CELEX: 62003TJ0336
Bendrijos prekių ženklas
Protesto procedūra
Ankstesnis Bendrijos ir nacionalinis žodinis prekių ženklas OBELIX
Bendrijos žodinio prekių ženklo MOBILIX paraiška
Reglamento (EB) Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas ir 8 straipsnio 2 dalis

Ginčo aplinkybės
1       1997 m. lapkričio 7 d.
Orange A/S
(toliau – pareiškėja), remdamasi pataisytu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo
(OL L 11, 1994, p. 1), Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir dizainams) (VRDT) pateikė Bendrijos prekių ženklo
paraišką.
2       Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo MOBILIX.
3       Prekės ir paslaugos, kurioms buvo prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio
15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 9, 16, 35, 37, 38 ir 42 klasėms
ir pagal kiekvieną iš jų atitinka tokį apibūdinimą:
–       „telekomunikacijų, įskaitant telefono ryšį, aparatai, instrumentai bei įranga, telefonai ir mobilieji telefonai, įskaitant
antenas ir parabolinius reflektorius, akumuliatoriai ir baterijos, transformatoriai ir konvektoriai, koduotuvai ir dekoderiai,
užkoduotos kortelės ir kortelės kodavimui, telefono kortelės, signalizacijos ir mokymo aparatai bei prietaisai, elektroniniai
telefonų katalogai, visų nurodytų prekių dalys ir reikmenys (nepriklausantys kitoms klasėms)“, priklausantys 9 klasei,
–       „telefono kortelės“, priklausančios 16 klasei,
–       „automatinių atsakiklių paslaugos (laikinai nesantiems klientams), konsultacijos ir pagalba valdymo ir komercinės veiklos
vadybos klausimais, konsultacijos ir pagalba komercinių užduočių atlikimo klausimais“, priklausančios 35 klasei,
–       „telefonų įrengimas ir taisymas, statyba, taisymas ir įrengimas“, priklausantys 37 klasei,
–       „telekomunikacijos, įskaitant informaciją apie telekomunikacijas, pranešimai telefonu ir telegrafu, pranešimai kompiuterio
ekrane ir mobiliaisiais telefonais, perdavimas faksu, radijo ir televizijos programų transliavimas, įskaitant transliavimą
kabeline televizija ir internetu, žinučių perdavimas, žinučių perdavimo aparatų, telekomunikacijų aparatų, įskaitant telefono
aparatus, nuoma“, priklausantys 38 klasei,
–       „mokslo ir pramonės tyrimai, inžinerija, įskaitant infrastruktūros ir telekomunikacijų, ypač telefono ryšio, įrangos projektavimą,
kompiuterių programavimas, kūrimas, programinės įrangos priežiūra ir atnaujinimas, kompiuterių ir kompiuterinių programų nuoma“,
priklausantys 42 klasei.
4       1999 m. sausio 4 d. Bendrijos prekių ženklo paraiška buvo paskelbta
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 1/99.
