CELEX: 62007CJ0430
Odločba 2000/764/ES
Ugotavljanje in epidemiološki nadzor goveje spongiformne encefalopatije
Uredba (ES) št. 2777/2000
Ukrepi podpore za trg
Veterinarski ukrepi
Prispevek Skupnosti za financiranje dela stroškov za teste
Direktiva 85/73/EGS
Možnost držav članic, da financirajo del stroškov, ki jih ne pokrije Skupnost, prek zaračunavanja nacionalnih pristojbin za pregled mesa ali pristojbin za boj proti epizotskim boleznim

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2 Uredbe Komisije (ES) št. 2777/2000 z dne 18. decembra 2000 o izrednih ukrepih podpore za trg govejega mesa (
UL L 321, str. 47
), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 111/2001 z dne (
UL L 19, str. 11
, v nadaljevanju: Uredba št. 2777/2000), na veljavnost navedenega člena 2(2) in na razlago člena 5(4), drugi pododstavek, Direktive Sveta 85/73/EGS z dne o financiranju veterinarskih pregledov in nadzora, zajetih v direktivah 89/662/EGS, 90/425/EGS, 90/675/EGS in 91/496/EGS (
UL L 32, str. 14
), kakor je bila spremenjena in kodificirana z Direktivo Sveta 96/43/ES z dne (
UL L 162, str. 1
, v nadaljevanju: Direktiva 85/73).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV (v nadaljevanju: Gosschalk) in Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (nizozemski minister za kmetijstvo, naravno dediščino in kakovost živil) glede financiranja testov za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije (v nadaljevanju: BSE), opravljenih na gospodarstvu družbe Gosschalk med majem in decembrom 2001 na govedu, starejšem od 30 mesecev.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
V Prilogi I, poglavje VI, k Direktivi Sveta 64/433/EGS o zdravstvenih pogojih za proizvodnjo in trženje svežega mesa (UL 1964, 121, str. 2012), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 95/23/ES z dne 22. junija 1995 (
UL L 243, str. 7
, v nadaljevanju: Direktiva 64/433) je glede pregleda „
ante mortem
“ določeno:
„[…]
27.
Pregled mora ugotoviti:
(a)
ali so živali zbolele za boleznijo, ki se prenaša na ljudi in živali, ali znaki oziroma spremembe splošnega zdravstvenega stanja živali kažejo na to, da bi bile lahko bolne;
[…]“
Člen 1 Direktive 85/73 določa:
„V skladu z dogovorom iz Priloge A, zagotovijo države članice pobiranje pristojbine Skupnosti, ki bo pokrivala stroške pregledov in nadzorov proizvodov, naštetih v Prilogi, vključno s tistimi, ki so namenjeni za zagotavljanje živalske proizvodnje v klavnicah v skladu z zahtevami Direktive 93/119/EGS.“
Člen 4 Direktive 85/73 določa:
„1.   Do sprejetja določil o pristojbinah Skupnosti zagotovijo države članice financiranje pregledov in kontrol, ki jih ne pokrivajo členi 1, 2 in 3.
2.   Za namen odstavka 1 lahko države članice zaračunavajo nacionalne pristojbine v skladu z načeli, ki so sprejeta za pristojbine Skupnosti.“
Člen 5 navedene direktive določa:
„1.   Pristojbina Skupnosti se določi na taki ravni, da pokriva stroške, ki jih ima pristojni organ v zvezi s:
—
stroški za plače in socialno zavarovanje inšpekcijske službe,
—
administrativnimi stroški, ki nastanejo pri opravljanju kontrole in pregledov, ki lahko vključujejo izdatke za interno usposabljanje inšpektorjev, za kontrole in preglede iz členov 1, 2 in 3.
2.   Posredno in neposredno vračanje pristojbin, določenih v tej direktivi, ni dovoljeno. Vendar pa se morebitna vloga katere izmed držav članic za standardno povprečje, določeno v Prilogah A, B in C, pri ocenjevanju posameznih primerov ne razume kot posredno vračilo.
3.   Države članice imajo pravico zaračunati znesek, ki presega raven pristojbin Skupnosti, če vse pristojbine skupaj, ki jih zaračunavajo države članice, ne presegajo dejanskih stroškov pregledov.
4.   […]
Ta direktiva ne preprečuje državam članicam, zaračunavati pristojbin za boj proti epizootskim in enzootskim boleznim.“
V Prilogi A, poglavje I, k Direktivi 85/73, ki se nanaša na pristojbine za meso, ki ga pokrivajo direktive 64/433, 71/118/EGS, 91/495/EGS in 92/45/EGS, je določeno:
„Pristojbina iz člena 1 je določena v skladu s členom 5(1), in sicer:
1.
Brez poseganja v točki 4 in 5 bodo države članice pobrale za stroške pregledov, ki so povezani s klanjem, naslednje standardne zneske:
(a)
goveje in telečje meso:
—
odraslo govedo: 4,5 [EUR] na žival,
—
mlado govedo: 2,5 [EUR] na žival;
[…]“
Z Odločbo Komisije 98/272/ES z dne 23. aprila 1998 o epidemiološkem nadzoru transmisivnih spongiformnih encefalopatij in o spremembi Odločbe 94/474/ES (
UL L 122, str. 59
) je bilo državam članicam med drugim naloženo, da vzpostavijo letni program nadzora pod pogoji, določenimi v njeni prilogi, ki naj bi opozoril na nove primere bolnih živali.
Odločba 98/272, kakor je bila spremenjena z Odločbo Komisije 2000/374/ES z dne 5. junija 2000 (
UL L 135, str. 27
) v Prilogi IV A povzema tri teste, ki so zelo natančni in učinkoviti za odkrivanje transmisivnih spongiformnih encefalopatij pri živalih, ki so v klinični fazi bolezni.
V skladu z navedeno prilogo so dovoljene te metode za navedeno odkrivanje:
„1.
