CELEX: 62002CJ0338
Direktīva 96/9/EK
Datubāzu tiesiskā aizsardzība
Sui generis tiesības
Ieguldījuma, kas saistīts ar datubāzes satura iegūšanu, pārbaudi vai noformēšanu, jēdziens
Futbola čempionātu programmas
Derības

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu attiecas uz to, kā interpretēt 7. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta
Direktīvā 96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību (OV L 77, 20. lpp., turpmāk tekstā – “Direktīva”).
Šis lūgums tika iesniegts prāvā starp sabiedrību
Fixtures Marketing Ltd
(turpmāk tekstā – “
Fixtures
”) un sabiedrību
Svenska Spel AB
(turpmāk tekstā – “
Svenska Spel
”). Tiesvedība ir radusies no tā, ka
Svenska Spel
derību organizēšanas mērķiem izmantoja datus, kas attiecas uz Anglijas un Skotijas futbola čempionāta spēlēm.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
Direktīvas mērķis saskaņā ar tās 1. panta 1. daļu ir visu formu datubāzu tiesiskā aizsardzība. Datubāze ir definēta šīs pašas
Direktīvas 1. panta 2. daļā kā “neatkarīgu darbu, datu vai citu materiālu individuāli, elektroniski vai citādi pieejams krājums,
kas sakārtots sistemātiski vai metodiski”.
Direktīvas 3. pants nosaka autortiesību aizsardzību datubāzēm, “kuras to satura atlases vai izkārtojuma ziņā ir autora paša
intelekta radīts darbs”.
Direktīvas 7. pants nosaka
sui generis
tiesības šādā redakcijā:
“Aizsardzības objekts
1.      Tādas datubāzes veidotājam, kuras satura iegūšanā, pārbaudē vai noformēšanā ir veikts kvalitātes un/vai kvantitātes aspektā
būtisks ieguldījums, dalībvalstis nodrošina tiesības novērst visa datubāzes satura vai kvalitātes un/vai kvantitātes aspektā
būtiskas tā daļas ieguvi [iegūšanu].
2.      Šajā nodaļā:
a)      “ieguve [iegūšana]” nozīmē visa datubāzes satura vai būtiskas tā daļas īslaicīgu vai pastāvīgu pārvietošanu uz citu nesēju
jebkādiem paņēmieniem un jebkurā formā;
b)      “atkārtota izmantošana” nozīmē jebkādā formā nodrošinātu brīvu piekļuvi visam datubāzes saturam vai tā daļai, izplatot tās
eksemplārus, to iznomājot vai nodrošinot tās tiešsaisti vai citas pārraides formas. Pirmā datubāzes eksemplāra pārdošana Kopienā,
ko izdara tiesību subjekts vai kāds ar viņa piekrišanu, izbeidz tiesības kontrolēt šo eksemplāru atkārtotu pārdošanu Kopienā.
Publiska iznomāšana nav uzskatāma par ieguvi [iegūšanu] vai atkārtotu izmantošanu.
3.      Pirmajā punktā minētās tiesības var tikt nodotas citiem, deleģētas vai piešķirtas ar licences līgumiem.
4.      Pirmajā punktā minētās tiesības piemēro neatkarīgi no tā, vai datubāze ir vai nav aizsargājama ar autortiesībām vai citām
tiesībām. Turklāt tās piemēro neatkarīgi no tā, vai datubāzes saturs ir vai nav aizsargājams ar autortiesībām vai citām tiesībām.
Datubāzu aizsardzība saskaņā ar 1. punktā minētajām tiesībām neierobežo tiesības, kas ir spēkā attiecībā uz to saturu.
5.      Nav atļauts atkārtoti un sistemātiski iegūt un/vai atkārtoti izmantot nebūtiskas datubāzes satura daļas, ja tas saistīts ar
darbībām, kas traucē normālai šīs datubāzes izmantošanai vai nepamatoti apdraud šīs datubāzes veidotāja likumīgās intereses.
