CELEX: 61987CJ0181
Tjenestemænd
intern udvælgelsesprøve

Ved stævning indgivet til Domstolens Justitskontor den 10. juni 1987 har Marie Elisabeth Agazzi Leonard, tjenestemand i lønklasse B 2 ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, anlagt sag med påstand om annullation af den af udvælgelseskomiteen for den interne udvælgelsesprøve KOM/A/8/84 trufne beslutning om ikke at optage hende på egnethedslisten.
Det fremgår af sagsakterne, at sagsøgeren har været tjenestemand ved Kommissionen siden 1966, og at hun beklæder en stilling ved Lægetjenesten ved Det Fælles Forskningscenters anlæg i Ispra.
I 1978 tog sagsøgeren afgangseksamen i biomedicinsk teknologi ved universitetet i Louvain.
Vedtægtens artikel 45, stk. 2, bestemmer, at en tjenestemands overgang fra en tjenestegruppe eller kategori til en anden tjenstegruppe eller højere kategori kun kan finde sted på grundlag af en udvælgelsesprøve. I kraft af vedtægtens artikel 98, stk. 2, finder denne bestemmelse imidlertid ikke anvendelse på tjenestemænd, hvis stilling kræver videnskabelig eller teknisk viden, og hvis vederlag afholdes over forsknings- og investeringsbudgettet.
Disse tjenestemænd i den videnskabelige eller tekniske tjenestegruppe kan skifte kategori fra kategori B til kategori A i henhold til procedureregler, der er fastlagt af Kommissionen.
Domstolen har i dom af 20. oktober 1977 (Jänsch mod Kommissionen,
5/76, Sml. s. 1817
) anerkendt, at begrænsningen af denne mulighed for ændring af kategori uden udvælgelsesprøve til tjenestemænd, hvis vederlag afholdes over forsknings-og investeringsbudgettet, ikke udgør en krænkelse af det principielle krav om lighed mellem tjenestemændene, navnlig når der tages hensyn til usikkerhed, som er knyttet til stillinger henhørende under forskningsprogrammerne.
Det fremgår desuden af sagsakterne, at sagsøgerens stilling i Ispra-anlæggets Lægetjeneste er en stilling, som kræver videnskabelig eller teknisk viden, og hvis vederlag indtil 1. januar 1973 blev afholdt over forsknings- og investeringsbudgettet.
Med virkning fra det nævnte tidspunkt blev Lægetjenesten ved Ispra-anlægget, ligesom Kommissionens øvrige lægetjenester, knyttet til Generaldirektoratet for Personale og Administration, hvorfor de her beskæftigede tjenestemænd siden har været lønnet over driftsbudgettet.
Under påberåbelse af, at denne administrative reorganisering fratog hende muligheden for at skifte kategori, forelagde sagsøgeren den 9. januar 1979 i henhold til reglerne for tjenestemænd i den videnskabelige og den tekniske tjenestegruppe en ansøgning i overensstemmelse med vedtægtens artikel 90, stk. 1, med det formål at opnå enten afholdelse af en udvælgelsesprøve eller overførelse til en stilling, hvis vederlag afholdes over forsknings- og investeringsbudgettet. Ved skrivelse af 26. februar 1979 afviste Kommissionen ansøgningen.
Sagsøgeren ansøgte i den følgende tid ved flere lejligheder om en ændring af kategori inden for rammerne af de af Kommissionen iværksatte procedurer for tjenestemænd i den videnskabelige og tekniske tjenestegruppe, dog uden at hendes ansøgninger blev taget i betragtning. Endelig tilmeldte hun sig den 31. juli 1984, opmuntret af sine overordnede, den interne udvælgelsesprøve KOM/A/8/84, som var bestemt for tjenestemænd, hvis vederlag blev afholdt over driftsbudgettet.
