CELEX: 62003CJ0092
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
Direktyva 75/439/EEB
Naudotų alyvų šalinimas
Prioritetas perdirbimui regeneruojant

1       Ieškiniu Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo pripažinti, kad nepriimdama būtinų priemonių, suteikiančių pirmenybę
naudotoms alyvoms perdirbti jas regeneruojant, kai leidžia techninės, ekonominės ir organizacinės sąlygos, Portugalijos Respublika
neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 1975 m. birželio 16 d. Tarybos direktyvos 75/439/EEB dėl naudotų alyvų šalinimo (OL L 194,
p. 23), su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1986 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyva 87/101/EEB (OL 1987, L 42, p. 43,
toliau – direktyva) 3 straipsnio 1 dalį.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
2       Direktyvos tikslas yra aplinkos apsauga nuo kenksmingo poveikio, kurį sukelia naudotų alyvų išleidimas į aplinką. Jos 3 straipsnis
numato:
„1. Kai leidžia techninės, ekonominės ir organizacinės sąlygos, valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad būtų teikiama
pirmenybė naudotų alyvų regeneravimui.
2. Kai naudotos alyvos nėra regeneruojamos dėl 1 dalyje minėtų sąlygų, valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad naudotos
alyvos būtų deginamos aplinkai nekenksmingomis sąlygomis pagal šios direktyvos nuostatas, jei toks deginimas yra techniniu,
ekonominiu ir organizaciniu požiūriu įmanomas.
3. Kai naudotos alyvos nėra nei regeneruojamos, nei deginamos dėl 1 ir 2 dalyse minėtų sąlygų, valstybės narės imasi būtinų
priemonių užtikrinti jų saugų sunaikinimą arba jų kontroliuojamą saugojimą ar suvertimą.“
3       Pagal Direktyvos 87/101 2 straipsnį, valstybės narės turėjo imtis būtinų priemonių minėtoms pareigoms įgyvendinti nuo 1990 m.
sausio 1 d.

Nacionalinės teisės aktai
4       Nacionalinės teisės aktai, reglamentuojantys naudotų alyvų tvarkymą, yra tokie:
–       1991 m. įstatymas‑dekretas (
décret‑loi
) Nr. 88/91, reglamentuojantis veiklą naudotų alyvų srityje;
–       1992 m. kovo 25 d. ministro nutarimas (
arrêté ministériel
) Nr. 240/92, patvirtinantis reglamentą dėl licencijų išdavimo naudotų alyvų surinkimui, saugojimui, pirminiam apdorojimui,
regeneravimui, utilizavimui, deginimui;
–       1992 m. lapkričio 5 d. ministro nutarimas Nr. 1028/92, nustatantis naudotų alyvų transportavimo saugumo ir identifikavimo
normas;
–       1993 m. gegužės 18 d. Pramonės ir Aplinkos ministrų kartu priimtas sprendimas dėl reglamento dėl licencijų suteikimo naudotų
alyvų tvarkymui taikymo.
5       Rengdamos minėto reglamentavimo pakeitimus, 2001 m. kovo 19 d. Portugalijos valdžios institucijos patvirtino dokumentą, pavadintą
„Naujoji nacionalinė naudotų alyvų tvarkymo strategija“.

Ikiteisminė procedūra
6       2000 m. liepos 18 d. Komisija paprašė Portugalijos valdžios institucijų jai pranešti informaciją apie 1995–1997 metais regeneruotų
naudotų alyvų kiekius.
7       2000 m. spalio 4 d. Portugalijos valdžios institucijos atsakė, kad naudotų alyvų regeneravimo procesas dar nėra įgyvendintas,
tačiau alyvų regeneravimo įrangos įrengimo techninis, ekonominis ir finansinis galimumas yra nagrinėjamas. 2002 m. gegužės
7 d. šios valdžios institucijos Komisijai perdavė ataskaitą apie direktyvos taikymą 1998–2000 m. bei dokumentą „Naujoji nacionalinė
naudotų alyvų tvarkymo strategija“.
