CELEX: 62008CJ0120
Ennakkoratkaisupyyntö
Asetus (ETY) N:o 2081/92 ja asetus (EY) N:o 510/2006
Ajallinen soveltamisala
14 artikla
Rekisteröinti yksinkertaistetussa menettelyssä
Tavaramerkkien ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen välinen suhde

Ennakkoratkaisupyyntö koskee maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta
14.7.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (EYVL L 208, s. 1) 14 artiklan 1 kohdan ja maataloustuotteiden ja
elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 20.3.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006
(EUVL L 93, s. 12) 14 artiklan 1 kohdan tulkintaa siltä osin kuin kyse on asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyssä yksinkertaistetussa
menettelyssä rekisteröidyistä suojatuista maantieteellisistä merkinnöistä.
Pyyntö esitettiin Bavaria NV:n (jäljempänä Bavaria) ja Bayerischer Brauerbund eV:n (jäljempänä Bayerischer Brauerbund) välisessä
riita-asiassa, joka koskee Bavarian oikeutta käyttää sanan ”Bavaria” sisältävää tavaramerkkiä, kun otetaan huomioon suojattu
maantieteellinen merkintä ”Bayerisches Bier”, joka rekisteröitiin asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn
mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä annetun komission asetuksen (EY) N:o 1107/96
liitteen täydentämisestä 28.6.2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1347/2001 (EYVL L 182, s. 3).

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Asetus N:o 2081/92
Asetuksen N:o 2081/92 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Komissio tarkastaa kuuden kuukauden kuluessa virallisella tutkimuksella, onko rekisteröintihakemuksessa kaikki 4 artiklassa
säädetyt tiedot.
Komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle päätelmistään.
2.      Jos komissio päättää 1 kohdan säännökset huomioon ottaen, että nimitys täyttää suojaamiselle asetettavat edellytykset, se
julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä hakijan nimen ja osoitteen, tuotteen nimen, hakemuksen pääkohdat, viittaukset
tuotteen käsittelyä, tuotantoa tai valmistusta koskeviin kansallisiin säännöksiin ja tarvittaessa päätelmiensä perusteet.
3.      Jos komissiolle ei ilmoiteta yhtään väitettä 7 artiklan mukaisesti, nimitys kirjataan komission pitämään ’Suojattujen alkuperänimitysten
ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri’ -nimiseen rekisteriin, jossa on oltava kyseisten ryhmien ja valvontaelinten
nimet.
4.      Komissio julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä:
–        rekisteriin kirjatut nimitykset;
–        rekisteriin 9 ja 11 artiklan mukaisesti tehdyt muutokset.
5.      Jos komissio 1 kohdassa säädetyn tutkimuksen perusteella tulee siihen johtopäätökseen, ettei nimitys täytä suojan saamiselle
asetettuja edellytyksiä, se päättää 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen olla toteuttamatta tämän artiklan 2 kohdassa
säädettyä julkaisemista.
Ennen 2 ja 4 artiklassa säädettyä julkaisemista ja 3 artiklassa säädettyä rekisteröintiä komissio voi pyytää lausuntoa 15
artiklassa tarkoitetulta komitealta.”
Kyseisen asetuksen 13 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Rekisteröidyt nimitykset on suojattu:
a)      suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimityksen kaupalliselta käytöltä tuotteissa, joita rekisteröinti ei koske, siinä
määrin kuin tuotteet ovat verrattavissa tällä nimityksellä rekisteröityihin tuotteisiin tai siinä määrin kuin nimityksen käytöllä
voi hyötyä suojatun nimityksen maineesta;
b)      väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on
käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten ’laatu’, ’tyyppi’, ’menetelmä’, ’tuotettu kuten’, ’jäljitelmä’ tai muu samankaltainen
ilmaisu;
c)      muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen laatuun tai olennaisiin
ominaisuuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai tuotetta koskeviin asiakirjoihin sekä tuotteen
pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan tuotteen alkuperästä.
d)      muilta käytännöiltä, jotka saattaisivat johtaa yleisöä harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen.
Jos rekisteröityyn nimitykseen sisältyy siihen kuuluvana maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, jota pidetään yleisnimenä,
tämän yleisnimen käytön vastaavissa tuotteissa tai elintarvikkeissa ei katsota olevan ristiriidassa 1 kohdan a ja b alakohdan
kanssa.”
Mainitun asetuksen 14 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua
tapausta edustavan ja samaa tuotetyyppiä koskevan tavaramerkin rekisteröintihakemus on hylättävä, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus
on jätetty 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun julkaisupäivän jälkeen.
Tavaramerkit, jotka on rekisteröity vastoin ensimmäistä alakohtaa, on julistettava mitättömiksi.
Tätä kohtaa sovelletaan myös silloin, kun tavaramerkin rekisteröintihakemus on jätetty ennen 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua
rekisteröintihakemuksen julkaisupäivää, jos julkaiseminen on tapahtunut ennen kuin tavaramerkki on rekisteröity.
