CELEX: 61996CJ0194
Forordning (EØF) nr. 1408/71
Arbejdstager der ikke har giort brug af retten til fri bevægelighed
Pensioneret tjenestemand
Artikel 73
Familieydelser
Tysk institution kompetent
Artikel 77
National lovgivning

Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 30. april 1996, indgaaet til Domstolen den 10. juni 1996, har Bundessozialgericht i medfoer af EF-traktatens artikel 177 stillet to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 2, stk. 3, artikel 73 og artikel 77 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6), og som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 (EFT L 331, s. 1), og senere ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1247/92 af 30. april 1992 (EFT L 136, s. 1, herefter »forordningen«).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en retssag mellem Hilmar Kulzer og Freistaat Bayern vedroerende tildeling af boernetilskud for hans forsoergelsesberettigede barn.
Faellesskabsretten
3 Fjerde og femte betragtning til forordning nr. 1408/71 i dens oprindelige version (EFT 1971 II, s. 366) lyder som foelger:
»Som foelge af de betydelige forskelle, der bestaar mellem de enkelte medlemsstater med hensyn til den kreds af personer, som omfattes af lovgivningen i disse stater, maa det foretraekkes at laegge det princip til grund, at forordningen finder anvendelse paa samtlige statsborgere i medlemsstaterne, der er forsikret under de sociale sikringsordninger for arbejdstagere.
Reglerne om koordination af de enkelte medlemsstaters lovgivning om social sikring indgaar som et led i den frie bevaegelighed for arbejdstagere, der er statsborgere i medlemsstaterne, og skal saaledes bidrage til en forbedring af arbejdstagernes levestandard og beskaeftigelsesvilkaar; reglerne skal sikre, at der inden for Faellesskabet gives samtlige statsborgere i medlemsstaterne ligebehandling efter de enkelte medlemsstaters lovgivning, og at arbejdstagerne og deres ydelsesberettigede paaroerende opnaar ret til sociale sikringsydelser, uanset deres arbejds- eller bopaelssted.«
4 Forordningens artikel 1, litra a), bestemmer, at i forordningen
»a) betyder udtrykkene 'arbejdstager' og 'selvstaendig erhvervsdrivende' henholdsvis enhver person:
i) der er forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en frivillig fortsat forsikring mod en eller flere risici, der svarer til de sikringsgrene, som indgaar i en social sikringsordning for arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende
ii) der inden for rammerne af en social sikringsordning for samtlige indbyggere eller for hele den erhvervsmaessigt beskaeftigede del af befolkningen er tvungent forsikret mod en eller flere risici, der svarer til de sikringsgrene, paa hvilke denne forordning finder anvendelse:
- naar det efter vedkommende sikringsordnings administrations- eller finansieringsmetode er muligt at identificere den paagaeldende som arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende, eller
- i mangel af saadanne kriterier, naar den paagaeldende er forsikret i henhold til en tvungen forsikring eller en frivillig fortsat forsikring mod en af de i bilag I opregnede risici inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende eller af en ordning omhandlet under nr. iii), eller, saafremt en saadan ordning ikke findes i vedkommende medlemsstat, naar den paagaeldende svarer til definitionen i bilag I
iii) der inden for rammerne af en ensartet social sikringsordning oprettet for hele landbrugsbefolkningen efter de i bilag I fastsatte kriterier er forsikret i henhold til en tvungen forsikring mod flere risici svarende til de sikringsgrene, paa hvilke denne forordning finder anvendelse
iv) der inden for rammerne af en social sikringsordning oprettet for arbejdstagere, for selvstaendige erhvervsdrivende, for samtlige indbyggere eller for visse kategorier af indbyggere i en medlemsstat, er frivilligt forsikret mod en eller flere risici svarende til de sikringsgrene, paa hvilke denne forordning finder anvendelse,
- naar den paagaeldende udoever loennet virksomhed eller selvstaendig virksomhed, eller
- naar den paagaeldende tidligere har vaeret tvungent forsikret mod samme risiko inden for rammerne af en ordning for arbejdstagere eller selvstaendige erhvervsdrivende i den samme medlemsstat.«
5 Ifoelge forordningens artikel 1, litra j), foerste afsnit, »betyder udtrykket 'lovgivning' i forhold til enhver medlemsstat bestaaende og fremtidige love, administrative forskrifter, vedtaegtsmaessige bestemmelser og alle andre gennemfoerelsesregler vedroerende de i artikel 4, stk. 1 og 2, naevnte sociale sikringsgrene eller sikringsordninger eller de i artikel 4, stk. 2a, omhandlede saerlige ikke-bidragspligtige ydelser«.
