CELEX: 61996CJ0192
Forvaltning, overførsel og oplagring af husholdningsaffald
Ulovlig overførsel

Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 31. maj 1996, indgaaet til Domstolen den 4. juni 1996, har Nederlandenes Raad van State i medfoer af EF-traktatens artikel 177 stillet Domstolen tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkning af Raadets forordning (EOEF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvaagning af og kontrol med overfoersel af affald inden for, til og fra Det Europaeiske Faellesskab (EFT L 30, s. 1, herefter »forordningen«) og af Raadets direktiv 75/442/EOEF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194, s. 39), som aendret ved Raadets direktiv 91/156/EOEF af 18. marts 1991 om aendring af direktiv 75/442/EOEF om affald (EFT L 78, s. 32, herefter »direktivet«).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem det nederlandske selskab Beside BV og dets direktoer I.M. Besselsen paa den ene side og Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (det nederlandske Ministerium for Boliganliggender, Fysisk Planlaegning og Miljoe, herefter »ministeriet«) paa den anden side angaaende overfoersel af affald.
3 Det fremgaar af hovedsagen, at Beside BV, som handler med affald, erhvervede affald i Tyskland og uden at anmelde det til indfoerselsmyndighederne overfoerte det til Nederlandene. Affaldet blev oplagret i en hal i afventning af, at det blev solgt og leveret til producenter af plasticprodukter, som hovedsagelig er etableret i Fjernoesten.
4 Det affald, som hovedsagen drejer sig om, bestaar af otte partier emballage af plastic blandet med andre stoffer. Der er udtaget proever af dette affald, som er blevet undersoegt noejere af Nederlandse Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiëne (Det Nederlandske Institut for Offentlig Sundhed og Miljoehygiejne).
5 Det fremgaar af denne analyse, at affaldet ikke var ensartet, og at andelen af plastic i affaldet, der var pakket i baller, varierede fra balle til balle. Ifoelge disse rapporter varierede andelen af plastic i de fire baller, som blev analyseret, fra 58,3 til 92,3%, og disse baller indeholdt desuden papir, pap, metal, trae samt andre ikke-plasticstoffer, som f.eks. glas og tekstil. I en af ballerne blev der fundet seks skarpe patroner.
6 Ministeriet underrettede ved skrivelse af 21. april 1995 Beside BV og I.M. Besselsen om, at affaldet skulle sendes tilbage til Tyskland, hvor det hidroerte fra. Afgoerelsen gav sagsoegerne mulighed for selv at sende affaldet tilbage til Tyskland.
7 Beside BV og I.M. Besselsen indgav i faellesskab klage over denne afgoerelse til ministeriet og gjorde gaeldende, at der var tale om affald, hvis overfoersel ikke var omfattet af forpligtelsen til anmeldelse, og at den kraevede tilbagesendelse derfor var ulovlig. Disse klager blev afvist ved en begrundet afgoerelse af 29. juni 1995, som er genstand for naervaerende sag for Nederlandenes Raad van State.
De relevante retsregler
8 Ved Kommissionens beslutning 94/3/EF af 20. december 1993 om udarbejdelse af en liste over affald i henhold til artikel 1, litra a), i Raadets direktiv 75/442/EOEF om affald (EFT 1994 L 5, s. 15) er der opstillet en harmoniseret og ikke udtoemmende liste over affald, som almindeligvis benaevnes »det europaeiske affaldskatalog«. Dette katalog finder anvendelse paa alt affald, uanset om det er bestemt til bortskaffelse eller genanvendelse.
9 I forordningen sondres der mellem en »groen affaldsliste« (bilag II), en »orange affaldsliste« (bilag III) og en »roed affaldsliste« (bilag IV).
10 Alt efter om der er tale om affald til bortskaffelse eller til nyttiggoerelse, bestemmer forordningens artikel 3 og 6, at den, der agter at overfoere saadant affald eller lade det overfoere, alt efter affaldets art, har forpligtelse til at anmelde denne overfoersel til de paagaeldende myndigheder.
11 I henhold til forordningens artikel 1, stk. 3, litra a), er overfoersler af affald paa den groenne liste i forordningens bilag II, som alene er bestemt til nyttiggoerelse, ikke omfattet af forpligtelsen til anmeldelse.
