CELEX: 62008CJ0274
Neizpolnitev obveznosti države
Direktiva 2003/54/ES- Člen 15(2)
Člen 23(2)
Notranji trg z električno energijo
Predhodna potrditev metodologij za izračun ali določitev pogojev za priključitev in dostop do nacionalnega omrežja, skupaj s tarifami za prenos in distribucijo
Nacionalni regulatorni organ

Komisija Evropskih skupnosti s tožbo predlaga Sodišču, naj ugotovi, da Kraljevina Švedska s tem,
—
da ni v skladu s členom 15(2)(b) in (c) Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (
UL L 176, str. 37
, in popravek
UL 2004, L 16, str. 74
, v nadaljevanju: Direktiva) sprejela določb, potrebnih za zagotovitev funkcionalne ločitve interesov distribucije in proizvodnje v vertikalno integriranem podjetju, in
—
da regulatornemu organu ni naložila, naj v skladu s členom 23(2)(a) Direktive vsaj metodologije za izračun ali določitev pogojev, ki se uporabljajo za priključitev in dostop do nacionalnih omrežij skupaj s tarifami za prenos in distribucijo, določi ali potrdi pred njihovim začetkom veljavnosti,
ni izpolnila obveznosti iz Direktive.
Pravni okvir
Pravo Skupnosti
V skladu z uvodno izjavo 2 Direktive so potrebne konkretne določbe, s katerimi bi zagotovili enake konkurenčne pogoje pri proizvodnji in zmanjšali tveganje glede prevladujočega položaja na trgu ter plenilskega obnašanja, in sicer z zagotavljanjem nediskriminatornih tarif za prenos in distribucijo z dostopom do omrežja na osnovi tarif, ki so objavljene pred začetkom njihove veljavnosti.
V skladu z uvodno izjavo 6 Direktive je „za dobro delovanje konkurence nujen nediskriminatoren in pregleden dostop do omrežja, ki bo na voljo za primerno ceno“.
V skladu z uvodno izjavo 13 Direktive bi bilo treba sprejeti nadaljnje ukrepe, s katerimi bi zagotovili pregledne in nediskriminatorne tarife za dostop do omrežja, ki bi veljale za vse uporabnike sistema brez razlikovanja.
V uvodni izjavi 15 Direktive je navedeno:
„Učinkovita ureditev, ki jo izvaja eden ali več nacionalnih regulatornih organov, je pomemben dejavnik pri zagotavljanju nediskriminatornega dostopa do omrežja. Države članice podrobno določijo funkcije, pristojnosti in upravna pooblastila regulatornih organov. Pomembno je, da imajo regulatorni organi v vseh državah članicah enak minimalen skupek pristojnosti. Takšni organi bi morali biti pristojni za določanje in potrditev tarif ali vsaj metodologij za izračun tarif za prenos in distribucijo. Da bi se izognili negotovostim in dragim ter dolgotrajnim sporom, je treba tarife objaviti pred njihovim začetkom veljavnosti.“
V uvodni izjavi 18 Direktive je navedeno:
„Nacionalni regulatorni organi bi morali imeti možnost določati ali potrditi tarife ali metodologije za njihov izračun na podlagi predloga upravljavca prenosnega ali upravljavca(-ev) distribucijskega omrežja ali na podlagi predloga, o katerem se ta/ti upravljavec(-ci) dogovori(-jo) z uporabniki omrežja. Pri izvajanju teh nalog naj bi nacionalni regulatorni organi zagotovili, da so tarife za prenos in distribucijo nediskriminatorne in da odražajo stroške, ter pri tem upoštevali mejne stroške omrežja, ki se jim je dolgoročno mogoče izogniti s porazdeljeno proizvodnjo in z ukrepi na področju uravnavanja povpraševanja.“
V skladu z uvodnima izjavama 26 in 31 Direktive so med njenimi cilji „enakovredne ravni konkurenčnosti v vseh državah članicah“ in „vzpostavitev v celoti delujočega notranjega trga z električno energijo, na katerem bi prevladovala poštena konkurenca“.
V skladu z opredelitvijo iz člena 2, točka 21, Direktive se za „vertikalno integrirano podjetje“ za namene te direktive šteje „podjetje ali skupina podjetij, katerih vzajemno povezavo določa člen 3(3) Uredbe Sveta (EGS) št. 4064/89 z dne 21. decembra 1989 o nadzoru koncentracij podjetij [
UL L 395, str. 1
, popravek
UL L 257, str. 13
, kot je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 1310/97 z dne ,
UL L 180, str. 1
] in kjer zadevno podjetje/skupina izvaja vsaj eno od dejavnosti prenosa ali distribucije in vsaj eno od dejavnosti proizvodnje ali dobave električne energije“.
