CELEX: 62006TJ0277
Ochranná známka Spoločenstva
Námietkové konanie
Prihláška slovnej ochrannej známky Spoločenstva OMNICARE
Skoršia národná obrazová ochranná známka OMNICARE
Zamietnutie žiadosti o restitutio in integrum

Právny rámec
Článok 78 ods. 1 až 5 nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení uvádza:
„1.   Prihlasovateľ alebo majiteľ ochrannej známky spoločenstva, alebo každá iná strana konania pred úradom, ktorá, napriek tomu, že venovala záležitosti veľkú pozornosť vyžadovanú okolnosťami, nebola schopná dodržať časový limit voči úradu, má na základe žiadosti svoje práva obnovené, ak príslušné nedodržanie má ako priamy dôsledok, z moci ustanovenia tohto nariadenia, spôsobenie straty akéhokoľvek práva alebo opravných prostriedkov. [Práva prihlasovateľa alebo majiteľa ochrannej známky Spoločenstva, alebo iného účastníka konania pred úradom, ktorý, napriek vynaloženiu náležitej starostlivosti vyžadovanej okolnosťami nebol schopný dodržať lehotu voči úradu, sa na základe jeho žiadosti obnovia, ak toto zmeškanie spôsobuje priamo, na základe ustanovení tohto nariadenia, stratu akéhokoľvek práva alebo opravného prostriedku —
neoficiálny preklad
].
2.   Žiadosť musí byť podaná v písomnej forme do dvoch mesiacov od odstránenia dôvodu nedodržania časového limitu. Opomenutý úkon sa musí ukončiť v rámci tohto časového limitu. Žiadosť je prípustná iba počas roka bezprostredne nasledujúceho po uplynutí nesledovaného časového limitu. V prípade nepredloženia žiadosti na obnovenie zápisu alebo nezaplatenia poplatku za obnovenie sa z lehoty jedného roku odpočíta ďalšie obdobie šiestich mesiacov uvedené v článku 47 (3), v tretej vete. [Žiadosť musí byť podaná v písomnej forme do dvoch mesiacov od odpadnutia dôvodu zmeškania lehoty. V rovnakej lehote sa musí uskutočniť zmeškaný úkon. Žiadosť je prípustná iba počas roka bezprostredne nasledujúceho po uplynutí zmeškanej lehoty. V prípade nepredloženia žiadosti na obnovu zápisu alebo nezaplatenia poplatku za obnovu sa z lehoty jedného roku odpočíta ďalšie obdobie šiestich mesiacov uvedené v článku 47 ods. 3 v tretej vete —
neoficiálny preklad
].
3.   V žiadosti musia byť uvedené dôvody a musia byť uvedené skutočnosti, na ktoré sa spolieha. [Žiadosť musí byť odôvodnená a uvádzať skutočnosti a odôvodnenia uvedené na jej podporu —
neoficiálny preklad
]. Nepovažuje sa za podanú, kým sa neuhradí poplatok za obnovenie práv.
4.   O žiadosti rozhodne oddelenie, ktoré je príslušné rozhodovať o predmetnom [zmeškanom —
neoficiálny preklad
] úkone.
5.   Tento článok sa nevzťahuje na lehoty uvedené v odseku 2 tohto článku, článku 42 ods. 1 a 3 a článku 78a.“
Podľa znenia článku 78a nariadenia č. 40/94:
„1.   Prihlasovateľ ochrannej známky spoločenstva alebo jej majiteľ alebo akýkoľvek iný účastník konania pred úradom, ktorý nedodržal úradom určenú lehotu, môže na požiadanie dosiahnuť pokračovanie v konaní za podmienky, že v čase predloženia žiadosti bol opomenutý akt už vykonaný. Žiadosť o pokračovanie v konaní je prípustná, iba ak sa predloží do dvoch mesiacov po uplynutí nedodržanej lehoty. Žiadosť sa nebude považovať za podanú, kým sa nezaplatí poplatok za pokračovanie v konaní.