8       2001 m. balandžio 11 d. Komisija nusiuntė Portugalijos Respublikai oficialų įspėjimą, kuriame ji nurodė, kad Portugalijos
Respublika nepriėmė priemonių, būtinų teikti pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti jas regeneruojant, nors techninės, ekonominės
ir organizacinės sąlygos leido jas priimti, ir taip neįvykdė savo įsipareigojimų pagal direktyvos 3 straipsnio 1 dalį.
9       2001 m. spalio 18 d. Portugalijos valdžios institucijos atsakė ir nurodė, kad tuo metu rengiamo įstatymo projekto tekstas
suteikė pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti regeneruojant ir kad tam tikri ūkio subjektai buvo pasirengę bendromis pastangomis
pastatyti regeneravimo įrangą.
10     Nepatenkinta Portugalijos valdžios institucijų atsakymu, 2001 m. spalio 24 d. Komisija Portugalijos Respublikai išsiuntė pagrįstą
nuomonę, kurioje dar kartą patvirtino savo poziciją, kad Portugalijos Respublika nepriėmė priemonių, būtinų siekiant suteikti
pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti regeneruojant, nors techninės, ekonominės ir organizacinės sąlygos leido jas priimti.
2001 m. gruodžio 20 d. Komisija šiai valstybei narei išsiuntė papildomą motyvuotą nuomonę, kurioje nurodė, kad, nepaisydama
pateiktų paaiškinimų, ji tebelaiko, kad įsipareigojimai pagal direktyvos 3 straipsnio 1 dalį nebuvo vykdomi.
11     2002 m. kovo 7 d. Portugalijos valdžios institucijos atsakė į motyvuotas nuomones pabrėždamos, kad nėra techninių, ekonominių
ir organizacinių sąlygų, kurios leistų naudotas alyvas tvarkyti suteikiant pirmenybę jų regeneravimui.
12     Portugalijos valdžios institucijos taip pat atsakė, kad naudotų alyvų sritį reglamentuojantys nacionaliniai teisės aktai nebuvo
iškart įgyvendinti sumontuojant nacionalinėje teritorijoje regeneravimo įrenginius todėl, kad 1993 m. vasario 1 d. Tarybos
reglamentas (EEB) Nr. 259/93 dėl atliekų vežimo Europos bendrijos viduje, į Bendriją ir iš jos priežiūros ir kontrolės (OL L 30,
p. 1) neleido kompetentingoms valdžios institucijoms sukliudyti energijos gavybai skirtų atliekų eksporto.
13     Komisija, konstatuodama, kad naudotų alyvų regeneravimo pirmenybė dar nebuvo nustatyta Portugalijoje, nusprendė pareikšti
šį ieškinį.
14     2003 m. rugsėjo 11 d. nutartimi Teisingumo Teismo pirmininkas leido Suomijos Respublikai įstoti į bylą palaikyti Portugalijos
Respublikos reikalavimus.

Dėl ieškinio

Šalių argumentai
15     Komisija tvirtina, kad joks Portugalijos valdžios institucijų nurodytas teisės akto tekstas nesuteikė pirmenybės naudotoms
alyvoms perdirbti regeneruojant.
16     Dėl Portugalijos Respublikos argumentų, susijusių su minėtu Reglamentu Nr. 259/93, Komisija pastebi, kad šio reglamento nuostatos
leidžia kompetentingoms institucijoms sukliudyti energijos gavybai skirtų naudotų alyvų eksportą. Jau seniai Portugalijos
valdžios institucijos galėjo pateikti pagrįstus prieštaravimus dėl energijos gavybai skirtų naudotų alyvų vežimo į kitas valstybes
nares, jei direktyvoje nurodytu terminu ji būtų priėmusi priemones, būtinas teikti pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti regeneruojant
Portugalijoje, kaip tai numato direktyvos 3 straipsnio 1 dalis.
17     Komisija priduria, kad jei Portugalijos teisės aktai būtų įgyvendinę šią pirmenybę, prieštaravimai dėl eksporto operacijų
galėjo būti grindžiami tuo, kad naudotos alyvos buvo vežamos deginti. Bendrijos teisės aktų leidėjas numatė, kad siunčiančiosios
kompetentingos institucijos gali pareikšti motyvuotus prieštaravimus dėl atliekų vežimo į kitas valstybes nares dėl vienos
iš Reglamento Nr. 259/93 7 straipsnio 4 dalies a punkte numatytų priežasčių. Todėl Komisija daro išvadą, kad tai negali būti
laikoma kliūtimi nustatyti direktyvos reikalaujamą regeneravimo pirmenybę.