12 Forordningens artikel 11 bestemmer foelgende:
»1. For at goere det muligt at spore overfoersler af affald til nyttiggoerelse, der er opfoert i bilag II, skal de ledsages af foelgende oplysninger, som skal vaere underskrevet af indehaveren:
a) indehaverens navn og adresse
b) den saedvanlige handelsmaessige beskrivelse af affaldet
c) maengden af affaldet
d) modtagerens navn og adresse
e) nyttiggoerelsesformer som anfoert i bilag II B til direktiv 75/442/EOEF
f) den forventede dato for overfoerslen.
2. De oplysninger, som er omhandlet i stk. 1, skal behandles fortroligt i overensstemmelse med nationale regler.«
13 Med hensyn til affald paa den orange liste i forordningens bilag III bestemmer samme forordnings artikel 6, stk. 1, foelgende:
»Hvis en anmelder agter at overfoere affald til nyttiggoerelse, der er opfoert paa listen i bilag III, fra en medlemsstat til en anden medlemsstat og/eller at transportere det gennem en eller flere andre medlemsstater, skal han anmelde dette til den kompetente bestemmelsesmyndighed med en kopi til de kompetente afsendelses- og transitmyndigheder samt til modtageren, jf. dog artikel 25, stk. 2, og artikel 26, stk. 2.«
14 Ifoelge forordningens artikel 7, stk. 2, og artikel 8, stk. 1, kan overfoerslen finde sted efter skriftligt eller stiltiende samtykke, hvis der inden for en frist paa 30 dage fra anmeldelsen ikke er fremsat nogen indsigelse af de kompetente bestemmelses-, afsendelses- eller transitmyndigheder.
15 For overfoersel af affald paa den roede liste i forordningens bilag IV kraever forordningens artikel 10, at der skal foreligge skriftligt samtykke, inden overfoersel paabegyndes.
16 Den groenne, den orange og den roede affaldsliste i forordningens bilag er blevet aendret ved Kommissionens beslutning 94/721/EF af 21. oktober 1994 om tilpasning i medfoer af artikel 42, stk. 3, af bilag II, III og IV til Raadets forordning (EOEF) nr. 259/93 (EFT L 288, s. 36) samt ved Kommissionens beslutning 96/660/EF af 14. november 1996 om tilpasning i medfoer af artikel 42, stk. 3, af bilag II til Raadets forordning (EOEF) nr. 259/93 (EFT L 304, s. 15).
17 I henhold til forordningens artikel 26, stk. 1, litra a), betragtes overfoersel af affald som ulovlig, saafremt den foretages uden anmeldelse til alle de beroerte kompetente myndigheder i overensstemmelse med denne forordning.
18 Forordningens artikel 26, stk. 2, bestemmer foelgende:
»Saafremt anmelderen er ansvarlig for en saadan ulovlig overfoersel, soerger den kompetente afsendelsesmyndighed for, at det paagaeldende affald:
a) af anmelderen eller om noedvendigt af myndigheden selv returneres til afsendelsesstaten eller, hvis dette ikke er muligt
b) bortskaffes eller nyttiggoeres paa en miljoemaessigt forsvarlig maade,
inden for en frist paa tredive dage efter det tidspunkt, hvor den kompetente myndighed har faaet underretning om den ulovlige overfoersel, eller inden for en anden frist, som de beroerte kompetente myndigheder maatte blive enige om.
I saa fald skal der foretages en ny anmeldelse. Ingen afsendelsesmedlemsstat eller transitmedlemsstat kan modsaette sig returneringen af dette affald, hvis den kompetente bestemmelsesmyndighed fremsaetter en behoerigt begrundet anmodning derom med en redegoerelse for grunden dertil.«
19 I Nederlandene fastsaettes der i artikel 10.44, litra e), i Wet milieubeheer (lov om miljoeforvaltning) sanktioner for de i forordningens artikel 26, stk. 1, naevnte handlinger. Det fremgaar af artikel 18.7, stk. 1, i Wet milieubeheer, at ministeren i tilfaelde af tilsidesaettelse af denne bestemmelse har kompetence til at ivaerksaette en »administrativ foranstaltning til genoprettelse af lovlige forhold« og til at bestemme, at affaldet skal returneres til sit oprindelsessted.