2.   Tento článok sa nevzťahuje na lehoty stanovené v článku 25 ods. 3, článku 27, článku 29 ods. 1, článku 33 ods. 1, článku 36 ods. 2, článku 42, článku 43, článku 47 ods. 3, článku 59, článku 60a, článku 63 ods. 5, článku 78, článku 108 alebo na lehoty stanovené v tomto článku alebo na lehoty stanovené vykonávacím nariadením uvedeným v článku 157 ods. 1 pre nárokovanie si práva prednosti v zmysle článku 30, výstavnej priority v zmysle článku 33 alebo seniority v zmysle článku 34 po tom, ako bola prihláška už podaná.
3.   Oddelenie príslušné rozhodnúť o zmeškanom úkone rozhodne o žiadosti.
4.   Ak úrad akceptuje žiadosť, následky nedodržania lehoty zaniknú alebo nenastanú.
5.   Ak úrad žiadosť zamietne, poplatok sa vráti.“
Okolnosti predchádzajúce sporu
Žalobkyňa, spoločnosť Omnicare, Inc., podala 26. júna 1996 prihlášku slovnej ochrannej známky OMNICARE pre výrobky a služby, ktoré patria do tried 16 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení.
Prihláška bola uverejnená 15. novembra 2002 vo
Vestníku ochranných známok Spoločenstva
č. 90/1999.
Spoločnosť Yamanouchi Pharma GmbH — do právneho postavenia ktorej nastúpila spoločnosť Astellas Pharma GmbH, vedľajší účastník v tomto konaní — podala námietku podľa článku 42 nariadenia č. 40/94 voči zápisu prihlasovanej ochrannej známky na základe nemeckého zápisu obrazovej ochrannej známky č. 39401348 zapísanej 19. júla 1995 pre služby patriace v zmysle Niceskej dohody do tried 35, 41 a 42 a reprodukovanej nižšie:
Námietky sa zakladali na všetkých službách uvedených v skoršom zápise a smerovali proti všetkým výrobkom a službám uvedeným v prihláške.
Námietky sa zakladali na pravdepodobnosti zámeny medzi prihlasovanou ochrannou známkou a skoršou ochrannou známkou uvedenej v článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94.
Námietkové oddelenie prijalo 30. novembra 2005 rozhodnutie o zamietnutí návrhu na zápis v celom jeho rozsahu a uložilo žalobkyni znášať trovy konania.
Rozhodnutie z 30. novembra 2005 bolo účastníkom konania oznámené v ten istý deň.
Žalobkyňa predložila 23. marca 2006 vyjadrenie uvádzajúce dôvody odvolania, ktoré podala na ÚHVT podľa článkov 57 až 62 nariadenia č. 40/94, proti rozhodnutiu námietkového oddelenia, odkazujúc na úkon podania odvolania, ktoré údajne proti uvedenému rozhodnutiu podala 30. januára 2006.
Kancelária odvolacích senátov 27. marca 2006 informovala žalobkyňu, že odvolanie jej nebolo doručené.
Žalobkyňa podala 30. marca 2006 odvolanie, ako aj opätovné vyjadrenie uvádzajúce dôvody jej odvolania.
Kancelária odvolacích senátov 12. mája 2006 informovala žalobkyňu, že jej odvolanie bude pravdepodobne posúdené ako neprípustné, keďže k podaniu odvolania nedošlo v lehote dvoch mesiacov od oznámenia rozhodnutia námietkového oddelenia. Žalobkyňa bola vyzvaná, aby predložila svoje pripomienky, ako aj všetky dôkazy na ich podporu v lehote dvoch mesiacov.
Žalobkyňa predložila 30. mája 2006 žiadosť o
restitutio in integrum
pri uplatnení článku 78 nariadenia č. 40/94.
Na podporu svojej žiadosti o
restitutio in integrum
žalobkyňa predložila kópie podania odvolania zasielaného podľa jej tvrdení ÚHVT faxom 30. januára 2006 a vyjadrenia uvádzajúceho dôvody odvolania podaného 23. marca 2006. Žalobkyňa okrem iného pripomenula, že hneď po oznámení nedoručenia odvolania ÚHVT 27. marca boli odvolanie a vyjadrenie uvádzajúce dôvody podané nanovo 30. marca 2006.
