CELEX: 62006CJ0498
Socialna politika
Varstvo delavcev v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca
Direktiva 80/987/EGS, spremenjena z Direktivo 2002/74/ES
Člena 3, prvi pododstavek, in 10(a)
Odškodnina za nezakonito odpoved delovnega razmerja, dogovorjena v postopku izvensodne poravnave
Plačilo, ki ga zagotovi jamstvena ustanova
Plačilo, pogojeno s sprejetjem sodne odločbe
Načeli enakosti in prepovedi diskriminacije

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Direktive Sveta 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca (
UL L 283, str. 23
), kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/74/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002 (
UL L 270, str. 10
, v nadaljevanju: Direktiva 80/987).
Ta predlog je bil predložen v okviru spora med M. M. Robledillo Núñez in Fondo de Garantía Salarial (jamstveni sklad, v nadaljevanju: Fogasa) zaradi zavrnitve slednjega, da iz naslova subsidiarne odgovornosti zaradi nezakonite odpovedi delovnega razmerja zadevni osebi izplača odškodnino, pri čemer je bilo plačilo te odškodnine predvideno z izvensodno poravnavo, ki je bila sklenjena med M. M. Robledillo Núñez in njenim delodajalcem.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
Člen 1(1) Direktive 80/987 določa, da se „[t]a direktiva […] uporablja za terjatve delavcev, ki izhajajo iz pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij, do delodajalcev, ki so plačilno nesposobni v smislu člena 2(1)“.
Člen 2(2) navedene direktive navaja, da ta direktiva ne vpliva na nacionalno zakonodajo, kar zadeva opredelitev izrazov „delavec“, „delodajalec“, „plačilo“, „pravica, ki zagotavlja takojšnjo upravičenost“ in „pravica, ki zagotavlja upravičenost v prihodnosti“.
Člen 3, prvi odstavek, Direktive 80/987 določa:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da zagotovijo, da jamstvene ustanove, ob upoštevanju člena 4, jamčijo plačilo neporavnanih terjatev delavcev, ki izhajajo iz pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij, ki vključujejo, kadar to zahteva nacionalna zakonodaja, odpravnino ob prenehanju delovnega razmerja.“
Člen 10(a) in (b) Direktive 80/987 določa:
„Ta direktiva ne vpliva na pravico držav članic:
(a)
da sprejmejo ukrepe za preprečevanje zlorab;
(b)
da odklonijo ali zmanjšajo obveznosti iz člena 3 ali obvezno jamstvo iz člena 7, če se izkaže izpolnitev obveznosti neupravičena zaradi posebnih povezav med delavcem in delodajalcem ali zaradi njunih skupnih interesov, ki lahko vodijo do tajnega dogovora med njima.“
Člen 3 Direktive 2002/74 določa, da je ta začela veljati 8. oktobra 2002.
Španska ureditev
Terjatve, ki jih krije Fogasa
Člen 33(1) kraljeve zakonske uredbe (Real Decreto Legislativo) 1/1995 z dne 24. marca 1995 o potrditvi spremenjenega besedila zakona o delovnih razmerjih (Estatuto de los Trabajadores, BOE št. 75 z dne 29. marca 1995, str. 9654, v nadaljevanju: zakon o delovnih razmerjih), v različici, ki velja od 14. decembra 2002, določa:
„Jamstveni sklad […] delavcem izplača zneske plač, ki jim pripadajo v primeru plačilne nesposobnosti, prekinitve plačil, stečaja ali prisilne poravnave gospodarskih subjektov.
Za namene prejšnjega odstavka se za plačo šteje znesek, priznan kot tak v sporazumu o poravnavi ali v sodni odločbi iz vseh naslovov, določenih v členu 26(1) in ‚salarios de tramitación‘ v primerih, določenih z zakonom […]“
Člen 33(2) zakona o delovnih razmerjih v različici, ki izhaja iz zakona 60/1997 z dne 19. decembra 1997 (BOE št. 304 z dne 20. decembra 1997, str. 37453) je določal:
„Jamstveni sklad v primeru, določenem v prejšnjem odstavku, delavcem izplača odškodnino, priznano s sodbo ali upravno odločbo, zaradi odpovedi ali prenehanja pogodbe v skladu s členi 50, 51 in 52(c) tega zakona, v okviru najvišjega letnega plačila, pod pogojem, da dnevna plača, ki je podlaga za izračun, ne presega dvakratne minimalne plače za vse poklice.