2.      Sillä edellytyksellä, että yhteisön oikeutta noudatetaan, 13 artiklassa tarkoitettua tapausta edustavan tavaramerkin, joka
on rekisteröity hyvässä uskossa ennen alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rekisteröintihakemuksen jättämistä,
käyttöä saa jatkaa alkuperänimityksen tai maantieteellisen merkinnän rekisteröinnistä huolimatta, jos jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön
lähentämisestä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/104/ETY [(EYVL 1989, L 40, s. 1)] 3 artiklan 1 kohdan c ja g alakohdassa
ja 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vastaavasti säädettyjä tavaramerkin mitättömyysperusteita tai menettämisperusteita ei
ole.
3.      Alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää ei saa rekisteröidä, jos tavaramerkin maineen ja kuuluisuuden sekä sen ajan
pituuden, jonka sitä on käytetty, perusteella rekisteröinti saattaisi johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa.”
Asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaan tulosta jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle nimet, joilla on oikeudellinen
suoja, tai jäsenvaltioissa, joissa suojajärjestelmää ei ole, käytössä vakiintuneet nimitykset, jotka ne haluavat rekisteröidä
tämän asetuksen mukaisesti.
2.      Komissio rekisteröi 1 kohdassa tarkoitetut 2 ja 4 artiklan mukaiset nimitykset 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
Edellä olevaa 7 artiklaa ei sovelleta. Yleisnimiä ei kuitenkaan rekisteröidä.
3.      Jäsenvaltiot voivat säilyttää kansallisen suojan 1 artiklan mukaisesti ilmoitetuille nimityksille, kunnes päätös niiden rekisteröinnistä
on tehty.”

Asetus (EY) N:o 1107/96
Asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä
12.6.1996 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1107/96 (EYVL L 148, s. 1) ensimmäisessä ja toisessa perustelukappaleessa todetaan
seuraavaa:
”asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle kuuden kuukauden kuluessa kyseisen
asetuksen voimaantulosta oikeudellisesti suojatut tai käytössä vakiintuneet nimitykset, jotka ne haluavat rekisteröidä,
tarkasteltaessa kyseisten nimitysten yhdenmukaisuutta asetuksen (ETY) N:o 2081/92 kanssa osoittautui, että tietyt niistä ovat
mainitun asetuksen säännösten mukaiset, joten ne voidaan rekisteröidä ja suojata näin yhteisön tasolla maantieteellisenä merkintänä
tai alkuperänimityksenä”.
Asetuksen N:o 1107/96 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Liitteessä mainitut nimitykset rekisteröidään suojattuna maantieteellisenä merkintänä (SMM) tai suojattuna alkuperänimityksenä
(SAN) asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklan mukaisesti.
Nimitykset, joita ei mainita liitteessä mutta jotka on ilmoitettu mainitun asetuksen 17 artiklan mukaisesti, ovat edelleen
suojattuja kansallisella tasolla, kunnes niitä koskeva päätös tehdään.”

Asetus (EY) N:o 2400/96
Tiettyjen nimitysten kirjaamisesta asetuksessa N:o 2081/92 säädettyyn ”Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten
merkintöjen rekisteriin” 17.12.1996 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2400/96 (EYVL L 327, s. 11) ensimmäisestä neljänteen
perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”– – jäsenvaltiot ovat toimittaneet komissiolle asetuksen (ETY) N:o 2081/92 5 artiklan mukaisesti tiettyjen nimitysten maantieteellistä
merkintää tai alkuperänimitystä koskevat rekisteröintihakemukset,
kyseisen asetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti on todettu, että hakemukset ovat kyseisen asetuksen mukaisia ja erityisesti,
että niissä on kaikki kyseisen asetuksen 4 artiklassa säädetyt tiedot,
komissiolle ei ole esitetty yhtään väitettä rekisteröintiä vastaan edellä mainitun asetuksen 7 artiklan mukaisesti sen jälkeen,
kun kyseiset nimitykset julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä,
ja tämän vuoksi kyseiset nimitykset on aiheellista kirjata ’Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten
merkintöjen rekisteriin’, jolloin ne saavat yhteisössä suojan maantieteellisinä nimityksinä tai alkuperänimityksinä”.
Asetuksen N:o 2400/96 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Kirjataan liitteessä olevat nimitykset ’Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin’
asetuksen (ETY) N:o 2081/92 6 artiklan 3 kohdassa säädettynä suojattuna maantieteellisenä merkintänä (SMM) tai suojattuna
alkuperänimityksenä (SAN).”

Asetus (EY) N:o 692/2003
Asetuksen (EY) N:o 2081/92 muuttamisesta 8.4.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 692/2003 (EUVL L 99, s. 1) 1 artiklan
13 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Muutetaan [asetuksen N:o 2081/92] 14 artikla seuraavasti:
a)      Korvataan 1 kohta seuraavasti:
’1. Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua
tapausta vastaavan ja samaa tuotetyyppiä koskevan merkin rekisteröintihakemus on hylättävä edellyttäen, että merkin rekisteröintihakemus
on jätetty sen jälkeen, kun alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskeva rekisteröintihakemus on tehty komissiolle.
