CELEX: 62008TJ0407
Yhteisön tavaramerkki
Väitemenettely
Hakemus kuviomerkin Metromeet rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi
Aikaisempi kansallinen sanamerkki meeting metro
Suhteellinen hylkäysperuste
Sekaannusvaara
Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

Asian tausta
CBT Comunicación Multimedia, SL teki 30.3.2004 yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskevan hakemuksen sisämarkkinoiden harmonisointivirastolle
(tavaramerkit ja mallit) (SMHV) yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994,
L 11, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna (korvattuna yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella
(EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1)), perusteella.
Tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, on seuraava kuviomerkki:
SMHV:ssä käydyn menettelyn kuluessa rajatun tavara- ja palveluluettelon jälkeen tavarat ja palvelut, joita varten rekisteröintiä
haettiin, kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevan 15.6.1957
tehdyn Nizzan sopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, mukaisen luokituksen luokkiin 9, 16, 35 ja 41,
ja ne vastaavat seuraavaa kuvausta:
–        luokka 9: ”Magneettisille tietovälineille ladattavat julkaisut, jotka liittyvät yksinomaan mittaustekniikkaan”
–        luokka 16: ”Julkaisut; kirjat, aikakauslehdet, sanomalehdet, yrityshakemistot ja luettelot; neuvonta- ja opetusvälineet (paitsi
laitteet); kaikki liittyvät yksinomaan mittaustekniikkaan”
–        luokka 35: ”Mainonta; liikkeenjohto; yrityshallinto; toimistotehtävät; näyttelyjen järjestäminen ja toteuttaminen kaupallisissa
ja/tai mainontatarkoituksissa; mainostekstien julkaiseminen; kaikki liittyvät yksinomaan mittaustekniikkaan”
–        luokka 41: ”Koulutus; koulutuksen järjestäminen; ajanviete; kulttuuritoiminnat; näyttelyiden järjestäminen ja pitäminen koulutus-
tai kulttuuritarkoituksessa; seminaarien, symposiumien, kongressien ja kollokvioiden järjestäminen ja pitäminen; tekstien
editointi; kaikki liittyvät yksinomaan mittaustekniikkaan”.
Tämä yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskeva hakemus julkaistiin 17.1.2005 ilmestyneessä Yhteisön tavaramerkkilehdessä
nro 3/2005.
Kantaja eli MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG esitti 15.4.2005 väitteen hakemuksen kohteena olevaa tavaramerkkiä
vastaan ja vetosi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan
1 kohdan b alakohta) tarkoitettuun sekaannusvaaraan.
Väite perustui tiettyihin tavaroihin ja palveluihin, jotka jäljempänä esitetyn kuviomerkin, jonka värit ovat sininen ja keltainen,
Saksassa suoritettu rekisteröinti nro 30348717 kattoi:
Aikaisemman kansallisen kuviomerkin METRO rekisteröintihakemus jätettiin 22.9.2003, ja tämä merkki rekisteröitiin 27.4.2004
muun muassa seuraavia tavaroita ja palveluja varten:
–        luokka 9: ”Tietojenkäsittelylaitteet ja tietokoneet; sähköiset, magneettiset ja optiset tallennusvälineet, ROM, PROM, EAROM
ja EPROM -tallennusvälineet, CD-ROM -tallennusvälineet, piilastut (integroidut piirit), levykkeet, magneettilevyt; sähköiset
kytkentätaulut, joissa on muisti, kaikki edellä mainitut tavarat tallennettuine tietoineen ja ilman; mikroprosessorit; ohjelmistot,
tietokannat”
–        luokka 16: ”Paperi ja pahvi (sikäli kuin ne kuuluvat luokkaan 16); näistä aineista tehdyt tuotteet eli paperiset käsipyyhkeet,
paperiset lautasliinat, suodatinpaperit, paperinenäliinat, vessapaperi, paperiset kertakäyttövaipat, pakkaukset, tavarasäkit,
painotuotteet; paperikauppatavarat, valokuva-albumit, neuvonta- ja opetusvälineet (paitsi laitteet) painotuotteina, rengaskansiot,
konferenssimapit, kirjoitustarvikkeet, asiakirjamapit, harjoitusvihot kirjoittamista, laskemista, musiikkia, sanastoa ja kotitehtäviä
varten”
–        luokka 35: ”Mainonta; markkinointi, markkinointi- ja ostoneuvonta, markkinatutkimus ja -analyysi, suhdetoiminta; liikkeenjohto;
yrityshallinto; yrityksen liiketoimintaa, organisaatiota, henkilöstöä ja taloutta koskeva neuvonta; toimistotehtävät”
–        luokka 41: ”Koulutus; koulutuksen järjestäminen; ajanviete, urheilu- ja kulttuuritoiminta; konferenssien, kongressien ja tieteellisten
kokousten järjestäminen ja pitäminen; audio- ja videolaitteiden vuokraus; online-pelipalvelut; kirjojen, sanomalehtien ja
aikakauslehtien julkaiseminen ja toimitus”.