6 Forordningens artikel 2, stk. 1 og 3, bestemmer:
»1. Denne forordning finder anvendelse paa arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, som er eller har vaeret omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborgere i en af disse stater, eller er statsloese eller flygtninge bosat paa en medlemsstats omraade, samt paa deres familiemedlemmer og efterladte.
...
3. Denne forordning finder anvendelse paa tjenestemaend og paa personer, der efter den lovgivning, som skal anvendes, ligestilles med tjenestemaend, for saa vidt de paagaeldende er eller har vaeret omfattet af en medlemsstats lovgivning, paa hvilken denne forordning finder anvendelse.«
7 Forordningens artikel 4, stk. 4, bestemmer:
»4. Denne forordning finder hverken anvendelse paa offentlig social og sundhedsmaessig forsorg eller paa ordninger til fordel for ofre for krig eller dens foelger eller paa saerlige ordninger for tjenestemaend og dermed ligestillede personer.«
8 Ifoelge forordningens artikel 73 har en arbejdstager eller en selvstaendig erhvervsdrivende, der er omfattet af en medlemsstats lovgivning, for de af sine familiemedlemmer, der er bosiddende paa en anden medlemsstats omraade, i princippet ret til familieydelser efter lovgivningen i foerstnaevnte stat, som om de paagaeldende var bosiddende paa dennes omraade.
9 Forordningens artikel 77, stk. 2, litra a), bestemmer:
»2. Ydelserne skal udredes efter foelgende regler, uanset i hvilken medlemsstat pensionisten (rentemodtageren) eller boernene er bosat:
a) en person, der kun har ret til pension eller rente efter lovgivningen i én medlemsstat, modtager ydelserne efter lovgivningen i den medlemsstat, som er kompetent med hensyn til pensionen eller renten.«
10 Forordningens bilag I, afsnit I, afdeling C (Tyskland), har foelgende ordlyd:
»Saafremt en tysk institution er kompetent institution for tilkendelse af familieydelser i overensstemmelse med forordningens afsnit III, kapitel 7, anses i henhold til forordningens artikel 1, litra a), nr. ii):
a) som arbejdstager, enhver person, der er tvungent forsikret mod arbejdsloeshed, eller som i forbindelse med denne forsikring modtager kontantydelser fra sygeforsikringen eller dertil svarende ydelser
b) som selvstaendig erhvervsdrivende, enhver person, der udoever selvstaendig virksomhed, og som skal:
- lade sig forsikre eller yde bidrag til alderdomsforsikring under en ordning for selvstaendige erhvervsdrivende
eller
- lade sig forsikre under den tvungne pensionsforsikring.«
Tysk lovgivning
11 § 1, stk. 1, nr. 1, i Bundeskindergeldgesetz af 14. april 1964 i den aendrede version af 21. januar 1986 (forbundslov om tilskud til boern, der forsoerges, BGBl. I, s. 222, herefter »BKGG«) bestemmer, at personer, der har bopael eller saedvanligt opholdssted i Tyskland, har ret til boernetilskud for deres boern og hermed ligestillede personer i medfoer af lovens § 2, stk. 1.
12 Ifoelge § 2, stk. 5, i BKGG kommer boern, der hverken har bopael eller saedvanligt opholdssted i Tyskland, ikke i betragtning med henblik paa beregningen af boernetilskud.