[…]“
Člen 33(2) zakona o delovnih razmerjih v različici zakona 43/2006 z dne 29. decembra 2006 za izboljšanje in rast zaposlovanja (BOE št. 312 z dne 30. decembra 2006, str. 46586), ki izhaja iz kraljeve uredbe-zakona 5/2006 (Real Decreto Ley 5/2006) z dne 9. junija 2006 (BOE št. 141 z dne 14. junija 2006, str. 22670), ki je začel veljati 15. junija 2006, določa:
„Jamstveni sklad v primerih, določenih v prejšnjem odstavku, delavcem izplača odškodnino, priznano s sodbo, sklepom, sporazumom o sodni poravnavi ali upravno odločbo, zaradi odpovedi ali prenehanja pogodbe v skladu s členi 50, 51 in 52 tega zakona in členom 64 zakona 22/2003 z dne 9. julija 2003 o stečaju […]“
V skladu s členom 56 zakona o delovnih razmerjih nastane zaradi nezakonite odpovedi delovnega razmerja, ki jo je delodajalec kot tako priznal v sporazumu o izvensodni ali sodni poravnavi ali v sodni odločbi, obveznost delodajalca, da zadevnemu delavcu izplača „salarios de tramitación“, in sicer plače, ki so zapadle med postopkom ugovora zoper odpoved delovnega razmerja, in odškodnino za prenehanje pogodbe o zaposlitvi.
Izvensodna poravnava
Kraljeva zakonska uredba (Real Decreto Legislativo) 2/1995 z dne 7. aprila 1995 o potrditvi spremenjenega besedila zakona o delovnopravnem postopku (Ley de Procedimiento laboral, BOE št. 86 z dne 11. aprila 1995, str. 10695, v nadaljevanju: LPL) določa zlasti pravila za izvensodno ali predhodno poravnavo.
Člen 67 LPL, ki ureja pravila za izpodbijanje sporazuma o poravnavi, določa:
„1.   Sporazum o poravnavi lahko stranke in osebe, ki bi lahko zaradi njega utrpele škodo, izpodbijajo pred sodiščem, pristojnim za odločanje o zadevi, ki je predmet poravnave, z vložitvijo tožbe za razglasitev ničnosti iz razlogov, ki povzročijo neveljavnost pogodb.
2.   Rok za vložitev tožbe je 30 dni po sklenitvi sporazuma. Za stranke, ki bi bile morebiti oškodovane, začne rok teči z dnem, ko se seznanijo s sporazumom“.
Delovanje storitev poravnave je urejeno s kraljevim dekretom 2756/1979 z dne 23. novembra 1979 (BOE št. 291 z dne 5. decembra 1979, str. 28015), ki določa vlogo Instituto de Mediación, Arbitraje y Conciliación (v nadaljevanju: Center za mediacijo, arbitražo in poravnavo). Členi 5, 8, 10 in 11 navedenega kraljevega dekreta določajo:
„
Člen 5
1.   Sporazum o poravnavi se sklepa pred organi Centra za mediacijo, arbitražo in poravnavo na kraju opravljanja storitev ali prebivališča zadevnih oseb, po izbiri predlagatelja.
2.   Sporazum o poravnavi se sklene pred direktorjem, predsednikom arbitražnega sodišča, sekretarjem ali drugim uradnikom Centra pod pogojem, da imajo visokošolsko pravno izobrazbo (‚Licenciatura‘).
Stranke v postopku poravnave morajo biti enako sposobne, kot se to zahteva za stranke v postopku delovnopravnih razmerij.
[…]
Člen 8
1.   Po prejetju in registraciji predloga se ta preuči, da bi se odločilo, ali so zahtevani pogoji izpolnjeni. Če je potrebno, se zahtevajo podrobnejše informacije, da bi bile navedbe zadevnih oseb podane pravilno. Stranki, pozvani pred sodišče, se izda pravilno datirana in žigosana kopija s podpisom ter se jo obvesti o kraju, dnevu in uri poravnave, ki mora potekati v zakonskem roku. V primeru, da stranka, pozvana pred sodišče, ni predlagatelj in poziv pred sodišče zavrne, se ga vroči enako kot drugim zadevnim strankam.