Väite perustui myös Saksassa tehtyyn, sanamerkin meeting metro rekisteröintiin nro 30235327; rekisteröintihakemus jätettiin
22.7.2002 ja rekisteröinti suoritettiin 18.2.2003 muun muassa seuraavia tavaroita ja palveluja varten:
–        luokka 9: ”Tietojenkäsittelylaitteet ja tietokoneet, tietovälineet (myös sellaiset, joissa on luettavissa olevia ohjelmia),
tietojenkäsittelyohjelmat”
–        luokka 16: ”Painotuotteet, esitteet, aikakauslehdet, sanomalehdet, kirjat, graafinen taide, kuvat, valokuvat; neuvonta- ja
opetusvälineet (paitsi laitteet), paperi- ja pahvituotteet (sikäli kuin ne kuuluvat luokkaan 16); paperi, pahvi”
–        luokka 35: ”Mainonta; liikkeenjohto; toimistotehtävät; yrityshallinto ja liikkeenjohdon konsultointi; tilapäistyövoiman välitys
ja vuokraus; konsultointi henkilöstöhallinnossa, henkilöstön valinta ja rekrytointi, erityisesti asiantuntijoiden ja johtajien
etsiminen ja valinta ja työhönottoon liittyvien tapahtumien järjestäminen; työnvälitys; tilapäistyövoiman välitys”
–        luokka 41: ”Koulutus; opetus; koulutuksen järjestäminen, jatko-opinnot ja ammatinvalinnanohjaus; seminaarien ja kongressien
sekä etäkurssien järjestäminen; kirjojen, sanomalehtien ja aikakauslehtien julkaiseminen ja editointi; ajanviete; urheilu-
ja kulttuuritoiminta”.
Väite kohdistui kaikkiin hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin kattamiin tavaroihin ja palveluihin.
Väiteosasto hyväksyi 23.1.2007 tekemällään päätöksellä sanamerkin meeting metro perusteella väitteen kokonaisuudessaan siksi,
että kaikkien asianomaisten tavaroiden ja palvelujen osalta oli olemassa sekaannusvaara. Väiteosasto totesi, että asianomaiset
tavarat ja palvelut ovat samanlaisia tai samankaltaisia ja että merkit meeting metro ja Metromeet ovat samankaltaisia, koska
ne sisältävät osat metro ja meet ja koska komponentti meeting on yksinomaan osan meet gerundi. Yhtäältä osan metro ja toisaalta
osan meet tai meeting käänteinen järjestys ei väiteosaston mukaan kompensoi merkkien välistä ulkoasun ja lausuntatavan samankaltaisuutta.
Merkityssisällöltään asianomaiset merkit välittävät väiteosaston mukaan saman viestin.
CBT Comunicación Multimedia valitti 14.3.2007 SMHV:ssä asetuksen N:o 40/94 57–62 artiklan (joista on tullut asetuksen N:o
207/2009 58–64 artikla) nojalla väiteosaston päätöksestä.
Ensimmäinen valituslautakunta hyväksyi 12.6.2008 tekemällään päätöksellä (jäljempänä riidanalainen päätös) valituksen ja siis
kumosi väiteosaston päätöksen. Valituslautakunta katsoi erityisesti yhtäältä, että hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin
kattamat tavarat ja palvelut ja aikaisempien tavaramerkkien kattamat tavarat ja palvelut ovat joko samanlaisia tai samankaltaisia,
ja toisaalta, että kyseessä olevat merkit ovat vähäisessä määrin samankaltaisia. Valituslautakunta sulki kuitenkin pois sekaannusvaaran,
koska kohdeyleisö ymmärtää sen mukaan välittömästi yhteisen osan metro viittauksena mittaustekniikkaan eli saksaksi sanaan
Metrologie. Asiantuntijoista muodostuva kohdeyleisö, joka on erityisen tarkkaavainen kyseisiä tavaroita tai palveluja ostaessaan,
ymmärtää yhteyden mittaustekniikkaan. Lisäksi asianomaisten tavaramerkkien välisillä ulkoasuun liittyvillä eroilla on sen
mukaan suuri merkitys.

