CELEX: 62009CJ0082
Регламент (ЕО) № 2152/2003
Наблюдение на горите в Съюза и на тяхното взаимодействие с околната среда
Определения
Понятия "гора" и "други залесени земи"
Приложно поле

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на Регламент (ЕО) № 2152/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември
2003 година относно наблюдението на горите в Общността и тяхното взаимодействие с околната среда (Forest Focus) (ОВ L 324,
стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 51, стр. 208).
Запитването е отправено в рамките на спор между Dimos Agiou Nikolaou Kritis (община Агиос Николаос, о. Крит) и Ypourgos Agrotikis
Anaptyxis kai Trofimon (министър по въпросите на селскостопанското развитие и храните) относно решение, с което общината се
задължава да презалеси принадлежащ ѝ поземлен имот с площ от 217,64 m
.

Правна уредба

Право на Съюза
Съгласно член 1 от Регламент № 2152/2003:
„1. Настоящият регламент установява план на Общността, който позволява обширно, хармонизирано, всеобхватно и дългосрочно наблюдение
на състоянието на горите, (наричан по-надолу „Планът“) с оглед:
а)      продължаване и по-нататъшно развитие на:
–        наблюдението на замърсяването на въздуха и въздействието на атмосферното замърсяване и на други агенти и фактори, които имат
влияние върху горите, като биотични и абиотични фактори и такива от антропогенно естество,
–        наблюдението на горските пожари, техните причини и въздействия,
–        защита от горски пожари;
б)      оценка на изискванията и развитие на наблюдението на почвите, на улавянето на въглерода, въздействието на промяната на климата,
биологичното разнообразие и на защитните функции на горите;
в)      постоянно оценяване на ефикасността на дейностите по наблюдение по отношение на оценка на условията на горите и по-нататъшно
развитие на дейностите по наблюдението.
Планът ще осигури на общностно равнище надеждни и съпоставими данни и информация за състоянието на горите и за факторите,
които имат вредни последствия за горите. Той ще способства и за оценката на текущите мерки за подобряване на съхранението
и опазването на горите с оглед устойчивото развитие и, по-специално, приетите мерки за намаляване на вредното въздействие
върху горите. Този план ще отчита съществуващите или предвидените национални, европейски и глобални механизми за наблюдение
и ще бъде в съответствие със съответните международни споразумения.“
Член 3 от Регламент № 2152/2003 предвижда:
„За целите на настоящия регламент, се прилагат следните определения:
а)      „гора“ означава земя, покрита от дървесна корона (или съответен залесителен материал) на повече от 10 % и с площ повече от
0,5 хектара. Дърветата би трябвало да могат да достигнат височина от минимум 5 метра в зряла фаза in situ. Могат да бъдат
включени или затворени горски образувания, където дърветата са на различни етажи и растителността под тях покрива големи части
от земята, или отворени горски образувания с продължително вегетационно покритие, при което короната на дърветата покрива
над 10 %. Младите естествени насаждения и всички насаждения, създадени за целите на гората, които още трябва да достигнат
гъстота на короната на дърветата от 10 % или височината от 5 метра, се включват в понятието, тъй като са площи, които обикновено
принадлежат на гората и са временно обезлесени в резултат на човешка намеса или по естествени причини, но за които се очаква
да се превърнат отново в горски масиви. Определението на понятието „гора“ включва: горски разсадници или семепроизводствени
градини, които съставляват неразделна част от гората, горски пътища, разчистени просеки, противопожарни отсеци и други малки
открити площи в гората, горите в националните паркове, природните резервати и други защитени зони, като специални за околната
среда, научни, исторически, за културни и духовни интереси; ветрозащитни валове и подобни от дървета с площ над 0,5 хектара
и ширина от над 20 метра. Включват се и насаждения с каучукови дървета и с корков дъб. Въпреки това, определението на понятието
„гора“ изключва: земите, използвани предимно за земеделски дейности;
б)      „други залесени земи“ означава земите, покрити или с дървесна корона (или съответен залесителен материал) от 5 % до 10 % и
дървета, които в зряла фаза могат да достигнат височина от 5 метра, или земя, покрита с дървесна корона (или съответен залесителен
материал) повече от 10 %, но с дървета, които в зряла фаза не могат да достигнат височина от 5 метра (т.е. джуджета или закърнели),
и покрити с храсти и шубрак. Определението на понятията „други залесени земи“ не включва: области с покритие от дървета, храсти
и шубрак, както са описани по-горе, но с площ под 0,5 хектара и ширина под 20 метра, които се класифицират като „други земи“;
земите, използвани предимно за земеделски дейности; […]“
Член 12, параграф 1 от Регламент № 2152/2003 предвижда, че планът се изпълнява за период от четири години, от 1 януари 2003 г.
до 31 декември 2006 г.
Регламент (ЕО) № 614/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 година относно финансовия инструмент за околна
среда (LIFE+) (ОВ L 149, стр. 1) отменя Регламент № 2152/2003.