Člen 15 o ločevanju upravljavcev prenosnih omrežij, ki je v poglavju V Direktive z naslovom „Obratovanje distribucijskega omrežja“, določa:
„1.   Če je upravljavec distribucijskega omrežja sestavni del vertikalno integriranega podjetja, mora biti neodvisen od drugih dejavnosti, ki niso povezane z distribucijo, vsaj glede pravne oblike, organizacije in sprejemanja odločitev. Ta pravila ne predstavljajo obveznosti po ločevanju lastništva nad sredstvi distribucijskega omrežja od vertikalno integriranega podjetja.
2.   Poleg zahtev v odstavku 1, kjer je upravljavec distribucijskega omrežja sestavni del vertikalno integriranega podjetja, mora biti le-ta neodvisen od drugih dejavnosti, ki niso povezane z distribucijo, glede svoje organizacije in sprejemanja odločitev. Da bi to zagotovili, veljajo naslednja minimalna merila:
a)
osebe, ki so odgovorne za vodenje upravljavca distribucijskega omrežja, ne smejo sodelovati v organih integriranega elektroenergetskega podjetja, ki so posredno ali neposredno odgovorni za tekoče operacije proizvodnje, distribucije in dobave električne energije;
b)
sprejmejo se ustrezni ukrepi, s katerimi se zagotovi, da se poklicni interesi oseb, pristojnih za vodenje upravljavca distribucijskega omrežja, upoštevajo na način, ki zagotavlja njihovo sposobnost za neodvisno delovanje;
c)
upravljavec distribucijskega omrežja ima, neodvisno od integriranega elektroenergetskega podjetja, dejanske pravice sprejemanja odločitev glede sredstev, ki so potrebna za obratovanje, vzdrževanje in razvoj omrežja. To ne bi smelo preprečevati ustreznih usklajevalnih mehanizmov, s katerimi se matičnemu podjetju zagotovi zaščita pravice do ekonomskega nadzora in nadzora upravljanja v zvezi z donosom sredstev v hčerinskem podjetju, ki ga posredno ureja člen 23(2). To bi moralo matičnemu podjetju zlasti omogočati potrditev letnega finančnega načrta ali katerega koli drugega enakovrednega instrumenta upravljavca distribucijskega omrežja in določitev skupnih omejitev stopnje zadolževanja njegovega hčerinskega podjetja. Matičnemu podjetju ne daje pravice izdajanja navodil v zvezi s tekočimi operacijami in ne v zvezi s posameznimi odločitvami o gradnji ali nadgradnji distribucijskih daljnovodov, ki ne presegajo omejitev v potrjenem finančnem načrtu ali v katerem koli drugem enakovrednem instrumentu;
d)
upravljavec distribucijskega omrežja oblikuje program za doseganje skladnosti, ki določa ukrepe za preprečevanje diskriminatornega obnašanja in zagotavlja ustrezen nadzor nad izvajanjem programa. Program določa posebne obveznosti, ki jih morajo zaposleni izpolniti za uresničitev tega cilja. Oseba ali organ, ki je odgovoren za nadzor izvajanja programa za doseganje skladnosti, pošlje regulatornemu organu iz člena 23(1) letno poročilo o sprejetih ukrepih in ga objavi.
Države članice se lahko odločijo, da odstavka 1 in 2 ne bodo uporabile za integrirana elektroenergetska podjetja, ki oskrbujejo manj kot 100.000 priključenih odjemalcev ali majhno izdvojeno omrežje.“
Člen 20 o dostopu tretjih, ki je v poglavju VII Direktive z naslovom „Organiziranje dostopa do omrežja“, v odstavku 1 določa:
„Države članice poskrbijo, da se za vse upravičene odjemalce uvede sistem dostopa tretjih strani do prenosnih in distribucijskih omrežij na podlagi objavljenih tarif, ki se izvaja objektivno in brez diskriminacije med uporabniki omrežja. Države članice zagotovijo, da so te tarife ali metodologije za njihov izračun potrjene pred začetkom njihove veljavnosti skladno s členom 23 in da se tarife – in metodologije za njihov izračun, če se potrditev nanaša samo nanje – objavijo pred začetkom njihove veljavnosti.“
Člen 23 o regulatornih organih iz istega poglavja Direktive v odstavkih od 2 do 5 določa:
„2.   Regulatorni organi so pristojni za to, da pred začetkom njihove veljavnosti določijo ali potrdijo vsaj metodologije za izračun ali določijo pogoje, ki se uporabljajo za:
a)
priključitev in dostop do nacionalnega omrežja, skupaj s tarifami za prenos in distribucijo. Te tarife ali metodologije za njihov izračun morajo omogočati izvajanje naložb v omrežje tako, da bo zagotovljeno pozitivno poslovanje omrežja;
b)
zagotavljanje izravnave in z njo povezanih storitev.