[…]
Člen 10
Po začetku obravnave in pozivu strank, ki jih lahko spremlja zaupnik, posrednik v sporu preveri njihovo istovetnost, poslovno sposobnost in pooblastilo za zastopanje in jim po privolitvi predlagatelja da besedo za navedbo svojih zahtev in tožbenih razlogov, pri čemer je predložitev dokumentov in drugih dokazil prepuščena osebni presoji.
Zadevne osebe, ki jim po potrebi pomagajo zaupniki, nato pozove, naj sklenejo sporazum, pri čemer jim da besedo tolikokrat, kot je potrebno, in jim morebiti predlaga pravične rešitve. Med razpravo ohranja red in ima pravico prekiniti razpravo, če je red moten ali če se izkaže, da sporazuma ni mogoče skleniti: v obeh primerih se šteje, da je postopek končan brez sklenitve sporazuma.
Posrednik sestavi zapisnik o obravnavi in čim jasneje zapiše vsebino sporazumov, ki so jih sklenile zadevne osebe. Če sporazum ni bil sklenjen, to izrecno ugotovi.
Sporazum podpišejo zadevne osebe in posrednik, če pa je kateri izmed njih nepismen oziroma ne more pisati, se to navede, pri čemer lahko podpis v njegovem imenu izvrši zaupnik. Izrecno se navede tudi zavrnitev podpisa in razlogi za zavrnitev, če so znani, s tem da se torej šteje, da je postopek končan brez sklenitve sporazuma.
Posrednik takoj po postopku poravnave zadevnim osebam pošlje overjen prepis zapisnika.
Člen 11
Odločitev v postopku poravnave pri Centru za mediacijo, arbitražo in poravnavo je izvršljiva, za izvršbo je pristojno delovno sodišče.
[…]“
Sodna poravnava
Sodna poravnava je urejena v členu 84 LPL, ki določa:
„1.   Sodni organ, ki odloča na javni obravnavi, začne poravnavo s tem, da strankam navede njihove pravice in obveznosti, ne da bi s tem vplival na vsebino morebitne sodbe. Če sodni organ meni, da vsebina sporazuma o poravnavi bistveno škoduje eni od strank ali da pomeni goljufijo ali zlorabo pravice, sporazuma ne potrdi.
2.   Sporazum lahko odobri v vsakem trenutku pred izdajo sodbe.
[…]“
Člen 23 LPL v zvezi s sodelovanjem Fogase v postopku delavnopravnih razmerij določa:
„1.   Jamstveni sklad za plače lahko v vsakem trenutku nastopi kot stranka v postopku, v katerem bi lahko bilo odločeno, da mora navedeni jamstveni sklad za plače delavcem izplačati plače ali odškodnine; postopek se zaradi njegovega posredovanja ne šteje za zamudnega in se ne prekine.
[…]“
Pravice in obveznosti Fogase
Člena 274 in 275 LPL, ki urejata sodelovanje Fogase pri sprožitvi postopka zaradi plačilne nesposobnosti podjetij, določata:
„
Člen 274
1.   Pred ugotovitvijo plačilne nesposobnosti se jamstveni sklad za plače, če ni bil pozvan prej, zasliši v roku največ petnajst dni, da bi lahko predlagal sprejetje ustreznih ukrepov in določil premoženje glavnega dolžnika, za katerega ve, da obstaja.
2.   Sodišče, ki odloča, v trideset dneh po sprejetju ukrepov, ki jih je predlagal jamstveni sklad za plače, sprejme sklep, v katerem odloči, ali je šlo za popolno ali delno plačilno nesposobnost delodajalca, in torej določi vrednost, na katero je bilo ocenjeno zaseženo blago. Plačilna nesposobnost se v vsakem primeru šteje za začasno, dokler ni premoženje delodajalca znano ali zaseženo premoženje prodano.