Test imunoblot na podlagi postopka western blot za odkrivanje fragmenta PrPRes, odpornega proti proteinazi K (test
Prionics-Check
)
2.
Kemiluminiscenčni test ELISA, ki vključuje postopek ekstrakcije in tehniko ELISA z uporabo ojačanega kemiluminiscenčnega reagenta (test Enfer).
3.
Imunološki preskus ‚sendvič‘ (sandwich immunoassay) za odkrivanje PrPRes, izveden po denaturaciji in koncentraciji (test Bio-Rad).“
V skladu z Odločbo Komisije 2001/8/ES z dne 29. decembra 2000 o spremembi Odločbe 2000/764/ES o testiranju goveda za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije in o posodobitvi Priloge IV k Odločbi 98/272 (UL 2001, L 2, str. 28, in popravek 2001,
UL L 31, str. 23
), ki se uporablja od , je test CEA iz Priloge IV A, točka 3, k Odločbi 98/272 poimenovan „Bio-Rad“, navedena Priloga IV A k Odločbi 98/272 pa je v francoski različici postala Priloga IV(A) k tej odločbi.
Člen 38 Uredbe Sveta (ES) št. 1254/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso (
UL L 160, str. 21
) določa:
„1.   Kadar na trgu Skupnosti zabeležijo znaten dvig ali padec cen in obstaja verjetnost, da se tak položaj nadaljuje, tako pa nastanejo tržne motnje ali grozi, da bodo nastale, se lahko sprejmejo potrebni ukrepi.
2.   Podrobna pravila za izvajanje tega člena sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 43.“
Člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne 17. maja 1999 o financiranju skupne kmetijske politike (
UL L 160, str. 103
) določa:
„[…]
2.   Jamstveni oddelek [Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada] financira:
b)
intervencije za stabilizacijo kmetijskih trgov;
[…]
d)
finančni prispevek Skupnosti za posebne veterinarske ukrepe, nadzorne ukrepe na področju veterine in programe za izkoreninjenje in spremljanje bolezni živali (veterinarski ukrepi) kot tudi ukrepe zdravstvenega varstva rastlin;
[…]“
Člen 3 Uredbe št. 1258/1999 določa:
„[…]
2.
Veterinarski ukrepi in ukrepi zdravstvenega varstva rastlin, ki se izvajajo po predpisih Skupnosti, se financirajo skladno s členom 1(2)(d).
[…]“
Odločba Komisije 2000/764/ES z dne 29. novembra 2000 o testiranju goveda glede prisotnosti goveje spongiformne encefalopatije in o spremembi Odločbe 98/272 (
UL L 305, str. 35
), kakor je bila spremenjena z Odločbo Komisije 2001/8, v členu 1 določa:
„1.   Države članice poskrbijo, da je vse govedo, starejše od 30 mesecev:
—
zaklano po postopku ‚posebnega zakola v sili‘, opredeljenega v členu 2(n) Direktive 64/433[…], ali
—
zaklano v skladu s Prilogo I, poglavje VI, točka 28(c), k Direktivi 64/433,
pregledano z odobrenimi hitrimi testi, naštetimi v Prilogi IV(A) k Odločbi 98/272[…], od 1. januarja 2001.
Določbe tega odstavka se uporabljajo tudi za živali iz prvega pododstavka, ki so odkupljene za uničenje v skladu z Uredbo […] št. 2777/2000.
2.   Države članice poskrbijo, da je vse govedo, starejše od 30 mesecev, ki je poginilo na gospodarstvu ali med prevozom, a ni bilo namenjeno za zakol za prehrano ljudi, pregledano v skladu s Prilogo I, oddelek A, k Odločbi 98/272[…] od 1. januarja 2001.
3.   Države članice poskrbijo, da je vse govedo, starejše od 30 mesecev, namenjeno za običajni zakol za prehrano ljudi, pregledano z enim od odobrenih hitrih testov, naštetih v Prilogi IV(A) k Odločbi 98/272[…], najpozneje od 1. julija 2001.
[…]“.
Odločba 2000/764 je bila razveljavljena z Uredbo Komisije (ES) št. 1248/2001 z dne 22. junija 2001 o spremembi prilog III, X in XI k Uredbi (ES) št. 999/2001 Evropskega parlamenta in Sveta o epidemiološkem nadzoru transmisivnih spongiformnih encefalopatij in ustreznih preiskavah (
UL L 173, str. 12
) z učinkom od ..
S členom 12 Odločbe Komisije 2000/773/ES z dne 30. novembra 2000 o sprejetju programov za spremljanje BSE, ki so jih predložile države članice za leto 2001, in o določitvi ravni finančnega prispevka Skupnosti (
UL L 308, str. 35
) je bil odobren program, ki ga je predložila Kraljevina Nizozemska, in določen finančni prispevek Skupnosti do največ 1.260.000 EUR za to državo članico.
Člen 17 Odločbe 2000/77 določa:
„Poleg ukrepov, predvidenih v odobrenih programih iz členov od 2 do 16, se finančni prispevek Skupnosti nameni tudi za testiranja, izvedena v skladu s členom 1(3) Odločbe 2000/764[…], pod pogojem, da država članica, ki je vložila prošnjo, Komisiji najpozneje do 15. junija 2001 predloži spremenjen program.“
Člen 18 Odločbe 2000/773 določa:
„Finančni prispevek Skupnosti, ki se dodeli odobrenim programom iz členov od 2 do 16 je namenjen kritju 100% [brez davka na dodano vrednost (v nadaljevanju: DDV)] stroškov nabave testnih kompletov in reagentov, do največ 30 eurov na test, za testiranja živali iz člena 1(1) in (2) Odločbe Komisije 2000/764[…].“
V uvodnih izjavah od 1 do 3 Uredbe št. 2777/2000 je navedeno:
„(1)
Trg govejega mesa v Skupnosti je trenutno v hudi krizi zaradi izgube zaupanja potrošnikov v goveje meso, potem ko so se pojavili novi primeri [BSE]. Potrošnja in proizvodnja sta nedavno padli na raven, kakršne še ni bilo, kar je povzročilo zelo velik padec cen proizvodnje. […] V teh okoliščinah člen 38(1) Uredbe […] št. 1254/1999 predpisuje sprejetje izrednih ukrepov za podporo trgu govejega mesa, da bi bil spet uravnotežen. Eden od teh ukrepov bi morala biti uvedba sistema, ki določa ustavitev proizvodnje mesa živali, ki bi običajno povzročile velike presežke na trgu, v okviru sistema odkupa in poznejšega uničenja živali.