18     Komisija konstatuoja, kad praėjus dvylikai metų po to, kai pasibaigė Direktyvos 87/101 2 straipsnyje numatytas perkėlimo į
nacionalinę teisę terminas, Portugalijos valdžios institucijos vis dar nepriėmė priemonių, būtinų suteikti efektyvią pirmenybę
naudotoms alyvoms perdirbti regeneruojant. Šiuo atveju, teisiniai ir praktiniai trūkumai, ypač naudotų alyvų paskirties kontrolės
ir jos surinkimo Portugalijoje srityse, lėmė tai, kad šioje valstybėje nebuvo sudarytos sąlygos, leidžiančios pirmenybę suteikti
tokiam perdirbimo būdui ir šios valstybės narės teritorijoje įrengti bent vieną tokių alyvų regeneravimo įmonę.
19     Galiausiai Komisija konstatuoja, kad dokumento „Naujoji nacionalinė naudotų alyvų tvarkymo strategija“ paskelbimas nėra susijęs
su šios bylos sprendimu, tai taikoma ir kitoms Portugalijos valdžios institucijų paskelbtoms iniciatyvoms.
20     Portugalijos vyriausybė tvirtina, kad norminių teisės aktų nebuvimas nėra pakankamas direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje numatyto
įsipareigojimo neįvykdymo įrodymas, nes, teoriškai, šios nuostatos tikslas nebūtinai privalo būti sukonkretintas nacionalinės
teisės aktuose. Tačiau nacionalinės teisės aktai apibrėžia naudotų alyvų regeneravimui taikytinas sąlygas taip, kad jos nekenkia
direktyvos tikslams.
21     Portugalijos vyriausybė teigia, kad surinkti naudotų alyvų kiekiai, ypač geros kokybės alyvų, yra per maži, kad jų perdirbimas
būtų bent minimaliai ekonomiškai rentabilus. Be to, būtų neįmanoma uždrausti energijos gavybai skirtų naudotų alyvų eksporto,
dėl to galimi investuotojai neinvestuotų į regeneravimo įrangą nacionalinėje teritorijoje, nes nebūtų garantijos, kad surinktos
naudotos alyvos būtų pristatomos į šitą įrenginį.
22     Kalbant apie naudotų alyvų eksportą, Portugalijos vyriausybė tvirtina, kad kompetentingų valdžios institucijų intervencijos
galimybė, numatyta Reglamento Nr. 259/93 7 straipsnio 4 dalies a punkte, nėra priemonė, galinti sukliudyti energijos gavybai
skirtų naudotų alyvų eksportą, net jei Portugalijoje būtų pakankamas regeneravimo galingumas. Ši nuostata neleidžia valstybėms
narėms pagrįsti energijos gavybai skirtų naudotų alyvų eksporto apribojimų kaip priemonės, apsaugančios alyvų regeneravimo
nacionalinę pramonę.
23     Portugalijos vyriausybė nurodo, kad be finansinių, techninių ir teisinių sąlygų, įgyvendinant naudotų alyvų regeneravimą susiduriama
su problemomis ir dėl Portugalijos rinkos dydžio, atsižvelgiant į minimalius kiekius, kurių reikia, kad šis procesas būtų
rentabilus. Ji tvirtina, kad stengėsi sumažinti ekonominius, techninius ir organizacinius apribojimus, su kuriais susidūrė
stengdamasi suteikti pirmenybę šio tipo atliekų regeneravimui.
24     Portugalijos vyriausybė taip pat nurodo, kad regeneravimo įrenginio apyvartos pusiausvyros taškas priklauso nuo naudotų alyvų
tiekimo kainos, kuri daugiausiai priklauso nuo vietinės situacijos, neperdirbtos naftos rinkos kainos bei nuo naudojamos regeneravimo
technologijos. Vadinasi, didelės perdirbimo įmonės galėtų pasipriešinti dideliems neapdirbtos naftos kainų svyravimams ir
išsaugoti pakankamą ilgalaikį ekonominį rentabilumą tik jei pagrindinių regeneruotų alyvų rinka būtų uždara.