Hovedsagen
13 Hilmar Kulzer, der er tysk statsborger, bor i Tyskland og modtager som pensioneret polititjenestemand pension fra Freistaat Bayern. Han er far til Stefanie, der er foedt i 1974, og som siden 1983 har boet i Frankrig sammen med sin mor, der var fransk statsborger og skilt fra Kulzer. Efter moderens doed i 1987 har Stefanie fortsat boet i Frankrig hos sine franske bedsteforaeldre. Hun har gennemfoert sin skoleuddannelse i Frankrig og har i skoleferierne regelmaessigt besoegt sin far, som altid har betalt hendes udgifter til uddannelse og underhold. Kulzer har over for de tyske myndigheder afgivet en erklaering om sekundaer bopael for sin datter. De franske myndigheder har aldrig betalt boernetilskud til ham.
14 I oktober 1988 indgav Kulzer ansoegning til Freistaat Bayern om udbetaling af boernetilskud for datteren Stefanie i henhold til BKGG. Denne ansoegning blev afslaaet den 27. juli 1989, og hans klage herover blev afvist den 5. december 1989.
15 Kulzer anfaegtede disse afgoerelser ved et soegsmaal, men fik ikke medhold, hvorefter han appellerede til Landessozialgericht, som stadfaestede foersteinstansens dom med den begrundelse, at hans datter boede i Frankrig. Appelretten fandt, at det hverken som foelge af den af Kulzer afgivne erklaering om sekundaer bopael eller paa grundlag af hans datters regelmaessige besoeg i skoleferierne kunne antages, at bopaelsbetingelsen i henhold til BKGG var opfyldt. Retten fandt endvidere, at Kulzer ikke kunne stoette ret paa forordningens artikel 73, da han som pensionist hverken var arbejdstager i forordningens artikel 1's forstand eller tjenestemand i forordningens artikel 2, stk. 3's forstand. Forordningens artikel 77, stk. 2, kunne heller ikke finde anvendelse, fordi der ikke var nogen forbindelse mellem ydelse af boernetilskud i medfoer af BKGG og modtagelsen af en pension.
16 Kulzer indbragte herefter en revisionsanke for Bundessozialgericht til proevelse af denne afgoerelse. Han har for Bundessozialgericht navnlig gjort gaeldende, at han som pensioneret tjenestemand med hjemmel i forordningens artikel 73 ogsaa er berettiget til boernetilskud i medfoer af BKGG.
17 Bundessozialgericht har herefter udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:
»1. a) Finder forordning (EOEF) nr. 1408/71, navnlig dens artikel 73, ogsaa anvendelse, naar ikke den ydelsesberettigede selv (navnlig en arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende), men derimod det barn, for hvem der ansoeges om familieydelser, har gjort brug af retten til fri bevaegelighed inden for Det Europaeiske Faellesskab?
b) Har det herved betydning, om den anden foraelder, der er flyttet til en anden medlemsstat med barnet, indtil sin doed var beskaeftiget dér som arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende?
2. Saafremt spoergsmaal 1 besvares bekraeftende:
Er en pensioneret polititjenestemand 'tjenestemand' i henhold til artikel 2, stk. 3, i forordning (EOEF) nr. 1408/71?«
18 Det fremgaar af forelaeggelseskendelsen, at naervaerende sag rejser to spoergsmaal, det foerste vedroerende forordningens artikel 73 og det andet vedroerende artikel 77.
Spoergsmaalet vedroerende forordningens artikel 73
19 Den nationale ret oensker i foerste raekke naermere bestemt oplyst, om forordningens artikel 73, sammenholdt med bestemmelserne i forordningens bilag I, afsnit I, afdeling C, i forbindelse med udbetaling af boernetilskud efter tysk lovgivning skal fortolkes saaledes, at den omfatter en person, der er tysk statsborger, og som i medfoer af tysk lovgivning oppebaerer en ydelse ved alderdom som pensioneret tjenestemand, saafremt den paagaeldende udelukkende har arbejdet i den medlemsstat, hvor han er statsborger, og hans forsoergelsesberettigede barn har skiftet bopael inden for Faellesskabet sammen med hans forhenvaerende aegtefaelle.