Asianosaisten vaatimukset
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa riidanalaisen päätöksen ja hylkää yhteisön tavaramerkin Metromeet rekisteröintihakemuksen nro 3740529
–        velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien kulut, jotka liittyvät väitemenettelyyn ja valitusmenettelyyn
valituslautakunnassa.
SMHV vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää kanteen
–        velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Unionin yleisessä tuomioistuimessa ensimmäistä kertaa esitetyn asiakirjan tutkittavaksi ottaminen
Kantaja pyrkii tukeutumaan tutkimukseen, jonka mielipidetiedusteluja tekevä yritys toteutti syksyllä 2007 ja josta sen mukaan
ilmenee, että 70 prosenttia Saksassa haastatelluista ihmisistä liitti sanan metro kantajaan ja kymmenen prosenttia metroverkostoon
ulkomailla.
Tästä on muistutettava, että unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetun kanteen tarkoituksena on SMHV:n valituslautakuntien
päätösten laillisuuden valvonta asetuksen N:o 40/94 63 artiklassa (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 65 artikla) tarkoitetulla
tavalla. Unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä ei siis ole tutkia uudelleen tosiseikkoja tässä tuomioistuimessa ensimmäistä
kertaa esitettyjen todisteiden valossa. Näiden todisteiden hyväksyminen on vastoin unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen
135 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan asianosaisten kirjelmät eivät voi muuttaa riidan kohdetta siitä, mikä se on ollut valituslautakunnassa
(asia T-128/01, DaimlerChrysler v. SMHV (etusäleikkö), tuomio 6.3.2003, Kok., s. II-701, 18 kohta ja asia T-269/06, Rautaruukki
v. SMHV (RAUTARUUKKI), 20 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Tässä tilanteessa kannekirjelmän liite, joka muodostuu tutkimuksesta, johon kantaja pyrkii tukeutumaan tässä asiassa, on jätettävä
tutkimatta, koska sitä ei toimitettu valituslautakunnan tutkittavaksi.

Pääasia
Aluksi on todettava, että kannekirjelmässä kantaja vaati, kuten edellä 13 kohdasta ilmenee, riidanalaisen päätöksen kumoamista
ja yhteisön tavaramerkin Metromeet rekisteröintihakemuksen nro 3740529 hylkäämistä. Vastauksessaan unionin yleisen tuomioistuimen
esittämään kysymykseen kantaja totesi, että sen vaatimuksia oli tulkittava siten, että se vaati unionin yleistä tuomioistuinta
hylkäämään rekisteröintihakemuksen ja toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen ja palauttamaan asian SMHV:lle jatkotoimenpiteitä
varten.
Työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan mukaisesti kannekirjelmässä on mainittava muun muassa kantajan vaatimukset. Esillä olevassa
asiassa on todettava, että kannekirjelmässä ei mainittu, että kumoamisvaatimus on toissijainen rekisteröintihakemuksen hylkäämistä
koskevaan vaatimukseen nähden, vaan tämä mainittiin kantajan vastauksessa prosessinjohtotoimeen. Tästä seuraa, että tämä prosessinjohtotoimen
yhteydessä tehty vaatimuksen muuttaminen on jätettävä tutkimatta (ks. vastaavasti asia T-406/03, Ravailhe v. alueiden komitea,
määräys 14.2.2005, Kok. H., s. I‑A‑19 ja II‑79, 53 kohta).

Ensimmäisen vaatimuksen ensimmäinen osa, joka koskee riidanalaisen päätöksen kumoamista
Kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista.
