CELEX: 61996CJ0092
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 76/160/ETY
Uimaveden laatu

Tuomion perustelut
1 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.3.1996 ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut uimaveden laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY (EYVL 1976, L 31, s. 1, jäljempänä direktiivi) 4 artiklan ja EY:n perustamissopimuksen 5 ja 189 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia säännöksiä, joilla uimaveden laatu Espanjan sisävesistöissä saadaan kyseisen direktiivin 3 artiklassa vahvistettujen raja-arvojen mukaiseksi.
2 Direktiivin ensimmäisen perustelukappaleen mukaan direktiivin tavoitteena on ympäristön ja yleisen terveyden suojelemiseksi vähentää uimaveden saastumista ja suojalla tällaista vettä, jottei sen laatu huononisi edelleen.
3 Direktiivin 1 artiklan 1 kohdan mukaan direktiivi koskee uimaveden laatua, lukuun ottamatta hoitotarkoituksiin tarkoitettua vettä ja uima-altaissa käytettävää vettä.
4 Direktiivin 1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa säädetään seuraavaa:
"Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) 'uimavedellä' kaikkia virtaavia tai seisovia makeita vesiä tai niiden osia ja merivettä,
- joissa uimisen kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset nimenomaisesti sallivat
tai
- joissa uiminen ei ole kiellettyä ja huomattava määrä uimareita ui siellä säännöllisesti,
b) 'uintialueella' paikkaa, jossa on uimavettä."
5 Direktiivin mukaan jäsenvaltioiden on vahvistettava uimaveteen sovellettavat arvot direktiivin liitteessä ilmoitettujen fysikaalis-kemiallisten ja mikrobiologisten muuttujien osalta, ja näiden arvojen on oltava vähintään yhtä tiukkoja kuin liitteessä olevassa I sarakkeessa annetut arvot (2 ja 3 artikla).
6 Direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaan uimaveden laatu oli saatettava 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen mukaiseksi kymmenen vuoden kuluessa direktiivin tiedoksiantamisesta.
7 Direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaan uimaveden katsotaan täyttävän asiaankuuluvat muuttujat 4 artiklan mukaisesti, jos kyseisestä vedestä samasta näytteenottopisteestä ja liitteessä määriteltyinä aikoina otetut näytteet osoittavat, että se täyttää kyseiset veden laadun parametrien arvot kyseisessä säännöksessä täsmennettyjen näytteiden prosenttiosuuksien osalta.
8 Direktiivin 6 artiklan mukaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset suorittavat näytteenoton, jonka vähimmäistiheys on säädetty liitteessä.
9 Direktiivin 12 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
10 Direktiivin 13 artiklan mukaan jäsenvaltioiden oli toimitettava komissiolle yhteenvetokertomus uimavedestä ja sen tärkeimmistä ominaispiirteistä säännöllisesti ensimmäisen kerran neljän vuoden kuluttua direktiivin tiedoksiantamisesta. Tätä säännöstä muutettiin eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä 23 päivänä joulukuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, s. 48), jonka mukaan yhteenvetokertomus on laadittava vuosittain 1.1.1993 alkaen.
11 Direktiivin tietyissä säännöksissä säädetään sen velvoitteista poikkeamisesta seuraavaa:
- Direktiivin 4 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat poikkeustapauksissa myöntää poikkeuksia kymmenen vuoden määräajasta uimavesien saattamiseksi liitteessä ilmoitettujen muuttujien mukaisiksi. Tällaisen poikkeuksen perustelujen on perustuttava kyseisen alueen vedenhoitosuunnitelmalle, ja perustelut on toimitettava komissiolle viimeistään kuuden vuoden kuluttua direktiivin tiedoksiantamisesta.
- Direktiivin 5 artiklan 2 kohdan mukaan poikkeamia 3 artiklassa tarkoitetuista arvoista ei oteta huomioon niiden näytteiden, joiden on oltava näiden arvojen mukaisia, prosenttiosuutta laskettaessa silloin, kun poikkeamat aiheutuvat tulvista, muista luonnonmullistuksista tai poikkeuksellisista sääoloista.