”

Valsts tiesiskais regulējums
Datubāzu aizsardzību Zviedrijas likumdošanā regulē
lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk
(likums par literāro un māksliniecisko īpašumu, turpmāk tekstā – “1960. gada likums”).
1960. gada likuma 49. panta pirmās daļas izpratnē, ko ir grozījis 1997. gada likums Nr. 790 par Direktīvas transponēšanu Zviedrijas
likumdošanā (turpmāk tekstā – “1997. gada likums”), personai, kas sastādīja krājumu, tabulu vai cita veida šī paša rakstura
darbu, kurā ir izvietots liels daudzums datu vai kas ir būtiska ieguldījuma rezultāts, ir ekskluzīvas tiesības uz šī darba
reproducēšanu un publiskošanu.
1960. gada likums nesatur normu, kas būtu līdzvērtīga Direktīvas 7. panta 5. daļas normai. Tomēr no 1997. gada likuma sagatavošanas
darbiem izriet, ka 1960. gada likuma 49. pantā minētā aizsardzība attiecas uz pašu darbu vai tā būtisku daļu, un līdz ar to
ekskluzīvās tiesības neattiecas uz atsevišķiem konkrētajā darbā iekļautajiem datiem vai daļām, kas nav būtiskas. Tomēr saskaņā
ar šiem sagatavošanas darbiem darba nebūtiskas daļas izmantošanu var pielīdzināt darba būtiskas daļas izmantošanai.

Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
Anglijas profesionālā futbola čempionātu organizācijas tiesības pieder
Football Association Premier League Ltd,
kā arī
Football League Ltd,
un Skotijā –
Scottish Football League.
Tas ietver attiecīgās sezonas spēļu programmas izstrādi, kas ir apmēram 2000 spēļu sezonā Anglijā un 700 spēļu sezonā Skotijā.
Šī informācija tiek glabāta elektroniskā vai publicētā formā, it īpaši brošūrās, kas sagrupētas hronoloģiskā secībā vai pēc
attiecīgas komandas.
Darbs pie spēļu programmas izstrādes sākas vienu gadu pirms attiecīgās sezonas sākuma.
Anglijas un Skotijas futbola čempionātu organizētāji ar licences līgumu ir uzticējuši sabiedrībai
Football Fixtures Ltd
kontrolēt čempionātu spēļu programmu izmantošanu. Savukārt
Fixtures
ir piešķirtas tiesības pārstāvēt šo programmu intelektuālo tiesību īpašniekus.

Svenska Spel
Zviedrijā organizē derības, it īpaši derības par Anglijas un Skotijas futbola čempionātu spēlēm. Šim mērķim tā savos spēļu
biļetenos reproducē datus, kas attiecas uz šīm spēlēm.
1999. gada februārī
Fixtures
, pēc tam, kad tā neveiksmīgi piedāvāja
Svenska Spel
par samaksu licenci datu izmantošanai, iesniedza prasību
Gotlands tingsrätt
(Zviedrija) pret
Svenska Spel
par zaudējumu atlīdzināšanu, kas radušies,
Svenska Spel
laika posmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 1999. gada 16. maijam izmantojot datus par Anglijas un Skotijas futbola čempionātu
spēļu programmām. Pamatojot savu prasību, tā paskaidroja, ka datubāzes, kas iekļauj informāciju par minētajām programmām,
tiek aizsargātas ar 1960. gada likuma 49. pantu un ka tas, ka
Svenska Spel
izmantoja no šīm programmām iegūto informāciju, ir futbola līgu intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpums.
Ar 2000. gada 11. aprīļa spriedumu
tingsrätt
noraidīja
Fixtures
prasību, nospriežot, ka futbola čempionātu programmas noteikti ir aizsargātas kā krājumi un ka tās ir būtiska ieguldījuma
rezultāts, bet tas, ka
Svenska Spel
izmantoja šo programmu datus, nav
Fixtures
tiesību pārkāpums.