[…]
Člen 275
1.   Če na premoženje, ki bi ga bilo mogoče zaseči, vpliva proizvodni proces podjetja, ki je dolžnik, in če ta svojo dejavnost nadaljuje, lahko jamstveni sklad za plače zahteva prekinitev izvajanja za obdobje trideset dni […]
2.   Ko jamstveni sklad za plače ugotovi nezmožnost plačila terjatev plač, […] to navede, pri čemer poda razloge in zahteva izjavo o plačilni nesposobnosti zgolj za namene priznanja prejemkov jamstva za plače.“
Člen 28(3) kraljevega dekreta 505/1985 z dne 6. marca 1985 o organizaciji in delovanju jamstvenega sklada za plače (BOE št. 92 z dne 17. aprila 1985, str. 10203) določa pravila v zvezi z obravnavanjem predlogov, ki jih krije Fogasa, kot sledi:
„Po izteku obdobja za preiskavo iz točke 2 spodaj, če se ta izvede, generalni sekretariat v roku pet dni izda sklep, v katerem predloge popolnoma ali delno sprejme oziroma zavrne. Predloge za izplačilo prejemkov, ki pomenijo zlorabo ali goljufijo, in tiste, katerih izplačilo ni utemeljeno, ker obstaja skupen interes zaposlenih in delodajalcev za vzpostavitev navidezno zakonite plačilne nesposobnosti z namenom pridobitve prejemkov jamstvenega sklada za plače, je treba zavrniti.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
M. M. Robledillo Núñez, tožeča stranka v postopku v glavni stvari, je bila del osebja družbe Linya Fish SL (v nadaljevanju: družba Linya Fish) v obdobju med vključno 4. oktobrom 2001 in 28. februarjem 2003, ko ji je ta družba odpovedala pogodbo o zaposlitvi.
Potem, ko je M. M. Robledillo Núñez vložila predlog za poravnavo pri Centru za mediacijo, arbitražo in poravnavo v Algecirasu, sta stranki 2. aprila 2003 sklenili sporazum o poravnavi zaradi nezakonite odpovedi pogodbe o zaposlitvi, v skladu s katerim je družba Linya Fish priznala, da M. M. Robledillo Núñez dolguje znesek 1237 EUR (v nadaljevanju: odškodnina zaradi odpovedi delovnega razmerja), čeprav po mnenju predložitvenega sodišča ta odškodnina v nobenem primeru ne bi mogla preseči zneska 1186 EUR.
V okviru izvršljive sodbe, ki jo je navedeno sodišče izdalo v zvezi s tožbo M. M. Robledillo Núñez proti družbi Linya Fish, je bila 5. maja 2004 razglašena sodba o začasni plačilni nesposobnosti. M. M. Robledillo Núñez je 26. novembra 2004 na podlagi zadnjenavedene sodbe od Fogase zahtevala plačilo prejemka, ki ustreza odškodnini zaradi odpovedi delovnega razmerja, ki ji ga ta družba ni izplačala.
Fogasa je z odločbo z dne 21. januarja 2005 to zahtevo v celoti zavrnila, ker odškodnina zaradi odpovedi delovnega razmerja ni bila priznana niti s sodbo niti z upravno odločbo.
M. M. Robledillo Núñez je 5. maja 2006 pri Juzgado de lo Social Único de Algeciras vložila tožbo proti tej odločbi Fogase o zavrnitvi. Ugovarja zavrnitvi Fogase, da bi ji izplačala odškodnino zaradi odpovedi delovnega razmerja, ki je določena v sporazumu o poravnavi.
Nacionalno sodišče v obrazložitvi predložitvene odločbe podrobno navaja, da špansko pravo v členu 33(2) zakona o delovnih razmerjih, v različici, ki je veljala pred 15. junijem 2006, določa izplačilo odškodnin, dolgovanih zaradi prenehanja delovnega razmerja – vendar le, če so priznane s sodbo ali upravno odločbo – delavcem zaradi odpovedi ali prenehanja delovnega razmerja. Odškodnine, ki niso omenjene v navedeni določbi zakona o delovnih razmerjih in so priznane v postopku izvensodne poravnave, po mnenju tega sodišča torej ne štejejo za tiste, ki jih krije Fogasa.