Žalobkyňa okrem toho uviedla, že nedodržanie lehoty na podanie odvolania vyplynulo zo zlyhania ľudského prvku a/alebo zariadenia pri odoslaní dokumentu faxom, a predložila dve svedectvá na podporu svojich tvrdení.
Rozhodnutím z 24. júla 2006 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) druhý odvolací senát zamietol žiadosť o
restitutio in integrum
.
Odvolací senát v tejto súvislosti konštatoval, že:
„20.
Žiadateľ uznal, že zo strany ÚHVT bol 27. marca 2006 informovaný, že ÚHVT nebolo doručené podanie odvolania údajne zaslané faxom 30. januára 2006, teda v posledný deň lehoty na podanie odvolania. Odvolanie bolo podané opätovne 30. marca 2006 po všetkých potrebných overeniach. V dôsledku toho žiadateľ musel mať vedomosť o zmeškanom podaní pred týmto dátumom.
21.
Žiadosť o
restitutio in integrum
bola podaná 30. mája 2006, teda dva mesiace po odpadnutí dôvodu zmeškania (teda nevedomosti o nezaslaní odvolania faxom 30. januára 2006). Žiadosť je teda prípustná.
…
24.
Zo spojených ustanovení článku 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 v znení zmien a doplnení a článku 78a nariadenia č. 40/94 zavedeného nariadením Rady (ES) č. 422/2004 a konkrétne jeho odseku 2 vyplýva, že
restitutio in integrum
sa neuplatňuje, ak je zmeškanou lehotou lehota na podanie odvolania uvedená v článku 59 nariadenia č. 40/94. Podľa týchto nových ustanovení sa zdá, že zákonodarca chcel vyplniť medzeru v ustanoveniach článku 78 ods. 5 pred jeho zmenou, ktorá vylučovala
restitutio in integrum
výlučne, ak zmeškaná lehota bola lehotou na podanie námietok uvedenou v článku 42 nariadenia č. 40/94 (pozri v tejto súvislosti rozhodnutia z 22. mája 2003, v spojených veciach R-388/2002-2 a R-393/2002-2, CosmoOne Hellas MarketSite/Cosmopolitan Television, a i.). Keďže lehota na podanie námietok (podľa článku 42 nariadenia č. 40/94) a lehota na podanie odvolania (podľa článku 59 nariadenia č. 40/94) sú prekluzívnymi lehotami stanovenými nariadením č. 40/94, predchádzajúci systém, ktorý vylučoval
restitutio in integrum
v prvom prípade, ale nie v druhom, sa zdal byť vnútorne inkoherentným a vyvolával pochybnosti senátov (pozri rozhodnutia z 22. mája 2003 vo veci R-194/2003-2, Met-L-Chek/Met-L-Check, a z 24. októbra 2003 vo veci R-937/2002-2, Paragon/Paragon). Táto inkoherentnosť bola zákonodarcom napravená v nariadení č. 422/2004, ktoré stanovuje, či už priamo v článku 78 ods. 5 v znení zmien, alebo nepriamo odkazom na ustanovenia nového článku 78a nariadenia č. 40/94, prekluzívne lehoty stanovené nariadením č. 40/94, na ktoré
restitutio in integrum
nie je uplatniteľné, zjednocujúc prekluzívnu lehotu na podanie námietok a lehotu na podanie odvolania.
25.
Z vyššie uvedených ustanovení v znení zmien alebo ustanovení zavedených nariadením č. 422/2004, ktoré sa stalo účinným 25. júla 2005, vyplýva, že
restitutio in integrum
je vylúčené, ak je zmeškanou lehotou lehota na podanie odvolania uvedená v článku 59 nariadenia č. 40/94.
26.
V dôsledku toho musí byť žiadosť o
restitutio in integrum
, týkajúca sa oneskoreného podania odvolania, zamietnutá.“
Konanie a návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
—
zrušil napadnuté rozhodnutie v celom rozsahu,
—
vrátil žiadosť o
restitutio in integrum
odvolaciemu senátu,
—
zaviazal ÚHVT na náhradu trov konania.