20 Subsidiaert spoerger den nationale ret Domstolen, om det i en saadan situation har betydning, at den paagaeldendes forhenvaerende aegtefaelle i den medlemsstat, som hun er flyttet til, har udoevet virksomhed som arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende i forordningens artikel 1, litra a)'s forstand.
21 Med henblik paa besvarelsen af disse spoergsmaal skal det foerst undersoeges, om en person som sagsoegeren i hovedsagen, der er pensioneret tjenestemand, og som udelukkende har arbejdet i den medlemsstat, hvor han er statsborger, er omfattet af forordningens anvendelsesomraade, saafremt hans forsoergelsesberettigede barn har skiftet bopael inden for Faellesskabet sammen med hans forhenvaerende aegtefaelle.
22 Forordningens personelle anvendelsesomraade fastlaegges i artikel 2, der findes i afsnit I, som har overskriften »Almindelige bestemmelser«.
23 Ifoelge artikel 2, stk. 1, finder forordningen bl.a. anvendelse paa »arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, som er eller har vaeret omfattet af lovgivningen i en eller flere medlemsstater, og som er statsborgere i en af disse stater«.
24 I dom af 31. maj 1979, Pierik (sag 182/78, Sml. s. 1977, praemis 4), har Domstolen fastslaaet, at begrebet »arbejdstager« er generelt og saaledes omfatter enhver, der, uanset om han er erhvervsmaessigt beskaeftiget, har status som forsikret i henhold til en eller flere medlemsstaters lovgivning om social sikring. Heraf foelger, at personer, som er berettiget til pension eller rente efter lovgivningen i en eller flere medlemsstater, selv om de ikke er erhvervsmaessigt beskaeftiget, er omfattet af forordningens bestemmelser om »arbejdstagere« som foelge af deres tilknytning til en social sikringsordning, medmindre der er fastsat saerlige bestemmelser for deres vedkommende.
25 Det bestemmes i artikel 2, stk. 3, i forordningen, at denne ogsaa finder anvendelse paa tjenestemaend, for saa vidt de er eller har vaeret omfattet af en medlemsstats lovgivning, som forordningen finder anvendelse paa. Efter traktatens ordning anses tjenestemaend for arbejdstagere (jf. dom af 24.3.1994, sag C-71/93, Van Poucke, Sml. I, s. 1101, praemis 17).
26 Af de samme grunde, som Domstolen anfoerte, da den i den ovennaevnte Pierik-dom fastslog, at begrebet »arbejdstager« ogsaa omfatter pensionerede arbejdstagere, maa begrebet »tjenestemand«, der findes i en generel bestemmelse, som fastlaegger forordningens personelle anvendelsesomraade, forstaas som omfattende pensionerede tjenestemaend, der ikke laengere er erhvervsmaessigt beskaeftiget, for saa vidt de er eller har vaeret omfattet af en medlemsstats lovgivning, som forordningen finder anvendelse paa.
27 Vedroerende den omstaendighed, at den person, der omhandles i det praejudicielle spoergsmaal, aldrig selv har skiftet bopael inden for Faellesskabet, skal det for det foerste bemaerkes, at det i fjerde betragtning til forordning nr. 1408/71 i dens oprindelige version anfoeres, at »som foelge af de betydelige forskelle, der bestaar mellem de enkelte medlemsstater med hensyn til den kreds af personer, som omfattes af lovgivningen i disse stater, maa det foretraekkes at laegge det princip til grund, at forordningen finder anvendelse paa samtlige statsborgere i medlemsstaterne, der er forsikret under de sociale sikringsordninger for arbejdstagere«.