- Direktiivin 8 artiklassa säädetään poikkeuksista eräiden liitteessä ilmoitettujen parametrien osalta poikkeuksellisten sääolojen tai maantieteellisten olojen vuoksi tai silloin, kun uimavesi rikastuu luonnostaan eräillä aineilla, mistä seuraa poikkeama liitteessä vahvistetuista arvoista. Jäsenvaltio, joka poikkeaa direktiivin säännöksistä, ilmoittaa siitä viipymättä komissiolle ja täsmentää perustelut ja poikkeamisen keston.
12 Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisehdoista ja perustamissopimusten mukautuksista tehdyn asiakirjan (EYVL 1985, L 302, s. 23) 395 artiklassa ei Espanjan kuningaskunnan osalta ole määrätty kyseistä direktiiviä koskevasta poikkeuksesta, joten Espanjan uimavesien laadun oli oltava direktiivissä vahvistettujen raja-arvojen mukainen 1.1.1986 alkaen.
13 Espanjan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 7.9.1988 direktiivin 12 artiklan säännösten mukaisesti niiden keskeisten kansallisten säännösten sisällön, joilla direktiivi oli saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, eli uimaveden laatua koskevista normeista 1 päivänä heinäkuuta 1988 annetun kuninkaan päätöksen nro 734/1988 (BOE nro 167, 13.7.1988 ja oikaisu, BOE nro 169, 15.7.1988). Espanjan viranomaiset toimittivat 2.6.1988 ja 3.11.1988 komissiolle direktiivin 13 artiklan mukaisesti myös kertomukset uimavedestä vuosilta 1986 ja 1987.
14 Näitä kertomuksia tarkasteltuaan komissio katsoi, että se tapa, jolla Espanjan kuningaskunta oli direktiiviä soveltanut, ei ollut yhteensoveltuva direktiivin 3, 4, 5, 6 ja 13 artiklan kanssa, ja se kehotti 13.10.1989 päivätyllä virallisella huomautuksella perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti Espanjan kuningaskuntaa esittämään huomautuksensa todetuista rikkomisista kahden kuukauden määräajassa.
15 Espanjan viranomaiset vetosivat 13.11.1989 päivätyssä kirjeessään pääasiassa liian suureen työtakkaan, joka johtui siitä, että vuonna 1988 oli valmisteltu samanaikaisesti sekä täytäntöönpanoasetusta että vuosia 1986 ja 1987 koskevia kertomuksia, ja ne ilmoittivat pitävänsä vastaisuudessa huolta siitä, ettei kertomuksissa olisi enää puutteita, jotka olivat aiheutuneet kiireestä niiden laadinnassa.
16 Komissio katsoi, etteivät nämä selitykset vaikuttaneet sen väitettyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisiä koskevaan kantaan, ja se lähetti 27.11.1990 Espanjan kuningaskunnalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan kaikki direktiivin 3, 4, 5, 6 ja 13 artiklan noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa.
17 Espanjan viranomaiset korostivat 15.3.1991 päivätyssä kirjeessään niitä ponnisteluja, joihin veden laadun parantamiseksi ja direktiivin säännösten noudattamiseksi oli ryhdytty. Espanjan kuningaskunta pyysi, että se saisi uutena jäsenvaltiona hyväkseen muillekin jäsenvaltioille myönnetyn pitkän sopeutumisajan direktiivin noudattamisen osalta. Espanjan viranomaiset ilmoittivat komission toteamuksia kiistämättä, että vuotta 1990 koskevasta, kyseisen kirjeen liitteenä toimitetusta kertomuksesta ilmeni, että ne puutteet, joihin komissio oli vedonnut, oli oikaistu. Madridissa 13. ja 14.10.1992 pidetyssä kokouksessa Espanjan viranomaiset sitoutuivat myös toimittamaan komissiolle tietoja, jotka koskivat "uimavesiksi" katsottujen uintipaikkojen määrän vaihteluita, sekä antamaan sille direktiivin vaatimusten vastaisiksi todettuja uimavesiä koskevat puhdistusohjelmat. Espanjan viranomaiset ilmoittivat 16.12.1992, 1.6.1993 ja 17.5.1994 päivätyillä kirjeillään komissiolle niistä syistä, joiden vuoksi "uimavesiksi" katsottujen sisävesistöjen uintipaikkojen määrä vaihteli, sekä veden laadun parantamiseen Espanjassa tähtäävistä käynnissä olevista tai suunnitelluista toimenpiteistä.