5       Dėl jos
Les Éditions Albert René
(toliau – ieškovė) pateikė protestą. Buvo remiamasi šiomis su žodžiu „obelix“ susijusiomis ankstesnėmis teisėmis:
a)       įregistruotu ankstesniu prekių ženklu, kurį saugo 1996 m. balandžio 1 d. Bendrijos prekių ženklo registracija Nr. 16 154 toliau
pateikiamoms prekėms ir paslaugoms tiek, kiek jos svarbios šiam procesui:
–       „elektrotechniniai, elektroniniai, fotografijos, kinematografijos, optiniai ir mokymo aparatai ir prietaisai (išskyrus projektorius),
priklausantys 9 klasei, elektroniniai žaidimai su arba be ekrano, kompiuteriai, programų moduliai, į duomenų laikmenas įrašytos
kompiuterinės programos, ypač video žaidimai“, priklausantys 9 klasei,
–       „popierius, kartonas ir jų gaminiai, spaudiniai (priskirti 16 klasei), laikraščiai ir žurnalai, knygos; įrišimo medžiagos
(įrišimo siūlai, drobės ir medžiagos); fotoprekės ir reikmenys; raštinės reikmenys, raštinės ir spaudinių lipniosios medžiagos;
dailininkų reikmenys (reikmenys piešimui, tapybai ir modeliavimui); teptukai; rašomosios mašinėlės ir biuro reikmenys (išskyrus
baldus) bei biuro įrenginiai ir aparatūra (priskirti 16 klasei); mokomoji medžiaga ir vaizdinės priemonės (išskyrus aparatūrą);
plastikinės pakavimo medžiagos, nepriskirtos prie kitų klasių; šriftai; klišės“, priklausantys 16 klasei,
–       „žaidimai ir žaislai; gimnastikos ir sporto reikmenys (priskirti 28 klasei); Kalėdų eglučių papuošalai“, priklausantys 28 klasei,
–       „marketingas ir reklama“, priklausantys 35 klasei,
–       „filmų demonstravimas, gamyba, nuoma; knygų ir straipsnių išleidimas; mokymas ir pramogos; mugių ir parodų organizavimas;
populiarios šventės, atrakcionų parkų eksploatavimas, tiesioginių muzikinių spektaklių ir konferencijų kūrimas; architektūrinių
imitacijų išdėstymas ir istoriniai-kultūriniai bei folkloriniai spektakliai“, priklausantys 41 klasei,
–       „apgyvendinimas ir maitinimo paslaugos; fotografija; vertimai, autorių teisių vadyba ir naudojimas; intelektinės nuosavybės
naudojimas“, priklausantys 42 klasei.
b)       plačiai žinomu visose valstybėse narėse ankstesniu prekių ženklu 9, 16, 28, 35, 41 ir 42 klasių prekėms ir paslaugoms.
6       Protestui pagrįsti ieškovė nurodo, kad egzistuoja galimybė supainioti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto
ir 8 straipsnio 2 dalies prasme.
7       2002 m. gegužės 30 d. Sprendimu Protestų skyrius protestą atmetė ir leido vykdyti Bendrijos prekių ženklo paraiškos registracijos
procedūrą. Nurodęs, jog nebuvo įtikinančiai įrodyta, kad ankstesnis prekių ženklas buvo plačiai žinomas, Protestų skyrius
nusprendė, jog prekių ženklai, atsižvelgiant į jų visumą, yra nepanašūs. Yra tam tikras skambėjimo panašumas, bet jį atsveria
prekių ženklų vizualus aspektas ir ypač labai skirtingos jais perteikiamos sąvokos: mobilusis telefonas – MOBILIX atveju,
ir obeliskas – OBELIX atveju. Be to, ankstesnis prekių ženklas greičiausiai būtų siejamas su garsiu animacinio filmo personažu,
o tai konceptualiu požiūriu jį dar labiau atskirtų nuo prašomo įregistruoti prekių ženklo.
8       2002 m. liepos 1 d. ieškovei pateikus apeliaciją, 2003 m. liepos 14 d. Ketvirtoji apeliacinė taryba priėmė sprendimą (toliau
– skundžiamas sprendimas). Ji iš dalies panaikino Protestų skyriaus sprendimą. Pirmiausia Apeliacinė taryba patikslino, kad
protestą reikia laikyti grindžiamu tik galimybe supainioti. Taip pat ji nurodė, kad galima pastebėti tam tikrą prekių ženklų
panašumą. Dėl prekių ir paslaugų palyginimo Apeliacinė taryba nurodė, kad Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodyti „signalizacijos
ir mokymo aparatai ir prietaisai“ bei su ankstesne registracija susiję „optiniai ir mokymo aparatai ir prietaisai“, priskiriami
9 klasei, yra panašūs. Tokią pačią išvadą ji priėjo Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytų 35 klasės paslaugų, vadinamų
„konsultacijos ir pagalba valdymo ir komercinės veiklos vadybos klausimais, konsultacijos ir pagalba komercinių užduočių atlikimo
klausimais“, ir su ankstesne registracija susijusių paslaugų „marketingas ir reklama“ atžvilgiu. Apeliacinė taryba nusprendė,
kad dėl to, jog egzistuoja, pirma, nagrinėjamų žymenų, antra, specifinių prekių ir paslaugų tam tikras panašumas, yra galimybė
suklaidinti atitinkamą visuomenę. Taigi ji atmetė Bendrijos prekių ženklo paraišką „signalizacijos ir mokymo aparatų ir prietaisų“
bei paslaugų, vadinamų „konsultacijomis ir pagalba valdymo ir komercinės veiklos vadybos klausimais, konsultacijomis ir pagalba
komercinių užduočių atlikimo klausimais“ atžvilgiu, ir patenkino ją likusių prekių ir paslaugų atžvilgiu.