Ensimmäisen alakohdan vastaisesti rekisteröidyt merkit on mitätöitävä.’
– –”

Asetus (EY) N:o 510/2006
Asetuksen N:o 510/2006 19 ja 20 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”– – asetuksen (ETY) N:o 2081/92 nojalla tämän asetuksen voimaantulohetkellä jo rekisteröityjen nimitysten olisi edelleen
saatava tässä asetuksessa säädetty suoja, ja ne olisi otettava rekisteriin ilman eri toimenpiteitä. Lisäksi olisi säädettävä
siirtymätoimenpiteistä, joita sovelletaan komission ennen tämän asetuksen voimaantuloa saamiin rekisteröintihakemuksiin.
Selkeyden ja avoimuuden vuoksi asetus (ETY) N:o 2081/92 olisi kumottava ja korvattava tällä asetuksella.”
Asetuksen N:o 510/2006 4 artiklassa, jonka otsikkona on ”Tuote-eritelmä”, säädetään seuraavaa:
”1.      Jotta maataloustuotteelle tai elintarvikkeelle voidaan antaa suojattu alkuperänimitys (SAN) tai suojattu maantieteellinen
merkintä (SMM), sen on oltava tuote-eritelmän mukainen.
2.      Tuote-eritelmässä on oltava vähintään seuraavat tiedot:
– –”
Mainitun asetuksen 7 artiklan, jonka otsikkona on ”Vastaväitteet, rekisteröintipäätös”, 6 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Komissio pitää ajantasaista suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriä.”
Saman asetuksen 13 artiklan, jonka otsikkona on ”Suoja”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Rekisteröidyt nimet on suojattu:
a)      suoralta tai välilliseltä rekisteröidyn nimen kaupalliselta käytöltä tuotteiden osalta, joita rekisteröinti ei koske, sikäli
kuin nämä tuotteet ovat verrattavissa tällä nimellä rekisteröityihin tuotteisiin tai sikäli kuin nimen käytöllä hyödynnetään
suojatun nimityksen mainetta;
b)      väärinkäytöltä, jäljittelyltä tai mielleyhtymiltä, vaikka tuotteen oikea alkuperä on merkitty tai vaikka suojattu nimi on
käännetty tai siihen on liitetty ilmaisu kuten ’laatu’, ’tyyppi’, ’menetelmä’, ’tuotettu kuten’, ’jäljitelmä’ tai muu samankaltainen
ilmaisu;
c)      muilta vääriltä tai harhaanjohtavilta merkinnöiltä mitä tulee tuotteen lähtöpaikkaan, alkuperään, tuotteen luonteeseen tai
olennaisiin ominaisuuksiin, jotka on merkitty sisä- tai ulkopakkaukseen, mainoksiin tai asianomaista tuotetta koskeviin asiakirjoihin
sekä tuotteen pakkaamiseen tavalla, joka on omiaan antamaan väärän kuvan sen alkuperästä;
d)      muilta käytännöiltä, jotka ovat omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan tuotteen todellisen alkuperän suhteen.
Jos rekisteröityyn nimitykseen sisältyy siihen kuuluvana maataloustuotteen tai elintarvikkeen nimi, jota pidetään yleisnimenä,
tämän yleisnimen käytön vastaavissa tuotteissa tai elintarvikkeissa ei katsota olevan ristiriidassa a ja b alakohdan kanssa.”
Asetuksen N:o 510/2006 14 artiklan, jonka otsikkona on ”Tavaramerkkien, alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen
välinen suhde”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on rekisteröity tämän asetuksen mukaisesti, jotakin 13 artiklassa tarkoitettua
tapausta vastaavan ja samaa tuoteluokkaa koskevan tavaramerkin rekisteröintihakemus on hylättävä, jos tavaramerkin rekisteröintihakemus
on tehty sen päivän jälkeen, jona rekisteröintihakemus toimitettiin komissiolle.
Ensimmäisen alakohdan vastaisesti rekisteröidyt tavaramerkit on mitätöitävä.”
Tämän asetuksen 17 artiklassa, jonka otsikkona on ”Siirtymäsäännökset”, säädetään seuraavaa:
”1.      Nimitykset, jotka on tämän asetuksen voimaantulopäivänä luetteloitu – – asetuksen (EY) N:o 1107/96 liitteessä sekä ne, jotka
on lueteltu – – asetuksen (EY) N:o 2400/96 liitteessä, siirretään ilman eri toimenpiteitä tämän asetuksen 7 artiklan 6 kohdassa
tarkoitettuun rekisteriin. Niitä vastaavia eritelmiä pidetään 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina eritelminä. Näihin rekisteröinteihin
liittyviä mahdollisia erityisiä siirtymäsäännöksiä sovelletaan edelleen.