De praejudicielle spoergsmaal
20 For at faa afklaret, om ministeriet havde kompetence til at traeffe de omtvistede afgoerelser i henhold til forordningens artikel 26, stk. 2, har den forelaeggende ret stillet Domstolen foelgende tre spoergsmaal:
»1) Skal begrebet 'husholdningsaffald' i kode AD 160 i bilag III til Raadets forordning (EOEF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvaagning af og kontrol med overfoersel af affald inden for, til og fra Det Europaeiske Faellesskab (EFT 1993 L 30, s. 1), med senere aendringer, fortolkes saaledes, at det ogsaa omfatter affald, som for stoerstedelen bestaar af det i forordningens bilag II naevnte affald af haard plast, men derudover af forskellige andre i dette bilag naevnte affaldsstoffer samt af en ringe maengde stoffer, der ikke er naevnt i dette bilag?
2) a) Saafremt det foerste spoergsmaal skal besvares bekraeftende, skal udtrykket 'oplagring af materialer med henblik paa en af de i dette bilag omhandlede bortskaffelsesformer' i bilag II B til Raadets direktiv 75/442/EOEF af 15. juli 1975 om affald (EFT 1975 L 194, s. 47), med senere aendringer, fortolkes saaledes, at det ikke blot omfatter det tilfaelde, at oplagring sker i den virksomhed, hvor en af de oevrige i dette bilag naevnte bortskaffelsesformer benyttes, men ogsaa ved oplagring i afventning af transport til en saadan virksomhed, uanset om denne virksomhed er beliggende i eller uden for Faellesskabet?
b) Saafremt foerste del af dette spoergsmaal skal besvares bekraeftende, hvilke omstaendigheder skal der da mindst foreligge, naar der ikke er sket anmeldelse, for at det kan antages, at der faktisk er tale om nyttiggoerelse?
3) Saafremt spoergsmaal 1 og 2 a) skal besvares bekraeftende, skal det da udledes af forordningens artikel 26, stk. 2, tredje punktum, at i de tilfaelde, som denne bestemmelse vedroerer, er ogsaa den kompetente bestemmelsesmyndighed forpligtet eller kompetent til at goere, hvad den kompetente afsendelsesmyndighed skal goere i henhold til denne bestemmelses foerste punktum?«
Det foerste spoergsmaal
21 Nederlandenes Raad van State's foerste spoergsmaal gaar naermere bestemt ud paa, om udtrykket »husholdningsaffald« i kode AD 160 paa den orange liste i forordningens bilag III, som aendret ved beslutning 94/721 omfatter dels affald, som hovedsagelig bestaar af affald, der er naevnt paa den groenne liste i forordningens bilag II, blandet med andre kategorier affald, som findes paa denne liste, dels affald, der er naevnt paa den groenne liste, blandet med en ringe maengde stoffer, som ikke figurerer paa denne.
22 Den nederlandske regering er af den opfattelse, at det i princippet er affaldets oprindelse, der er afgoerende for dets subsumption. I betragtning af oprindelsen af det affald, der er tale om i hovedsagen, maa dette henhoere under kategorien »AD 160 husholdningsaffald« som omhandlet paa forordningens orange liste. Subsidiaert kan det under ingen omstaendigheder anses for at vaere affald paa forordningens groenne liste.
23 Den danske regering har gjort gaeldende, at et parti husholdningsaffald kun kan betegnes som »groent affald«, hvis det udgoer et ensartet parti, der i sin helhed hoerer til en af kategorierne paa forordningens »groenne liste«. Dette foelger af forordningens ordlyd og aand samt af hensynet til en kontrol af overfoersler af affald, som baade er effektiv og tilpasset miljoeet.
24 Ifoelge den finske regering kan husholdningsaffald, der indsamles saerskilt, ikke klassificeres som »husholdningsaffald« henhoerende under kategori AD 160 paa den »orange liste«. Det kan henfoeres til den groenne liste under forbehold af, at det har en tilstraekkeligt ren og ensartet karakter.
25 Den tyske regering er af den opfattelse, at den omstaendighed, at affaldet hidroerer fra private og fra kommunale lossepladser, ikke i sig selv indebaerer, at det noedvendigvis skal henfoeres til den orange affaldsliste under kode »AD 160 husholdningsaffald«. Selv affald hidroerende fra husholdninger og kommunal dagrenovation kan henfoeres til forordningens groenne liste, naar det indsamles saerskilt og i givet fald sorteres efter visse materialer.