28 Ifoelge forordningens artikel 1, litra a), betyder udtrykkene »arbejdstager« og »selvstaendig erhvervsdrivende« i oevrigt »enhver person«, uden undtagelse, der er forsikret i henhold til en af de sociale sikringsordninger, der er naevnt i denne artikel, mod de risici og paa de betingelser, som er naevnt i denne bestemmelse (jf. i denne retning dom af 3.5.1990, sag C-2/89, Kits van Heijningen, Sml. I, s. 1755, praemis 9). Det foelger ligeledes af artikel 2, stk. 1 og 3, at forordningen finder anvendelse paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og tjenestemaend, som er eller har vaeret omfattet af lovgivningen i en enkelt medlemsstat.
29 Endvidere fastslog Domstolen i dom af 9. december 1965, Singer (sag 44/65, Sml. 1965-1968, s. 137, paa s. 139 og 140, org. ref.: Rec. s. 1191, paa s. 1198 og 1199), at artikel 52 i Raadets forordning nr. 3 (JO 1958, nr. 30, s. 561) gjaldt for alle personer, som oppebar ydelser efter lovgivningen i en medlemsstat, og at begrebet »arbejdstager« foelgelig ikke var begraenset til alene at omfatte vandrende arbejdstagere i streng forstand eller arbejdstagere, som skifter opholdssted i forbindelse med udoevelsen af deres arbejde.
30 Endelig fremgaar det af femte betragtning til forordning nr. 1408/71 i dens oprindelige version, at reglerne i forordningen om koordination af de enkelte medlemsstaters lovgivning om social sikring ogsaa omfatter den situation, at arbejdstagerens familiemedlemmer flytter inden for Faellesskabet.
31 En person som sagsoegeren i hovedsagen, der er pensioneret tjenestemand, og som udelukkende har arbejdet i den stat, hvor han er statsborger, er foelgelig omfattet af forordningens personelle anvendelsesomraade, saafremt hans forsoergelsesberettigede barn har skiftet bopael inden for Faellesskabet sammen med hans forhenvaerende aegtefaelle, saafremt tjenestemanden er eller har vaeret omfattet af en medlemsstats lovgivning, som forordningen finder anvendelse paa.
32 Det er herefter ikke noedvendigt at undersoege, hvorvidt det har betydning, om sagsoegerens forhenvaerende aegtefaelle udoevede virksomhed som loenmodtager eller selvstaendig erhvervsdrivende, efter at hun havde skiftet bopael inden for Faellesskabet.
33 Det skal herefter undersoeges, om en saadan person kan stoette ret paa forordningens artikel 73 med henblik paa at oppebaere boernetilskud i henhold til de tyske bestemmelser.
34 Selv om forordningens artikel 73 ikke udtrykkeligt omhandler tjenestemaend, maa en person som sagsoegeren i hovedsagen principielt ligestilles med arbejdstagere, der omhandles i forordningens artikel 1, litra a), eftersom tjenestemaend, saaledes som det fremgaar af praemis 25 i naervaerende dom, efter traktatens ordning anses for arbejdstagere.
35 Begrebet »arbejdstager«, der anvendes i forordningens artikel 73, er defineret i artikel 1, litra a). Denne definition viger imidlertid i forhold til definitionen i forordningens bilag I, afsnit I, afdeling C, saafremt den kompetente institution for tilkendelse af familieydelser i overensstemmelse med forordningens afsnit III, kapitel 7, er tysk.
36 Det fremgaar saaledes af selve ordlyden af bilaget, som der henvises til i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii), at kun arbejdstagere og selvstaendige erhvervsdrivende, der er tvungent forsikret inden for rammerne af en af de dér naevnte ordninger, har krav paa tyske boernetilskud i medfoer af forordningens afsnit III, kapitel 7 (dom af 12.6.1997, sag C-266/95, Merino García, Sml. I, s. 3279, praemis 24).