Denne interne prøve KOM/A/8/84, på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver, blev afholdt af Kommissionen med henblik på oprettelsen af en reserve af fuldmægtige (lønklasserne 7 og 6 i kategori A). Den omfattede kun tjenestemænd, som havde været indplaceret i lønklasserne fra B 3 til B 1 siden 1980, idet dens formål var at muliggøre overgang fra kategori B til kategori A.
Operationerne i udvælgelsesprøven var opdelt i tre faser: en forhåndsudvælgelse, en uddannelsesetape og til sidst en mundtlig prøve.
Under den første fase udpegede udvælgelseskomiteen de ansøgere, som den anså for at være bedst egnede til at gå videre til næste fase, hvorved komitéen baserede sig på ansøgernes aktsamlinger og på resultatet af en skriftlig prøve, som skulle danne grundlag for bedømmelsen af ansøgernes almenviden og dømmekraft.
De ansøgere, som herefter blev udvalgt til at deltage i udvælgelsesprøvens anden etape, deltog i en obligatorisk undervisning, som var organiseret og udformet af udvælgelseskomiteen, og som strakte sig over en periode på fire uger. Emnerne var Fællesskabets økonomi og finanser, moderne ledelsesmetoder samt de operationelle og tekniske procedurer inden for almindelig forvaltningvirksomhed.
Efter at ansøgerne havde gennemgået dette uddannelsesforløb, deltog de i en mundtlig prøve, som, i henhold til meddelelsen om udvælgelsesprøven, skulle gøre det muligt for udvælgelseskomiteen at udspørge ansøgerne med henblik på en vurdering af deres kvalifikationsniveau og deres egnethed til at udøve funktioner i kategori A. Denne prøve talte indtil 50 points, hvoraf man skulle opnå mindst 30 for at blive optaget på egnethedslisten.
Ved skrivelse af 17. juni 1986 blev sagsøgeren informeret om, at hun ikke var optaget på egnethedslisten, idet hun kun havde opnået 26,2 points.
Den 15. september 1986 indgav sagsøgeren klage over denne afgørelse i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2. Ved skrivelse af 27. februar 1987 modtog hun meddelelse om, at Kommissionen havde afvist klagen.
Vedrørende sagens faktiske omstændigheder samt parternes anbringender og argumenter henvises i øvrigt til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.
Formaliteten
Kommissionen finder, at sagsøgers anbringender ikke bør tages under påkendelse, for så vidt som de er baseret på den situation, som er fremkaldt af overførelsen af hendes stilling til driftsbudgettet. Følgerne af denne overførelse for hendes karriere udgør det negative forhold, som sagsøgeren påberåbte sig i ansøgningen af 9. januar 1979, der blev afslået af Kommissionen. Da hun ikke på daværende tidspunkt indgav klage, kan hun ikke nu påberåbe sig forholdet.
I den forbindelse bemærkes blot, dels at nærværende søgsmål har en helt anden genstand end ansøgningen fra 1979, dels at intet er til hinder for, at den situation, som dannede grundlag for nævnte ansøgning, påberåbes i anledning af en på ny anfægtelig akt.
Kommissionen har yderligere gjort gældende, at sagsøgerens anbringender bør afvises fra påkendelse, for så vidt som de angår reglerne for udvælgelsesprøven, sådan som de blev fastsat i meddelelsen om den, idet sagsøgeren ikke rettidigt har anfægtet denne meddelelse.
I den sammenhæng må der henvises til Domstolens praksis (se dom af 11. marts 1986, Adams m. fl. mod Kommissionen,
294/84, Sml. s. 977
), hvorefter den tjenestemand, som finder, at en meddelelse om udvælgelsesprøve er negativ for ham på grund af mangler, skal anfægte meddelelsen rettidigt. I modsat fald ville det være muligt at anfægte prøvemeddelelsen længe efter dens offentliggørelse og på et tidspunkt, hvor de fleste eller alle etaper i prøven allerede er afsluttet, hvilket ville stride mod principperne om retssikkerhed, beskyttelse af den berettigede forventning og god forvaltningsskik.