Kantaja katsoo lähinnä, kuten väiteosasto totesi, että merkit Metromeet ja meeting metro ovat ulkoasultaan, lausuntatavaltaan
ja merkityssisällöltään samankaltaiset, koska ne molemmat sisältävät osan metro ja meet, ja suffiksi ing, joka esiintyy aikaisemman
sanamerkin osassa meeting, muuttaa pelkästään sanan meet gerundksii, joka ei ole omiaan synnyttämään ulkoasuun, lausuntatapaan
tai merkityssisältöön liittyvää eroa kyseisten merkkien välillä. Ainoa ero on sen mukaan merkkien kahden osan käänteinen järjestys,
joka ei loppujen lopuksi sulje pois niiden välistä samankaltaisuutta.
SMHV:n mukaan asianomaisten merkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa osan metro erittäin suggestiivisen ja heikosti erottamiskykyisen
luonteen vuoksi. Mittaustekniikan alan asiantuntijat yhdistävät sen mukaan osan metro mittaustekniikkaan, kun he ovat tekemisissä
tähän erityisalaan liittyvien tavaroiden ja palvelujen kanssa.
Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan aikaisemman tavaramerkin haltijan vastustuksesta tavaramerkkiä
ei rekisteröidä, jos ”sen vuoksi, että se on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi, samoja tai samankaltaisia tavaroita
tai palveluja varten oleva tavaramerkki, sen alueen yleisön keskuudessa, jolla aikaisempi tavaramerkki on suojattu, on sekaannusvaara,
joka sisältää vaaran tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välisestä mielleyhtymästä”.
Lisäksi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 2 kohdan a alakohdan i ja ii alakohdan (joista on tullut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan
2 kohdan a alakohdan i ja ii alakohta) mukaan aikaisemmilla tavaramerkeillä tarkoitetaan yhteisön tavaramerkkejä sekä jäsenvaltiossa
rekisteröityjä tavaramerkkejä, joiden rekisteröintihakemus on tehty ennen yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekopäivää.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekaannusvaara on olemassa, jos yleisö saattaa luulla, että kyseiset tavarat tai palvelut
ovat peräisin samasta yrityksestä tai mahdollisesti taloudellisesti keskenään sidoksissa olevista yrityksistä (ks. asia T-325/06,
Boston Scientific v. SMHV – Terumo (CAPIO), tuomio 10.9.2008, 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa;
ks. myös vastaavasti asia C-39/97, Canon, tuomio 29.9.1998, Kok., s. I-5507, 29 kohta ja asia C-342/97, Lloyd Schuhfabrik
Meyer, tuomio 22.6.1999, Kok., s. I-3819, 17 kohta).
Lisäksi yleisön keskuudessa mahdollisesti olevaa sekaannusvaaraa on arvioitava kokonaisuutena ja huomioon on otettava kaikki
tekijät, jotka ovat merkityksellisiä kyseisessä yksittäistapauksessa (ks. edellä 24 kohdassa mainittu asia CAPIO, tuomion
71 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. myös vastaavasti asia C-251/95, SABEL, tuomio 11.11.1997, Kok., s. I-6191, 22 kohta;
edellä 24 kohdassa mainittu asia Canon, tuomion 16 kohta ja edellä 24 kohdassa mainittu asia Lloyd Schuhfabrik Meyer, tuomion
18 kohta).
Tämä kokonaisarviointi tarkoittaa sitä, että huomioon otettavien tekijöiden ja erityisesti tavaramerkkien samankaltaisuuden
ja niillä varustettujen tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuuden välillä on tietty keskinäinen riippuvuus. Näin ollen kyseisten
tavaroiden tai palvelujen vähäisen samankaltaisuuden saattaa korvata tavaramerkkien huomattava samankaltaisuus ja päinvastoin
(asia C-234/06 P, Il Ponte Finanziaria v. SMHV, tuomio 13.9.2007, Kok., s. I-7333, 48 kohta ja asia T-6/01, Matratzen Concord
v. SMHV – Hukla Germany (MATRATZEN), tuomio 23.10.2002, Kok., s. II-4335, 25 kohta; ks. myös vastaavasti edellä 24 kohdassa
mainittu asia Canon, tuomion 17 kohta). Kyseisten tekijöiden keskinäinen riippuvuus on ilmaistu asetuksen N:o 40/94 johdanto-osan
seitsemännessä perustelukappaleessa, jonka mukaan samankaltaisuuden käsitettä on tulkittava suhteessa sekaannusvaaraan, jonka