Šalių reikalavimai
9       Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       panaikinti ginčijamą sprendimą,
–       priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
10     Be to, posėdyje ieškovė Pirmosios instancijos teismo paprašė grąžinti bylą nagrinėti Apeliacinei tarybai.
11     Atsakovė Pirmosios instancijos prašo:
–       ieškinį atmesti,
–       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
12     Savo ieškinį ieškovė grindžia trimis pagrindais, susijusiais, pirma, su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto
ir 8 straipsnio 2 dalies pažeidimu, antra, su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies pažeidimu ir, trečia, su Reglamento
Nr. 40/94 74 straipsnio pažeidimu.
1.
Dėl priimtinumo

Dėl naujų įrodymų priimtinumo
Šalių argumentai
13     Atsakovė nurodo, kad penki dokumentai, kuriuos ieškovė prijungė prie ieškinio, siekdama įrodyti žymens OBELIX žinomumą, anksčiau
nebuvo pateikti procedūroje VRDT todėl į juos neturėtų būti atsižvelgiama.
14     Pirmosios instancijos teismo posėdyje apklausiama ieškovė tvirtino, kad kritikuojami dokumentai yra priimtini.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
15     Prie ieškinio ieškovė prijungė keletą dokumentų, siekdama įrodyti žymens OBELIX žinomumą. Yra žinoma, kad anksčiau šie dokumentai
nebuvo pateikti procedūroje VRDT.
16     Būtina priminti, kad ieškiniu, pateiktu Pirmosios instancijos teismui, siekiama patikrinti apeliacinių tarybų sprendimų teisėtumą
pagal Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnį ir kad procese dėl panaikino skundžiamo teisės akto teisėtumas turi būti vertinamas
atsižvelgiant į teisines ir faktines aplinkybes, buvusias teisės akto priėmimo momentu (2005 m. balandžio 21 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Ampafrance prieš VRDT–Johnson & Johnson (monBeBé)
, T‑164/03, Rink. p. II‑0000, 29 punktas). Taigi Pirmosios instancijos teismas neturi iš naujo nagrinėti faktinių aplinkybių,
atsižvelgdamas į jam pirmą kartą pateiktus įrodymus. Iš tikrųjų tokių įrodymų priimtinumas prieštarautų Pirmosios instancijos
teismo procedūros reglamento 135 straipsnio 4 daliai, pagal kurią šalių pareiškimais negalima pakeisti Apeliacinės tarybos
išnagrinėtos bylos ginčo dalyko. Taigi pirmą kartą Pirmosios instancijos teisme pateikti įrodymai yra nepriimtini.

Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalimi, priimtinumo
Šalių argumentai
17     Ieškovė nurodo, kad dėl to, jog OBELIX yra žinomas ir gerą vardą turintis prekių ženklas, iš Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio
5 dalies išplaukia, kad net jeigu prekės ir paslaugos yra nepanašios, jis yra saugomas nuo naudojimosi jo išskirtinumu arba
geru vardu ar nuo kenkimo išskirtinumui arba geram vardui ir tam pakanka, kad ieškovės prekių ženklas būtų žinomas dalies
įregistruotų prekių ir paslaugų atžvilgiu.