25     Portugalijos vyriausybė pabrėžia, kad šiuo aspektu, nors ir techninės, ekonominės ar organizacinės sąlygos neskatina šiame
sektoriuje veikančių ūkio subjektų statyti naudotų alyvų regeneravimo įmonių, nacionalinės valdžios institucijos yra pasiryžusios
įgyvendinti tokį šių atliekų tvarkymo būdą, kuris teiktų realų pirmenybę regeneravimui.
26     Suomijos vyriausybė, įstojusi į bylą palaikyti Portugalijos vyriausybės reikalavimus, konstatuoja, kad vertinant regeneravimo
ekonominį pagrįstumą ir rentabilumą, ypač turėtų būti atsižvelgiama į naudotų alyvų kiekį, vežimo atstumus, gamybos išlaidas
bei rinkos sąlygas. Atitinkamai, regeneravimo sąlygos skirtingose valstybėse narėse turi būti nagrinėjamos atskirai. Padėtis
rinkoje daro įtaką regeneravimo sąlygoms.
27     Šiuo aspektu, Suomijos vyriausybė tvirtina, kad pagrindinių alyvų kaina labai smarkiai skiriasi. Toks kainų svyravimas didina
investicijų naudotų alyvų regeneravimo sektoriuje riziką. Ši rizika padidėja dėl tepalų vartojimo mažėjimo tendencijos, nes
šiuo metu vartojama daugiau sintetinių tepalų, kurie yra geresnės kokybės.
28     Suomijos vyriausybė priduria, kad tuo atveju, jei nacionaliniai teisės aktai numatys imperatyvų regeneravimo reikalavimą,
o šioje valstybėje narėje nebus regeneravimo įmonės, naudotos alyvos turės būti išvežamos į kitą valstybę narę regeneruoti.
Tokiu atveju, bus neatsižvelgiama nei į per dideles eksportuotojo išlaidas, kurias jis patirs dėl vežimo bei regeneravimo,
nei į tą aplinkybę, kad dėl poveikio aplinkai gali būti neprotinga jas vežti.

Teisingumo Teismo vertinimas
29     Pirmiausia, primintina, kad, kaip Teisingumo Teismas nusprendė 1999 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją,
C‑102/92, Rink
.
p. I‑5051, 35 punkte, vienas iš pagrindinių direktyvos tikslų yra suteikti pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti jas regeneruojant.
Šis tikslas, numatytas Direktyvos 87/101 antroje konstatuojamoje dalyje, yra motyvuojamas tuo, kad regeneravimas yra energijos
taupymo sumetimais paprastai pats racionaliausias būdas, kokį tik galima pasiekti pakartotinai panaudojant naudotas alyvas.
30     Dėl Komisijos kaltinimo pažeidus direktyvos 3 straipsnio 1 dalį primintina, kad esantys nacionaliniai teisės aktai nenumato
jokios normos, kuri, kaip reikalauja minėta direktyvos nuostata, teiktų pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti regeneruojant.
31     Konstatuotina, kad Portugalijos Respublika pati pripažino, kad kompetentingos institucijos privalo imtis konkrečių veiksmų
norint tokią pirmenybę nustatyti privalomo teisinio pobūdžio dokumentuose. Portugalijos vyriausybė šiuo aspektu nurodė, kad,
siekiant nustatyti sąlygas, reikalingas tokiai pirmenybei nustatyti, būtina pakeisti šios srities nacionalinės teisės aktus,
ir kad dokumentas „Naujoji nacionalinė naudotų alyvų tvarkymo strategija“ pirmiausia buvo parengtas būtent tuo tikslu.