26 Kommissionen er af den opfattelse, at et parti affald kun kan miste egenskaben af »husholdningsaffald«, naar en sortering goer det muligt at lade hele partiet vaere omfattet af en anden rubrik. Naar sorteringen er utilstraekkelig, henhoerer affaldet stadig under kategorien »husholdningsaffald«, selv om de forskellige produkter, der findes i partiet, hver isaer henhoerer under en rubrik paa den groenne liste. Det tilkommer de nationale myndigheder, og i tilfaelde af indsigelse den ret, som sagen indbringes for, at afgoere, om et parti affald kan anses for at vaere et ensartet eller blandet parti.
27 Indledningsvis skal Domstolen bemaerke, at der ved forordningens artikel 2, litra a), med henvisning til direktivets artikel 1, litra a), er indfoert en faelles definition af begrebet affald, og at denne artikel er umiddelbart anvendelig i medlemsstaterne (dom af 25.6.1997, forenede sager C-304/94, C-330/94, C-342/94 og C-224/95, Tombesi m.fl., Sml. I, s. 3561, praemis 46).
28 Det affald, der er naevnt under betegnelsen »20 00 00 Husholdningsaffald o.l. handels- industri- og institutionsaffald, herunder separat indsamlede fraktioner« i det europaeiske affaldskatalog, afspejler forskelligartetheden i husholdningsaffaldets oprindelse og sammensaetning. Denne betegnelse omfatter bl.a. under position »20 01 00 separat indsamlede fraktioner«, underpositionerne »20 01 03 smaat plast«, »20 01 04 andet plast«, »20 01 05 smaat metal (daaser mv.)«, »20 01 07 trae«, »20 01 10 toej« og »20 01 11 tekstiler«. Position »20 03 00 andet husholdningsaffald« omfatter underpositionen »20 03 01 blandet husholdningsaffald«.
29 Med hensyn til klassificeringen af et parti affald bemaerkes, at affaldets oprindelse ikke i sig selv er afgoerende for, om det skal henfoeres til den groenne, den orange eller den roede liste i forordningens bilag II, III og IV.
30 Saaledes kan affald med oprindelse i husholdninger, som er blevet indsamlet separat, og som henhoerer under underposition »20 01 03 smaat plast« i det europaeiske affaldskatalog, alt efter sin sammensaetning henhoere under rubrikken »GH Affald af haard plast« paa den groenne affaldsliste.
31 Derimod ville saadant affald blandet med andet affald fra den groenne liste eller fra den orange liste - som altsaa ikke er blevet indsamlet separat - i givet fald henhoere under underposition »20 03 01 blandet husholdningsaffald« i det europaeiske affaldskatalog og ville alt efter graden af iblanding henhoere under kategorien »AD 160 husholdningsaffald« paa forordningens orange liste.
32 Foelgelig mister »husholdningsaffald« ikke sin karakter af »orange affald« og henhoerer foelgelig kun under den groenne liste, hvis det er blevet indsamlet separat, eller hvis det er blevet sorteret forsvarligt.
33 Som det nemlig fremgaar af indledningen til den groenne affaldsliste, maa affald, uanset om det er medtaget paa denne liste, ikke transporteres som hoerende under den groenne liste, hvis det er forurenet med andre materialer i en saadan udstraekning, at a) risici i forbindelse med affaldet er oeget i et saadant omfang, at det boer medtages paa den orange eller den roede liste, eller b) hvis det forhindres, at affaldet kan nyttiggoeres paa miljoemaessigt forsvarlig maade.
34 Det foerste spoergsmaal skal foelgelig besvares saaledes, at udtrykket »husholdningsaffald« i kode AD 160 paa den orange liste i forordningens bilag III i den version, der fremgaar af beslutning 94/721, dels omfatter affald, som hovedsagelig bestaar af affald, der er naevnt paa den »groenne liste« i forordningens bilag II, blandet med andre kategorier affald, som figurerer paa denne liste, dels affald, der er naevnt paa den groenne liste, blandet med en ringe maengde stoffer, som ikke figurerer paa denne.