2.      Sellaisten vireillä olevien hakemusten, lausumien ja pyyntöjen osalta, jotka komissio on saanut ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää:
a)      ei sovelleta 5 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä, tämän kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan 3 kohdan soveltamista; ja
b)      [asetuksen N:o 2081/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä eritelmien pääkohtia koskevan yhteenvedon osalta
1.3.2004 annetun] komission asetuksen (EY) N:o 383/2004 mukaisesti laadittu eritelmiä koskeva yhteenveto korvaa 5 artiklan
3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun yhtenäisen asiakirjan.
3.      Komissio voi tarvittaessa antaa muita siirtymäsäännöksiä 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.”
Asetuksen N:o 510/2006 19 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Kumotaan asetus (ETY) N:o 2081/92.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Bayerischer Brauerbund on saksalainen yhdistys, jonka tarkoituksena on baijerilaisten panimoiden yhteisten etujen suojaaminen.
Amtsgericht Münchenin todistuksen mukaan kyseisen yhdistyksen säännöt on hyväksytty 7.12.1917. Bayerischer Brauerbund on rekisteröityjen
yhteisömerkkien Genuine Bavarian Beer (vuodesta 1958 alkaen), Bayrisch Bier ja Bayrisches Bier (vuodesta 1968 alkaen) sekä
Reinheitsgebot seit 1516 Bayrisches Bier (vuodesta 1985 alkaen) haltija.
Bavaria on alankomaalainen oluentuottajayhtiö, joka toimii kansainvälisillä markkinoilla. Tämä yhtiö, jonka aiempi nimi oli
”Firma Gebroeders Swinkels”, aloitti sanan ”Bavaria” käyttämisen vuonna 1925 ja liitti sen nimeensä vuonna 1930. Bavaria on
ollut ja on edelleen useiden sellaisten rekisteröityjen tavaramerkkien ja kuvioiden haltija, joissa esiintyy sana ”Bavaria”.
Rekisteröintejä on tehty vuosina 1947, 1971, 1982, 1991, 1992 ja 1995. Joidenkin näiden tavaramerkkien suoja Saksassa evättiin
vuosina 1973, 1992 ja 1993.
Nimityksestä ”Bayerisches Bier” on tehty lähtöisyysmerkintöjen, alkuperänimitysten ja muiden maantieteellisten nimitysten
suojelemista koskevia kahdenvälisiä sopimuksia yhtäältä Saksan liittotasavallan ja toisaalta Ranskan tasavallan (1961), Italian
tasavallan (1963), Helleenien tasavallan (1964), Sveitsin valaliiton (1967) ja Espanjan kuningaskunnan (1970) kanssa.
Bayerischer Brauerbund teki 28.9.1993 yhteisymmärryksessä kahden muun baijerilaisen yhdistyksen kanssa Saksan hallitukselle
hakemuksen rekisteröimisestä suojattuna maantieteellisenä merkintänä asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan 1 kohdan nojalla. Saksan
hallitus toimitti 20.1.1994 komissiolle hakemuksen suojatun maantieteellisen merkinnän ”Bayerisches Bier” rekisteröimisestä
mainitussa säännöksessä säädetyssä yksinkertaistetussa menettelyssä.
Komission ja Saksan viranomaisten välillä käytiin vilkasta tietojenvaihtoa asiakirjavihkon täydentämiseksi, ja asiakirjavihko
katsottiin täydelliseksi 20.5.1997. Lopullinen eritelmä toimitettiin komissiolle 28.3.2000 päivätyssä kirjeessä.
Maantieteellisiä merkintöjä ja alkuperänimityksiä käsittelevä sääntelykomitea käsitteli useaan otteeseen kahta ehdotusta komission
asetukseksi, jolla oli tarkoitus rekisteröidä ”Bayerisches Bier” suojattuna maantieteellisenä merkintänä. Yksi käsitelty kysymys
koski tavaramerkkien, joissa on mukana myös ilmaisu ”Bayerisches Bier” tai sen käännöksiä, olemassaoloa.
Koska asetuksen N:o 2081/92 15 artiklan toisen kohdan mukaista enemmistöä ei saavutettu mainitussa komiteassa, jälkimmäinen
ei voinut antaa lausuntoa säädetyssä määräajassa. Komissio muutti näin ollen viimeisen ehdotuksensa ehdotukseksi neuvoston
asetukseksi, ja neuvosto antoi tällöin asetuksen N:o 1347/2001, jolla ”Bayerisches Bier” rekisteröidään suojattuna maantieteellisenä
merkintänä sisällyttämällä se asetuksen N:o 1107/96 liitteessä lueteltuihin nimityksiin.
Bayerischer Brauerbund vaati muiden jäsenvaltioiden vastaavien toimien mukaisesti, että Landgericht München velvoittaa Bavarian
luopumaan yhden tämän tuomion 20 kohdassa mainitun tavaramerkin suojasta. Kyse on numerolla 645 349 rekisteröidystä kansainvälisestä
tavaramerkistä, joka on saanut suojaa Saksassa siten, että sillä on ajallinen etusija 28.4.1995 alkaen.
Landgericht München hyväksyi Bayerischer Brauerbundin vaatimuksen tuomiolla, jonka Oberlandesgericht München pysytti voimassa
valituksen johdosta antamallaan tuomiolla. Bavaria teki Revision-valituksen ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.