(2)
Odločba 2000/764[…] določa posebna pravila v zvezi z ugotavljanjem BSE pri živalih, starejših od 30 mesecev, in zlasti odobrene metode za to ugotavljanje. V skladu s to odločbo morajo biti vse živali, starejše od 30 mesecev in namenjene za običajen zakol za prehrano ljudi, najpozneje od 1. julija 2001 pregledane s testom za ugotavljanje BSE. Do navedenega datuma pa je treba zgoraj navedeni umik živali s trga osredotočiti na živali te starosti, ki ob zakolu niso bile testirane za BSE, ter za prehrano ljudi v Skupnosti in tretjih državah odobriti le meso živali, katerih rezultati testa so bili negativni.
(3)
Da bi se položaj na trgu govejega mesa hitreje izboljšal, je treba v tem času spodbujati prostovoljno ugotavljanje pri živalih, starejših od 30 mesecev. Zato je treba sprejeti določbe o sofinanciranju Skupnosti za zahtevane teste, pri čemer se zagotovi, da se ne izvedejo dvojna izplačila v breme proračuna Skupnosti.“
Člen 2 Uredbe št. 2777/2000 določa:
„1.   Meso goveda, starejšega od 30 mesecev in zaklanega v Skupnosti po 1. januarju 2001, je lahko dano na trg za prehrano ljudi znotraj Skupnosti ali za izvoz v tretje države le, če je bilo predhodno pregledano z enim od odobrenih hitrih testov za odkrivanje [BSE] iz Priloge [IV(A)] k Odločbi […] 98/272.
2.   Skupnost sofinancira testiranja iz odstavka 1. Finančni prispevek Skupnosti znaša 100% stroškov (brez DDV) nabave kompletov za testiranje in reagentov, do največ 15 EUR za posamezen test, za preglede goveda, zaklanega pred uveljavitvijo obveznega programa testiranj, določenega v členu 1(3) Odločbe 2000/764[…], in v vsakem primeru pred 1. julijem 2001.
Iz sofinanciranja so izključeni testi za pregled:
—
živali iz člena 1(1) Odločbe 2000/764[…],
—
živali, za katere se uporablja sistem odkupa iz člena 3(3) te uredbe.
Države članice sprejmejo ukrepe, potrebne za preprečevanje dvojnih izplačil v breme proračuna Skupnosti.“
V členu 3 Uredbe št. 2777/2000 je določeno:
„1.   Država članica za zakol in popolno uničenje odkupi, ne da bi opravila testiranje iz člena 2(1), vsako žival, starejšo od 30 mesecev, ki ji jo ponudi proizvajalec ali njegov zastopnik.
[…]
4.   Države članice, ki lahko po presoji Komisije verodostojno dokažejo, da razpolagajo z zadostno zmogljivostjo za pregled – skladno s členom 2(1) – običajne količine goveda, starejšega od 30 mesecev in namenjenega za zakol, lahko od Komisije v skladu s postopkom iz člena 43 Uredbe […] št. 1254/1999 pridobijo dovoljenje za prenehanje uporabe sistema odkupa iz odstavka 1, razen če je sprejeta odločitev v skladu z odstavkom 3.
[…]“
Uredba št. 2777/2000 je v skladu s členom 11 veljala od 1. januarja 2001 do .
Komisija je 3. januarja 2001 na podlagi člena 3(4) Uredbe št. 2777/2000 sprejela Odločbo 2001/3/ES o posebnih ukrepih za Dansko in Nizozemsko na področju govejega mesa v skladu z Uredbo (ES) št. 2777/2000 (
UL L 1, str. 23
), v kateri je določeno:
„[…] Nizozemska lahko preneha uporabljati sistem odkupa, določenega v Uredbi […] št. 2777/2000.“
Nacionalna ureditev
Iz predložitvene odločbe je razvidno, da je na podlagi člena 68(1) zakona z dne 26. marca 1920 o veterinarskem nadzoru, ki ga opravlja država (Wet van , houdende bepalingen tot regeling van het Veeartsenijkundig Staatstoezicht (v nadaljevanju: zakon o veterinarskem nadzoru)) v različici, ki je veljala ob nastanku dejanskega stanja v postopku v glavni stvari, prepovedano izvažati ali nameravati izvažati sveže meso ali ga prevažati zaradi izvoza, razen če ima blago v skladu s pravili, ki jih izda minister, eno ali več oznak ali dokumentov, izdanih po pregledu, opravljenem na podlagi odločbe organov, s katerimi je potrjeno, da so bile zahteve ministra v zvezi z izvozom izpolnjene.
V skladu s členom 73 tega zakona se pri pregledu, ki ga opravijo javni organi v smislu členov 68 in 69 navedenega zakona, pokrijejo stroški pregleda v skladu s tarifo, ki jo sprejme minister.
Zahteve iz člena 68(1) zakona o veterinarskem nadzoru so navedene v pravilniku iz leta 1985 o izvozu svežega mesa in mesnih pripravkov (Regeling uitvoer vers vlees en vleesbereidingen 1985). Ta je bil 21. septembra 1985 spremenjen zaradi izvajanja Odločbe 2000/764.