ÚHVT s ponechaním na úvahu Súdu prvého stupňa navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
—
za predpokladu, že prijme záver, že výklad daný článku 78 odvolacím senátom nie je nesprávny:
—
zamietol žalobu,
—
zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania,
—
za predpokladu, že prijme záver, že výklad daný článku 78 odvolacím senátom je nesprávny:
—
zrušil napadnuté rozhodnutie,
—
zaviazal každého z účastníkov konania znášať svoje vlastné trovy konania.
Vedľajší účastník konania navrhuje, aby Súd prvého stupňa zamietol žalobu a zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
Keďže žiadny z účastníkov konania sa 13. januára 2009 nedostavil na pojednávanie, Súd prvého stupňa, po tom, čo začal ústnu časť konania, rozhodol, že nie je potrebné otvoriť pojednávanie podľa článku 56 Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa a ukončil ústnu časť konania.
Právny stav
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa uvádza, že odvolací senát porušil článok 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94.
Žalobkyňa zastáva názor, že článok 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94, ktorý v znení zmien stanovuje, že „tento článok sa nevzťahuje na lehoty uvedené v odseku 2 tohto článku, článku 42 ods. 1 a 3 a článku 78a“, znamená, že žiadosť o
restitutio in integrum
nemôže byť podaná, ak sa týka nedodržania niektorej z lehôt uvedených niektorým z týchto ustanovení.
Podľa žalobkyne článok 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 naopak nestanovuje, že ustanovenia toho istého článku sa neuplatňujú na lehoty stanovené ustanoveniami, ktoré uvádza najmä článok 78a tohto nariadenia.
To bol ale nesprávny záver odvolacieho senátu.
Podľa žalobkyne sa odvolací senát domnieva, že je potrebné uplatňovať článok 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 nielen na lehoty výslovne uvedené v štyroch ustanoveniach, ktoré uvádza, ale tiež na všetky ostatné lehoty nepriamo uvedené v každom článku vymenovanom týmito štyrmi ustanoveniami.
Podľa názoru žalobkyne v zmysle znenia článku 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 sa toto ustanovenie uplatňuje výlučne na lehoty „uvedené“ štyrmi ustanoveniami, ktoré sú tam uvedené, a nie na lehoty, ktoré sú nepriamo uvedené v každom z týchto štyroch ustanovení.
Lehota na podanie odvolania sa neuvádza v článku 78a nariadenia č. 40/94, ale výlučne v článku 59 toho istého nariadenia. Nie je teda vylúčená z pôsobnosti žiadosti o
restitutio in integrum
.
ÚHVT v podstate zastáva názor, že táto analýza článku 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 nie je podložená.
ÚHVT v podstate upresňuje, že článok 78 nariadenia č. 40/94 pojednáva o uvedení práv do pôvodného stavu v nadväznosti na situáciu porovnateľnú s prípadom
vis maior
a že článok 78a tohto nariadenia pojednáva o pokračovaní v konaní.
Podľa ÚHVT je logické domnievať sa, že tieto situácie, hoci majú spoločné charakteristiky, nemôžu a nemajú byť posudzované rovnako.
Hoci je jasné, že skutočnosť, že v stanovenej lehote neboli podané námietky, nemôže byť napravená, ako to výslovne uvádza článok 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94, podľa ÚHVT nie je však celkom zrejmé, že je to rovnako tak, aj pokiaľ ide o oneskorené podanie odvolania.
ÚHVT uvádza, že je takmer isté, že podľa vôle zákonodarcu početné ustanovenia uvedené v článku 78a ods. 2 nariadenia č. 40/94 sa všetky týkajú nemožnosti pokračovať v konaní. Naopak, zďaleka nie je také isté, či sa všetkých má týkať tiež
restitutio in integrum
. ÚHVT v tejto súvislosti zastáva názor, že ak by zákonodarca chcel vylúčiť
restitutio in integrum
je pravdepodobné, že by to vyjadril bez pochybností, ako to vykonal vo veciach námietok, nenechávajúc tak priestor pre žiadne pochybnosti o pozícii, ktorú je potrebné prijať v situáciách uvedených v tomto ustanovení.
