.
Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, šį pagrindą reikia atmesti.
Todėl reikalavimai panaikinti ginčijamą direktyvą turi būti atmesti.
2.
Dėl reikalavimų panaikinti peržiūros ataskaitą
Komisija ginčija reikalavimų dėl peržiūros ataskaitos panaikinimo priimtinumą, nurodydama, jog tai yra techninis dokumentas, nesukeliantis teisinių pasekmių, nepriklausančių nuo ginčijamos direktyvos.
Remiantis nusistovėjusia teismų praktika, ieškinį dėl panaikinimo pagal EB 230 straipsnį galima pareikšti dėl aktų, sukeliančių privalomų teisinių pasekmių, kurios gali daryti poveikį ieškovo interesams, aiškiai pakeisdamos jo teisinę padėtį. Iš esmės tarpinės priemonės, reikalingos galutiniam sprendimui parengti, nėra aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį. Tačiau remiantis teismų praktika per parengiamąją procedūrą priimti aktai, kuriais pačiais užbaigiama speciali procedūra, besiskirianti nuo tos, kurios tikslas padėti Komisijai priimti sprendimą dėl esmės, ir kurie sukelia privalomų teisinių pasekmių, darančių poveikį ieškovo interesams, aiškiai pakeisdamos jo teisinę padėtį, yra aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį (1981 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo
IBM prieš Komisiją
, 60/81, Rink. p. 2639, 9–11 punktai ir minėto sprendimo
Österreichische Postsparkasse ir Bank für Arbeit und Wirtschaft prieš Komisiją
65 punktas).
Šioje byloje iš Reglamento Nr. 3600/92 7 straipsnio 6 dalies matyti, kad patikslinta peržiūros ataskaita yra Komisijos parengtas tarpinis aktas, kuriame pateikiamos komiteto atlikto tyrimo išvados ir kurio tikslas – parengti sprendimą, susijusį su atitinkamos veikliosios medžiagos įtraukimu į Direktyvos 91/414 I priedą.
Todėl reikia išnagrinėti, ar, nepaisant tarpinio pobūdžio, peržiūros ataskaita, kaip teigia ieškovė, sukelia privalomų teisinių pasekmių, galinčių paveikti jos interesus.
Šiuo atžvilgiu ieškovė tvirtina, kad peržiūros ataskaita jai padaryta žala, nes šiame akte ji neminima kaip „pagrindinė duomenų teikėja“ ir nėra nuorodų į jos pateiktus duomenis chlorotalonilo vertinimo tikslais, o tai paveikia jos teisę į šių duomenų apsaugą pagal Direktyvos 91/414 13 straipsnio 3 dalį.
Tačiau pirmiausia dėl atsisakymo ieškovę laikyti „pagrindine duomenų teikėja“ reikia priminti, kad minėtos sąvokos nėra taikytinuose teisės aktuose ir todėl ji negali atitinkamam pranešėjui suteikti konkretaus teisinio statuso. Taigi šiuo tariamu atsisakymu ieškovei negalėjo būti padaryta žala.
Antra, dėl to, kad nuorodos į jos duomenis nebuvo įtrauktos į peržiūros ataskaitos IIIA priedą reikia priminti, kad pagal Direktyvos 91/414 13 straipsnio 1 dalies b punktą valstybės narės reikalauja pareiškėjų, kurie kreipiasi dėl augalų apsaugos produkto įregistravimo, kartu su paraiška pateikti „dokumentus <…>, atsižvelgiant į dabartines mokslo ir technikos žinias, atitinkančius (šios direktyvos) II priede išdėstytus reikalavimus“. Be to, Direktyvos 91/414 13 straipsnio 3 dalis draudžia per šioje nuostatoje nurodytą laikotarpį valstybėms narėms naudotis II priede nurodyta informacija kitų pareiškėjų naudai, nebent pirmasis pareiškėjas suteikė galimybę pasinaudoti tokia informacija.
Priešingai nei teigia ieškovė, iš šių nuostatų nematyti, kad draudimui naudoti informaciją, pateiktą nagrinėjant prašymą suteikti augalų apsaugos produkto leidimą kitam pranešėjui, būtų taikomas reikalavimas ją įrašyti į vertinant atitinkamą veikliąją medžiagą Komisijos parengtą dokumentą, kaip antai nagrinėjama peržiūros ataskaita.
Todėl, nesant teisės akto, įpareigojančio Komisiją priimti aktą, nurodantį duomenis, kuriems taikoma apsauga pagal Direktyvos 91/414 13 straipsnio 3 dalį, peržiūros ataskaitos IIIA priede esantis sąrašas gali būti laikomas tik informatyviu dokumentu.
Šios išvados nepaneigia ieškovės nurodyta aplinkybė, kad valstybės narės, įgyvendindamos Direktyvos 91/414 13 straipsnio 3 dalį, daro nurodą į atitinkamą sąrašą, nes šis faktas yra tik Komisijos ir nacionalinės valdžios institucijų, kurioms pavesta įgyvendinti Bendrijos teisės aktus, bendradarbiavimo pasekmė (šiuo klausimu žr. 2002 m. sausio 29 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Van Parys ir Pacific Fruit Company prieš Komisiją
, T-160/98, Rink. p. II-233, 65 punktą).
Be to, šio sąrašo informacinis pobūdis išplaukia iš peržiūros ataskaitos 8 punkto, pagal kurį atitinkama informacija „nepaveikia jokios valstybių narių ar gamintojų teisės ar pareigos tiek, kiek tai susiję su jos naudojimu įgyvendinant Direktyvos 91/414 13 straipsnio nuostatas“.
Bet kuriuo atveju net pripažįstant, jog, kaip teigia ieškovė, nagrinėjamas sąrašas yra valstybėms narėms skirtas rekomendacinis dokumentas ta prasme, kad jis apibrėžia papildomą informaciją, kuri buvo būtina pirmam chlorotalonilo įtraukimui į Direktyvos 91/414 I priedą ir kuriai taikoma apsauga pagal tos pačios direktyvos 13 straipsnio 3 dalies d punktą, iš to nematyti, kad šis sąrašas turi teisines pasekmes, panaikinančias jame nesančių duomenų apsaugą.