Člen 2(1)(y) navedenega pravilnika določa, da meso ne sme izvirati iz goveda, starejšega od 30 mesecev, ki ni bilo pregledano z odobrenim testom za ugotavljanje BSE ali za katero je bil rezultat testa pozitiven.
V obrazložitvi sprememb, navedenih v točki 27 te sodbe, je glede Uredbe št. 27777/2000 navedeno:
„Ker ima Nizozemska zadostno zmogljivost za opravljanje testov, zanjo ne velja Uredba Evropske Komisije o izrednih ukrepih podpore za trg govejega mesa. Ta uredba določa načeloma obvezen odkup vsega goveda, starejšega od 30 mesecev, ki ni bilo testirano za BSE. Ker ima Nizozemska dejansko zmogljivost, da za vse govedo, starejše od 30 mesecev, opravi navedeni test, ni nobenega razloga za odkup vsega netestiranega goveda.“
Tarife nadomestil iz člena 73 zakona o veterinarskem nadzoru so navedene v pravilniku iz leta 1993 o tarifah za inšpekcijske preglede mesa in mesnih proizvodov (Regeling tarieven keuring vlees en vleesprodukten 1993).
Iz stališč nizozemske vlade je mogoče ugotoviti, da so v obdobju od 1. januarja do stroške testov za ugotavljanje BSE v celoti krili nacionalni organi, razen stroškov nabave testnih kompletov in reagentov, za katere se je kritje zagotavljalo s finančnim prispevkom Skupnosti, in sicer do največ 15 EUR za test. Od 1. aprila je bila za te teste za ugotavljanje BSE zaračunana pristojbina po tarifi 70 NLG (31,76 EUR) na žival na podlagi člena 3b pravilnika o tarifah za inšpekcijske preglede mesa in mesnih proizvodov. Od so bili stroški zahtevanih testov v celoti preneseni na gospodarske subjekte. Skupni stroški hitrega testa za ugotavljanje BSE so v povprečju 198,35 NLG (90 EUR) na žival. Ta znesek pokriva stroške materiala, odvzema in prevoza vzorcev ter izvedbe testov.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees (državna služba za inšpekcijske preglede živali in mesa) je med majem in decembrom 2001 v okviru pregleda mesa, namenjenega za izvoz, na gospodarstvu družbe Gosschalk opravila več hitrih testov za ugotavljanje BSE na govedu, starejšem od 30 mesecev.
Nizozemski organi so z računi, naslovljenimi na družbo Gosschalk med februarjem in aprilom 2002, od te zahtevali plačilo pristojbine 31,76 EUR na test za ugotavljanje BSE, v skupnem znesku 1.681.279,12 EUR, od katerega se je 92.675,68 EUR nanašalo na teste, opravljene v maju in juniju 2001.
Družba Gosschalk je tem računom ugovarjala, ugovori pa so bili zavrnjeni. Ob obravnavanju tožbe, ki je bila nato vložena pri Rechtbank Zutphen, so bili ti ugovori razglašeni za nedopustne, ker je to sodišče ugotovilo, da navedeni računi niso bili upravne odločbe, zoper katere je mogoče vložiti tožbo.
Družba Gosschalk je maja 2004 zoper odločbo Rechtbank Zutphen vložila pritožbo pri Raad van State, ki je z odločbo z dne 3. novembra 2004 presodilo, da je pritožba utemeljena, razveljavilo izpodbijano sodbo in zadevo vrnilo Rechtbank Zutphen v novo odločanje. To je z odločbo z dne zavrnilo tožbo družbe Gosschalk kot neutemeljeno in zavrnilo njen odškodninski zahtevek.
Družba Gosschalk se je zoper to odločbo pritožila pri Raad van State, ki je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo štiri vprašanja, ki se nanašajo na teste za ugotavljanje BSE, opravljene maja in junija 2001, ter peto vprašanje, ki se nanaša na teste, opravljene med 1. majem in , glasijo pa se tako:
„1.
Ali je treba za opravljene teste za ugotavljanje BSE, ki so bili od 1. januarja 2001 obvezni na podlagi pravilnika iz leta 1985 o izvozu svežega mesa in mesnih pripravkov […], sprejetega za izvajanje člena 1(3) Odločbe 2000/764 […], šteti, da so testi v smislu člena 2(1) Uredbe št. 2777/2000 […]?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je treba člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000 šteti za intervencijo za stabilizacijo trga govejega mesa (ukrep podpore trgu) v smislu člena 1(2)(b) Uredbe št. 1258/1999 […] ali za poseben ukrep veterinarske narave v smislu točke (d) navedene določbe ali za oboje?
3.
Če gre v obravnavanem primeru (tudi) za ukrep podpore trgu, ali iz tega izhaja, da mora ob upoštevanju sodbe Sodišča z dne 30. septembra 2003 v zadevi Nemčija proti Komisiji (
C-239/01, Recueil, str. I-10333
) opravljene teste financirati izključno Skupnost in da zato člen 2(2) Uredbe št. 2777/2000 ni veljaven, ker je v nasprotju z Uredbo št. 1254/1999 v delu, v katerem je določeno, da Skupnost le delno prispeva k pokrivanju stroškov za teste za ugotavljanje BSE?
4.
Če je člen 2(2) Uredbe št. 2777/2000 veljaven, ali ta uredba državam članicam preprečuje, da bi posameznim gospodarskim subjektom zaračunavale stroške opravljanja testov za ugotavljanje BSE?
5.