ÚHVT uvádza, že tento výklad sa zdá byť v súlade so zmyslom oznámenia predsedu ÚHVT č. 6/05 zo 16. septembra 2005 o uvedení práv do pôvodného stavu v prípade nedodržania lehôt (Ú. v. ÚHVT 2005, s. 1402), ktoré upresňuje:
„S odkazom na článok 78a, článok 78 ods. 5 vylučuje lehotu na podanie žiadosti o pokračovanie v konaní a lehotu na zaplatenie príslušného poplatku. Toto ustanovenie zamýšľa výlučne vyhnúť sa existencii dvojitej možnosti nápravy pre rovnakú lehotu a nezamýšľa teda vylúčiť lehoty, na ktoré sa neuplatňuje článok 78a.“
ÚHVT teda pochybuje o zákonnosti stanoviska, ktoré zaujal druhý odvolací senát.
Okrem toho ÚHVT zdôrazňuje, že vo veci R 628/2006-2, Sidescan, iný odvolací senát v rozhodnutí z 13. septembra 2006, týkajúcom sa oneskoreného podania odvolania, rozhodol tak, že žiadateľovi na účely
restitutio in integrum
vyhovel.
Nakoniec ÚHVT poznamenáva, že vo viacerých rozsudkoch, akým je rozsudok zo 17. septembra 2003, Classen Holding/ÚHVT — International Paper (BECKETT EXPRESSION) (T-71/02, Zb. s. II-3181), Súd prvého stupňa podľa skôr uplatňovaných pravidiel skúmal otázku formálnych požiadaviek na podanie vyjadrenia uvádzajúceho dôvody odvolania a lehotu podania žiadosti o
restitutio in integrum
.
Vedľajší účastník konania zastáva v podstate názor, že odvolací senát dôvodne zamietol žiadosť o
restitutio in integrum
a že nie je potrebné, ako to uvádza žalobkyňa, odlišovať lehoty priamo uvádzané v článku 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 od lehôt uvádzaných nepriamo.
Vedľajší účastník konania teda zastáva názor, že článok 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 sa týka článku 59.
Dodáva, že žiadosť o
restitutio in integrum
nebola prípustná, keďže nespĺňala podmienky článku 78 ods. 2 nariadenia č. 40/94, ktoré stanovuje, že žiadosť musí byť podaná v písomnej forme do dvoch mesiacov od odpadnutia dôvodu zmeškania lehoty.
Vedľajší účastník konania pripomína, že 27. marca 2006 ÚHVT telefonicky kontaktoval žalobkyňu, aby ju informoval o skutočnosti, že podanie odvolania nebolo doručené. V dôsledku toho bol hraničným dátumom pre podanie žiadosti o
restitutio in integrum
27. máj 2006. Keďže 27. máj 2006 pripadal na sobotu, dvojmesačná lehota uplynula 29. mája 2006. Žiadosť bola podaná 30. mája 2006, a teda po stanovenej lehote.
Posúdenie Súdom prvého stupňa
Článok 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94, zmenený a doplnený nariadením Rady (ES) č. 422/2004 z 19. februára 2004 (
Ú. v. EÚ L 70, s. 1
; Mim. vyd. 17/002, s. 3), stanovuje, že „tento článok sa nevzťahuje na lehoty uvedené v odseku 2 tohto článku, článku 42 ods. 1 a 3 a článku 78a“.
Je potrebné poznamenať, že odôvodnenia nariadenia č. 422/2004, ani prípravné práce k prijatiu predmetného nariadenia neprinášajú objasnenie úmyslov zákonodarcu.