3.   Ne da bi s tem posegale v odstavek 2, lahko države članice predvidijo možnost, da regulatorni organi ustreznemu organu države članice predložijo v formalno odločanje tarife ali vsaj metodologije za njihov izračun iz navedenega odstavka ter spremembe iz odstavka 4. Ustrezni organ je v takšnem primeru pristojen za potrditev ali zavrnitev osnutka odločitve, ki jo predloži regulatorni organ. Tarife, metodologije za njihov izračun ali njihove spremembe se objavijo skupaj s formalno odločitvijo o sprejetju. Objavi se tudi formalna zavrnitev osnutka odločitve in njena utemeljitev.
4.   Regulatorni organi so pristojni za to, da od upravljavcev prenosnih in distribucijskih omrežij zahtevajo, da po potrebi spremenijo pogoje, tarife, pravila, mehanizme in metodologije za izračun iz odstavkov 1, 2 in 3, da zagotovijo njihovo sorazmernost in nediskriminatorno uporabo.
5.   Vsaka stran, ki se želi pritožiti zoper upravljavca prenosnih ali distribucijskih omrežij glede vprašanj v odstavkih 1, 2, in 4 lahko pošlje pritožbo regulatornemu organu, ki v vlogi organa za poravnavo sporov v dveh mesecih po prejemu pritožbe izda svoj sklep. To obdobje se lahko podaljša za dva meseca, če regulatorni organ želi pridobiti dodatne informacije. Rok se lahko dodatno podaljša s soglasjem pritožnika. Takšen sklep je zavezujoč, dokler se ne ovrže s pritožbo.
Če se pritožba nanaša na tarife za priključitev novih večjih proizvodnih naprav, regulatorni organ lahko dvomesečni rok podaljša.“
Člen 30(1) Direktive določa, da države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 1. julija 2004 in o tem takoj obvestijo Komisijo. V skladu z odstavkom 2 tega člena lahko države članice odložijo izvajanje člena 15(1) do , in to ne vpliva na zahteve iz člena 15(2).
Nacionalno pravo
V skladu s poglavjem 3, člen 3, zakona (2005:551) o delniški družbi (Aktiebolagslag (2005:551)) je namen delniške družbe delničarjem zagotoviti dobiček, razen če statut te družbe ne določa drugače. Pristojnosti generalne skupščine delničarjev so opisane v poglavju 7 tega zakona. V poglavju 8 so določbe, ki se nanašajo na upravni odbor in generalnega direktorja, v njem pa so med drugim določene glavne naloge upravnega odbora funkcije generalnega direktorja in splošne omejitve pooblastil predstavnikov. V tem zakonu, v poglavju 7, člen 3, z naslovom „Zaščita vezanega lastnega kapitala in pravilo preudarnosti“, so tudi določbe, ki omejujejo izplačilo dobička hčerinske družbe matični družbi.
Poglavje 4 zakona (1997:857) o električni energiji (Ellag (1997:857)) ureja omrežne tarife, medtem ko se poglavje 12 nanaša na ureditev in nadzor. Določata:
„Poglavje 4 – Omrežne tarife
Splošne določbe
Člen 1 – Omrežne tarife se določijo tako, da so skupni prihodki, ki jih dobi koncesionar od obratovanja omrežja, razumni glede na, prvič, objektivne pogoje obratovanja omrežja in, drugič, načine, na katere koncesionar obratuje z omrežji.
Omrežne tarife morajo biti objektivne in nediskriminatorne.
Pri določanju omrežnih tarif za prenos električne energije je treba upoštevati predvsem število povezovalnih točk, geografski položaj povezovalnih točk, količino prenesene energije, naročeno zmogljivost, stroške večjih omrežij in kakovost prenosa električne energije.