Национално право
В гръцкото законодателство, в член 3 от Закон № 998/1979 относно опазването на горите и залесените земи в страната като цяло
(FEK A′ 289), заменен с член 1, параграф 1 от Закон № 3208/2003 (FEK A′ 303/24. 12. 2003), понятията „гора“ и „залесени земи“
са определени по следния начин:
„1. „Гора“ или „горска екосистема“ означава органичната съвкупност от диви растения с дървесни стволове на необходимата земна
повърхност, които заедно със съществуващата там флора и фауна образуват, посредством взаимната зависимост и влияние между
тях, особена биоценоза (горска биоценоза) и особена естествена (горска) среда.
2. Залесена земя е налице, когато в горепосочената съвкупност дивата дървесна растителност е разредена, независимо дали се
състои от високи дървета или от храсти.
3. На дадена площ е налице биоценоза по смисъла на параграфи 1 и 2 по-горе и се създава естествена горска среда, когато:
I. На тази площ расте дива дървесна растителност, която в резултат на горска експлоатация може да даде горски (лесовъдни)
продукти.
II. Ареалът на посочената площ, в който растат изцяло или отчасти посочените по-горе горски видове, трябва да бъде най-малко
от 0,3 хектара, да има възможно най-кръгла геометрична форма или форма на ивица с ширина най-малко тридесет (30) метра. На
площи под 0,3 хектара е налице горска биоценоза или се създава горска среда, когато поради местоположението им те се намират
в положение на взаимна зависимост или влияние с други, съседни площи, които представляват гора или залесена земя.
III. Короната на горските видове трябва да покрива чрез вертикална проекция поне 25 % от земната повърхност (корона от 0,25).
Горските екосистеми се квалифицират като гори или залесени земи съгласно следните критерии:
a)      когато в посочената по-горе биоценоза горските видове имат ясна вертикална структура (на етажи) и короната им покрива над
30 % от земната повърхност (корона над 0,30), то посочената площ се квалифицира като гора, при условие че короната на по-горния
етаж е над 15 сантиметра (0,15), и ако няма по-долен етаж, короната на по-горния етаж е над 25 сантиметра (0,25).
b)      когато в посочената по-горе биоценоза дървесната растителност се състои от вечнозелени или листопадни широколистни горски
видове под формата на храсти, посочената площ се квалифицира като „залесена земя“, при условие че короната на тези видове
покрива над 25 % от земната повърхност (корона над 0,25).
c)      понятието за горска екосистема включва и площите, в които по някаква причина е изчезнала горската растителност и които до
влизането в сила на настоящия закон не са предназначени за други цели с административни актове. За посочените площи, уредени
в разпоредбите на член 117, параграф 3 от конституцията, се приема, че трябва да бъдат презалесени и те запазват квалификацията,
която им е дадена преди разрушаването им.
4.      „Залесена земя“ означава също всяка площ от всякакъв вид, която е открита (площ с храсталаци или пасища; стръмни скалисти
възвишения или по-общо открити пространства) и оградена от гори или залесени земи, както и върховете и планинските алпийски
зони, които се намират над горите или залесените земи. На тези площи не се разрешава различна намеса от тези, разрешени и
предвидени в член 13, параграф 2 от Закон № 1734/1987 (FEK A′ 189) и в членове 45—61 от настоящия закон. Разпоредбите на настоящия
параграф не се прилагат за площите от категориите, уредени в букви a), d) и e) от параграф 6 на настоящия член, дори и да
са оградени от гори или залесени земи.
5.      Разпоредбите на настоящия закон се прилагат и за парковете и малките гори, които се намират в градовете и населените места,
както и за площите, за които с акт на компетентния орган е или е било обявено, че подлежат на залесяване или презалесяване.“

Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
С решение от 3 юни 2004 г. Genikos Grammateas Perifereias Kritis (генерален секретар на областта на о. Крит) решава, че един
от принадлежащите на Dimou Agiou Nikolaos поземлени имоти с площ от 217,64 m
трябва да бъде презалесен, тъй като този поземлен имот е част от по-обширна площ, която представлява гора и чиято растителност
отчасти е разрушена вследствие на разораване.
Dimos Agiou Nikolaou обжалва това решение пред Symvoulio tis Epikrateias, като поддържа, че не са изпълнени определените в
националното законодателство условия за квалифициране на този поземлен имот като „гора“, по-специално с оглед на критериите
за минималната площ и за процента на покритие на дървесната корона.
Запитващата юрисдикция установява, че понятията „гора“ и „залесени земи“, определени в националното законодателство, в сила
към момента на преценка на законосъобразността на обжалваното решение, не съвпадат с възприетите в Регламент № 2152/2003 понятия.
Тя заключава, че поради това посоченото законодателство може да е несъвместимо с общностното право — обстоятелство, поради
което тя не трябва да го прилага в конкретния случай и да приложи действащото преди това законодателство. Въпреки това тя
изразява съмнения относно правилността на тази преценка.
При тези условия Symvoulio tis Epikrateias решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)      Определенията на понятията „гора“ и „залесена земя“, съдържащи се в член 3, букви а) и б) от Регламент […] № 2152/2003, намират
ли приложение и в областите, които са свързани с опазването и в по-общ смисъл с управлението на „горите“ и на „залесените
земи“ по смисъла на посочените по-горе определения и не са изрично уредени в този регламент, но все пак са предвидени в националния
правен ред?
2)      При утвърдителен отговор на [първия] въпрос може ли националният правен ред да определя като „гори“ или „залесени земи“ площи,
които не са нито „гори“, нито „залесени земи“ по смисъла на определенията в член 3, букви а) и б) от Регламент […] № 2152/2003?
3)      При утвърдителен отговор на [втория] въпрос, ако националният правен ред може да определя като „гори“ или „залесени земи“
площи, които не са „гори“ или „залесени земи“ по смисъла на определенията в член 3, букви а) и б) от Регламент […] № 2152/2003,
може ли такова определение да бъде различно от предвиденото в посочения регламент както по отношение на съставните елементи
на тези понятия по смисъла на Регламента, така и по отношение на определянето в цифри на параметрите на тези съставни елементи,
които евентуално могат да бъдат общи с предвидените в Регламента, или трябва да се счита, че това дадено в националния правен
ред определение може да съдържа съставни елементи на понятията „гора“ или „залесена земя“, които са различни от съдържащите
се в определенията в Регламента, като все пак по отношение на общите елементи е разрешено единствено те да не бъдат определяни
в цифри и че в случай на определяне в цифри то не би могло да се отклонява от предвиденото в Регламента определяне в цифри?“

По преюдициалните въпроси

По допустимостта
Европейската комисия оспорва допустимостта на преюдициалното запитване с мотива, че не е очевидна ползата от отговора на въпроса
за решаване на спора по главното производство. Всъщност от акта за преюдициално запитване следвало, че националният съд приемал
за установено, че разглежданият в главното производство поземлен имот може да се квалифицира като „гора“ както съгласно националното
право, така и съгласно Регламент № 2152/2003. Поради това въпросите били теоретични и целели само да се провери доколко са
удачни възприетите в националното право определения.
Тези доводи обаче не могат да се приемат.
Уместно е да се припомни, че по силата на постоянната съдебна практика в рамките на сътрудничеството между Съда на Европейския
съюз и националните юрисдкции, така както е предвидено в член 234 ЕО, само националните юрисдикции, които са сезирани със
спора и трябва да поемат отговорността за последващото му съдебно решаване, могат да преценят — предвид особеностите на всяко
дело — както необходимостта от преюдициално заключение, за да могат да постановят решението си, така и релевантността на въпросите,
които поставят на Съда. Ето защо, след като поставените въпроси се отнасят до тълкуването на общностното право, по принцип
Съдът трябва да се произнесе (вж. по-специално Решение от 13 март 2001 г. по дело PreussenElektra, C‑379/98, Recueil, стр. I‑2099,
точка 38 и Решение от 1 октомври 2009 г. по дело Gottwald, C‑103/08, Сборник, стр. І‑9117, точка 16).
От това следва, че презумпцията за релевантност, която се свързва с поставените от националните юрисдикции преюдициални въпроси,
може да не се приложи само в изключителни случаи, по-специално когато е ясно, че исканото тълкуване на указаните във въпросите
разпоредби от общностното право няма никаква връзка с обективната действителност или с предмета на спора по главното производство
(вж. по-специално Решение по дело Gottwald, посочено по-горе, точка 17 и цитираната съдебна практика).
В конкретния случай обаче от мотивите на преюдициалното запитване не следва, че запитващата юрисдикция е заела окончателна
позиция, съгласно която спорният поземлен имот във всеки случай представлява гора както съгласно националното право, така
и съгласно общностното право. От точки 13 и 14 от това запитване е видно, че според запитващата юрисдикция разрешението на
спора по главното производство зависи от тълкуването, което тя иска от Съда.
Ето защо се налага изводът, че не е очевидно, че поисканото тълкуване е ирелевантно за решението, което запитващата юрисдикция
трябва да постанови.
Следователно преюдициалното запитване трябва да се обяви за допустимо.