arviointi riippuu lukuisista tekijöistä ja erityisesti siitä, kuinka hyvin tavaramerkki tunnetaan markkinoilla, vakiintuneeseen
tai rekisteröityyn merkkiin liittyvästä mielleyhtymästä sekä samankaltaisuuden asteesta tavaramerkin ja merkin sekä niihin
yhdistettyjen tavaroiden tai palvelujen välillä (ks. edellä 24 kohdassa mainittu asia CAPIO, tuomion 72 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Lisäksi sekaannusvaaraa koskevan kokonaisarvioinnin on kyseessä olevien merkkien ulkoasun, lausuntatavan tai merkityssisällön
samankaltaisuuden osalta perustuttava merkeistä syntyvään kokonaisvaikutelmaan, ja huomioon on otettava erityisesti merkkien
erottavat ja hallitsevat osat. Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan sanamuodosta ”yleisön keskuudessa – – on
sekaannusvaara” ilmenee nimittäin, että sillä, miten kyseisen tyyppisten tavaroiden tai palvelujen keskivertokuluttaja mieltää
tavaramerkit, on ratkaiseva merkitys sekaannusvaaran kokonaisarvioinnissa. Yleensä keskivertokuluttaja ymmärtää tavaramerkin
kokonaisuutena eikä ryhdy tutkimaan merkin erilaisia yksityiskohtia (ks. edellä 24 kohdassa mainittu asia CAPIO, tuomion 73
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. myös vastaavasti edellä 25 kohdassa mainittu asia SABEL, tuomion 23 kohta).
Sekaannusvaaran kokonaisarvioinnissa kyseisten tavaroiden keskivertokuluttajan oletetaan olevan tavanomaisesti valistunut
sekä kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen. Lisäksi on otettava huomioon se, että keskivertokuluttajalla on ainoastaan
harvoin mahdollisuus verrata suoraan eri tavaramerkkejä, vaan hänen on turvauduttava siihen epätäydelliseen muistikuvaan,
joka hänellä tavaramerkeistä on. On myös syytä ottaa huomioon se, että keskivertokuluttajan tarkkaavaisuusaste voi vaihdella
kyseisten tavaroiden tai palvelujen tyypin mukaan (asia T-104/01, Oberhauser v. SMHV – Petit Liberto (Fifties), tuomio 23.10.2002,
Kok., s. II-4359, 28 kohta ja asia T-186/02, BMI Bertollo v. SMHV – Diesel (DIESELIT), tuomio 30.6.2004, Kok., s. II-1887,
38 kohta; ks. myös vastaavasti edellä 24 kohdassa mainittu asia Lloyd Schuhfabrik Meyer, tuomion 26 kohta).
Käsiteltävässä asiassa aikaisemmat tavaramerkit ovat Saksassa rekisteröityjä kansallisia tavaramerkkejä, joita käytettiin
perustana riidanalaisen päätöksen tekemisessä. Tutkimuksen on näin ollen rajoituttava Saksan alueeseen, kuten riidanalaisen
päätöksen 34 ja 49 kohdassa todettiin.
On myös todettava, että kohdeyleisö muodostuu, kuten valituslautakunta perustellusti totesi riidanalaisen päätöksen 22 kohdassa,
mittaustekniikan alan asiantuntijoista ja tämän alan palveluntarjoajista, koska asianomaiset tavarat ja palvelut koskevat
yksinomaan mittaustekniikkaa. Toisin kuin kantaja väittää, ei voida pätevästi katsoa, että asianomaiset tavarat ja palvelut
olisi suunnattu suurelle yleisölle, koska tämä käyttää päivittäin kellojen, kokoontaitettavien mittojen, vaakojen, tilavuusmittojen
tai lämpömittarien kaltaisia mittausvälineitä. Yksikään tavaroista tai palveluista, joita yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus
koskee, ei liity mittausvälineisiin, joihin kantaja viittaa.
Valituslautakunnan arviointia kyseessä olevien merkkien välisestä sekaannusvaarasta on tarkasteltava edellä esitettyjen näkökohtien
valossa.
Tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuus
Tämän osalta on katsottava, että valituslautakunnan riidanalaisen päätöksen 23–29 kohdassa tavaramerkin meeting metro osalta
ja kyseisen päätöksen 41–45 kohdassa tavaramerkin METRO osalta omaksuma kanta on pysytettävä. Lisäksi on todettava, että kantaja
ei riitauttanut valituslautakunnan toteamuksia, jotka koskivat asianomaisten tavaroiden ja palvelujen samanlaisuutta tai samankaltaisuutta.