32     Kaip Teisingumo Teismas nuspendė 2004 m. liepos 15 d. Sprendimo
Komisija prieš Jungtinę Karalystę
(C‑424/02, Rink. p. I‑0000) 25 punkte, jeigu siekiant nustatyti naudotų alyvų šalinimo būdus valstybės narės gali pirmiausia
atlikti tyrimą ir parengti pranešimus, reikėtų, kad po šių paruošiamųjų darbų būtų imtasi konkrečių priemonių, kuriomis siekiama
suteikti pirmenybę regeneravimui, kaip tai numatyta direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje.
33     Dėl argumento, kad, atsižvelgiant į Reglamento Nr. 259/93 7 straipsnio 4 dalies nuostatas, būtų sudėtinga užtikrinti naudotų
alyvų regeneravimo įrenginių rentabilumą Portugalijoje, pakanka konstatuoti, kad pagal tas pačias nuostatas, kompetentingos
valstybių narių valdžios institucijos yra įgaliotos pateikti prieštaravimus dėl atliekų, įskaitant ir naudotų alyvų, vežimo
sudeginti į kitą valstybę narę.
34     Kaip išvados 52 punkte teisingai pastebėjo generalinis advokatas, jei Portugalijos Respublika būtų savo teritorijoje užtikrinusi
pirmenybę naudotų alyvų regeneravimui, kaip reikalaujama direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje, kompetentingos valdžios institucijos
būtų galėjusios pareikšti prieštaravimus dėl šių atliekų vežimo į kitas valstybes nares.
35     Dėl Portugalijos Respublikos argumento, kad šios valstybės narės teritorijoje pastatyta regeneravimo įmonė nebūtų rentabili
ir kad tokiomis aplinkybėmis ir atsižvelgiant į proporcingumo principą, tam tikrų valstybių narių įsipareigojimai turi būti
nustatyti pagal konkrečias jose susiklosčiusias aplinkybes, primintina, kad, kaip Teisingumo Teismas buvo nusprendęs minėto
sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
35 ir 43 punktuose, vienas iš pagrindinių direktyvos tikslų yra suteikti pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti jas regeneruojant.
Todėl, galvojant, jog vienoje valstybėje narėje susidariusios techninės, ekonominės ir organizacinės sąlygos būtinai sudaro
kliūtis įgyvendinti direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje numatytas priemones, ši nuostata netektų prasmės, kadangi valstybėms
narėms numatytos pareigos būtų apribotos
status quo
išsaugojimu ta prasme, kad nebūtų realios pareigos imtis būtinų priemonių suteikiant pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti
jas regeneruojant.
36     Be to, kalbant apie pirmenybę, reikia pastebėti, kad Teisingumo Teismas pirmiau minėto sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
38 ir 39 punktuose pabrėžė, kad nuoroda į direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje numatytas „technines, ekonomines ar organizacines
sąlygas“ yra dalis nuostatos, išreiškiančios bendrai valstybėms narėms nustatytas pareigas, ir kad šia nuoroda Bendrijų teisės
aktų leidėjas norėjo numatyti ne bendro taikymo taisyklių išimtis, o apibrėžti pozityvios pareigos taikymo sritį ir turinį,
siekdamas užtikrinti pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti jas regeneruojant.
37     Remiantis tuo, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad Komisijos ieškinys yra pagrįstas.
38     Iš to, kas pasakyta, konstatuotina, kad nepriimdama direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje numatytų būtinų priemonių, kuriomis siekiama
suteikti pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti jas regeneruojant, Portugalijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal
šią direktyvą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
39     Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to
prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti išlaidas ir Portugalijos Respublika pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.
Pagal to paties straipsnio 4 dalį Suomijos Respublika pati padengia savo išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Nepriimdama būtinų priemonių, kuriomis siekiama suteikti pirmenybę naudotoms alyvoms perdirbti jas regeneruojant, kai tai
leidžia techninės, ekonominės ir organizacinės sąlygos, Portugalijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal 1975 m.
birželio 16 d. Tarybos direktyvos 75/439/EEB dėl naudotų alyvų šalinimo (OL L 194, p. 23), su paskutiniais pakeitimais, padarytais
1986 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyva 87/101/EEB (OL 1987, L 42, p. 43) 3 straipsnio 1 dalį.
2.
Priteisti iš Portugalijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
3.
Suomijos Respublika padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: portugalų.