Det andet spoergsmaal, punkt a)
35 Den forelaeggende rets andet spoergsmaal, punkt a), gaar naermere bestemt ud paa, om henvisningen til oplagring af materialer i punkt R 13 i bilag II B til direktivet, som aendret ved direktiv 91/156, ikke blot omfatter tilfaelde, hvor oplagringen sker i den virksomhed, hvor en af de oevrige i dette bilag naevnte nyttiggoerelses- og bortskaffelsesformer skal benyttes, men ogsaa tilfaelde, hvor oplagringen sker forud for en transport til en saadan virksomhed, uanset om denne virksomhed er beliggende i eller uden for Faellesskabet.
36 Den nederlandske og den danske regering samt Kommissionen er af den opfattelse, at i betragtning af formuleringen af direktivets bilag II A og II B skal oplagring forud for transport til en virksomhed, som udfoerer de former for nyttiggoerelse og bortskaffelse, der er beskrevet i disse bilag, ligeledes anses for at vaere oplagring forud for en af disse bortskaffelsesformer.
37 Ifoelge den finske regering er oplagring paa et andet sted end den virksomhed, hvor affaldet skal behandles, ogsaa en nyttiggoerelsesform som omhandlet i punkt R 13 »Oplagring af materialer med henblik paa en af de i dette bilag omhandlede nyttiggoerelses- og bortskaffelsesformer, bortset fra midlertidig oplagring af lagrene paa det anlaeg, hvor de er produceret, forud for indsamlingen« i direktivets bilag II B.
38 Indledningsvis skal Domstolen bemaerke, at oplagring udtrykkeligt naevnes i definitionerne af saavel bortskaffelses- som nyttiggoerelsesformer. Forordningen henviser til definitionerne af bortskaffelse og nyttiggoerelse i direktivet [jf. forordningens artikel 2, litra i) og k), og artikel 1, litra e) og f), samt direktivets bilag II A og II B].
39 Ifoelge punkt D 15 i direktivets bilag II A anses oplagring forud for en af de andre i bilaget omhandlede bortskaffelsesformer med undtagelse af midlertidig oplagring forud for indsamling paa det anlaeg, hvor affaldet er produceret, for en bortskaffelsesform. Oplagring af materialer med henblik paa en af de i bilag II B naevnte bortskaffelsesformer, bortset fra midlertidig oplagring af materialer paa det anlaeg, hvor de er produceret, forud for indsamlingen, anses i punkt R 13 i bilag II B for en nyttiggoerelsesform.
40 Bilag II A og II B bestemmer ikke, at oplagringen af affald, for at vaere en bortskaffelses- eller nyttiggoerelsesform, skal ske paa det anlaeg, hvor de oevrige i disse bilag naevnte former for bortskaffelse eller nyttiggoerelse skal foretages. Derimod kan oplagring paa det sted, hvor affaldet er produceret, ikke tillades i denne sammenhaeng, hvilket indebaerer, at der ikke sker nogen flytning af dette. Desuden bestemmer forordningens artikel 6, stk. 2, at »anmeldelsen skal omfatte alle overfoerslens eventuelle mellemtrin fra afsendelsesstedet indtil den endelige bestemmelse«.
41 Da faren for miljoeet eller for den menneskelige sundhed opstaar ved saavel affaldets nyttiggoerelse eller bortskaffelse som ved dets overfoersel, er det uden betydning, om et bestemt parti affald oplagres paa stedet for dets endelige nyttiggoerelse eller paa et andet sted. Der kraeves i alle tilfaelde anmeldelse af overfoerslen.
42 Endelig bemaerkes, at da definitionerne af bortskaffelse og af nyttiggoerelse ikke indeholder nogen geografisk graense, saaledes at forordningen finder anvendelse paa udfoersler ud af Faellesskabet, er det uden betydning, om nyttiggoerelsen efter oplagringen sker inden eller uden for Faellesskabet.
43 Foelgelig omfatter henvisningen til oplagring af materialer i direktivets bilag II B ogsaa de tilfaelde, hvor oplagringen gaar forud for en transport til en virksomhed, hvor nyttiggoerelsen skal foretages, uafhaengigt af, om denne er etableret i eller uden for Faellesskabet.
44 Det andet spoergsmaal, punkt a), skal foelgelig besvares saaledes, at henvisningen til oplagring af materialer i punkt R 13 i direktivets bilag II B, som aendret ved direktiv 91/156, ikke blot omfatter de tilfaelde, hvor oplagringen sker i den virksomhed, hvor de oevrige i dette bilag omhandlede former for bortskaffelse eller nyttiggoerelse skal foretages, men ogsaa de tilfaelde, hvor oplagringen gaar forud for en transport til en saadan virksomhed, uanset om denne er beliggende i eller uden for Faellesskabet.