Bundesgerichtshof on tässä yhteydessä päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Voidaanko asetuksen – – N:o 510/2006 14 artiklan 1 kohtaa soveltaa, jos suojattu merkintä on pätevästi rekisteröity – – asetuksen
– – N:o 2081/92 17 artiklan mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä?
2)      a)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, mikä ajankohta otetaan huomioon arvioitaessa asetuksen – – N:o 510/2006
14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu suojatun maantieteellisen merkinnän ajallista etusijaa?
b)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, minkä säännöksen mukaan arvioidaan asetuksen – – N:o 2081/92 17 artiklan
mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä pätevästi rekisteröidyn maantieteellisen merkinnän ja tavaramerkin välistä kollisiotilannetta
ja minkä mukaan määräytyy suojatun maantieteellisen merkinnän ajallinen etusija?
3)      Voidaanko maantieteellisten nimitysten suojaa koskevia kansallisia säännöksiä soveltaa silloin, jos merkintä ’Bayerisches
Bier’ täyttää asetuksessa – – N:o 2081/92 ja asetuksessa – – N:o 510/2006 asetetut rekisteröinnin edellytykset mutta asetus
– – N:o 1347/2001 on pätemätön?”
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 8.5.2008 tekemällä päätöksellä nyt käsiteltävää asiaa lykättiin siihen saakka, kunnes
asiassa C-434/07, Bavaria ja Bavaria Italia, annetaan tuomio (tuomio annettiin 2.7.2009, Kok., s. I-5491). Mainitussa asiassa
oli kyse Corte d’appello di Torinon (Italia) ennakkoratkaisupyynnöstä niin ikään Bavarian ja Bayerischer Brauerbundin välisessä
riita-asiassa, joka koski muun muassa asetuksen N:o 1347/2001 pätevyyttä.

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Aivan ensiksi on todettava, että kun ensimmäinen ja toinen kysymys edellyttävät, että asetus N:o 1347/2001 on pätevä, niin
kolmannen kysymyksen lähtökohtana on sen pätemättömyys.
Näin ollen kolmatta kysymystä on tarkasteltava ennen ensimmäistä ja toista kysymystä.

Kolmas kysymys
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään, onko asetus N:o 1347/2001 pätevä, ja
mikäli vastaus on kielteinen, voidaanko maantieteellisten nimitysten suojaa koskevia kansallisia säännöksiä soveltaa tämän
asetuksen mahdollisesta pätemättömyydestä huolimatta silloin, kun suojattu maantieteellinen merkintä ”Bayerisches Bier” täyttää
asetuksissa N:o 2081/92 ja N:o 510/2006 asetetut rekisteröinnin edellytykset.
Ennakkoratkaisupyyntöpäätöksestä ilmenee, että tämä kysymys koskee samoja mahdollisesti asetuksen N:o 1347/2001 pätevyyteen
vaikuttavia seikkoja, jotka Corte d’appello di Torino esitti edellä mainitussa, yhteisöjen tuomioistuimessa tuolloin vireillä
olleessa asiassa Bavaria ja Bavaria Italia.
Koska yhteisöjen tuomioistuin totesi mainitussa tuomiossa, ettei esitetyn kysymyksen tutkinnassa tullut esille sellaista seikkaa,
joka voisi vaikuttaa asetuksen N:o 1347/2001 pätevyyteen, ei ole tarpeen vastata esitettyyn kolmanteen kysymykseen.

Ensimmäinen ja toinen kysymys
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tarkasteltava
yhdessä, unionin tuomioistuimelta ennen kaikkea sitä, mitä säännöstä ja viitepäivää on sovellettava asetuksen N:o 2081/92
17 artiklan mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä suojattuna maantieteellisenä merkintänä pätevästi rekisteröidyn nimityksen
ja tavaramerkin, jota koskeva rekisteröintihakemus on tehty sekä ennen tämän nimityksen rekisteröimistä että ennen asetuksen
N:o 692/2003 voimaantuloa, välisen kollisiotilanteen ratkaisemiseen.
Asetuksen N:o 510/2006 14 artiklan 1 kohdan tai asetuksen N:o 2081/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 692/2003,
14 artiklan 1 kohdan ajallinen soveltumattomuus pääasiassa
Sekä asetuksen N:o 2081/92, sellaisena kuin se oli alkuperäisessä muodossaan ja muutettuna asetuksella N:o 692/2003, 14 artiklan
1 kohdalla että asetuksen N:o 510/2006 14 artiklan 1 kohdalla on tarkoitus ratkaista kollisiotilanne suojattuna maantieteellisenä
merkintänä rekisteröidyn nimityksen ja jotakin asetuksen N:o 2081/92 13 artiklassa tai asetuksen N:o 510/2006 13 artiklassa
tarkoitettua tapausta edustavan ja tapauksen mukaan samaa tuotetyyppiä tai tuoteluokkaa koskevan tavaramerkin rekisteröintihakemuksen
välillä.