Merkkien samankaltaisuus
On muistutettava, kuten edellä 27 kohdassa jo todettiin, että sekaannusvaaraa koskevan kokonaisarvioinnin on kyseessä olevien
tavaramerkkien ulkoasun, lausuntatavan tai merkityssisällön samankaltaisuuden osalta perustuttava tavaramerkeistä syntyvään
kokonaisvaikutelmaan, ja huomioon on otettava erityisesti tavaramerkkien erottavat ja hallitsevat osat (ks. asia T-292/01,
Phillips-Van Heusen v. SMHV – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), tuomio 14.10.2003, Kok., s. II-4335, 47 kohta ja
edellä 24 kohdassa mainittu asia CAPIO, tuomion 88 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. vastaavasti edellä 25 kohdassa
mainittu asia SABEL, tuomion 23 kohta).
Oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että kaksi tavaramerkkiä ovat samankaltaisia, kun ne ovat kohdeyleisön näkökulmasta ainakin
osittain yhteneviä yhden tai useamman merkityksellisen seikan osalta (edellä 26 kohdassa mainittu asia MATRATZEN, tuomion
30 kohta ja edellä 24 kohdassa mainittu asia CAPIO, tuomion 89 kohta; ks. myös vastaavasti edellä 25 kohdassa mainittu asia
SABEL, tuomion 23 kohta).
Merkit, joita on verrattava keskenään, ovat seuraavat merkit:
Aikaisempi kansallinen tavaramerkki
Hakemuksen kohteena oleva yhteisön tavaramerkki
Ulkoasun vertailusta on ensinnäkin todettava, että hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki on kuviomerkki, jossa on sanaosa,
joka muodostuu yhdeksästä kirjaimesta, joiden fontti on standardi. On kuitenkin todettava, että kaksi e-kirjainta on sijoitettu
alemmaksi kuin muut kirjaimet ja että niistä jälkimmäinen on väärinpäin. Lisäksi kahden jälkimmäisen e-kirjaimen päälle on
asetettu kärjellään seisova neliö, jonka sisällä on ympyrä. Hakemuksen kohteena olevassa tavaramerkissä metro-osa on alleviivattu.
Aikaisempi sanamerkki muodostuu kahdesta sanasta, joissa on tässä järjestyksessä seitsemän ja viisi kirjainta eli siis yhteensä
12 kirjainta.
On toki totta, että hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki muodostuu kahdesta osasta eli sanoista metro ja meet, jotka ovat
käänteisessä järjestyksessä aikaisemmassa sanamerkissä, jossa kohdeyleisö voi helposti kuvitella sanan meeting olevan sanan
meet gerundi.
Tästä on muistutettava, että pelkästään siksi, että tavaramerkin osien järjestys käännetään, ei voida katsoa, että ulkoasun
samankaltaisuutta ei ole (asia T-67/08, Hedgefund Intelligence v. SMHV – Hedge Invest (InvestHedge), tuomio 11.6.2009, 35
kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Eroja voidaan kuitenkin havaita neliöstä muodostuvan kuvio-osan, hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin kahden jälkimmäisen
e-kirjaimen erityisen asettelun sekä meet- ja meeting-osan välisen tietyn eron olemassaolon vuoksi. Riidanalaisen päätöksen
30 kohdassa oleva valituslautakunnan päätelmä, jonka mukaan merkit ovat kokonaisuutena tarkasteltuina ulkoasultaan vain hieman
samankaltaiset, on siis pysytettävä.
Toiseksi lausuntatavan vertailusta on todettava, että merkkien muodostavien kahden osan järjestyksen kääntäminen ja se, että
sana meet toistetaan hieman eri tavalla aikaisemmassa sanamerkissä (meeting), merkitsee sitä, että kyseiset kaksi merkkiä
lausutaan eri tavoin. Koska aikaisemman sanamerkin jälkimmäinen osa ja hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin ensimmäinen
osa ovat samanlaiset ja koska osat meet ja meeting lausutaan samankaltaisesti, nämä kaksi merkkiä ovat kuitenkin kokonaisuutena
tarkasteltuina tietyllä tavalla lausuntatavaltaan samankaltaiset. Se, että sanaosat lausutaan käänteisessä järjestyksessä,
ei voi estää sitä, että merkit ovat kokonaisuutena tarkasteltuina samankaltaiset (ks. vastaavasti edellä 38 kohdassa mainittu
asia InvestHedge, tuomion 39 kohta). Tästä seuraa, että riidanalaisen päätöksen 31 kohdassa olevaa valituslautakunnan päätelmää,
jonka mukaan asianomaiset tavaramerkit eivät ole lausuntatavaltaan samankaltaiset, ei voida pysyttää.