Apelācijā
Svea hovrätt
(Zviedrija) ar 2001. gada 3. maija spriedumu apstiprināja pirmās instances spriedumu. Atstājot neizskatītu jautājumu par
to, vai futbola čempionāta programmas tiek aizsargātas ar 1960. gada likuma 49. pantu, apelācijas tiesa nosprieda, ka apgalvojums,
ka
Svenska Spel
spēļu biļetenos esošā informācija ir ņemta no futbola līgu datubāzēm, nav pamatots.

Fixtures
prasa
Högsta domstolen
(Augstākā tiesa) apelācijas sprieduma atcelšanu.
Uzsverot, ka 1960. gada likuma 49. pants ar 1997. gada likuma grozījumiem kā transponēšanas pasākums ir jāinterpretē saskaņā
ar Direktīvu,
Högsta domstolen
(Augstākā tiesa) ievēro, ka tas neprecizē, vai un kādā apmērā šajā lietā ir jāpievērš uzmanība datubāzes mērķim, lai novērtētu
tās piemērotību
sui generis
tiesību sniegtajai aizsardzībai. Tā turklāt šaubās par cilvēku un finanšu resursu ieguldījumu raksturu, ko jāņem vērā, lai
novērtētu būtiska ieguldījuma esamību. Tāpat tā uzdod jautājumu par to, kā jāsaprot datubāzes visa satura vai tā daļas ieguve
[iegūšana] un/vai atkārtota izmantošana un kā jāsaprot normāla izmantošana un nepamatots apdraudējums, runājot par datubāzes
vai tās nebūtiskas daļas ieguvi [iegūšanu] un/vai atkārtotu izmantošanu.
Šajos apstākļos
Högsta domstolen
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)      Lai novērtētu, vai datubāze ir “būtiska ieguldījuma” rezultāts [..] Direktīvas 7. panta 1. daļas izpratnē, vai datubāzes autors
var šajā jēdzienā iekļaut ieguldījumu, kas pirmām kārtām paredzēts no pašas datubāzes neatkarīgas kopības radīšanai, kura
neattiecas tikai uz tās satura “iegūšanu, pārbaudi un noformēšanu”? Apstiprinošas atbildes gadījumā, vai tas nozīmē, ka viss
šis ieguldījums vai tā daļa ir nepieciešami datubāzes sagatavošanai?
2)      Vai datubāzu aizsardzība, piemērojot Direktīvu, attiecas tikai uz darbībām ar šīs datubāzes objektu tādā veidā, kā to paredzējis
autors datubāzes izstrādes laikā?
3)      Ko nozīmē “[datubāzes] satura būtiska daļa kvalitātes un/vai kvantitātes aspektā”, kā to izsaka Direktīvas 7. panta 1. daļa?
4)      Vai aizsardzība pret datubāzes satura “ieguvi [iegūšanu] un/vai atkārtotu izmantošanu”, ko attiecīgi paredz Direktīvas 7. panta
1. un 5. daļa, attiecas uz jebkādu datubāzes tiešu izmantošanu, jeb tā attiecas arī tad, ja saturs ir iegūts no cita avota
(sekundārs avots) vai kad tas ir pieejams sabiedrībai vispārīgā veidā?
5)      Kā ir jāinterpretē Direktīvas 7. panta 5. daļas jēdzieni “normāla izmantošana” un “nepamatots apdraudējums”?”

Par prejudiciālajiem jautājumiem
Sākumā ir jāatceras, ka aizsardzības kārtība, ko ievieš 1960. gada likuma 49. panta pirmā daļa ar 1960. gada likuma grozījumiem,
prezumē, ka pastāv krājums, tabula vai tāda paša veida darbs, “kurā ir izvietots liels daudzums datu vai kas ir būtiska ieguldījuma
rezultāts”.