Det andet spoergsmaal, punkt b)
45 Den forelaeggende rets andet spoergsmaal, punkt b), gaar naermere bestemt ud paa, hvilke mindstekrav til bevis den kompetente myndighed normalt skal stille, naar der ikke sker anmeldelse, for at kunne fastslaa, om det »groenne affald« skal nyttiggoeres.
46 Den nederlandske regering er af den opfattelse, at i en ulovlig situation, hvor der ikke er sket anmeldelse, skal der mindst fremlaegges de i forordningens artikel 11 naevnte dokumenter. I tilfaelde af mellemkommende oplagring skal der foreligge oplysninger om det endelige bestemmelsessted.
47 Den danske regering har gjort gaeldende, at der boer foreligge en kontrakt mellem modtageren og den virksomhed, der skal foretage den endelige nyttiggoerelse af affaldet, eller en lignende form for dokumentation for, at der vil ske en nyttiggoerelse efter reglerne i forordningen. Forordningens artikel 6, stk. 4, giver de kompetente myndigheder mulighed for at kraeve yderligere oplysninger og dokumentation af anmelderen.
48 Den tyske regering har anfoert, at for at give den kompetente myndighed mulighed for i hvert fald at kontrollere, om det er plausibelt, at den paataenkte senere nyttiggoerelse vil finde sted, skal der paa anmeldelsesformularen - ud over angivelsen R 13 »Oplagring af materialer med henblik paa en af de i dette bilag omhandlede bortskaffelsesformer, bortset fra midlertidig oplagring af materialerne paa det anlaeg, hvor de er produceret, forud for indsamlingen« i direktivets bilag II B - anfoeres yderligere oplysninger om den paataenkte form for senere nyttiggoerelse, som omfatter de oplysninger, der kraeves i forordningens artikel 6, stk. 5.
49 Efter den finske regerings opfattelse skal den kompetente myndighed have kendskab til stedet og formen for den endelige nyttiggoerelse af affaldet for at kunne sikre sig, at transaktionen opfylder betingelserne for nyttiggoerelse R 13, og at overfoerslen af affaldet ikke er i strid med forordningens bestemmelser, navnlig artikel 17.
50 Kommissionen har anfoert, at der ikke kan gives et direkte svar paa det andet spoergsmaal, da der stadig er tale om ulovlig overfoersel i henhold til forordningens artikel 26, naar der sker en overfoersel inden for Faellesskabet af affald henhoerende under den orange liste, som ikke er blevet anmeldt til alle de beroerte kompetente myndigheder.
51 Hertil bemaerkes, at ifoelge forordningens artikel 11, stk. 1, skal overfoersler af »groent affald« til nyttiggoerelse ledsages af et vist antal oplysninger, som skal gives af indehaveren for at goere det muligt at spore disse overfoersler. Videre bestemmer forordningens artikel 1, stk. 3, litra b), at saadant affald er omfattet af samtlige bestemmelser i direktivet; det skal navnlig udelukkende vaere bestemt for anlaeg, der er behoerigt godkendte i henhold til direktivets artikel 10 og 11.
52 Med hensyn til »orange affald« til nyttiggoerelse bestemmer forordningens artikel 6, stk. 4, derimod, at anmelderen skal udfylde ledsagedokumentet og paa anmodning af de kompetente myndigheder forelaegge yderligere oplysninger og dokumentation. Forordningens artikel 6, stk. 5, bestemmer, at ledsagedokumentet skal indeholde oplysninger om visse punkter, herunder navnlig modtagerens identitet, nyttiggoerelsescentrets beliggenhed, type og gyldighedsperiode for den godkendelse, i henhold til hvilken centret drives, samt de nyttiggoerelsesformer, som er naevnt i direktivets bilag II B.
53 Det skal tilfoejes, at da oplagring af et parti »groent affald« kun anses for at vaere en form for nyttiggoerelse, hvis den gaar forud for en saadan nyttiggoerelse, skal saadanne beviser angaa den endelige form for nyttiggoerelse, selv hvis denne skal ske uden for Faellesskabet.