18     Atsakovė pažymi, kad ieškovė neturi teisės tvirtinti, jog Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį
ir prašyti Pirmosios instancijos teismo priimti sprendimą dėl ieškinio, kuriuo siekiama minėtos nuostatos taikymo, nes toks
prašymas nebuvo pateiktas tinkama ir privaloma forma per administracinį procedūros etapą VRDT.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
19     Pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį „ankstesnio prekių ženklo savininkui (šio straipsnio 2 dalies prasme) užprotestavus,
pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas, jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui arba panašus į jį,
ir turi būti registruojamas prekėms arba paslaugoms, kurios nėra panašios į tas, kurioms yra įregistruotas ankstesnis prekių
ženklas, jeigu, kalbant apie ankstesnį Bendrijos prekių ženklą, pareikštas registruoti prekių ženklas turi gerą vardą Bendrijoje
<…> ir jeigu dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo vartojimo be rimtos priežasties gali atsirasti galimybė nesąžiningai įgyti
pranašumą arba pakenkti ankstesnio prekių ženklo išskirtinumui ar jo geram vardui“.
20     Šiuo atveju yra žinoma, kad ieškovė Apeliacinėje taryboje visiškai neprašė galimo šios nuostatos taikymo ir todėl pastaroji
šio klausimo nenagrinėjo. Iš tikrųjų ieškovė Apeliacinėje taryboje aiškiai nurodė, kad jos ieškinio pagrindai susiję su Reglamento
Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktu ir 8 straipsnio 2 dalimi. Tiksliau reikia konstatuoti, kad nors ieškovė proteste
dėl prekių ženklo paraiškos ir Apeliacinėje taryboje rėmėsi savo ankstesnio prekių ženklo geru vardu, tai buvo tik minėto
reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo kontekste, t. y. siekiant pagrįsti galimybę suklaidinti atitinkamą visuomenę.
21     Be to, būtina nurodyti, pirma, kad pagal Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnį „procedūros dėl atsisakymo registruoti paraiškas
santykinių pagrindų atveju (VRDT) nagrinėja tiktai šalių nurodytus faktus, įrodymus ir argumentus bei siekiamą reikalavimų
patenkinimo būdą“.
22     Antra, reikia priminti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 16 punkte, ieškiniu, pateiktu Pirmosios instancijos teismui, siekiama
patikrinti VRDT apeliacinių tarybų sprendimų teisėtumą pagal Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnį (2003 m. kovo 5 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Alcon prieš VRDT–Dr. Robert Winzer Pharma (BSS)
, T‑237/01, Rink. p. II‑411, 61 punktas; 2003 m. kovo 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
DaimlerChrysler prieš VRDT (Calandre)
, T‑128/01, Rink. p. II‑701, 18 punktas ir 2003 m. liepos 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Alejandro prieš VRDT–Anheuser‑Busch (BUDMEN)
, T‑129/01, Rink. p. II‑2251, 67 punktas). Taigi Pirmosios instancijos teismo vykdoma Apeliacinės tarybos sprendimo teisėtumo
priežiūra turi būti atliekama atsižvelgiant į pastarajai pateiktus teisės klausimus (žr. šiuo atžvilgiu 2003 m. kovo 5 d.
Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Unilever prieš VRDT (Kiaušinio formos tabletė)
, T‑194/01, Rink. p. II‑383, 16 punktą ir 2003 m. spalio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Éditions Albert René prieš VRDT–Trucco (Starix)
, T‑311/01, Rink. p. II‑4625, 70 punktą).
23     Be to, Procedūros reglamento 135 straipsnio 4 dalis, taip pat nurodyta 16 punkte, aiškiai pažymi, kad „šalių pareiškimais
negalima pakeisti Apeliacinės tarybos nagrinėto ginčo dalyko“.
24     Taigi ieškovė neturi teisės priekaištauti Apeliacinei tarybai dėl Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies pažeidimo ir
reikalauti, kad Pirmosios instancijos teismas priimtų sprendimą dėl prašymo, susijusio su galimu šios nuostatos taikymu.
25     Taigi šis ieškinio pagrindas turi būti atmestas kaip nepriimtinas.

Dėl posėdyje pateikto naujo reikalavimo
Šalių argumentai
26     Per posėdį ieškovė subsidiariai paprašė grąžinti bylą nagrinėti Apeliacinei tarybai, kad ji galėtų įrodyti, jog jos prekių
ženklas turi gerą vardą Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies prasme.