Pri določanju omrežnih tarif za priključitev na neposredni ali povezovalni daljnovod je treba upoštevati zlasti geografski položaj povezovalnih točk in naročeno zmogljivost na povezovalni točki.
Vlada ali regulatorni organ s pooblastilom vlade lahko sprejme podrobnejše določbe v zvezi z določitvijo omrežnih tarif.
[…]
Poglavje 12 – Ureditev
[…]
Člen 2 – Regulatorni organ lahko zahteva informacije in se seznani z dokumenti, potrebnimi za ureditev. Z vlogo je lahko naložena upravna globa.
Vsaka odločba, sprejeta v skladu s prvim odstavkom, je neposredno uporabna.
Vlada ali regulatorni organ za omrežja s pooblastilom vlade lahko sprejme določbe o zbiranju podatkov, potrebnih za presojo ustreznosti omrežnih tarif.
Člen 3 – Regulatorni organ lahko izda odredbe, potrebne za zagotovitev spoštovanja določb in pogojev glede ureditve. Z odredbo je lahko naložena upravna globa.
Odredba, ki se nanaša na električno varnost ali na obratovalno varnost nacionalnega električnega sistema, je neposredno uporabna.“
Upravna navodila št. 3 iz leta 2003, ki jih je izdala švedska agencija za energijo (Statens energimyndighets författningssamling (STEMFS) (2003:3)), kakor so bila spremenjena z upravnimi navodili št. 2 iz leta 2005 navedene agencije (Statens energimyndighets författningssamling (STEMFS) (2005:2), v nadaljevanju: upravna navodila), vsebujejo podrobne določbe o sporočanju informacij zaradi presoje pravičnosti omrežnih tarif, tehnične lastnosti tarif ter pravila o sporočanju informacij regulatornemu organu.
V skladu s poglavjem 1, člen 2, zakona (2004:875) o ločenem obratovanju nekaterih električnih naprav (Lag (2004:875) om särskild förvaltning av vissa elektriska anläggningar), lahko länsrätt (upravno sodišče) – na predlog regulatornega organa za omrežja – odredi ločeno obratovanje električne naprave, če podjetje, ki upravlja omrežje, ki uporablja električno napravo, ne izpolnjuje bistvenih obveznosti v skladu z zakonodajo, ki se uporablja.
Predhodni postopek
Komisija je menila, da Kraljevina Švedska ni pravilno prenesla členov 15(2)(b) in (c) ter 23(2)(a) in (b) Direktive, zato je začela postopek zaradi neizpolnitve obveznosti, določen v členu 226 ES.
Potem ko je bil tej državi članici poslan uradni opomin za predložitev stališča, je Komisija, ki je menila, da ta niso zadosti pojasnila vseh navedenih vidikov, Kraljevini Švedski 15. decembra 2006 poslala obrazloženo mnenje, v katerem jo poziva, naj v dveh mesecih od prejema mnenja sprejme potrebne ukrepe za uskladitev z njim.
Kraljevina Švedska je na navedeno mnenje odgovorila 14. januarja 2007, pri čemer je navedla različne elemente nacionalne ureditve.
Komisija je glede na to, da Kraljevina Švedska še vedno ni sprejela ukrepov, potrebnih za popoln prenos členov 15(2)(b) in (c) ter 23(2)(a) Direktive, vložila to tožbo.
Tožba
Prvi tožbeni razlog: kršitev določb člena 15(2)(b) in (c) Direktive
S tem tožbenim razlogom Komisija Kraljevini Švedski očita, da ni v skladu s členom 15(2)(b) in (c) Direktive sprejela določb, potrebnih za zagotovitev funkcionalne ločitve interesov distribucije in proizvodnje v vertikalno integriranem podjetju.
Kraljevina Švedska v odgovoru na tožbo ne prereka ugotovitev Komisije glede prenosa člena 15(2)(b) in (c) Direktive. Čeprav meni, da njena zakonodaja na področju prava družb široko zagotavlja funkcionalno ločitev, ki jo zahtevajo te določbe, priznava, da je za njihov prenos treba sprejeti še nekaj posebnih ukrepov. V zvezi s tem dodaja, da je vlada Energimarknadsinspektionen (nacionalni inšpektorat za trg z električno energijo) naložila, naj preuči spremembe zakonskih in/ali drugih predpisov, ki so potrebne za pravilen prenos člena 15 Direktive, in naj sestavi poročilo najpozneje do 1. oktobra 2008.