По съществото на спора
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали разпоредбите на член 3, букви а) и б) от Регламент
№ 2152/2003, в които за целите на този регламент се определят понятията „гора“ и „залесени земи“, трябва да се тълкуват в
смисъл, че не допускат национални разпоредби, съдържащи различни определения на тези понятия по отношение на планове, които
не са изрично уредени в този регламент.
Видно от член 1 от Регламент № 2152/2003, той има за цел установяване на план на Общността, който позволява обширно, хармонизирано,
всеобхватно и дългосрочно наблюдение на състоянието на горите. С този план се цели продължаване и по-нататъшно развитие на
наблюдението на замърсяването на въздуха и на други агенти, които имат влияние върху горите, наблюдението на горските пожари,
техните причини и въздействия, и защита от горски пожари. С него се цели още оценка на изискванията и развитие на наблюдението
на почвите, на улавянето на въглерода, въздействието на промяната на климата, биологичното разнообразие и на защитните функции
на горите, както и постоянното оценяване на ефикасността на дейностите по наблюдение по отношение на оценката на условията
в горите и по-нататъшно развитие на дейностите по наблюдение.
Така от тези разпоредби ясно е видно, че общностният законодател — който впрочем уточнява в член 12, параграф 1 от Регламент
№ 2152/2003, че планът се изпълнява за период от четири години, от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г. — е възнамерявал
да ограничи приложното поле на посочения план.
Безспорно в рамките на това приложно поле и съгласно член 249, втора алинея ЕО посоченият регламент има общо приложение, задължителен
е в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Макар така поставените за посочения план за определен срок от време цели, припомнени в точка 20 от настоящото решение, да
обвързват държавите членки с оглед на установяване на програма за наблюдение на горите, безспорно е, че общностният законодател
все пак не е възнамерявал да хармонизира напълно всички дейности, свързани с управлението на горските площи.
В това отношение е безспорно, че посоченият регламент е приет въз основа на член 175 ЕО, който се намира в дял XIX от Договора
за ЕО, посветен на общностната политика в областта на околната среда. Следва да се припомни, че с общностната правна уредба
в тази област не се цели пълна хармонизация (Решение от 14 април 2005 г. по дело Deponiezweckverband Eiterköpfe, C‑6/03, Recueil,
стр. I‑2753, точка 27). Макар в член 174 ЕО да се споменават някои цели, които трябва да се осъществят в Общността, член 176
ЕО предвижда възможността държавите членки да приемат по-строги предпазни мерки (Решение от 22 юни 2000 г. по дело Fornasar
и др., C‑318/98, Recueil, стр. I‑4785, точка 46, както и Решение по дело Deponiezweckverband Eiterköpfe, посочено по-горе,
точка 27).
Ето защо, макар с оглед изпълнението на плана за наблюдение на горите общностният законодател да е възнамерявал да даде определения
на засегнатите от посочения план територии, от разпоредбите на Регламент № 2152/2003 не следва, че той има за цел да установи
общи правила за уреждане на други планове.
При тези обстоятелства тези две понятия са определени само за целите на Регламента, както изрично предвижда член 3 от него.
Следователно се налага изводът, че този член няма за цел и не би могъл да има за последица изключването на всяко друго определение
за това какво представляват горите и залесените земи, за които държавите членки възнамеряват да прилагат всички останали програми
за действие, различни от уредените в Регламент № 2152/2003.
Националният съд трябва да провери дали разглежданата в главното производство програма за действие е уредена в Регламент № 2152/2003
или не.
С оглед на посоченото по-горе на първия въпрос следва да се отговори, че разпоредбите на член 3, букви а) и б) от Регламент
№ 2152/2003, в които за целите на този регламент се определят понятията „гора“ и „залесени земи“, трябва да се тълкуват в
смисъл, че допускат национални разпоредби, съдържащи различни определения на тези понятия по отношение на планове, които не
са уредени в този регламент.
Предвид отговора на първия въпрос не е необходимо произнасяне по останалите поставени от запитващата юрисдикция въпроси.

По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход
на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени
за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.
По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:
Разпоредбите на член 3, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 2152/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003
година относно наблюдението на горите в Общността и тяхното взаимодействие с околната среда (Forest Focus), в които за целите
на този регламент се определят понятията „гора“ и „залесени земи“, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национални
разпоредби, съдържащи различни определения на тези понятия по отношение на планове, които не са уредени в този регламент.
Подписи
*
Език на производството: гръцки.