Tällaisen kollisiotilanteen varalta säädetty ratkaisu on kyseisen tavaramerkin rekisteröintihakemuksen hylkääminen tai toissijaisesti
rekisteröidyn tavaramerkin julistaminen mitättömäksi, kun mainittu hakemus on tehty sen päivän jälkeen, johon näissä eri säännöksissä
viitataan.
Näin ollen sekä asetuksen N:o 510/2006 14 artiklan 1 kohdan että asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdan, joka on periytynyt
asetukseen N:o 692/2003, version mukaan hakemus mainitun tavaramerkin rekisteröimiseksi on hylättävä tai merkki on tarvittaessa
mitätöitävä, kun hakemus on tehty sen jälkeen, kun komissiolle jätettiin hakemus kyseisen nimityksen rekisteröimiseksi suojattuna
maantieteellisenä merkintänä.
Edellisessä kohdassa mainittuja säännöksiä ei kuitenkaan voida soveltaa takautuvasti asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan mukaisessa
yksinkertaistetussa menettelyssä pätevästi suojattuna maantieteellisenä merkintänä rekisteröidyn nimityksen ja tavaramerkin,
jonka rekisteröintihakemus on tehty ennen asetuksen N:o 692/2003 voimaantuloa, välisen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen
kollisiotilanteen ratkaisemiseksi.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan oikeusvarmuuden periaate nimittäin yleensä estää sen, että unionin säädöksen soveltamisen
alkamisajankohta on aikaisempi kuin julkaisuajankohta, mutta tilanne voi poikkeuksellisesti olla toinen, jos se on välttämätöntä
säädöksellä tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseksi ja jos asianomaisten perusteltua luottamusta kunnioitetaan asianmukaisella
tavalla. Tältä osin unionin aineellisen oikeuden sääntöjä on oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden noudattamisen
takaamiseksi tulkittava siten, että ne koskevat niiden voimaantuloa edeltäneitä tilanteita ainoastaan siinä tapauksessa, että
niiden sanamuodosta, tarkoituksesta tai systematiikasta käy selvästi ilmi, että niille on annettava tällainen vaikutus (ks.
yhdistetyt asiat C‑74/00 P ja C‑75/00 P, Falck ja Acciaierie di Bolzano v. komissio, tuomio 24.9.2002, Kok., s. I-7869, 119
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Vaikka oikeusvarmuuden periaatteen vastaista on, että asetusta sovelletaan taannehtivasti riippumatta niistä edullisista tai
epäedullisista vaikutuksista, joita soveltamisella voisi olla asianomaisen henkilön kannalta, mainittu periaate edellyttää,
että kaikkia tosiseikkoja arvioidaan niiden aikaisten oikeussääntöjen perusteella, ellei toisin nimenomaisesti ilmoiteta.
Vaikka uusi laki on siis pätevä ainoastaan tulevaisuuteen nähden, sitä kuitenkin sovelletaan myös vanhan lain voimassa ollessa
syntyneiden tilanteiden tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, jos poikkeuksesta ei ole säädetty (ks. asia C-154/05, Kersbergen-Lap
ja Dams-Schipper, tuomio 6.7.2006, Kok., s. I-6249, 42 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
On todettava, että seikat pääasiassa kyseessä olevien nimityksen ja tavaramerkin välisen kollisiotilanteen taustalla ovat
tapahtuneet paitsi ennen asetuksen N:o 510/2006 voimaantuloa, myös ennen asetuksen N:o 692/2003, jolla muutettiin asetusta
N:o 2081/92, voimaantuloa. Kollisiotilanne koskee nimittäin sitä, että yhtäältä nimitys ”Bayerisches Bier” on Saksan hallituksen
komissiolle 20.1.1994 jättämän hakemuksen johdosta rekisteröity asetuksen N:o 2081/92 nojalla yksinkertaistetussa menettelyssä
suojattuna maantieteellisenä merkintänä asetuksella N:o 1347/2001 ja että toisaalta tavaramerkillä Bavaria, jota kansainvälinen
rekisteröinti 645 349 koskee, on ajallinen etusija ja se on tällä perusteella suojattu Saksassa 28.4.1995 alkaen.
Koska asetuksista N:o 692/2003 ja N:o 510/2006 ja etenkään edellä analysoitujen säännösten sanamuodosta, tarkoituksesta tai
systematiikasta ei ilmene, että niille on annettava takautuva vaikutus, on todettava, että pääasiassa kyseessä olevan, maantieteellisen
merkinnän ja tavaramerkin välisen kollisiotilanteen kaltaista tilannetta on säänneltävä asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan
1 kohdalla sen alkuperäisessä versiossaan.
Käsiteltävässä asiassa on nimittäin määriteltävä, oliko suojatulla maantieteellisellä merkinnällä ”Bayerisches Bier” silloin,
kun kyseinen tavaramerkki Bavaria rekisteröitiin vuonna 1995, jo sellainen ajallinen etusija, että se voisi oikeuttaa tämän
tavaramerkin mitätöimisen. Tällainen kysymys on ratkaistava sen säännön pohjalta, jolla säänneltiin kyseistä kollisiotilannetta
sen syntyhetkellä.