Kolmanneksi merkityssisällön vertailusta on todettava, että kun asianomaisia merkkejä käytetään mittaustekniikkaa koskevissa
tavaroissa tai palveluissa ja kun otetaan huomioon kohdeyleisö, joka muodostuu mittaustekniikan alan asiantuntijoista, on
katsottava, kuten riidanalaisen päätöksen 32 kohdasta ilmenee, että kyseinen yleisö ymmärtää asianomaiset merkit siten, että
ne viittaavat mittaustekniikkaan, ja toisin kuin kyseisen päätöksen 33 ja 34 kohdasta ilmenee, myös siten, että ne viittaavat
tästä tieteestä kiinnostuneiden henkilöiden tapaamisiin, kuten väiteosasto totesi päätöksessään, koska sana meeting kuuluu
saksan kielen yleiseen sanastoon, joten asianomainen yleisö ymmärtää sanan meet. Asianomaisten merkkien välillä on näin ollen
ilmeinen yhteys, koska käsitteet, joihin niillä viitataan, ovat samat.
Sekaannusvaara
On muistutettava, että sekaannusvaara on olemassa silloin, kun sekä kyseessä olevat tavaramerkit että niiden kattamat tavarat
tai palvelut ovat riittävän samankaltaisia (edellä 26 kohdassa mainittu asia MATRATZEN, tuomion 45 kohta).
Tästä on todettava, että ei voida katsoa, että osa metro ei tosin ole kuvaileva, mutta sillä on vahva erottamiskyky mittaustekniikkaa
koskevien tavaroiden ja palvelujen osalta, jotka on kohdistettu alan asiantuntijayleisölle. Vaikka lisäksi asianomaisten merkkien
toista osaa voitaisiin pitää erottamiskykyisenä, on todettava, että vaikka sanat meet ja meeting eivät ole samanlaisia, ne
ovat samankaltaisia, koska on kyse samasta sanasta kahdessa eri kieliopillisessa muodossa, mikä johtuu siitä, että toisessa
merkeistä on gerundi.
On muistutettava, että jopa asiantuntijoista muodostuvan yleisön osalta on otettava huomioon se, että keskivertokuluttajalla
on ainoastaan harvoin mahdollisuus verrata suoraan eri tavaramerkkejä, vaan hänen on turvauduttava siihen epätäydelliseen
muistikuvaan, joka hänellä on tavaramerkeistä (edellä 24 kohdassa mainittu asia Lloyd Schuhfabrik Meyer, tuomion 26 kohta
ja asia T-7/04, Shaker v. SMHV – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker), tuomio 12.11.2008, Kok.,
s. II-3085, 30 kohta). Lisäksi se, että asianomaisia tavaroita ei osteta eikä asianomaisia palveluita suoriteta päivittäin
tai viikoittain, lisää mahdollisuutta siihen, että kohdeyleisöä johdetaan harhaan sen epätäsmällisen muistikuvan takia, joka
sillä on tavaramerkkien ulkoasusta (ks. vastaavasti asia T-388/00, Institut für Lernsysteme v. SMHV – Educational Services
(ELS), tuomio 23.10.2002, Kok., s. II‑4301, 76 kohta).
On lisäksi muistutettava, että aikaisemman tavaramerkin heikon erottamiskyvyn tunnustaminen ei estäisi sitä, että todetaan
sekaannusvaaran olemassaolo käsiteltävänä olevassa asiassa. Vaikka aikaisemman tavaramerkin erottamiskyky on otettava huomioon
sekaannusvaaraa arvioitaessa, se on vain yksi arvioinnin yhteydessä huomioon otettavista seikoista. Sekaannusvaara voi näin
ollen olla olemassa silloinkin, kun aikaisempi tavaramerkki on heikosti erottamiskykyinen, erityisesti merkkien samankaltaisuuden
ja niiden kattamien tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuuden vuoksi (ks. asia T-134/06, Xentral v. SMHV – Pages jaunes
(PAGESJAUNES.COM), tuomio 13.12.2007, Kok., s. II‑5213, 70 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kun otetaan huomioon yhtäältä se, että asianomaiset tavarat ja palvelut ovat osittain samanlaisia ja osittain ainakin samankaltaisia,
ja toisaalta se, että asianomaiset merkit ovat ulkoasultaan ja lausuntatavaltaan samankaltaisia, vaikkakin vähäisissä määrin,
ja merkityssisällöltään samat, on todettava, että merkit eivät eroa riittävästi toisistaan, jotta yleisön keskuudessa kaikenlainen
sekaannusvaara merkkien välillä voitaisiin välttää.