Šios išvados visiškai nepaneigia ieškovės pateiktas 2006 m. sausio 30 d. Jungtinės Karalystės valdžios institucijų laiškas, kuriuo jai buvo pranešta, kad jos duomenims, pateiktiems grindžiant nacionalinius leidimus, suteikiama apsauga yra lygiavertė taikomai
Syngenta
duomenims, kurie saugomi pagal Direktyvos 91/414 13 straipsnio 3 dalies d punktą.
Todėl tai, kad peržiūros ataskaitos IIIA priede nėra nuorodos į ieškovės duomenis, negali sukelti privalomų teisinių pasekmių tiek, kiek tai susiję su valstybių narių įgyvendinant Direktyvos 91/414 13 straipsnio 3 dalį priimtų nuostatų taikymu.
Atsižvelgiant į šiuos vertinimus, peržiūros ataskaita gali būti laikoma tik tarpiniu aktu, nesukeliančiu savarankiškų teisinių pasekmių, galinčių paveikti ieškovės interesus.
Todėl šie reikalavimai turi būti atmesti kaip nepriimtini.
3.
Dėl reikalavimų, susijusių su neveikimu
Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo pagal EB 232 straipsnį pripažinti, kad Komisija neapibrėžė savo pozicijos dėl jos 2005 m. balandžio 14 d. laiško, raginančio nepriimti komiteto patvirtinto pasiūlymo, nebent chlorotalonilo specifikacija būtų pakeista siekiant atsižvelgti į jos produkto specifikaciją.
Iš teismo praktikos matyti, kad EB 232 straipsnyje nustatytos ieškinio dėl neveikimo priimtinumo sąlygos netenkinamos, kai paraginta imtis veiksmų institucija atsakovė dėl šio raginimo apibrėžia savo poziciją iki ieškinio pareiškimo (šiuo klausimu žr. 1993 m. balandžio 1 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Pesqueras Echebastar prieš Komisiją
, C-25/91, Rink. p. I-1719, 11 punktą).
Šioje byloje Komisija vis dėlto apibrėžė savo poziciją dėl 2005 m. balandžio 14 d. ieškovės laiško turinio , t. y. iki šio ieškinio pareiškimo priėmusi ginčijamą direktyvą.
Aplinkybė, kad šis pozicijos apibrėžimas ieškovės netenkina, neturi reikšmės. Iš tiesų EB 232 straipsnyje nurodomas neveikimas nesiimant veiksmų arba neapibrėžiant pozicijos, o ne priimant kitokį nei suinteresuotieji asmenys būtų norėję ar, jų nuomone, būtų reikėję, aktą (1992 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Buckl ir kt. prieš Komisiją
,
C-15/91 ir C-108/91, Rink. p. I-6061
, 16 ir 17 punktai).
Todėl šie reikalavimai dėl neveikimo turi būti atmesti kaip nepriimtini.
4.
Dėl reikalavimų, susijusių su žalos atlyginimu
Savo ieškiniu dėl žalos atlyginimo ieškovė prašo atlyginti žalą, patirtą dėl ginčijamos direktyvos priėmimo.
Savo 2007 m. liepos 20 d. pastabose, pateiktose taikant procedūros organizavimo priemones po Direktyvos 2006/76 priėmimo, prašydama priteisti iš Komisijos negalutinę 170940000 eurų sumą kaip žalos, patirtos priėmus ginčijamą direktyvą, atlyginimą, ieškovė siekia priderinti šį prašymą prie Direktyvos 2006/76.
Šiuo atžvilgiu, kadangi šiuo prašymu ieškovė siekia pateikti naujus reikalavimus, kuriais siekiama žalos, patirtos dėl Direktyvos 2006/76 priėmimo, atlyginimo, šie reikalavimai ir juos grindžiant pateikti pagrindai yra nepriimtini pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį.
Kalbant apie ieškinio dėl žalos atlyginimo esmę, reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką reikalavimai atlyginti žalą turi būti atmesti, jeigu jie glaudžiai susiję su reikalavimais dėl panaikinimo, kurie buvo atmesti (žr. 2002 m. liepos 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Arne Mathisen prieš Tarybą
, T-340/99, Rink. p. II-2905, 134 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Šioje byloje egzistuoja glaudus ryšys tarp reikalavimų panaikinti ir reikalavimų atlyginti žalą, kurie pagrįsti argumentais, susijusiais su ginčijamos direktyvos neteisėtumu dėl Direktyvos 91/414 ir Reglamento Nr. 3600/92 pažeidimo bei gero administravimo ir teisėstų lūkesčių principų pažeidimo, kurie buvo nurodyti pateikus reikalavimus panaikinti ginčijamą direktyvą. Tačiau išnagrinėjus šiuos argumentus nepaaiškėjo jokio Komisijos padaryto pažeidimo, dėl kurio galėtų kilti Bendrijos atsakomybė.
Todėl reikalavimai atlyginti žalą turi būti atmesti dėl to, kad buvo atmesti reikalavimai dėl panaikinimo, su kuriais jie glaudžiai susiję.
Be to, kadangi ieškovė subsidiariai remiasi žala, tariamai atsiradusia Komisijai neapibrėžus pozicijos po to, kai ieškovė 2005 m. balandžio 14 d. atsiuntė laišką, reikia priminti, kad Komisija šiuo atžvilgiu apibrėžė savo poziciją priimdama ginčijamą direktyvą. Tačiau ieškovė nenurodo jokios žalos, patirtos iki ginčijamos direktyvos, kuria buvo baigtas skundžiamas neveikimas, priėmimo.
Todėl, kalbant apie tariamą Komisijos neveikimą, reikalavimai dėl žalos atlyginimo taip pat turi būti atmesti.
Atsižvelgiant į tai, kas nurodyta, reikia atmesti visą šį ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti Komisijos išlaidas pagal šios pateiktus reikalavimus, įskaitant išlaidas, susijusias su procedūromis dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo.

Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš
Vischim Srl
bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtas per procedūras dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo.

Meij
Dehousse
Vadapalas
Paskelbta 2009 m. spalio 7 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys

Teisinis pagrindas

1. Direktyva 91/414/EEB

2. Reglamentas (EEB) Nr. 3600/92

Ginčo aplinkybės

Procesas ir šalių reikalavimai

Dėl teisės

1. Dėl reikalavimų panaikinti ginčijamą direktyvą tiek, kiek tai susiję su chlorotalonilo specifikacija

Dėl reikalavimų panaikinti priderinimo

Dėl priimtinumo

Dėl suinteresuotumo pareikšti ieškinį

Dėl ieškovės teisės pareikšti ieškinį

Dėl prašymo pakeisti ginčijamą specifikaciją

Dėl esmės

Dėl pirmojo pagrindo, susijusio su per vertinimo procedūrą tariamu neatsižvelgimu į ieškovės dokumentų rinkinį

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl antrojo pagrindo, susijusio su tariamais pažeidimais vykstant procedūrai komitete

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su procedūrinių garantijų ir teisės būti išklausytam pažeidimu

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl ketvirtojo pagrindo, susijusio su Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimu

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl penktojo pagrindo, susijusio su Direktyvos 91/414 13 straipsnio pažeidimu

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl šeštojo pagrindo, susijusio su subsidiarumo, teisėtų lūkesčių apsaugos, teisinio saugumo ir vienodo vertinimo principų pažeidimu, ieškovės laisvės verstis komercine veikla ir jos teisės į nuosavybę pažeidimu bei EB 2 straipsnio pažeidimu

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

2. Dėl reikalavimų panaikinti peržiūros ataskaitą

3. Dėl reikalavimų, susijusių su neveikimu

4. Dėl reikalavimų, susijusių su žalos atlyginimu

Dėl bylinėjimosi išlaidų
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.