27     Atsakovė mano, kad šis reikalavimas yra nepriimtinas.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
28     Reikia priminti, kad pagal Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalį ieškinyje ieškovas privalo nurodyti ginčo dalyką ir
pateikti reikalavimus. Nors to paties reglamento 48 straipsnio 2 dalis tam tikromis aplinkybėmis leidžia pateikti naujus teisinius
pagrindus per procesą, ši nuostata negali būti aiškinama kaip leidžianti ieškovui pateikti Pirmosios instancijos teismui naujus
reikalavimus ir pakeisti ginčo dalyką (1979 m. rugsėjo 25 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, 232/78, Rink. p. 2729, 3 punktas ir 2001 m. liepos 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Banatrading prieš Tarybą
, T‑3/99, Rink. p. II‑2123, 28 punktas).
29     Iš to išplaukia, kad ieškovė negali pateikti Pirmosios instancijos teismui naujų reikalavimų ir dėl to pakeisti ginčo dalyką.
Taigi ginčijamas reikalavimas gali būti atmestas kaip nepriimtinas.
2.
Dėl esmės

Dėl Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio pažeidimo
Šalių argumentai
30     Ieškovė nurodo, kad prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo per protesto procedūrą neprieštaravo jos pateiktam tvirtinimui,
kad prekių ženklui OBELIX būdingas ryškus skiriamasis požymis. Ieškovės nuomone, nesant prieštaravimo Apeliacinė taryba turėjo
remtis principu, kad protestą pateikusio asmens prekių ženklas OBELIX turi gerą vardą. Todėl ji mano, kad Apeliacinė taryba
pažeidė Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 1 dalį.
31     Atsakovė nurodo, kad VRDT protestų skyrius atliko detalų pateiktų įrodymų vertinimą ir nusprendė, jog jie nėra pakankami,
kad įrodytų neįregistruoto žymens žinomumą ir įregistruoto žymens ryškų skiriamąjį požymį. Todėl ieškovės pirmasis ieškinio
pagrindas turi būti pripažintas aiškiai nepagrįstu.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
32     Kaip pažymėta šio sprendimo 22 punkte, pagal Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 1 dalį per procedūra dėl atsisakymo registruoti
paraiškas santykinių pagrindų atveju VRDT nagrinėja tiktai šalių nurodytus faktus, įrodymus ir argumentus bei siekiamą reikalavimų
patenkinimo būdą.
33     Ši nuostata VRDT atliekamą nagrinėjimą apriboja dviem atžvilgiais. Ji nurodo, pirma, faktinius VRDT sprendimų pagrindus, t. y.
faktus ir įrodymus, kuriais pastarieji gali būti teisėtai grindžiami (šiuo atžvilgiu žr. 2002 m. birželio 13 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Chef Revival USA prieš VRDT–Massagué Marín (Chef)
, T‑232/00, Rink. p. II‑2749, 45 punktą), ir, antra, šių sprendimų teisnius pagrindus, t. y. nuostatas, kurias turi taikyti
bylą nagrinėjanti instancija. Taigi Apeliacinė taryba, nagrinėdama apeliaciją dėl protesto procedūrą užbaigiančio sprendimo,
savo sprendimą gali grįsti tik atitinkamos šalies pateiktais santykiniais atmetimo pagrindais bei šios šalies nurodytais susijusiais
faktais ir įrodymais (2003 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Henkel prieš VRDT–LHS (UK) (KLEENCARE)
, T‑308/01, Rink. p. II‑3253, 32 punktas ir 2004 m. birželio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Ruiz‑Picasso ir kt. prieš VRDT–DaimlerChrysler (PICARO)
, T‑185/02, Rink. p. II‑0000, 28 punktas).
34     Šiuo atžvilgiu, nors iš Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 1 dalies išplaukia, kad protesto procedūroje VRDT negali nagrinėti
faktų savo iniciatyva, tai nereiškia, kad ji privalo laikyti įrodytais vienos šalies pateiktus argumentus, kurių neginčijo
kita procedūros šalis. Ši nuostata saisto VRDT tik faktų, įrodymų ir argumentų, kuriais grindžiamas jos sprendimas, atžvilgiu.