54 For at tage hensyn til det miljoebeskyttelsesformaal, som ligger til grund for forordningen, skal de kompetente myndigheder saaledes i almindelighed og som et minimum kunne forlange de oplysninger, der naevnes i forordningens artikel 11, naar der er tale om »groent affald« til nyttiggoerelse, der ikke skal anmeldes.
55 Det andet spoergsmaal, punkt b), skal derfor besvares saaledes, at de oplysninger, der opregnes i forordningens artikel 11, stk. 1, udgoer de mindste beviskrav, som den kompetente myndighed kan stille med henblik paa at fastslaa, om det »groenne affald« er bestemt til nyttiggoerelse, naar der ikke er sket anmeldelse.
Det tredje spoergsmaal
56 Den forelaeggende rets tredje spoergsmaal gaar naermere bestemt ud paa, om forordningen skal fortolkes saaledes, at bestemmelsesmedlemsstaten ensidigt kan returnere affald til afsendelsesmedlemsstaten uden forudgaaende anmeldelse til sidstnaevnte stat, og om afsendelsesmedlemsstaten kan modsaette sig, at det genindfoeres, naar bestemmelsesmedlemsstaten fremlaegger en behoerigt begrundet anmodning om returnering.
57 Den nederlandske, den danske og den finske regering har under henvisning til EF-traktatens artikel 5 og 130 R samt til en formaalsfortolkning af direktivet og af forordningens artikel 26, stk. 2, andet afsnit, sidste punktum, gjort gaeldende, at bestemmelsesmedlemsstaten skal have selvstaendig kompetence til at returnere affaldet til den stat, som det hidroerer fra, eller ivaerksaette en anden procedure med henblik paa dets bortskaffelse.
58 Den tyske regering er af den opfattelse, at myndigheden paa bestemmelsesstedet ikke har ret til at returnere ulovligt overfoert affald uden afsendelsesmyndighedens samtykke. I modsat fald ville den kompetente afsendelsesmyndighed ikke vaere i stand til at kontrollere, om det paagaeldende affald er blevet ulovligt overfoert alene paa grund af anmelderens forhold. Endvidere maa den kompetente afsendelsesmyndighed have mulighed for selv at afgoere, hvordan affaldet kan returneres paa en for den mest hensigtsmaessig og omkostningsmaessigt mest fordelagtig maade.
59 Kommissionen har anfoert, at en afgoerelse fra bestemmelsesmyndigheden om, at anmelderen skal returnere affald, der har vaeret genstand for ulovlig overfoersel, til afsendelsesmedlemsstaten, ikke er i strid med forordningens artikel 26, stk. 2, naar afgoerelsen har til formaal at bistaa afsendelsesmyndigheden med at opfylde de forpligtelser, der paahviler den i henhold til denne bestemmelse, medmindre afgoerelsen er truffet uden samraad med afsendelsesmyndigheden.
60 Kommissionen har tilfoejet, at det klart fremgaar af forordningens artikel 26, stk. 2, 3 og 4, at spoergsmaalet om, hvilken myndighed der skal gribe ind, afhaenger af, hvem der er ansvarlig for den ulovlige overfoersel. Saafremt anmelderen er ansvarlig for den ulovlige overfoersel, paahviler hovedansvaret for tilbagesendelse af affaldet afsendelsesmyndigheden (forordningens artikel 26, stk. 2); saafremt modtageren er ansvarlig for den ulovlige overfoersel, paahviler hovedansvaret for at bortskaffe eller nyttiggoere affaldet bestemmelsesmyndigheden (forordningens artikel 26, stk. 3). Saafremt hverken anmelderen eller modtageren er ansvarlig for den ulovlige overfoersel, skal de to myndigheder samarbejde for at finde en loesning (forordningens artikel 26, stk. 4).
61 Det skal i denne forbindelse bemaerkes, at affald, som ikke er blevet anmeldt til alle beroerte kompetente myndigheder, i henhold til forordningens artikel 26, stk. 1, litra a), anses for ulovlig overfoersel.
62 Anmeldelsespligten paahviler den person, som har til hensigt at overfoere affald eller lade affald overfoere [forordningens artikel 2, litra g)]. Denne definition omfatter i visse tilfaelde ifoelge artikel 2, litra g), nr. iii), »den person, der er i besiddelse af eller lovligt kontrollerer dette affald (indehaver)«.