Predložitveno sodišče – s tem da navaja sklep z dne 13. decembra 2005 v zadevi Guerrero Pecino (
C-177/05, ZOdl., str. I-10887
) v zvezi z odškodnino, določeno v postopku sodne poravnave – podrobno navaja razliko med izvensodno in sodno poravnavo v tem smislu, da sodna poravnava poteka pred sodiščem, ki lahko na podlagi člena 84(1) LPL njeno odobritev zavrne, medtem ko izvensodna poravnava poteka pred organom, posebej odgovornim za to nalogo, ki nima niti pravice nadzora nad vsebino sporazuma niti pristojnosti za potrditev ali zavrnitev navedenega sporazuma. Namen tega zakonitega razlikovanja med dvema vrstama sporazumov naj bi bil zaviranje možnosti goljufivega ravnanja. Po mnenju tega sodišča bi Fogasa lahko vsekakor zavrnila plačilo odškodnine zaradi odpovedi delovnega razmerja, določene v postopku izvensodne poravnave, s tem da bi se oprla na goljufijo, ugotovljeno v okviru postopka, ki ga je treba izvesti za pridobitev prejemkov tega organa v primeru plačilne nesposobnosti delodajalca.
V teh okoliščinah je Juzgado de lo Social Único de Algeciras prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali različna obravnava na podlagi člena 33(2) Estatuto de los Trabajadores (zakon o delovnih razmerjih), kot trenutno velja in kot je veljal do 14. junija 2006, z vidika splošnih načel enakosti in prepovedi diskriminacije ni objektivno utemeljena in ali zato odškodnine delavcem zaradi odpovedi delovnega razmerja, priznane v okviru izvensodne poravnave, spadajo na področje uporabe Direktive 80/987/EGS […], v primeru, ko člen 33(1) navedenega zakona o delovnih razmerjih dovoljuje to vrsto poravnav, da bi jamstvena ustanova delavcem plačala ‚salarios de tramitación‘, zapadle zaradi te odpovedi delovnega razmerja?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče se opira na zgoraj navedeni sklep Guerrero Pecino in sprašuje, ali je izključitev odškodnine zaradi nezakonite odpovedi delovnega razmerja iz jamstva za plačilo, ki ga zagotavljajo jamstvene ustanove iz člena 3, prvi odstavek, Direktive 80/987, objektivno utemeljena kot ukrep, potreben za preprečevanje zlorabe, sprejet na podlagi člena 10(a) te direktive, kadar so navedene odškodnine priznane v sporazumu o izvensodni poravnavi.
Najprej je treba opozoriti, da v skladu s členom 3, prvi odstavek, Direktive 80/987 države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da zagotovijo, da jamstvene ustanove ob upoštevanju člena 4 te direktive jamčijo plačilo neporavnanih terjatev delavcev, ki izhajajo iz pogodb o zaposlitvi ali delovnih razmerij, ki vključujejo, kadar to zahteva nacionalna zakonodaja, odpravnino ob prenehanju delovnega razmerja.
Iz tega izhaja, da nacionalna zakonodaja v postopku v glavni stvari spada na področje uporabe Direktive 80/987, ker v skladu z njo plačilo odpravnine ob prenehanju delovnega razmerja izhaja iz varstva pristojne jamstvene ustanove, čeprav slednja na podlagi člena 3, prvi odstavek, te direktive k temu naj ne bi bila zavezana (glej sodbi z dne 7. septembra 2006 v zadevi Cordero Alonso,
C-81/05, ZOdl., str. I-7569
, točka 31, in z dne 17. januarja 2008 v zadevi Velasco Navarro,
C-246/06, ZOdl., str. I-105
, točka 31).
Možnost, ki je nacionalnemu pravu priznana s to direktivo, da določi prejemke, ki jih krije jamstvena ustanova, je torej podvržena zahtevam, ki izhajajo iz splošnih načel enakosti in prepovedi diskriminacije (sodbi z dne 12. decembra 2002 v zadevi Rodríguez Caballero,
C-442/00, Recueil, str. I-11915
, točke od 29 do 33, in z dne 16. decembra 2004 v zadevi Olaso Valero,
C-520/03, ZOdl., str. I-12065
, točki 34 in 35).