18 Koska komissio katsoi näiden tietojen olevan riittämättömiä, se muistutti Espanjan viranomaisia useita kertoja siitä, että niiden oli toimitettava sille vaatimusten vastaisia sisävesistöjen uimavesiä koskevat erityiset puhdistusohjelmat.
19 Espanjan viranomaiset toimittivat komissiolle 7.1.1996 telekopiona tietoja käynnissä olevista toimenpiteistä, ja ne laativat 27.2.1996 vaatimusten vastaisia sisävesistöjen uimavesiä koskevan kertomuksen, joka annettiin tiedoksi komissiolle 16.4.1996.
20 Komissio, jonka mielestä Espanja jätti edelleen noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, päätti rajata nyt esillä olevan kanteen koskemaan vain sitä, ettei Espanjan kuningaskunta ole noudattanut direktiivin 4 artiklan mukaista velvoitettaan toteuttaa tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että sisävesien uimaveden laatu Espanjassa on direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen mukainen.
21 Aluksi on todettava, että komission väitteiden mukaan, joita Espanjan hallitus ei ole kiistänyt, direktiivissä vahvistettuja raja-arvoja ei ole noudatettu merkittävässä osassa makean veden uintialueita Espanjassa.
22 Espanjan hallitus vetoaa neljään seikkaan perustellakseen direktiivin 3 artiklassa vahvistettujen raja-arvojen noudattamatta jättämistä.
23 Espanjan hallitus väittää ensiksi, että poikkeuksellinen kuivuus, josta Espanja on kärsinyt jo viiden vuoden ajan, on tehnyt mahdottomaksi uimavesien laadun parantamisen. Tällainen jatkuva kuivuus on sen mukaan direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu "poikkeuksellinen sääolo", joten siitä johtuvaa direktiivin 3 artiklassa tarkoitetuista arvoista poikkeamista ei pidä ottaa huomioon.
24 Espanjan hallitus katsoo toiseksi, että, kuten komission 21.2.1996 antamasta tiedonannosta "Vesiä koskeva yhteisön politiikka" (KOM (96) 59 lopull.) ilmenee, osa vesiä koskevasta voimassa olevasta yhteisön lainsäädännöstä on vanhentunutta ja että tavoitellut päämäärät voidaan yhtä hyvin, ellei paremminkin, saavuttaa lähestymistavalla, jossa vesivaroja koskevat eri säännökset yhdistetään puitedirektiiviin. Espanjan hallitus toteaa myös, että komissio on hyväksynyt 16.2.1994 ehdotuksen uudeksi uimaveden laadusta annettavaksi neuvoston direktiiviksi (EYVL C 112, s. 3), jolla vuoden 1975 direktiiviä yksinkertaistetaan ja mukautetaan tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen.
25 Espanjan hallitus vetoaa kolmanneksi erittäin kiinteään yhteyteen, joka vallitsee direktiivin ja yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (EYVL L 135, s. 40) välillä; jälkimmäisessä direktiivissä määrätään muun muassa, että jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tietynkokoisissa taajamissa on yhdyskuntajäteveden keruujärjestelmä ja että tällaiset vedet puhdistetaan ennen niiden vesistöön johtamista. Espanjan hallitus korostaa erityisesti, että jätevedet ovat keskeisin syy uintialueiden laadun huonontumiseen. Jäsenvaltioilla on 31.12.2005 asti jatkuva siirtymäaika direktiivin 91/271/ETY säännösten noudattamisen osalta. Espanjan hallituksen mukaan direktiivissä 91/271/ETY jäsenvaltioille myönnetty määräaika yhdyskuntajäteveden puhdistamiseen on siten otettava huomioon, kun tarkastellaan kysymystä siitä, onko uimaveden laatu direktiivin vaatimusten mukainen.
26 Espanjan hallitus toteaa neljänneksi, että useat tutkittavat uintialueet eivät ole enää käytössä sosiaalisten tottumusten muutosten vuoksi. Näiden alueiden vesien ei siten pidä katsoa olevan enää direktiivissä tarkoitettua uimavettä. Espanjan hallituksen mukaan epätietoisuus, joka liittyy näiden vesien pitämiseen "uimavesinä", on kuitenkin mahdollista sen vuoksi, että direktiivin 1 artiklan 2 kohdan a alakohdassa uimavedeksi määritellään vedet, "joissa uimisen kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset nimenomaisesti sallivat tai joissa uiminen ei ole kiellettyä ja huomattava määrä uimareita ui siellä säännöllisesti", ilman että direktiivissä täsmennettäisiin käsitteen "huomattava määrä uimareita" sisältöä tai niitä konkreettisia arviointiperusteita, joiden nojalla uinti uimavesissä on kiellettävä pysyvästi tai väliaikaisesti.