No iesniedzējtiesas rīkojuma izriet, ka
Högsta domstolen
neuzskata, ka attiecīgās futbola čempionāta programmas ir “liela daudzuma datu” krājums iepriekšējā punktā minētās normas
izpratnē, kas paskaidro, kāpēc pieprasījuma rīkojuma pirmajā jautājumā ir jautāts par līdzīga būtiska ieguldījuma jēdzienu,
kurš būtu jāsaprot Direktīvas 7. panta 1. daļas kontekstā.
Šī jautājuma ietvaros iesniedzējtiesa jautā, vai datubāzes veidotāja ieguldījumi, radot datus, ir jāņem vērā, lai novērtētu,
vai ir bijis būtisks ieguldījums, kas saistīts ar datubāzes satura iegūšanu, pārbaudi vai noformēšanu. Tā šaubās, vai Direktīva,
kas ir izmantota datubāzes, kura izriet no galvenās darbības veikšanas, aizsardzībai, pati par sevi iekļauj datu radīšanas
aizsardzību.
Direktīvas 7. panta 1. daļa paredz
sui generis
tiesību sniegto aizsardzību tikai attiecībā uz datubāzēm, kas atbilst precīzām prasībām, proti, ka to satura iegūšanā, pārbaudē
vai noformēšanā ir veikts kvalitātes vai kvantitātes aspektā būtisks ieguldījums.
Kā to nosaka Direktīvas devītais, desmitais un divpadsmitais apsvērums, tās mērķis ir iedrošināt un pasargāt ieguldījumus
“apkopošanas” un “apstrādes” informācijas sistēmā, kas veicina informātikas tirgus attīstību visās nozarēs radītās un apstrādātās
informācijas apjoma strauja pieauguma apstākļos. No tā izriet, ka ieguldījuma, kas saistīts ar datubāzes satura iegūšanu,
pārbaudi vai noformēšanu, jēdziens ir jāsaprot vispārīgā veidā kā tāds, kas attiecas uz ieguldījumu minētās datubāzes kā tādas
izveidošanā.
Šajā kontekstā, kā uzsver
Svenska Spel
un arī Vācijas, Nīderlandes un Portugāles valdības, ieguldījums, saistīts ar datubāzes satura iegūšanu, ir jāsaprot kā tāds,
kas norāda uz esošo elementu izpētes līdzekli un uz to apkopošanu minētajā datubāzē, neieskaitot līdzekļus, kuri tika izmantoti
šo pašu elementu radīšanai. Kā norāda
Svenska Spel
un Vācijas valdība,
sui generis
tiesību aizsardzības mērķis, ko nosaka Direktīva, faktiski, ir iedrošināt esošās informācijas apkopošanas un apstrādes sistēmu
izveidi, nevis radīt elementus, kas turpmāk var tikt apvienoti datubāzēs.
Šo interpretāciju atbalsta Direktīvas trīsdesmit devītais apsvērums, saskaņā ar kuru
sui generis
tiesību nolūks ir aizsargāt datubāzu veidotājus no viņu finansiālā un profesionālā ieguldījuma datubāzu satura iegūšanā nelikumīgas
piesavināšanās, ko varētu veikts kāds, kas “pēta un apkopo” datubāzes saturu. Arī ģenerāladvokāte savu secinājumu 51.–56. punktā
norāda, ka, neskatoties uz nelielām redakcijas izmaiņām, šis trīsdesmit devītais apsvērums visās valodās iestājas par interpretāciju,
kas izslēdz datubāzu satura elementu radīšanas iegūšanu.
Direktīvas deviņpadsmitais apsvērums, kura ietvaros vairāku mūzikas izpildījumu ierakstu kompilācija kompaktdiskos nav būtisks
ieguldījums
sui generis
tiesību izmantošanai, sniedz papildu argumentu par labu šādai interpretācijai. Faktiski tas balstās uz to, ka līdzekļi, kas
ir izmantoti datubāzēs esošo darbu vai elementu radīšanai, parādoties kompaktdiskā, nav pielīdzināmi ieguldījumam šīs datubāzes
satura iegūšanā un tādējādi tos nevar ņemt vērā, novērtējot ieguldījuma būtisko raksturu šīs datubāzes radīšanā.