Imidlertid fremgår det også af Domstolens praksis (se dom af 8. marts 1988, Sergio m. fl. mod Kommissionen, forenede sager
64, 71 til 73 og 78/86, Sml. s. 1399
), at den omstændighed, at meddelelsen om udvælgelsesprøve ikke er anfægtet rettidigt, ikke forhindrer en sagsøger i at påberåbe sig mangler ved prøvens forløb, selv om manglernes oprindelse kan findes i ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven.
Det følger heraf, at disse anbringender ikke kan påkendes, for så vidt som de vedrører mangelen ved selve meddelelsen om udvælgelsesprøven, men at de skal behandles i realiteten, for så vidt som de vedrører mangler, som måtte have indvirket på selve prøvens forløb.
Realiteten
Med et første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at udvælgelsesprøven har krænket princippet om god forvaltningsskik og bistandspligten, idet der ved den måde, hvorpå den blev tilrettelagt, ikke toges hensyn til, at der deltog ansøgere med videnskabelig uddannelse, som varetog opgaver af samme karakter. Dette burde være sket, idet formålet med en intern udvælgelsesprøve som den foreliggende er at tilbyde tjenestemænd, som er blokeret i kategori B, en rimelig karriere, og idet de videnskabelige tjenestemænd, som, uden at de selv har haft indflydelse på det, aflønnes over'driftsbudgettet, netop befinder sig i en sådan situation.
Kommissionen har gjort gældende, at interne udvælgelsesprøver ikke afholdes for at frigøre blokerede karriereforløb, men for at få stillinger besat, og at udvælgelsesprøven i den foreliggende sag sigtede på oprettelsen af en reserve af fuldmægtige for alle Kommissionens tjenestegrene.
Med hensyn til dette første anbringende er det tilstrækkeligt at fremhæve, at proceduren med intern udvælgelsesprøve i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 1, kun kan sigte mod besættelsen af ledige stillinger i en institution, og at denne procedure følgelig skal sikre udvælgelsen af de ansøgere, som er bedst egnede til de stillinger, der skal besættes. Det følger heraf, at enkelte tjenestemænds særlige uddannelse og deres egnethed til at varetage de funktioner, som de allerede udøver, i sig selv er uden betydning for den måde, hvorpå udvælgelsesprøven bør tilrettelægges. Det står fast, at den omtvistede prøve sigtede mod oprettelsen af en reserve af fuldmægtige, hvis funktioner i henhold til prøvemeddelelsen var, efter almindelige retningslinjer, at udføre planlægnings-, undersøgelses- eller tilsynsopgaver inden for Kommissionens virkefelt, og det er ikke bestridt, at udvælgelsesprøven blev tilrettelagt på en måde, som gjorde det muligt at vurdere ansøgernes egnethed til at udøve sådanne funktioner. Dette anbringende kan derfor ikke lægges til grund.
Med et andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at udvælgelsesprøvens mundtlige del har krænket det principielle forbud mod forskelsbehandling, idet tilrettelæggelsen af denne del af prøven var tilpasset ansøgere med administrativ uddannelse. Ansøgere med videnskabelig uddannelse blev således utilbørligt forfordelt.
Kommissionen har bemærket, at afviklingen af den mundtlige prøve omfattede fire faser. Ansøgeren besvarede først et spørgsmål af generel karakter, udtrukket ved lodtrækning. Sagsøgeren trak et spørgsmål med titlen »Erobringen af rummet«. Ansøgeren redegjorde derefter for sin uddannelse samt sine tidligere og nuværende aktiviteter, ligesom hun senere besvarede spørgsmål om disse aktiviteters sammenhæng med Fællesskabets politikker. Disse to faser i prøven gav sagsøgeren mulighed for at fremhæve sine særlige kvalifikationer. Endelig besvarede ansøgeren et af de to spørgsmål, som udvælgelseskomiteens medlemmer efter tur stillede om Fællesskabets politikker, hvorunder spørgsmål med tilknytning til ansøgerens arbejdsområde var udelukket. Sagsøgeren måtte vælge mellem et spørgsmål med titlen »Den Europæiske Investeringsbanks rolle« og et spørgsmål med titlen »Overskudsproduktionen i den fælles landbrugspolitik« og hun valgte at svare på det første.