V obravnavani zadevi ni sporno, da ob izteku roka iz obrazloženega mnenja niso bili sprejeti vsi ukrepi, potrebni za zagotovitev prenosa zadevnih določb Direktive v švedski pravni red.
Neizpolnitev obveznosti pa je treba presojati glede na položaj države članice, kakršen je bil ob izteku tega roka (glej sodbi z dne 30. januarja 2002 v zadevi Komisija proti Grčiji C-103/00, Recueil str. I-1147, točka 23, in z dne v zadevi Komisija proti Nemčiji C-395/07, točka 8).
V teh okoliščinah je treba prvi tožbeni razlog Komisije šteti za utemeljen.
Drugi tožbeni razlog: kršitev določb člena 23(2)(a) Direktive
Komisija s tem tožbenim razlogom zatrjuje, da člen 23(2)(a) Direktive ni bil pravilno prenesen v švedski pravni red, ker regulatornemu organu ni bilo naloženo, naj predhodno določi in potrdi vsaj metodologije izračuna omrežnih tarif v smislu te določbe.
Kraljevina Švedska nasprotno meni, da je njena ureditev v skladu z Direktivo, saj njena zakonodaja vsebuje metodologije, ki jih ta zahteva, pri čemer je določena možnost, da regulatorni organ dobljene rezultate naknadno popravi.
Glede na to trditev je treba preizkusiti, ali ta zakonodaja izpolnjuje zahteve iz člena 23(2)(a) Direktive.
Ta določba Direktive vsebuje med drugim vsebinsko zahtevo, da morajo tarife ali metodologije omogočiti izvajanje naložb v omrežje tako, da bo zagotovljeno pozitivno poslovanje omrežja. Take naložbe je mogoče pričakovati od gospodarskih subjektov le, če so te tarife ali metodologije dovolj natančne in so dovolj predvidljive.
Treba je takoj poudariti, da Kraljevina Švedska priznava neobstoj določb notranjega prava glede predhodne potrditve s strani regulatornega organa vsaj metodologij, ki se uporabljajo za izračun ali določitev pogojev za priključitev in dostop do nacionalnih omrežij, skupaj s tarifami prenosa in distribucije.
Vendar meni, da švedski sistem omogoča uresničitev cilja Direktive, in sicer vzpostavitev učinkovito delujočega notranjega trga z električno energijo v okviru, v katerem so zagotovljeni pogoji poštene konkurence, da bi se zagotovilo zlasti, da je dostop do omrežja v skladu z uvodno izjavo 6 Direktive nediskriminatoren, pregleden in na voljo za primerno ceno.
Take razlage ni mogoče sprejeti.
Poudariti je namreč treba, da tudi če prenos ali razlaga določbe direktive s strani države članice omogoča uresničitev ali celo boljšo uresničitev nekaterih ciljev, ki jim sledi ta direktiva, ta država članica ne sme odstopiti od določb, ki so izrecno določene v njej (glej po analogiji sodbo z dne 6. oktobra 2005 v zadevi Komisija proti Franciji, C-243/03, ZOdl., str. I-8411, točka 35).
Zato Komisija pravilno trdi, da Kraljevina Švedska, da bi spoštovala zahteve Direktive, ne more le uporabiti sistema, v katerem se nadzor metodologije, uporabljene zlasti za določitev tarif za prenos in distribucijo električne energije, opravi naknadno, tudi če bi bil ta nadzor tako učinkovit kot mehanizem predhodnega nadzora, ker je v Direktivi izrecno določena uporaba sistema predhodne potrditve in državam članicam ne daje možnosti uporabe drugega sistema.
Kraljevina Švedska prav tako trdi, da za spoštovanje zahtev iz člena 23(2)(a) Direktive zadošča vzpostavitev nacionalnega regulatornega sistema, v okviru katerega je treba predhodno potrditi le smernice, na podlagi katerih se bodo na koncu uporabljale omrežne tarife. V obravnavani zadevi naj bi bile v nacionalnih predpisih določene metodologije za določitev omrežnih tarif v smislu člena 23(2)(a) Direktive. Ta država članica se v zvezi s tem sklicuje na poglavje 4 zakona (1997:857), na upravna navodila ter na odločbo švedske agencije za energijo z dne 21. junija 2004.