Ali je treba člen 5(4), drugi pododstavek, Direktive 85/73[…] razlagati tako, da ta direktiva ne preprečuje državi članici, da posameznim gospodarskim subjektom zaračuna stroške za teste za ugotavljanje BSE, ki jih je opravila? Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, katere pogoje mora izpolnjevati pristojbina, ki se zaračuna za teste za ugotavljanje BSE?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000 razlagati tako, da se ta določba nanaša na teste za ugotavljanje BSE, ki so se na Nizozemskem maja in junija 2001 na podlagi nacionalne zakonodaje za izvajanje člena 1(3) Odločbe 2000/764 ob običajnem zakolu za prehrano ljudi obvezno uporabljali za vse govedo, starejše od 30 mesecev.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da člen 1 Odločbe 2000/764 in člen 2 Uredbe št. 2777/2000 opredeljujeta odobrene hitre teste za ugotavljanje BSE kot tiste, ki so navedeni v Prilogi IV(A) k Odločbi 98/272, in sicer teste „Prionics Check“, „Enfer“ in „Bio-Rad“. Zato gre v tehničnem smislu za enake teste.
Glede obsega obveznosti uporabe teh testov je treba poudariti, da je po eni strani iz člena 1(3) Odločbe 2000/764, ki je bila sprejeta 29. novembra 2000 in je začela veljati , razvidno, da morajo države članice poskrbeti, da je vse govedo, starejše od 30 mesecev, namenjeno za prehrano ljudi, pregledano z enim od navedenih testov najpozneje od 1.
Po drugi strani Uredba 2777/2000, ki je bila sprejeta 18. decembra 2000 in je prav tako začela veljati , državam članicam omogočila, da bodisi testirajo za ugotavljanje BSE govedo iz običajne proizvodnje za zakol, ki izpolnjuje pogoj določene starosti, če imajo zmogljivost in potrebna tehnična sredstva, bodisi da uvedejo mešani sistem, ki združuje sistem posebnega odkupa za uničenje živali in – v mejah njihovih zmogljivosti – testiranje, ki bi omogočilo prodajo mesa, če bi bili rezultati testov negativni.
Iz določb navedene uredbe je razvidno, da čeprav je res bila državam članicam zaradi prispevanja k stabilizaciji trga govejega mesa in povečanja zaupanja potrošnikov dovoljena izbira glede sistema, ki naj se uporabi maja in junija 2001, pa ostane dejstvo, da so morale biti živali, katerih meso je bilo namenjeno za prehrano ljudi, ne glede na izbran sistem pregledane s testom za ugotavljanje BSE.
Zato za ugotavljanje, ali so testi, ki so se v navedenem obdobju obvezno uporabljali na Nizozemskem, testi v smislu člena 2(1) Uredbe št. 2777/2000, ni pomembno, ali je obveznost uporabe testov naložil bodisi nacionalni zakonodajalec, ki se je odločil, da bo prestavil začetek veljavnosti člena 1(3) Odločbe 2000/764 na 1. januar 2001, pri čemer je zadevna država članica imela pravico ustaviti uporabo posebnega sistema odkupa na podlagi člena 3(4) Uredbe št. 2777/2000, ali pa ta obveznost izhaja iz člena 2(1) te uredbe, ki se uporablja v državi članici, ki je zaradi nezadostne zmogljivosti za testiranje vseh živali prav tako uporabila navedeni sistem odkupa, saj je bilo lahko za prehrano odobreno le meso, katerega rezultati enega od treh odobrenih testov so bili negativni, vsi trije testi pa so bili s tehničnega vidika enaki.
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000 razlagati tako, da se ta določba nanaša na teste za ugotavljanje BSE, ki so se maja in junija 2001 na Nizozemskem obvezno uporabljali za vse meso goveda, starejšega od 30 mesecev, ki je bilo zaklano za prehrano ljudi.
Drugo in tretje vprašanje
Z drugim in tretjim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je zato, da bi se ugotovilo, kdo mora financirati teste za ugotavljanje BSE, treba člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000 razlagati tako, da je prepoved prodaje mesa goveda, starejšega od 30 mesecev, katerega rezultati testa za ugotavljanje BSE so bili negativni, ki je bila predpisana od 1. januarja 2001, intervencija za stabilizacijo trga govejega mesa v smislu člena 1(2)(b) Uredbe št. 1258/1999 ali veterinarski ukrep v smislu člena 1(2)(d) ali celo oboje hkrati, to je intervencija in veterinarski ukrep. Če je navedena določba uvedla intervencijo, se predložitveno sodišče prav tako sprašuje o veljavnosti člena 2(2) Uredbe št. 2777/2000 v delu, v katerem določa, da Skupnost financira le del stroškov za teste.
Iz predložitvene odločbe je razvidno, da so vprašanja postavljena glede na zgoraj navedeno sodbo Nemčija proti Komisiji, v kateri je Sodišče razsodilo, da mora vse skupnostne ukrepe podpore, ki so namenjeni stabilizaciji trga govejega mesa, financirati izključno Skupnost.
Najprej je treba ugotoviti, da je Komisija Uredbo št. 2777/2000 sprejela na podlagi člena 38 Uredbe št. 1254/1999, katerega odstavek 2 Komisiji omogoča, da v skladu s postopkom na odboru, določenem v členu 43 te uredbe, sprejme podrobna pravila za izvajanje, potrebna za stabilizacijo trga govejega mesa.
Uredba št. 2777/2000 je predpisovala več ukrepov za hitrejše izboljšanje položaja na trgu govejega mesa, ki ga je konec leta 2000 zaradi izgube zaupanja potrošnikov zajela huda kriza.
Prvič, iz uvodne izjave 1 Uredbe št. 2777/2000 je razvidno, da je zaradi izognitve znatnim presežkom na trgu ta uredba uvedla izredni ukrep podpore za trg govejega mesa na podlagi člena 38(1) Uredbe št. 1254/1999 za stabilizacijo tega trga.