Ob upoštevanju tega, da so nezakonito odpuščeni delavci v primerljivem položaju, ker imajo, če jim ni omogočena vrnitev na delo, pravico do odškodnine (glej zgoraj navedeni sodbi Rodríguez Caballero, točka 33, in Olaso Valero, točka 35), se odškodnina zaradi odpovedi delovnega razmerja, priznana v postopku izvensodne poravnave, naj ne bi obravnavala drugače kot druge dolgovane odškodnine, pri čemer bi bile odškodnine iz člena 33(2) zakona o delovnih razmerjih izključene, razen če ta razlika v obravnavanju ne bi bila objektivno utemeljena (glej v tem smislu zgoraj navedeni sklep Guerrero Pecino, točki 26 in 28, in zgoraj navedeno sodbo Olaso Valero, točki 34 in 36).
V zvezi s tako utemeljitvijo je treba opozoriti, da člen 10(a) Direktive 80/987 državam članicam daje možnost, da sprejmejo ukrepe za preprečevanje zlorab (glej zgoraj navedeno sodbo Rodríguez Caballero, točka 36). Špansko pravo zato določa, da so odškodnine zaradi odpovedi delovnega razmerja, odobrene v postopku izvensodne poravnave, izključene iz kritja Fogase.
Taka izključitev se ne šteje za potrebno za dosego cilja, ki ga zasleduje navedeni člen 10(a), kadar jamstvena ustanova razpolaga z zadostnimi elementi za preprečevanje zlorab. V skladu s sodno prakso Sodišča je tako zlasti v primeru, ko poravnavo nadzoruje sodni organ (glej v tem smislu zgoraj navedeni sodbi Rodríguez Caballero, točki 36 in 37, ter Olaso Valero, točka 37).
Španska vlada v zvezi s tem meni, da izvensodna poravnava ni primerljiva s sodno poravnavo, ker ne zajema zadostnih jamstev, ki bi omogočala preprečevanje zlorab. Nasprotno Komisija Evropskih skupnosti meni, da razlika v obravnavanju, na katero je bilo opozorjeno v predložitveni odločbi, ni objektivno utemeljena. Fogasa naj bi imela ustrezna in zadostna sredstva za odkrivanje in preprečevanje goljufij v konkretnih primerih.
Najprej je treba opozoriti, da je v skladu s predložitveno odločbo sporazum v zvezi z odškodnino zaradi odpovedi delovnega razmerja, sklenjen v postopku izvensodne poravnave, sklenjen v odsotnosti kakršnegakoli sodnega organa. Priprave takega sporazuma ne nadzoruje sodnik. Kot izhaja zlasti iz člena 10 navedenega kraljevega dekreta 2756/1979, posrednik nima pooblastil, ki bi mu omogočala vpliv na postopek poravnave.
V tem smislu je treba poudariti, da člen 23 LPL v postopku izvensodne poravnave ne določa intervencije Fogase. Za razliko od postopka sodne poravnave jamstveni ustanovi sodelovanje v postopku izvensodne poravnave ni odobreno. Zato se Fogasa dejansko ne more seznaniti z okoliščinami, ki bi lahko bile bistvene za zlorabo ali goljufijo.
Sodelovanje Fogase v postopku ugotovitve plačilne nesposobnosti zadevnega delodajalca tej ustanovi ne omogoča niti tega, da bi nasprotovala terjatvi v zvezi z odškodnino zaradi odpovedi delovnega razmerja, ki naj bi bila določena z zlorabo. Iz členov 274 in 275 LPL izhaja, da se ta postopek nanaša le na obstoj plačilne nesposobnosti delodajalca in njeno ugotovitev. Kadar pa se ugotovi plačilna nesposobnost, cilj navedenega postopka ni nadzor nad zakonitostjo terjatev, ki jih krije Fogasa.
Drugič, v skladu s kraljevim dekretom 2756/1979 se sporazum o izvensodni poravnavi, v okviru katere naj bi bil sprejet sporazum o odškodninah zaradi odpovedi delovnega razmerja, sklepa pred organi Centra za mediacijo, arbitražo in poravnavo. Ker tako sklenjen sporazum ni podvržen odobritvi sodnega organa, posrednik ni pristojen nadzorovati vsebine sporazuma, kot lahko to na podlagi člena 84 LPL stori sodni organ v postopku sodne poravnave.
