CELEX: 61994CJ0135
Fördragsbrott
Direktiv 89/618/Euratom
Upptagande till prövning

Domskäl
1 Genom ansökan som ingavs till domstolens kansli den 11 maj 1994 väckte Europeiska gemenskapernas kommission i enlighet med artikel 141 i Euratomfördraget talan om fastställelse av att Italienska republiken, genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 89/618/Euratom av den 27 november 1989 om information till allmänheten om hälsoskyddsåtgärder och förhållningsregler i händelse av en nödsituation som medför risk för strålning (EGT nr L 357, s. 31, nedan kallat "direktivet"), har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt detta direktiv liksom enligt artikel 161 tredje stycket och artikel 192 första stycket i Euratomfördraget.
2 Artikel 12 i direktivet lyder: "Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att följa detta direktiv senast 24 månader efter dess antagande. De skall omgående informera kommissionen om detta samt om eventuella senare ändringar av dessa åtgärder".
Talans upptagande till prövning
3 Italiens regering har bestritt att den formella underrättelsen av den 20 maj 1992 utgör en giltig akt för att inleda förfarandet om fördragsbrott enligt artikel 141 i fördraget. Den har framför allt gjort gällande att kommissionen har skickat en formell underrättelse av standardinnehåll där flera direktiv uppräknades i en bilaga, bland annat det som är föremål för denna talan, och att den har förklarat sig handla i överensstämmelse med artikel 169 i EEG-fördraget i stället för artikel 141 i Euratomfördraget. Detta medför enligt Italiens regering att den föreliggande talan inte kan tas upp till prövning.
4 Det kan erinras om att lydelsen i artikel 141 i Euratomfördraget är identisk med den i artikel 169 i EEG-fördraget.
5 Det framgår av domstolens rättspraxis angående artikel 169 i EEG-fördraget att, med tanke på syftet med det administrativa skedet i förfaranden om fördragsbrott skall den formella underrättelsen avgränsa tvisteföremålet och förse den medlemsstat som ges tillfälle att yttra sig med de upplysningar som är nödvändiga för att denna skall kunna förbereda sitt försvar (se dom av den 28 mars 1985, kommissionen mot Italien, 274/83, Rec. s. 1077, punkt 19).
6 Den berörda medlemsstatens möjlighet att yttra sig - även om medlemsstaten väljer att inte utnyttja den - utgör en grundläggande garanti som åsyftas genom fördraget och iakttagandet av denna garanti är ett villkor för ett korrekt förfarande om fördragsbrott (samma dom, punkt 20).
7 Även om det därav följer att det motiverade yttrande som avses i artikel 169 i EEG-fördraget skall innehålla en sammanhängande och detaljerad redogörelse för varför kommissionen anser att den berörda staten har underlåtit att uppfylla en av sina skyldigheter enligt fördraget, kan man inte ställa lika höga krav på precision vad gäller den formella underrättelsen, som med nödvändighet endast kan bestå av en första, kortfattad sammanfattning av anmärkningarna (samma dom, punkt 21).
8 I det avseendet framgår det av de ingivna handlingarna att kommissionen genom den formella underrättelsen av den 20 maj 1992 underrättade Italiens regering om att den på grundval av de uppgifter den hade tillgång till måste anta att de direktiv som uppräknades i den bifogade listan inte hade införlivats i italiensk rätt. Listan innehöll bland annat det direktiv som berörs i det här målet, uttryckligen omnämnt som ett Euratomdirektiv. Kommissionen avhjälpte bristen på citat av de relevanta bestämmelserna i Euratomfördraget i det motiverade yttrandet av den 25 maj 1993, i vilket det uteslutande hänvisades till förfarandet om fördragsbrott i artikel 141 i Euratomfördraget liksom, i huvudtexten i samma yttrande, till artikel 161 tredje stycket och artikel 192 första stycket i detta fördrag. Även i ansökan har kommissionen hänvisat till dessa bestämmelser.
9 Härav följer att kommissionens verkliga klagomål, nämligen att direktivet inte hade införlivats, inte har förändrats under beredningen.
10 Italiens regering kan följaktligen inte ha betvivlat att kommissionen har lagt den till last att ha brutit mot Euratomfördraget på grund av underlåtenhet att införliva direktivet.
11 Under dessa förhållanden utgör det inte en kränkning av Italienska republikens rätt till försvar att det saknas hänvisning till de relevanta bestämmelserna i Euratomfördraget i den formella underrättelsen.
12 Talan skall därmed tas upp till prövning.
Saken
13 Kommissionen har gjort gällande att Italienska republiken har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte ha antagit de bestämmelser som var nödvändiga för att följa direktivet senast den 27 november 1991. I sin replik har sökanden avstått från att i detta fall åberopa ett brott mot artikel 161 tredje stycket och artikel 192 första stycket i Euratomfördraget, vilka inte angavs i skälen i det motiverade yttrandet.
14 Italienska republiken har inte bestritt att direktivet inte har införlivats inom den angivna tidsfristen.
15 Därmed skall den underlåtenhet som kommissionen på denna punkt har åberopat anses fastställd.
16 Följaktligen konstateras att Italienska republiken genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra direktivet har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt detta direktiv.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
17 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Eftersom Italienska republiken är den tappande parten, skall den förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(sjätte avdelningen)
Följande dom:
18 Genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 89/618/Euratom av den 27 november 1989 om information till allmänheten om hälsoskyddsåtgärder och förhållningsregler i händelse av en nödsituation som medför risk för strålning har Italienska republiken underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt detta direktiv.
19 Italienska republiken skall ersätta rättegångskostnaderna.