V skladu s členom 3(1) Uredbe št. 2777/2000 so morale namreč države članice pod določenimi pogoji za zakol in popolno uničenje odkupiti vse živali, ki jim jih je ponudil proizvajalec, ne da bi bile pregledane s testom za ugotavljanje BSE, razen živali iz člena 1(1), prva alinea, Odločbe 2000/764, ki so bile vsekakor testirane. Vendar je iz člena 1(1), drugi pododstavek, Odločbe 2000/764 razvidno, da so morale biti živali, ki so bile odkupljene za uničenje in so izpolnjevale pogoj starosti, prav tako testirane.
Drugič, iz besedila člena 2(1) Uredbe št. 2777/2000 je razvidno, da je bil datum, od katerega je moralo imeti meso goveda, starejšega od 30 mesecev in zaklanega v Skupnosti, da bi bilo lahko odobreno za prehrano ljudi v Skupnosti ali za izvoz v tretje države, negativne rezultate odobrenega hitrega testa BSE, prestavljen na 1. januar 2001.
Tretjič, iz uvodne izjave 3 Uredbe št. 2777/2000 je razvidno, da je člen 2(2) te uredbe zaradi spodbujanja prostovoljnega testiranja kot alternativo sistemu odkupa s strani države članice v zadevnem obdobju, to je od 1. januarja do , določil sofinanciranje Skupnosti testov za ugotavljanje BSE, pri čemer je bil finančni prispevek določen na 100% stroškov, brez DDV, nabave kompletov za testiranje in reagentov, do največ 15 EUR za posamezen test.
Četrtič, člen 3(4) Uredbe št. 2777/2000 je glede na enega od ciljev te uredbe, in sicer, da je za prehrano ljudi od 1. januarja 2001 lahko odobreno le meso goveda, starejšega od 30 mesecev, katerega rezultati testov za ugotavljanje BSE so bili negativni, državam članicam, ki imajo zadostno zmogljivost za testiranje živali, starejših od 30 mesecev, pri običajnem zakolu, omogočil, da prenehajo uporabljati sistem posebnega odkupa iz navedenega člena 3(1).
Vendar je treba dodati, da dejstvo, da je bila Uredba št. 2777/2000 sprejeta na podlagi člena 38(1) Uredbe št. 1254/1999, ne pomeni, da so vsi ukrepi, ki jih določa, intervencije, namenjene stabilizaciji enega od kmetijskih trgov v smislu člena 1(2)(b) Uredbe št. 1258/1999, v obravnavani zadevi trga govejega mesa.
Po eni strani se namreč uvodna izjava 1 Uredbe št. 2777/2000 sklicuje na člen 38(1) Uredbe št. 1254/1999 le glede uvedbe sistema posebnega odkupa za uničenje živali.
Po drugi strani je iz uvodne izjave 2 in člena 2 Uredbe št. 2777/2000 razvidno, da je treba umik živali s trga, na katerega se nanaša ta sistem posebnega odkupa, uporabljati skupaj s posebnimi pravili o ugotavljanju BSE, ki jih določa Odločba 2000/764, in z odobrenimi metodami za ugotavljanje, določenimi v Odločbi 98/272.
Poleg tega je treba ugotoviti, da je za nadzor in izkoreninjenje BSE v Skupnosti Odločba 2000/764, sprejeta – kot je razvidno iz njenih navedb – med drugim na podlagi Direktive Sveta 89/662/EGS z dne 11. decembra 1989 o veterinarskih pregledih v trgovini znotraj Skupnosti glede na vzpostavitev notranjega trga (
UL L 395, str. 13
), določila, da je treba leta 2001 govedo, starejše od 30 mesecev, pregledati z enim od odobrenih hitrih testov, navedenih v Prilogi IV(A) k Odločbi 98/272, v dveh časovno razdeljenih fazah.
Tako se je v skladu s členom 1(1) in (2) Odločbe 2000/764 prva faza, ki se je začela 1. januarja 2001, nanašala na vse govedo, starejše od 30 mesecev, ki je bilo predmet posebnega zakola v sili, vključno s tistim, ki je bilo odkupljeno za uničenje v skladu z Uredbo št. 2777/2000 ali je imelo klinične znake ob zakolu, ter naključni vzorec goveda, poginulega na kmetiji.
Druga faza, ki se je morala načeloma začeti najpozneje 1. julija 2001, se je v skladu s členom 1(3) Odločbe 2000/764 nanašala na vse govedo, ki je bilo poleg tega, da je izpolnjevalo pogoj starosti, predmet običajnega zakola za prehrano ljudi.
Zato je člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000 le prestavil datum, ki je bil določen z Odločbo 2000/764 in od katerega je moralo biti vse govedo, starejše od 30 mesecev in zaklano v Skupnosti za prehrano ljudi, pregledano z enim od testov za ugotavljanje BSE iz Priloge IV(A) k Odločbi 98/272, pri čemer je bila odobrena le prodaja mesa, katerega rezultati navedenih testov so bili negativni, s 1. julija 2001 na .
Iz tega je mogoče sklepati, da je obveznost pregleda goveda s testi za ugotavljanje BSE veterinarski ukrep, ki spada v programe za izkoreninjenje in spremljanje te bolezni. Glede takega ukrepa pa je financiranje Skupnosti odobreno na podlagi člena 3(2) Uredbe št. 1258/1999 v skladu s členom 1(2)(d) te uredbe.
V teh okoliščinah ni treba preučiti, ali člen 2(2) Uredbe št. 2777/2000 v delu, v katerem določa, da Skupnost financira le del stroškov za teste za ugotavljanje BSE, ni veljaven, ker je v nasprotju z Uredbo št. 1254/1999.
Glede na navedeno je treba na drugo in tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000 razlagati tako, da je prepoved prodaje mesa goveda, starejšega od 30 mesecev, katerega rezultati testa za ugotavljanje BSE so bili negativni, ki jo je ta člen predpisal od 1. januarja 2001, veterinarski ukrep v smislu člena 1(2)(d) Uredbe št. 1258/1999, ki spada v programe za izkoreninjenje in spremljanje BSE.