Tältä osin on merkityksetöntä, että asetuksen N:o 510/2006 johdanto-osan 19 perustelukappaleen ja 17 artiklan nojalla asetuksen
N:o 2081/92 mukaisesti suojattuna maantieteellisenä merkintänä rekisteröidyt nimitykset nauttivat asetuksella N:o 510/2006
luotua suojaa.
Asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdan aineellinen soveltamisala pääasiassa
Toissijaisesti on muistutettava, että asetuksella N:o 2081/92 luodussa järjestelmässä nimitykset voidaan rekisteröidä joko
5 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaisessa tavanomaisessa menettelyssä tai sen 17 artiklan mukaisessa yksinkertaistetussa
menettelyssä. Kun tavanomaisessa menettelyssä rekisteröidyt nimitykset luetellaan asetuksen N:o 2400/96 liitteessä, yksinkertaisessa
menettelyssä rekisteröidyt nimitykset sisällytetään asetuksen N:o 1107/96 liitteeseen.
Pääasiassa kyseessä olevaa kollisiotilannetta säännellään asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdassa.
Mainittu 14 artiklan 1 kohta on nimittäin ainoa, jossa säännellään nimitysten ja tavaramerkin rekisteröintiä koskevien hakemusten
välisiä kollisiotilanteita, koska kyseisen artiklan 2 ja 3 kohta liittyvät erilaisiin tilanteisiin.
Asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdassa säädetyn kollisiotilanteen ratkaisusäännön mukaan kyseisen tavaramerkin rekisteröintihakemus
hylätään, tai jos sitä ei ole hylätty, rekisteröity tavaramerkki mitätöidään, jos hakemus on tehty tämän asetuksen 6 artiklan
2 kohdassa säädetyn julkaisupäivän jälkeen. Rekisteröintihakemus hylätään tai tavaramerkki mitätöidään myös silloin, kun hakemus
on jätetty ennen julkaisemista mutta julkaiseminen on tapahtunut ennen tavaramerkin rekisteröintiä.
Mainitussa kollisiotilanteen ratkaisusäännössä säädetään siis kyseistä tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkäämisperusteesta
tai toissijaisesti tavaramerkin mitättömyysperusteesta, jolloin viitepäivä tämän konfliktitilanteen ratkaisusäännön soveltamiselle
on asetuksen N:o 2081/92 6 artiklan 2 kohdassa säädetty julkaisemispäivä.
Komission mukaan tällaisen viitepäivän vahvistaminen osoittaa, että asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta
yksinkertaistetussa menettelyssä rekisteröityihin nimityksiin, koska kyseisen asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä julkaisemista
sovelletaan vain tavanomaisessa rekisteröintimenettelyssä.
Tällaista tulkintaa ei voida hyväksyä.
Ensinnäkin asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohta koskee nimittäin ”tämän asetuksen mukaisesti” rekisteröityjä alkuperänimityksiä
ja maantieteellisiä merkintöjä, eikä siinä tehdä eroa käytetyn rekisteröintimenettelyn mukaan.
Toiseksi on muistutettava, että asetuksen N:o 2081/92 17 artiklalla oli tarkoitus rekisteröidä yksinkertaistetussa menettelyssä
jäsenvaltioissa olemassa olleet nimitykset, jotka täyttivät tämän asetuksen aineelliset edellytykset ja jotka oli jo oikeudellisesti
suojattu tai jotka olivat käytössä vakiintuneet.
Tältä osin on todettava, että asetuksella N:o 2081/92 ja erityisesti sen 17 artiklalla perustetulla järjestelmällä on ollut
tarkoitus antaa yksinkertaistetussa menettelyssä rekisteröitäville nimityksille samantasoinen suoja kuin tavanomaisessa menettelyssä
rekisteröitäville nimityksille.
Kuten lisäksi asetuksen N:o 1107/96 johdanto-osan toisesta perustelukappaleesta ja asetuksen N:o 2400/96 johdanto-osan neljännestä
perustelukappaleesta ilmenee, rekisteröinti joko yksinkertaistetussa menettelyssä tai tavanomaisessa menettelyssä edellyttää,
että kyseiset nimitykset olivat asetuksen N:o 2081/92 mukaisia ja että ne oli näin ollen syytä rekisteröidä unionin tasolla.
Näin ollen on todettava, että asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohtaa sovelletaan myös kollisiotilanteisiin, jotka koskevat
yksinkertaistetussa menettelyssä suojattuina maantieteellisinä merkintöinä rekisteröityjä nimityksiä.
Asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdan mukainen viitepäivä, kun kollisiotilanne koskee yksinkertaistetussa menettelyssä
suojattuna maantieteellisenä merkintänä rekisteröityä nimitystä
On todettava, että asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viitepäivä liittyy mainitun asetuksen 6 artiklan
2 kohdassa säädettyyn julkaisupäivään, vaikka julkaisemista ei tehty yksinkertaistetussa menettelyssä. Näin ollen on määriteltävä
merkityksellinen viitepäivä siinä tapauksessa, että kollisiotilanne koskee mainitussa menettelyssä suojattuna maantieteellisenä
merkintänä rekisteröityä nimitystä.