63 I hovedsagen har den forelaeggende ret fastslaaet, at Beside BV var indehaver af affaldet i forordningens forstand, og at saafremt det var noedvendigt at anmelde transporten, skulle dette selskab have foretaget anmeldelsen i overensstemmelse med forordningen.
64 Forordningens artikel 26, stk. 2, foerste afsnit, bestemmer, at saafremt anmelderen er ansvarlig for den ulovlige overfoersel, soerger den kompetente afsendelsesmyndighed for, at det ulovligt udfoerte affald returneres til afsendelsesstaten af anmelderen, eller hvis dette ikke er muligt, bortskaffes eller nyttiggoeres paa en miljoemaessigt forsvarlig maade.
65 Med hensyn til ulovlig overfoersel, som anmelderen er ansvarlig for, bestemmer forordningens artikel 26, stk. 2, andet afsnit, at der skal foretages en ny anmeldelse, og at ingen afsendelsesmedlemsstat eller transitmedlemsstat kan modsaette sig returneringen af dette affald, hvis den kompetente bestemmelsesmyndighed fremsaetter en behoerigt begrundet anmodning derom med en redegoerelse for grunden dertil.
66 Forpligtelsen til ikke at modsaette sig returneringen af ulovligt affald i forordningens artikel 26, stk. 2, andet afsnit, andet punktum, paahviler foelgelig den oprindelige afsendelsesmedlemsstat, naar ulovligheden skyldes anmelderen.
67 Det tredje spoergsmaal skal foelgelig besvares med, at forordningen skal fortolkes saaledes, at bestemmelsesmedlemsstaten ikke ensidigt kan returnere affaldet til afsendelsesmedlemsstaten uden forudgaaende anmeldelse rettet til denne; afsendelsesmedlemsstaten kan ikke modsaette sig returneringen, naar bestemmelsesmedlemsstaten fremsaetter en behoerigt begrundet anmodning herom.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
68 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske, den danske, den tyske og den finske regering samt af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Nederlandenes Raad van State ved kendelse af 31. maj 1996, for ret:
1) Udtrykket »husholdningsaffald« i kode AD 160 paa den orange liste i bilag III til Raadets forordning (EOEF) nr. 259/93 af 1. februar 1993 om overvaagning af og kontrol med overfoersel af affald inden for, til og fra Det Europaeiske Faellesskab i den version, der fremgaar af Kommissionens beslutning 94/721/EF af 21. oktober 1994 om tilpasning i medfoer af artikel 42, stk. 3, af bilag II, III og IV til forordning nr. 259/93, omfatter dels affald, som hovedsagelig bestaar af affald, der er naevnt paa den groenne liste i forordningens bilag II, blandet med andre kategorier affald, som figurerer paa denne liste, dels affald, der er naevnt paa den groenne liste, blandet med en ringe maengde stoffer, som ikke figurerer paa denne.
2) a) Henvisningen til oplagring af materialer i punkt R 13 i bilag II B til Raadets direktiv 75/442/EOEF af 15. juli 1975 om affald, som aendret ved Raadets direktiv 91/156/EOEF af 18. marts 1991, skal fortolkes saaledes, at den ikke blot omfatter de tilfaelde, hvor oplagringen sker i den virksomhed, hvor de oevrige i dette bilag omhandlede former for bortskaffelse eller nyttiggoerelse skal foretages, men ogsaa de tilfaelde, hvor oplagringen gaar forud for en transport til en saadan virksomhed, uanset om denne virksomhed er beliggende i eller uden for Faellesskabet.
b) De oplysninger, der opregnes i artikel 11, stk. 1, i forordning nr. 259/93, udgoer de mindste beviskrav, som den kompetente myndighed kan stille med henblik paa at fastslaa, om det »groenne affald« er bestemt til nyttiggoerelse, naar der ikke er sket anmeldelse.
3) Forordning nr. 259/93 skal fortolkes saaledes, at bestemmelsesmedlemsstaten ikke ensidigt kan returnere affaldet til afsendelsesmedlemsstaten uden forudgaaende anmeldelse rettet til denne; afsendelsesmedlemsstaten kan ikke modsaette sig returnering, naar bestemmelsesmedlemsstaten fremsaetter en behoerigt begrundet anmodning herom.