Četrto in peto vprašanje
Predložitveno sodišče s četrtim in petim vprašanjem, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(2) Uredbe št. 2777/2000 in člena 4 in 5(4), drugi pododstavek, Direktive 85/73 razlagati tako, da lahko države članice na gospodarske subjekte prenesejo stroške testov za ugotavljanje BSE, tako da jim naložijo plačilo pristojbine, in če je odgovor na to vprašanje pritrdilen, v skladu s kakšnimi merili lahko to storijo.
V zvezi s tem je treba pojasniti, da je Odločba 2000/773 določila finančni prispevek Skupnosti za programe spremljanja BSE s strani držav članic za leto 2001. Po eni strani je glede živali, navedenih v členu 1(1) in (2) Odločbe 2000/764, to je živali, ki so predmet posebnega zakola v sili, živali, ki so odkupljene za uničenje v skladu z Uredbo št. 2777/2000, živali, ki imajo klinične znake bolezni ob zakolu, in živali, ki so poginile na kmetiji, vključno z naključnim vzorcem, člen 18 Odločbe 2000/773 znesek prispevka določil na 100% stroškov, brez DDV, nabave kompletov za testiranje in reagentov, do največ 30 EUR za posamezen test.
Po drugi strani člen 17 Odločbe 2000/773 določa načelo finančnega prispevka Skupnosti za teste, opravljene v skladu s členom 1(3) Odločbe 2000/764, in sicer na govedu, starejšem od 30 mesecev, ki je predmet običajnega zakola za prehrano ljudi, ne da bi pri tem določal znesek tega prispevka.
Poleg tega je iz člena 2 Uredbe št. 2777/2000 razvidno, da bi morala Skupnost do začetka veljavnosti programa obveznega testiranja, določenega v členu 1(3) Odločbe 2000/764, in vsekakor pred 1. julijem 2001 plačati prispevek, ki ustreza 100% stroškov, brez DDV, nabave kompletov za testiranje in reagentov, do največ 15 EUR za posamezen test, za teste, opravljene na živalih, namenjenih za prehrano ljudi.
Iz besedila členov 17 in 18 Odločbe 2000/773 ter člena 2 Uredbe št. 2777/2000 je torej razvidno, da ti členi določajo le načelo skupnostnega sofinanciranja stroškov za teste, pri čemer se zadnjenavedena člena nanašata tudi na proizvode, ki jih zajema financiranje, in navajata najvišji znesek, ki ga je treba plačati v zvezi z živalmi, ki morajo biti testirane. Nasprotno pa v teh besedilih ni navedeno, kako se ti nepokriti stroški financirajo in kdo je nazadnje odgovoren za njihovo plačilo.
V zvezi s tem je treba poudariti, da je Direktiva 85/73 uvedla usklajena pravila financiranja veterinarskih pregledov in nadzorov živali in živalskih proizvodov, ki jih opravijo veterinarji za zagotavljanje javnega zdravja in zdravja živali. V skladu s členom 1 te direktive države članice po dogovoru iz Priloge A zagotovijo pobiranje pristojbine Skupnosti, ki bo pokrivala stroške pregledov in nadzorov proizvodov, namenjenih za prehrano ljudi, ki so našteti v navedeni prilogi.
V Prilogi A, poglavje I, k Direktivi 85/73 so našteti prispevki, ki veljajo za sveže meso, ki med drugim spada na področje uporabe Direktive 64/433. V zvezi z govejim mesom države članice za stroške pregledov, povezanih z zakolom, poberejo pristojbino v pavšalnem znesku 4,5 EUR na žival, če gre za odraslo govedo, in 2,5 EUR na žival, če gre za mlado govedo.
Vendar je treba ugotoviti, da čeprav Priloga I, poglavje VI, točka 27(a), k Direktivi 64/433 določa, da se mora z veterinarskim pregledom „
ante mortem
“ ugotoviti, ali so živali zbolele za boleznijo, ki se prenaša na ljudi in živali, ali znaki oziroma spremembe splošnega zdravstvenega stanja živali kažejo na to, da bi bile lahko bolne, ostane dejstvo, da BSE ni ena od bolezni, naštetih v členu 5 te direktive, ki naj bi se odkrivala z veterinarskimi pregledi in nadzori goveda.
Iz tega je mogoče sklepati, da za stroške, povezane s testi za ugotavljanje BSE, Priloga A k Direktivi 85/73, ki določa pristojbine Skupnosti v zvezi s stroški pregledov za zakol, ne velja. Zato je znesek, ki ga je treba plačati za te teste, ker ni bil predmet uskladitve, vsaka država članica določila na podlagi stroškov, povezanih z izvedbo teh testov.
Po eni strani namreč člen 4(1) Direktive 85/73 določa, da do sprejetja določil o pristojbinah Skupnosti države članice zagotovijo financiranje pregledov in nadzorov, ki jih ne pokriva, med drugim, člen 1 te direktive.
Po drugi strani v skladu s členom 5(4), drugi pododstavek, Direktive 85/73 ta direktiva ne preprečuje državam članicam zaračunavati pristojbine za boj proti epizootskim in enzootskim boleznim.
Iz besedila in sistematike določb Direktive 85/73 je razvidno, da spadajo v okvir člena 4 te direktive kot nacionalne pristojbine tiste pristojbine, ki jih določijo države članice v zvezi z veterinarskimi pregledi in nadzori, ki s tem, da so povezani z zakolom živali, namenjenih za prehrano ljudi, v obravnavani zadevi goveda, ustrezajo pregledom ali celo testom, kot so testi za ugotavljanje BSE, ki jih Direktiva 64/433 ne določa, medtem ko so pristojbine, ki spadajo v okvir člena 5(4), drugi pododstavek, Direktive 85/73 tiste, ki jih države članice zaračunavajo v okviru boja proti epizootskim in enzootskim boleznim zunaj konteksta dejavnosti zakola.