Tretjič, v zvezi z možnostjo, da jamstvena ustanova z obrazloženo odločbo zavrne plačilo odškodnine zaradi odpovedi delovnega razmerja, ki ji je bila naložena (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Rodríguez Caballero, točka 36), iz člena 28(3) kraljevega dekreta 505/1985 izhaja, da je taka ustanova pristojna zahtevo za plačilo dejansko zavrniti zgolj, če lahko na primer v morebitnem kasnejšem sodnem postopku predloži dokaz o okoliščinah, ki omogočajo ugotovitev obstoja zlorabe v smislu te določbe. V praksi si je težko predstavljati, kako bo lahko zadevna jamstvena ustanova, če je potrebno, take okoliščine ugotovila in dokazala, če v postopku izvensodne poravnave ni pristojna sodelovati. Enako velja glede pristojnosti jamstvene ustanove, da vloži tožbo na podlagi člena 67(1) LPL.
Ugotoviti je treba, da odškodnine zaradi odpovedi delovnega razmerja, priznane v sporazumu o izvensodni poravnavi, ne ponujajo zadostnega jamstva za preprečevanje zlorab, v nasprotju s tistimi, ki so določene v postopku poravnave, ki se izvede ob prisotnosti sodnega organa in v kateri ima jamstvena ustanova pravico intervenirati.
Te ugotovitve ne izpodbija ureditev v zvezi s „salarios de tramitación“ iz člena 33(1) zakona o delovnih razmerjih, ki ne določa varstva, enakovrednega varstvu v zvezi z odškodninami na podlagi člena 33(2) zakona o delovnih razmerjih, za preprečevanje zlorab. V zvezi s tem iz predložitvene odločbe izhaja, da se vprašanje, ki ga je postavilo nacionalno sodišče, nanaša tudi na to, ali je za odškodnine iz navedenega člena 33(2) zadevni varstveni ukrep dejansko potreben v smislu člena 10(a) Direktive 80/987.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da terjatve, kot so „salarios de tramitación“, zaradi svojih lastnosti na splošno ne morejo biti določene v okoliščinah zlorabe, kadar so priznane v sporazumu o izvensodni poravnavi. Ker se take terjatve izračunajo in določijo ob upoštevanju objektivnih meril, za razliko od odškodnin, izračunanih na podlagi člena 33(2) zakona o delovnih razmerjih, strankam ne dajejo dovolj velike svobode, da bi prišlo do zlorabe pri njihovi določitvi.
Potreba po izključitvi odškodnin, priznanih v sporazumu o izvensodni poravnavi, iz jamstev za plačilo terjatev, ki jih jamstvena ustanova še ni plačala, torej ne more biti pod vprašajem ob upoštevanju obravnavanja, ki so ga deležne terjatve, kot so „salarios de tramitación“.
Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba na vprašanje, ki ga je postavilo nacionalno sodišče, odgovoriti, da je treba člen 3, prvi odstavek, Direktive 80/987 razlagati tako, da ima država članica možnost, da odškodnine, odobrene za nezakonito odpoved delovnega razmerja, izključi iz jamstva za plačilo, ki ga zagotavlja jamstvena ustanova na podlagi te določbe, kadar so bile te odškodnine priznane v sporazumu o izvensodni poravnavi, in da taka objektivno utemeljena izključitev pomeni ukrep, potreben za preprečevanje zlorab v smislu člena 10(a) te direktive.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

Člen 3, prvi odstavek, Direktive Sveta 80/987/EGS z dne 20. oktobra 1980 o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca, kot je bila spremenjena z Direktivo 2002/74/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. septembra 2002, je treba razlagati tako, da ima država članica možnost, da odškodnine, odobrene za nezakonito odpoved delovnega razmerja, izključi iz jamstva za plačilo, ki ga zagotavlja jamstvena ustanova na podlagi te določbe, kadar so bile te odškodnine priznane v sporazumu o izvensodni poravnavi, in da taka objektivno utemeljena izključitev pomeni ukrep, potreben za preprečevanje zlorab v smislu člena 10(a) te direktive.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: španščina.