CELEX: 62008CJ0322
Fördragsbrott
Direktiv 2004/83/EG
Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen

Europeiska gemenskapernas kommission har yrkat att domstolen ska fastställa att Konungariket Sverige har underlåtit att uppfylla
sina skyldigheter enligt rådets direktiv 2004/83/EG av den 29 april 2004 om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller
statslösa personer ska betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om
dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet (EUT L 304, s. 12), genom att inte anta de bestämmelser
i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet eller, i vart fall, genom att inte underrätta kommissionen
om sådana bestämmelser.
Medlemsstaterna var enligt artikel 38.1 första stycket i direktiv 2004/83 skyldiga att sätta i kraft de bestämmelser i lagar
och andra författningar som var nödvändiga för att följa direktivet senast den 10 oktober 2006 och genast underrätta kommissionen
om detta.
Kommissionen underrättades inte om de bestämmelser som Konungariket Sverige hade antagit för att införliva direktiv 2004/83
i sin nationella rättsordning och hade inte tillgång till några andra uppgifter som visade att de nödvändiga bestämmelserna
hade antagits inom den föreskrivna fristen. Kommissionen beslutade därför att inleda ett fördragsbrottsförfarande enligt artikel 226 EG.
Konungariket Sverige uppmanades genom en formell underrättelse av den 27 november 2006 att inkomma med sina synpunkter.
I skrivelse av den 30 januari 2007 underrättade Konungariket Sverige kommissionen om att de åtgärder som var nödvändiga för
att följa direktiv 2004/83 höll på att utarbetas och skulle genomföras under första halvåret 2007.
Kommissionen avgav den 29 juni 2007 ett motiverat yttrande i vilket Konungariket Sverige uppmanades att vidta de åtgärder
som krävdes för att rätta sig efter yttrandet inom en frist av två månader räknat från mottagandet.
Som svar på det motiverade yttrandet inkom Konungariket Sverige med en anmälan av den 24 augusti 2007 och en skrivelse av
den 27 augusti 2007. Kommissionen underrättades därigenom om en rad lagstiftningsåtgärder som hade vidtagits för att införliva
direktiv 2004/83. Konungariket Sverige anförde att gällande praxis i Sverige i huvudsak överensstämmer med bestämmelserna
i direktiv 2004/83. Konungariket Sverige upplyste dessutom kommissionen om att de åtgärder som var nödvändiga för att införliva
direktiv 2004/83 skulle läggas fram för riksdagen i mars 2008 och träda i kraft i juli 2008.
Då kommissionen inte hade tillgång till några uppgifter som visade att Konungariket Sverige slutgiltigt hade införlivat direktiv 2004/83
beslutade den att väcka förevarande talan.
Konungariket Sverige har i sitt svaromål medgett att samtliga bestämmelser som är nödvändiga för att införliva direktiv 2004/83
inte hade antagits inom den angivna fristen och gjort gällande att lagstiftningsarbetet för att genomföra införlivandet av
det aktuella direktivet ska vara avslutat i april 2009.
Kommissionen har medgett att vid tidpunkten för utgången av den frist som angetts i det motiverade yttrandet var det endast
artiklarna 11.2, 14, 16, 19 och 24 i direktiv 2004/83 som ännu inte hade införlivats.
Enligt artikel 10 första stycket EG ska medlemsstaterna vidta alla lämpliga åtgärder, såväl allmänna som enskilda, för att
säkerställa att de skyldigheter som följer av EG‑fördraget eller av åtgärder som vidtagits av Europeiska gemenskapens institutioner,
däribland direktiv, fullgörs. Ett direktiv är enligt artikel 249 tredje stycket EG bindande för varje medlemsstat till vilket
det är riktat med avseende på det resultat som ska uppnås. Detta innebär att varje medlemsstat till vilken ett direktiv riktar
sig är skyldig att i den nationella rättsordningen vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa direktivets fulla verkan
i enlighet med det mål som eftersträvas däri (se bland annat dom av den 15 juli 2004 i mål C‑419/03, kommissionen mot Frankrike,
punkt 10 och där angiven rättspraxis).
Enligt fast rättspraxis ska frågan huruvida det föreligger fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i
den aktuella medlemsstaten vid utgången av den frist som har angetts i det motiverade yttrandet. Domstolen ska inte beakta
senare förändringar (se bland annat dom av den 5 februari 2009 i mål C‑293/08, kommissionen mot Finland, punkt 7 och där angiven
rättspraxis).
I förevarande mål är det utrett att Konungariket Sverige, vid utgången av den frist som angetts i det motiverade yttrandet,
inte hade antagit samtliga bestämmelser som är ägnade att säkerställa att direktiv 2004/83 införlivas.
Kommissionens talan ska följaktligen bifallas.
Domstolen fastställer därför att Konungariket Sverige har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktiv 2004/83,
genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att
följa direktivet.

Rättegångskostnader
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Konungariket Sverige ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Konungariket Sverige
har tappat målet, ska kommissionens yrkande bifallas.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:
1)
Konungariket Sverige har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 2004/83/EG av den 29 april 2004
om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska betraktas som flyktingar eller som personer som
av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade
skyddet, genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga
för att följa direktivet.
2)
Konungariket Sverige ska ersätta rättegångskostnaderna.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: svenska.