V postopku v glavni stvari je glede testov za ugotavljanje BSE, katerih izvedba je obvezna na podlagi člena 1(1) in (2) Odločbe 2000/764, treba ugotoviti, da so ti testi, čeprav so uporabljeni ob zakolu, namenjeni potrditvi, da je govedo, ki pripada neki rizični skupini, okuženo s to boleznijo, in da njegovo meso ni namenjeno za prehrano ljudi. Ker se torej pristojbine, ki jih države članice lahko predpišejo za financiranje teh testov, nanašajo na boj proti epizootskim boleznim, te pristojbine spadajo na področje uporabe člena 5(4), drugi pododstavek, Direktive 85/73.
Nasprotno pa so testi za ugotavljanje BSE iz člena 1(3) Odločbe 2000/764 in iz člena 2(1) Uredbe št. 2777/2000 povezani z zakolom goveda, namenjenega za prehrano ljudi, in so zato lahko financirani s pobiranjem nacionalnih pristojbin v smislu člena 4 Direktive 85/73.
Glede meril, ki jih je treba upoštevati pri določanju teh pristojbin, in sicer v postopku v glavni stvari tistih, ki so namenjene financiranju testov za ugotavljanje BSE, je iz člena 4 Direktive 85/73 razvidno, da ob neobstoju pristojbin Skupnosti države članice lahko zaračunavajo nacionalne pristojbine, pri čemer morajo upoštevati načela, ki so sprejeta za pristojbine Skupnosti.
V zvezi s tem je iz člena 5, od (1) do (3), Direktive 85/73 razvidno, da so glede zneska pristojbine Skupnosti določene tako, da, prvič, pokrijejo stroške, ki jih ima pristojni organ v zvezi s stroški za plače in socialno zavarovanje ter administrativne stroške, povezane z opravljanjem pregledov in nadzorov, drugič, da celotna zaračunana pristojbina ne sme presegati dejanskih stroškov pregleda in, tretjič, da neposredno in posredno vračanje takih pristojbin ni dovoljeno.
Ugotoviti je treba, da se ta ista načela po analogiji uporabljajo, kadar kot v postopku v glavni stvari države članice zaračunavajo nacionalne pristojbine v smislu člena 4 Direktive 85/73, kot so tiste, ki so namenjene pokrivanju stroškov izvedbe testov za ugotavljanje BSE, ki se uporabljajo za govedo ob zakolu za prehrano ljudi.
Dodati je treba, da člen 5(4), drugi pododstavek, Direktive 85/73 državam članicam ne nalaga, naj upoštevajo načela, sprejeta za pristojbine Skupnosti, kadar zaračunavajo pristojbino za boj proti epizootskim in enzootskim boleznim, kot je tista, namenjena za pokrivanje stroškov izvedbe testa za ugotavljanje BSE, ki se uporablja za govedo iz člena 1(1) in (2) Odločbe 2000/764.
Glede na gornje ugotovitve je treba na četrto in peto vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2(2) Uredbe št. 2777/2000 ter člena 4 in 5(4), drugi pododstavek, Direktive 85/73 razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da države članice zaračunavajo nacionalne pristojbine za financiranje stroškov za teste za ugotavljanje BSE. Skupni znesek pristojbin, povezanih z zakolom goveda, namenjenega za prehrano ljudi, je treba določiti ob upoštevanju načel, ki so sprejeta za pristojbine Skupnosti, po katerih, prvič, ta znesek ne sme presegati nastalih stroškov, ki zajemajo stroške za plače in socialno zavarovanje ter administrativne stroške, povezane z opravljanjem teh testov, in, drugič, je vsako neposredno in posredno vračanje take pristojbine prepovedano.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:

1.
Člen 2(1) Uredbe Komisije (ES) št. 2777/2000 z dne 18. decembra 2000 o izrednih ukrepih podpore za trg govejega mesa, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 111/2001 z dne , je treba razlagati tako, da se ta določba nanaša na teste za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije, ki so se maja in junija 2001 na Nizozemskem obvezno uporabljali za vse meso goveda, starejšega od 30 mesecev, ki je bilo zaklano za prehrano ljudi.

2.
Člen 2(1) Uredbe št. 2777/2000, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 111/2001, je treba razlagati tako, da je prepoved prodaje mesa goveda, ki je starejše od 30 mesecev in katerega rezultati testa za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije so bili negativni, ki jo je ta člen predpisal od 1. januarja 2001, veterinarski ukrep v smislu člena 1(2)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 1258/1999 z dne o financiranju skupne kmetijske politike, ki spada v programe za izkoreninjenje in spremljanje goveje spongiformne encefalopatije.

3.
Člen 2(2) Uredbe št. 2777/2000, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 111/2001, ter člena 4 in 5(4), drugi pododstavek, Direktive Sveta 85/73/EGS z dne 29. januarja 1985 o financiranju veterinarskih pregledov in nadzora, zajetih v direktivah 89/662/EGS, 90/425/EGS, 90/675/EGS in 91/496/EGS, kakor je bila spremenjena in kodificirana z Direktivo Sveta 96/43/ES z dne , je treba razlagati tako, da ne nasprotujejo temu, da države članice zaračunavajo nacionalne pristojbine za financiranje stroškov za teste za ugotavljanje goveje spongiformne encefalopatije. Skupni znesek pristojbin, povezanih z zakolom goveda, namenjenega za prehrano ljudi, je treba določiti ob upoštevanju načel, ki so sprejeta za pristojbine Skupnosti, po katerih, prvič, ta znesek ne sme presegati nastalih stroškov, ki zajemajo stroške za plače in socialno zavarovanje ter administrativne stroške, povezane z opravljanjem teh testov, in, drugič, je vsako neposredno in posredno vračanje take pristojbine prepovedano.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.