Koska asetuksella N:o 2081/92 perustettu järjestelmä on yhtenäinen ja tyhjentävä suojajärjestelmä (ks. asia C-478/07, Budĕjovický
Budvar, tuomio 8.9.2009, Kok., s. I-7721, 114 ja 115 kohta), se on katsottava kattavaksi järjestelmäksi, jossa ei anneta jäsenvaltioille
mahdollisuutta täyttää mahdollista aukkoa kansallisella lainsäädännöllään. Näin ollen ratkaisua on etsittävä kyseisen säännöksen
ja asetuksen systematiikan, tavoitteiden ja päämäärien pohjalta (ks. vastaavasti asia 159/73, Hannoversche Zucker, tuomio
30.1.1974, Kok., s. 121, 4 kohta).
Ensiksi tähän on todettava, että tavanomaisen menettelyn osalta asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdassa säädetään nimityksille
kilpailevaan tavaramerkkiin nähden unionin tasolla annettavasta suojasta, joka alkaa näiden nimitysten rekisteröintiä edeltävänä
päivänä.
Tässä yhteydessä kyseisen päivän vahvistaminen tämän asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa säädetyn kaltaisen unionin tasolla toteutettavan
julkaisemisen perusteella vastaa oikeusturvan periaatteen vaatimuksia.
Yksinkertaistetussa menettelyssä rekisteröityjen nimitysten ensimmäinen julkaiseminen unionin tasolla toteutettiin kuitenkin
silloin, kun niiden rekisteröinti julkaistiin.
Toiseksi on todettava, että asetuksen N:o 2081/92 17 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säilyttää kansallisen suojan
tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitetuille nimityksille, kunnes päätös niiden rekisteröinnistä on tehty. Asetuksen N:o
1107/96 1 artiklan mukaan nimitykset, jotka on ilmoitettu mainitun 17 artiklan mukaisesti, ovat edelleen suojattuja kansallisella
tasolla, kunnes niitä koskeva päätös tehdään.
Koska yksinkertaistetussa menettelyssä rekisteröitävien nimitysten kansallinen suoja säilytettiin rekisteröintipäivään saakka,
tämän rekisteröinnin voimaantulopäivän vahvistaminen viitepäiväksi näille nimityksille asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1
kohdassa myönnetyn suojan osalta vastaa tällä asetuksella luodun järjestelmän systematiikkaa.
Kuten asetuksesta N:o 1347/2001 pääasiassa kyseessä olevan suojatun maantieteellisen merkinnän osalta lisäksi ilmenee, rekisteröinnin
julkaiseminen käsittää myös rekisteröinnin voimaantulopäivän ja vastaa näin ollen oikeusturvan vaatimuksia.
Näin ollen on todettava, että asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyssä yksinkertaisessa menettelyssä rekisteröityjen
nimitysten osalta rekisteröinnin voimaantulo vastaa sekä asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohdassa säädetyn viitepäivän
tavoitetta että asetuksen systematiikkaa.
Näin ollen tällainen päivä on viitepäivä, joka otetaan huomioon ratkaistaessa asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohtaa soveltamalla
kollisiotilanne, joka koskee yksinkertaistetussa menettelyssä suojattuna maantieteellisenä merkintänä rekisteröityä nimitystä.
Kun otetaan huomioon edellä esitetty, ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 2081/92 14 artiklan
1 kohtaa sovelletaan tämän asetuksen 17 artiklan mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä suojattuna maantieteellisenä
merkintänä pätevästi rekisteröidyn nimityksen ja jotakin kyseisen asetuksen 13 artiklassa tarkoitettua tapausta edustavan
ja samaa tuotetyyppiä koskevan tavaramerkin, jota koskeva rekisteröintihakemus on tehty sekä ennen tämän nimityksen rekisteröimistä
että ennen asetuksen N:o 692/2003 voimaantuloa, välisen kollisiotilanteen ratkaisemiseen. Kyseisen nimityksen rekisteröinnin
voimaantulopäivä on mainitun 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viitepäivä.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14.7.1992 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 2081/92 14 artiklan 1 kohtaa sovelletaan tämän asetuksen 17 artiklan mukaisessa yksinkertaistetussa menettelyssä
suojattuna maantieteellisenä merkintänä pätevästi rekisteröidyn nimityksen ja jotakin kyseisen asetuksen 13 artiklassa tarkoitettua
tapausta edustavan ja samaa tuotetyyppiä koskevan tavaramerkin, jota koskeva rekisteröintihakemus on tehty sekä ennen tämän
nimityksen rekisteröimistä että ennen 8.4.2003 annetun neuvoston asetuksen N:o 692/2003, jolla on muutettu asetusta N:o 2081/92,
voimaantuloa, välisen kollisiotilanteen ratkaisemiseen. Kyseisen nimityksen rekisteröinnin voimaantulopäivä on mainitun 14
artiklan 1 kohdassa tarkoitettu viitepäivä.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.