Toisin kuin valituslautakunta katsoi riidanalaisen päätöksen 37 kohdassa, minkään seikan perusteella ei voida olettaa, että
asianomaiset tavarat ostetaan tavallisesti sen jälkeen, kun asianomaisia tavaroita ja palveluja koskevat tiedot on tutkittu,
joten ulkoasuun liittyvät erot ovat erittäin tärkeitä. Asianomaisten tavaroiden hankkiminen tai asianomaisten palvelujen suorittaminen
voi nimittäin perustua tätä koskevaan suulliseen suositukseen, ja kuluttaja, joka näkee nämä kaksi merkkiä, voi helposti sen
epätäydellisen muistikuvan vuoksi, joka hänellä on, sekoittaa keskenään suositellulla tavaramerkillä varustetun tavaran tai
palvelun ja asianomaisella toisella tavaramerkillä varustetun tavaran tai palvelun.
Tässä tilanteessa ainoa kanneperuste on hyväksyttävä ja riidanalainen päätös on näin ollen kumottava, eikä hakemuksen kohteena
olevaa tavaramerkkiä ole tarpeen verrata aikaisempaan tavaramerkkiin METRO.

Ensimmäisen vaatimuksen toinen osa, joka koskee hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin rekisteröintihakemuksen hylkäämistä
Ensimmäisen vaatimuksen toisesta osasta on todettava, että kantajan etuja suojataan esillä olevan asian olosuhteissa riittävästi
sillä, että riidanalainen päätös kumotaan, eikä ole tarpeen lausua kantajan vaatimuksesta, jonka mukaan hakemuksen kohteena
olevan tavaramerkin rekisteröinti on evättävä. Tällainen vaatimus koskee pelkkää kyseisen päätöksen kumoamisen seurausta,
joten se kuuluu toimenpiteisiin, joita unionin tuomioistuinten tuomion täytäntöönpano edellyttää asetuksen N:o 40/94 63 artiklan
6 kohdan (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 6 kohta) mukaisesti (ks. vastaavasti asia T-106/00, Streamserve
v. SMHV (STREAMSERVE), tuomio 27.2.2002, Kok., s. II‑723, 17 kohta ja asia T-147/03, Devinlec v. SMHV – TIME ART (QUANTUM),
tuomio 12.1.2006, Kok., s. II‑11, 113 kohta).

Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska SMHV on hävinnyt asian ja koska kantaja on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa
korvaamista, SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja on lisäksi vaatinut, että SMHV velvoitetaan korvaamaan kulut, jotka sille ovat aiheutuneet väitemenettelystä ja valitusmenettelystä
valituslautakunnassa. Tältä osin on muistutettava, että työjärjestyksen 136 artiklan 2 kohdan mukaan asianosaisille valituslautakuntakäsittelystä
aiheutuneet välttämättömät kustannukset katsotaan korvattaviksi oikeudenkäyntikuluiksi. Tämä ei kuitenkaan koske väiteosastossa
käydystä menettelystä syntyneitä kustannuksia. Näin ollen kantajan vaatimus SMHV:n velvoittamisesta korvaamaan hallinnollisesta
menettelystä väiteosastossa aiheutuneet kulut on jätettävä tutkimatta (asia T-290/07, MIP Metro v. SMHV – Metronia (METRONIA),
tuomio 10.12.2008, 60 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kahdeksas jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 12.6.2008 tekemä päätös
(asia R 387/2007‑1), joka koskee MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG:n ja CBT Comunicación Multimedia, SL:n
välistä väitemenettelyä, kumotaan.
2)
SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Martins Ribeiro
Papasavvas
Dittrich
Julistettiin Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2010.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.