Med hensyn til dette andet anbringende må det påpeges, at den mundtlige prøve, i henhold til meddelelsen om udvælgelsesprøven, skulle gøre det muligt for komitéen at vurdere ansøgernes kvalifikationsniveau og deres egnethed til at udøve funktioner i kategori A, hvilke funktioner, som anført, består i, på grundlag af almindelige retningslinjer, at udføre planlægnings, undersøgelses- eller tilsynsopgaver inden for Kommissionens virkefelt.
Under disse omstændigheder kan det ikke bebrejdes udvælgelseskomiteen, at den tilrettelagde den mundtlige prøve specielt med henblik på at kunne vurdere ansøgernes egnethed til at udøve administrative funktioner. Det påhvilede ikke udvælgelseskomiteen at tage hensyn til de særlige kvalifikationer hos en ansøger inden for et område, som falder uden for den anførte ramme. Dette anbringende kan altså ej heller lægges til grund.
Med et tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at udvælgelseskomiteen overtrådte vedtægtens artikel 27, hvorefter det ved ansættelse skal tilstræbes, at institutionen sikres medarbejdere, der opfylder de højeste krav til kvalifikationer. Ved ikke at tage visse ansøgeres videnskabelige kvalifikationer i betragtning har udvælgelseskomiteen overset, at visse stillinger i kategori A forudsætter sådanne kvalifikationer.
I den forbindelse er det tilstrækkeligt at fastslå, at den omstridte udvælgelsesprøve var en prøve af generel karakter, som skulle gøre det muligt at opstille en reserve af fuldmægtige, der kunne udøve funktioner i kategori A i en hvilken som helst af Kommissionens tjenestegrene. Det påhvilede derfor ikke udvælgelseskomiteen at tage hensyn til særlige kvalifikationer af betydning for særlige stillinger. Dette anbringende må således ligeledes forkastes.
Endelig har sagsøgeren med et fjerde anbringende gjort gældende, at den anfægtede afgørelse har krænket en berettiget forventning hos sagsøgeren med hensyn til sit indplaceringsproblem.
Det må her erkendes, at sagsøgeren kan have grund til at føle sig som offer for en uheldig administration. Faktisk blev hendes deltagelse i de procedurer for overgang til kategori A, som var foreskrevet for tjenestemænd i stillinger svarende til hendes egen, kun forhindret i 1973 ved overførelsen af hendes stilling til driftsbudgettet. Imidlertid erhvervede hun først i 1978 de nødvendige kvalifikationer for at kunne gøre krav på deltagelse i disse procedurer. Derfor har hun ikke kunnet have begrundet håb om overgang til kategori A uden udvælgelsesprøve.
Med hensyn til den omstridte udvælgelsesprøve må det fremhæves, at da det drejede sig om en udvælgelsesprøve af generel karakter med henblik på besættelse af stillinger overalt i Kommissionens tjenestegrene, kunne den opmuntring til at deltage i den, som hun havde modtaget fra sine overordnede, ikke begrunde en berettiget forventning om, at udvælgelseskomiteen ville tage hensyn til hendes videnskabelige kvalifikationer. Anbringendet om en berettiget forventning har derfor heller ikke fornødent grundlag.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den part, der taber sagen, til at betale sagens omkostninger. Imidlertid bærer institutionerne i henhold til samme reglements artikel 70 deres egne omkostninger i søgsmål rejst af ansatte ved De Europæiske Fællesskaber.

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)

1)
Sagsøgte frifindes.

2)
Hver part bærer sine omkostninger.

Due
Bahlmann
O'Higgins
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 6. juli 1988.
J.-G. Giraud
Justitssekretær
O. Due
Formand for Anden Afdeling
(
*1
) – Processprog: Fransk.