Ieguldījums datubāzes satura pārbaudē ir jāsaprot tā, ka tas paredz līdzekļus, kas izmantoti meklējamo elementu precizitātes
kontrolei minētās datubāzes izveides, kā arī tās darbības laikā, lai nodrošinātu tajā ietvertās informācijas ticamību. Savukārt
ieguldījums datubāzes satura noformēšanā attiecas uz līdzekļiem, kas paredzēti minētās datubāzes informācijas apstrādes funkcijas
nodrošināšanai, tas ir, līdzekļiem, kas izmantoti datubāzē ietverto elementu sistemātiskai vai metodiskai izvietošanai, kā
arī to atsevišķas pieejamības organizācijai.
Ieguldījumu saistībā ar datubāzes izveidošanu var veidot cilvēku, finanšu vai tehnisku resursu un līdzekļu izmantošana, bet
tam ir jābūt būtiskam kvalitātes vai kvantitātes ziņā. Kvantitātes novērtējums attiecas uz ciparos izteiktiem līdzekļiem,
un kvalitātes novērtējums attiecas uz neaprēķināmiem centieniem, tādiem kā intelektuālie centieni vai enerģijas patēriņš,
kā arī tiem, kas izriet no Direktīvas septītā, trīsdesmit devītā un četrdesmitā apsvēruma.
Šajā kontekstā apstāklis, ka datubāzes izveide būtu saistīta ar to, ka datubāzes veidotājs ir arī šajā datubāzē ietverto elementu
veidotājs un veic galveno darbību, kā tāds neizslēdz, ka šī persona varētu prasīt aizsardzību, ko tai dod
sui generis
tiesības, ar nosacījumu, ka tiek nodrošināts, lai minēto elementu iegūšana, to pārbaude vai noformēšana šī sprieduma 24.–27. punktā
precizētajā izpratnē ir būtisks ieguldījums kvantitātes vai kvalitātes ziņā, neatkarīgi no izmantotajiem līdzekļiem šo elementu
izveidei.
Šajā ziņā, ja datu meklēšana un to precizitātes pārbaude datubāzes izveides laikā principā nepieprasa no šīs datubāzes veidotāja
īpašu līdzekļu izmantošanu, jo tas rīkojas ar paša izveidotiem un tā rīcībā esošiem datiem, tomēr šo datu apkopošana, to sistemātisks
vai metodisks izkārtojums bāzes iekšienē, to individuālās pieejamības organizēšana un to precizitātes pārbaude visā bāzes
darbības laikā var prasīt būtisku ieguldījumu kvantitātes un/vai kvalitātes aspektā Direktīvas 7. panta 1. daļas nozīmē.
Pamata lietā līdzekļi, kas ir veltīti, lai futbola čempionātu organizēšanas ietvaros noteiktu datumus, sarakstu un pašmāju
un viesu komandas šī čempionāta dažādu dienu spēlēs, pēc
Svenska Spel,
kā arī pēc Beļģijas, Vācijas un Portugāles valdību apgalvojuma atbilst ieguldījumam spēļu programmas radīšanā. Šāds ieguldījums,
kas attiecas uz pašu čempionātu organizēšanu, ir saistīts ar dotās datubāzes satura izveidi, proti, tas attiecas uz dažādo
čempionātu katru spēli. Tādējādi tas nevar tikt ņemts vērā Direktīvas 7. panta 1. daļas ietvaros.
Šajos apstākļos, abstrahējoties no iepriekšējā punktā paredzētā ieguldījuma, ir jāpārbauda, vai futbola spēļu programmas satura
iegūšana, pārbaude vai noformēšana apliecina būtisku ieguldījumu no kvantitātes vai kvalitātes aspekta.