27 Aluksi on todettava, että direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu tulee kyseisen direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen mukaiseksi.
28 On syytä korostaa, että direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaista velvollisuutta koskevista poikkeuksista säädetään ainoastaan saman artiklan 3 kohdassa sekä direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa ja 8 artiklassa, joiden sisältöä on edellä selvitetty. Näin ollen direktiivissä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus toimia siten, että tietyt tulokset saavutetaan, ilman että jäsenvaltiot voisivat vedota näiden poikkeusten lisäksi erityisiin olosuhteisiin perustellakseen tämän velvoitteen noudattamatta jättämistä (ks. vastaavasti asia C-56/90, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 14.7.1993, Kok. 1993, s. I-4109, 43 kohta).
29 Tältä osin on todettava, että se seikka, että voimassaolevaan lainsäädäntöön suunnitellaan muutoksia, tai se seikka, että jäsenvaltioille on myönnetty pitempi määräaika tähän direktiiviin erittäin kiinteästi liittyvän direktiivin 91/271/ETY tiettyjen määräysten noudattamisen osalta, taikka vielä se seikka, että sosiaaliset tottumukset ovat muuttuneet siten, että uimarit ovat hylänneet useat uintialueet, eivät ole direktiivissä säädettyjä poikkeuksia, joten tällaisiin seikkoihin ei voida pätevästi vedota direktiivissä jäsenvaltioille asetettua uimavesien laatua koskevan velvoitteen noudattamatta jättämisen perustelemiseksi.
30 Direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa säädetään sitä vastoin nimenomaisesti, että poikkeamia 3 artiklassa tarkoitetuista arvoista ei oteta huomioon silloin, kun ne johtuvat poikkeuksellisista sääoloista. Tältä osin on huomattava, että poikkeuksellinen kuivuus voisi kuulua poikkeuksellisiin sääoloihin tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla, jos se tekisi mahdottomaksi uimaveden laadun parantamisen.
31 Direktiivin 5 artiklan 2 kohta on kuitenkin poikkeus velvollisuudesta saavuttaa direktiivissä vahvistettu tulos, ja tätä säännöstä on siten tulkittava suppeasti, kuten komissio on perustellusti todennut. Niiden sääolojen, joihin vedotaan, on oltava poikkeuksellisia, ja arvoista poikkeamisen on oltava tällaisten sääolojen seurausta.
32 Espanjan hallitus ei tässä asiassa ole kuitenkaan esittänyt mitään täsmällisiä tietoja, joilla kunkin asianomaisen alueen osalta voitaisiin näyttää toteen yhtäältä, että väitetty kuivuus on poikkeuksellinen, ja toisaalta, että kuivuuden vuoksi viranomaisten on mahdotonta edes lisäponnisteluin saavuttaa direktiivissä asetettua uimaveden vähimmäislaatua. Tältä osin riittää, kun todetaan, kuten julkiasiamies on ratkaisuehdotuksensa 28 kohdassa huomauttanut, että suuri osa direktiivin vaatimusten vastaisista uimavesistä sijaitsee Espanjan pohjoisosassa, jota kuivuus on komission mukaan koetellut vähemmän; tätä komission väitettä ei ole kiistetty.
33 On siten todettava, että Espanjan hallitus ei ole näyttänyt toteen, että kyseessä olevien uimavesien vaatimustenvastaisuus aiheutuu kokonaan tai ainakin suurilta osin "poikkeuksellisista sääoloista" direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
34 Tämän vuoksi Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia säännöksiä, joilla uimaveden laatu Espanjan sisävesistöissä saadaan kyseisen direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen mukaiseksi.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
35 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska Espanjan kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut uimaveden laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/160/ETY 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia säännöksiä, joilla uimaveden laatu Espanjan sisävesistöissä saadaan kyseisen direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen mukaiseksi.
2) Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.