Výraz „na lehoty uvedené v… článku 78a“ figurujúci v článku 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 v znení zmien a doplnení sa však nemôže vykladať tak, že znamená, že lehoty, ktoré sú upravené ustanoveniami spomínanými v článku 78a ods. 2 nariadenia č. 40/94 sú rovnako vylúčené z pôsobnosti článku 78 toho istého nariadenia. Tieto lehoty totiž nie sú „uvedené“ v článku 78a nariadenia č. 40/94.
Preto je posúdenie odvolacieho senátu, podľa ktorého je prekluzívna lehota na podanie námietok a lehota na podanie odvolania rovnaká a pri oboch je
restitutio in integrum
vylúčené, nesprávne.
Argumentácii odvolacieho senátu, podľa ktorej zákonodarca v roku 2004 zamýšľal upresniť, že
restitutio in integrum
sa neuplatňuje na článok 59 nariadenia č. 40/94, totiž odporuje predovšetkým absencia výslovného uvedenia článku 59 v zozname výnimiek. Pokiaľ zákonodarca zamýšľal odstrániť neistotu v tejto otázke, bolo možné rozumne očakávať, že by tak urobil výslovne, o to viac, že menil odsek 5 článku 78 nariadenia č. 40/94.
V nadväznosti na to odôvodnenie odvolacieho senátu založené na mechanizme viacstupňovej výnimky sa zdá byť spochybnené skutočnosťou, že článok 42 nariadenia č. 40/94 je rovnako uvedený v článku 78a toho istého nariadenia. Všetky odkazy na článok 42 ods. 1 a 3 nariadenia č. 40/94 by logicky mali byť v článku 78 ods. 5 tohto istého nariadenia odstránené, pokiaľ by odôvodnenie odvolacieho senátu bolo správne. Zjavne to tak nie je, čo nasvedčuje téze, podľa ktorej sa obmedzenia stanovené článkom 78 ods. 5 nariadenia č. 40/94 netýkajú jeho článku 59.
Nakoniec, keďže odsek 5 článku 78 nariadenia č. 40/94 zavádza obmedzenie procesných práv priznaných týmto článkom účastníkom konania, musí byť vykladaný reštriktívne. Výklad daný odvolacím senátom je v rozpore s touto zásadou, a preto ho nemožno nasledovať.
Napadnuté rozhodnutie preto treba zrušiť.
Pokiaľ ide o omeškanie so žiadosťou o
restitutio in integrum
, namietané vedľajším účastníkom konania, je potrebné pripomenúť, že podľa článku 134 ods. 3 prvého pododseku rokovacieho poriadku, vedľajší účastník konania môže vo svojom vyjadrení k žalobe navrhnúť zrušenie alebo zmenu rozhodnutia odvolacieho senátu v časti, ktorá nie je uvedená v žalobe, a uvádzať dôvody, ktoré nie sú uvedené v žalobe.
Je však potrebné konštatovať, že vedľajší účastník konania navrhoval zamietnutie žaloby a nie zmenu napadnutého rozhodnutia.
Okrem toho je potrebné poznamenať, že táto otázka prípustnosti žiadosti o
restitutio in integrum
nebola účastníkmi konania prebratá v ich písomných podaniach a keďže vedľajší účastník konania a žalobkyňa uviedli, že sa nechcú zúčastniť pojednávania, Súd prvého stupňa nemohol umožniť účastníkom konania prejednať túto problematiku pred ním.
Na základe súhrnu týchto dôvodov Súd prvého stupňa konštatuje, že je potrebné vyhovieť žalobe a vrátiť žiadosť o
restitutio in integrum
ÚHVT, aby ÚHVT o nej rozhodol.
O trovách
Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže ÚHVT nemal úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania vzniknutých žalobkyni, v súlade s jej návrhom.
Vedľajší účastník konania znáša svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov
SÚD PRVÉHO STUPŇA (tretia komora)
rozhodol a vyhlásil:

1.
Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 24. júla 2006 (vec R 446/2006-2) sa zrušuje.

2.
ÚHVT znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania vzniknuté spoločnosti Omnicare, Inc.

3.
Spoločnosť Astellas Pharma GmbH znáša svoje vlastné trovy konania.

Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 7. mája 2009.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.