Futbola spēļu programmu sastādošo datu meklēšana un apkopošana neprasa nekādus profesionālo līgu pūliņus.
Fixtures
savos apsvērumos uzsver, ka datu meklēšana un apkopošana faktiski ir neatdalāmi saistītas ar šo datu izveidi, un minētās
līgas tajā piedalās tieši kā par futbola čempionātu organizēšanu atbildīgās personas. Futbola spēļu programmas satura iegūšana
tādējādi neprasa nekādu neatkarīgu ieguldījumu salīdzinājumā ar to, ko prasa šajā programmā iekļauto datu izveide.
Programmas izstrāde neprasa nekādu īpašu piepūli profesionālajām līgām, lai kontrolētu to datu precizitāti, kas saistīti ar
čempionāta spēlēm, jo minētās līgas ir tieši iesaistītas šo datu radīšanā. Attiecībā uz spēļu programmu satura precizitātes
pārbaudi sezonas laikā arī no
Fixtures
apsvērumiem izriet, ka šī pārbaude sastāv no spēkā esošo programmu noteiktu datu pielāgošanas iespējamiem spēļu vai čempionāta
dienu paziņojumiem, par ko tiek lemts sadarbībā ar profesionālajām līgām. Šādu pārbaudi nevar uzskatīt par tādu, kas apstiprina
būtisku ieguldījumu.
Futbola spēļu programmas noformēšana ir arī cieši saistīta ar to sastādošo datu izveidi, un to apstiprina arī atsauces trūkums
iesniedzējtiesas rīkojumā uz darbiem vai līdzekļiem, kas ir īpaši veltīti šādai noformēšanai. Tādējādi noformēšana nevar tikt
uzskatīta par tādu, kas prasa neatkarīgu ieguldījumu salīdzinājumā ar ieguldījumu programmu sastādošo datu izveidē.
No tā izriet, ka nedz futbola spēļu programmas satura iegūšana, nedz pārbaude vai noformēšana neliecina par tādu būtisku ieguldījumu,
kas pamato Direktīvas 7. pantā noteiktās
sui generis
tiesību garantētās aizsardzības piemērošanu.
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jāatbild uz pirmo uzdoto jautājumu par ieguldījuma, kas saistīts ar datubāzes satura iegūšanu,
jēdzienu Direktīvas 7. panta 1. daļas nozīmē, ka šis jēdziens iekļauj pastāvošo elementu meklēšanai un to apkopošanai minētajā
bāzē veltītos līdzekļus. Jēdziens neaptver līdzekļus, kas tika izmantoti datubāzes saturu veidojošo elementu radīšanai. Tādējādi
spēļu programmu sastādīšanas futbola čempionāta organizēšanai kontekstā ieguldījums neaptver līdzekļus, kas veltīti šī čempionāta
dažādo spēļu datumu, sarakstu un komandu pāru noteikšanai.
Ņemot vērā augšminēto, uz pārējiem uzdotajiem jautājumiem nav jāatbild.

Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās
izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (virspalāta) nospriež:
Ieguldījuma, kas saistīts ar datubāzes satura iegūšanu, jēdziens Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 11. marta Direktīvas
96/9/EK par datubāzu tiesisko aizsardzību 7. panta 1. daļas nozīmē ir jāsaprot kā tāds, kas iekļauj pastāvošo elementu meklēšanai
un to apkopošanai minētajā bāzē veltītos līdzekļus. Jēdziens neaptver līdzekļus, kas tika izmantoti datubāzes saturu veidojošo
elementu radīšanai. Tādējādi saistībā ar spēļu programmas izveidošanu, lai organizētu futbola čempionātus, šāds ieguldījums
nav līdzekļi, kas veltīti, lai noteiktu datumus, laikus un komandu pārus attiecībā uz šo čempionātu dažādām spēlēm.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – zviedru.