37 Det ville under disse omstaendigheder vaere i strid med bestemmelserne i bilag I, saafremt en pensioneret tjenestemand som sagsoegeren i hovedsagen kunne paaberaabe sig forordningens artikel 73 med henblik paa at oppebaere tyske boernetilskud under henvisning til, at tjenestemaend generelt skal ligestilles med arbejdstagere.
38 I lyset af det anfoerte skal spoergsmaalet vedroerende forordningens artikel 73 besvares med, at denne bestemmelse, sammenholdt med bestemmelserne i forordningens bilag I, afsnit I, afdeling C, i forbindelse med udbetaling af boernetilskud efter tysk lovgivning skal fortolkes saaledes, at den ikke omfatter en person, der er tysk statsborger, og som i medfoer af tysk lov oppebaerer en ydelse ved alderdom som pensioneret tjenestemand, saafremt den paagaeldende udelukkende har arbejdet i den medlemsstat, hvor han er statsborger, og hans forsoergelsesberettigede barn har skiftet bopael inden for Faellesskabet sammen med hans forhenvaerende aegtefaelle.
Spoergsmaalet vedroerende forordningens artikel 77
39 Under hensyn til omstaendighederne i hovedsagen skal det - med henblik paa at give den nationale ret en saa vidt muligt fuldstaendig og brugbar besvarelse - undersoeges, om forordningens artikel 77, stk. 2, litra a), skal fortolkes saaledes, at den, saaledes som Kommissionen har anfoert, omfatter en person som sagsoegeren i hovedsagen, der oppebaerer en pension i henhold til en saerlig ordning for tjenestemaend og dermed ligestillede personer.
40 I dom af 8. marts 1979, Lohmann (sag 129/78, Sml. s. 853), fastslog Domstolen, at udtrykket »lovgivning«, der bruges i forordningens artikel 77, stk. 2, litra a), har den raekkevidde, som er fastlagt i forordningens artikel 1, litra j). Bestemmelsen omfatter derfor ikke love, administrative forskrifter, vedtaegtsmaessige bestemmelser eller andre regler vedroerende de ydelseskategorier, der naevnes i forordningens artikel 4, stk. 4, herunder bl.a. saerlige ordninger for tjenestemaend og dermed ligestillede personer.
41 Denne konklusion udelukker imidlertid ikke, at en person, der oppebaerer en pension i henhold til en saerlig ordning for tjenestemaend og dermed ligestillede personer, kan paaberaabe sig forordningens artikel 77, stk. 2, litra a), saafremt den paagaeldende tillige modtager en anden ydelse ved alderdom, der omhandles i denne bestemmelse. Paa grundlag af sagens akter kan det dog ikke fastslaas, om dette er tilfaeldet for sagsoegeren i hovedsagen.
42 Spoergsmaalet vedroerende forordningens artikel 77, stk. 2, litra a), skal herefter besvares med, at denne bestemmelse skal fortolkes saaledes, at den ikke omfatter en person, der alene oppebaerer en pension i henhold til en saerlig ordning for tjenestemaend og dermed ligestillede personer.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
43 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundessozialgericht ved kendelse af 30. april 1996, for ret:
1) Artikel 73 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere, selvstaendige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989, og senere ved Raadets forordning (EOEF) nr. 1247/92 af 30. april 1992, sammenholdt med bestemmelserne i forordningens bilag I, afsnit I, afdeling C, skal i forbindelse med udbetaling af boernetilskud efter tysk lovgivning fortolkes saaledes, at den ikke omfatter en person, der er tysk statsborger, og som i medfoer af tysk lovgivning oppebaerer en ydelse ved alderdom som pensioneret tjenestemand, saafremt den paagaeldende udelukkende har arbejdet i den medlemsstat, hvor han er statsborger, og hans forsoergelsesberettigede barn har skiftet bopael inden for Faellesskabet sammen med hans forhenvaerende aegtefaelle.
2) Artikel 77, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71, som aendret, skal fortolkes saaledes, at den ikke omfatter en person, der alene oppebaerer en pension i henhold til en saerlig ordning for tjenestemaend og dermed ligestillede personer.