V skladu z uvodno izjavo 15 Direktive nacionalni regulatorni organi določijo ali potrdijo te tarife ali vsaj metode za njihov izračun. V skladu z uvodno izjavo 18 Direktive morajo ti nacionalni regulatorni organi zagotoviti, da bodo te tako določene ali potrjene tarife nediskriminatorne in da bodo odražale stroške, dejansko nastale s prenosom in distribucijo elektrike.
Glede na ti uvodni izjavi, ki opredeljujeta cilje, ki jih skuša doseči zakonodajalec Skupnosti, člena 23(2)(a) Direktive ni mogoče razlagati na način, ki bi odstopal od besedila te določbe. Iz samega besedila te določbe je jasno razvidno, prvič, da nacionalni regulatorni organi določijo ali potrdijo vsaj metode za izračun ali določitev pogojev za priključitev in dostop do nacionalnega omrežja, skupaj s tarifami za prenos in distribucijo, pred njihovim začetkom veljavnosti in, drugič, da morajo te tarife ali metodologije omogočati izvajanje naložb v omrežje tako, da bo zagotovljeno pozitivno poslovanje omrežja.
Člen 23(2)(a) Direktive tako zahteva zadostno raven predvidljivosti navedenih tarif, tako da omogočajo izvajanje naložb v omrežje tako, da bo zagotovljeno pozitivno poslovanje omrežja za prenos in distribucijo električne energije.
Tudi če v nasprotju s trditvijo Komisije ta določba od držav članic ne zahteva, da določijo formulo, ki bi vključevala vse parametre za dejanski in neposredni izračun tarif, je treba ugotoviti, da ureditev, na katero se sklicuje Kraljevina Švedska, ne vsebuje splošnih načel in meril, ki jim morajo ustrezati omrežne tarife, in torej ne vsebuje metodologije, ki bi gospodarskim subjektom omogočila določiti, čeprav približno, upoštevnih tarif.
Cilj Direktive je mogoče uresničiti le z določitvijo konkretnih tarif ali elementov metodologije izračuna tarif, ki so tako natančni, da gospodarskim subjektom omogočajo oceniti stroške dostopa do prenosnega in distribucijskega omrežja.
Iz tega je razvidno, da švedska ureditev ne ustreza zahtevi po predvidljivosti tarif iz Direktive, na podlagi katere je mogoče izvajanje naložb v omrežja tako, da je zagotovljeno pozitivno poslovanje omrežja za prenos in distribucijo električne energije. V notranje pravo nikakor ne uvaja mehanizma predhodnega nadzora, določenega v členu 23(2)(a) Direktive. Švedska ureditev namreč ne vzpostavlja sistema, v okviru katerega bi bili predlogi tarif pred njihovim začetkom veljavnosti predloženi regulatornemu organu.
Zato je treba drugi tožbeni razlog, na katerega se sklicuje Komisija, šteti za utemeljen.
Glede na vse zgoraj navedeno je treba ugotoviti, da Kraljevina Švedska s tem,
—
da ni v skladu s členom 15(2)(b) in (c) Direktive sprejela določb, potrebnih za zagotovitev funkcionalne ločitve interesov distribucije in proizvodnje v vertikalno integriranem podjetju, in
—
da regulatornemu organu ni naložila, naj v skladu s členom 23(2)(a) Direktive vsaj metodologije za izračun ali določitev pogojev, ki se uporabljajo za priključitev in dostop do nacionalnih omrežij skupaj s tarifami za prenos in distribucijo, določi ali potrdi pred njihovim začetkom veljavnosti,
ni izpolnila obveznosti iz Direktive.
Stroški
V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Komisija je predlagala, naj se Kraljevini Švedski naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

1.
Kraljevina Švedska s tem,
—
da ni v skladu s členom 15(2)(b) in (c) Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES sprejela določb, potrebnih za zagotovitev funkcionalne ločitve interesov distribucije in proizvodnje v vertikalno integriranem podjetju, in
—
da regulatornemu organu ni naložila, naj v skladu s členom 23(2)(a) Direktive 2003/54 vsaj metodologije za izračun ali določitev pogojev, ki se uporabljajo za priključitev in dostop do nacionalnih omrežij skupaj s tarifami za prenos in distribucijo, določi ali potrdi pred njihovim začetkom veljavnosti,
ni izpolnila obveznosti iz te direktive.

2.
Kraljevini Švedski se naloži plačilo stroškov.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: švedščina.