35     Šiuo atveju ieškovė VRDT pateikė tam tikrą teisinį vertinimą, tačiau nei Protestų skyrius, nei Apeliacinė taryba nemanė, kad
ieškovė įtikinamai jį pagrindė faktais ar įrodymais. Todėl jie nusprendė, kad šie nebuvo pakankami, kad įrodytų nagrinėjamą
teisinį vertinimą, t. y. neįregistruoto žymens žinomumą ir įregistruoto žymens ryškų skiriamąjį požymį.
36     Todėl ieškovės ieškinio pagrindas dėl Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio pažeidimo turi būti pripažįstamas nepagrįstu.

Dėl Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto ir 8 straipsnio 2 dalies
Šalių argumentai
37     Pirmiausia dėl prekių ir paslaugų palyginimo ieškovė tvirtina, kad 9 klasei priklausančios prekės, kurioms prašoma įregistruoti
prekių ženklą, kitokios nei „signalizacijos ir mokymo aparatai“, yra taip pat labai panašios bent jau į 9 klasei priklausančias
prekes ir paslaugas, kurioms skirtas protestą pareiškusio asmens prekių ženklas.
38     Ji nurodo, kad visos kitos 9 klasės prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, tokios kaip „telekomunikacijų, įskaitant
telefono ryšį, aparatai, instrumentai bei įranga, telefonai ir mobilieji telefonai, įskaitant antenas ir parabolinius reflektorius,
akumuliatoriai ir baterijos, transformatoriai ir konvektoriai, koduotuvai ir dekoderiai, užkoduotos kortelės ir kortelės kodavimui,
telefono kortelės, elektroniniai telefonų katalogai, visų nurodytų prekių dalys ir reikmenys (nepriklausantys kitoms klasėms)“
apima ieškovės prekių pagrindines sudedamąsias dalis. Pavyzdžiui, pareiškėjos skaitmeniniai mobilieji telefonai ir telefonai
yra ieškovės programų moduliuose. Kadangi pareiškėjos prekių sąrašas apima taip pat ir jos pagrindinių prekių dalis bei reikmenis,
pareiškėjos programų moduliai ir dalys yra net tapatūs.
39     Ieškovės nuomone, taip yra ir su kitomis pareiškėjos prekėmis, tokiomis kaip „telekomunikacijų, įskaitant telefono ryšį, aparatai,
instrumentai bei įranga, koduotuvai ir dekoderiai“, nes jos taip pat apima programų modulius. Be viso to, reikia atsižvelgti
į aplinkybę, kad šios 9 klasės prekės, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, iš esmės veikia procesoriaus
pagalba ir kad jos taip pat gali būti naudojamos padedant programinei įrangai. Taigi kompiuterinės programos sudaro šių prekių
sąrašo dalį. Dėl to ji daro išvadą, kad prekių ženklo paraiškoje nurodytoms 9 klasės prekėms ir minėtai klasei priklausančioms
jos prekėms būdingas ne silpnas, bet vidutinis panašumas.
40     Toliau ieškovė nurodo, kad 16 klasei priklausančios pareiškėjos telefono kortelės yra užkoduotos telefono kortelės. Remiantis
1997 m. liepos 7 d. Vokietijos federalinio patentų teismo sprendimu jos yra panašios į ieškovės prekes, vadinamas „į duomenų
laikmenas įrašytomis kompiuterinėmis programomis“.
41     Be to, ieškovė primena, kad Apeliacinė taryba nepanašiomis į jos prekes laikė kitas pareiškėjos paslaugas, t. y.:
–       „automatinių atsakiklių paslaugas laikinai nesantiems klientams“, priklausančias 35 klasei,
–       „telefonų įrengimą ir taisymą, statybą, taisymą ir įrengimą“, priklausančius 37 klasei,
–       „telekomunikacijas, įskaitant informaciją apie telekomunikacijas, pranešimus telefonu ir telegrafu, pranešimus kompiuterio
ekrane ir mobiliaisiais telefonais, perdavimą faksu, radijo ir televizijos programų transliavimą, įskaitant transliavimą kabeline
televizija ir internetu, žinučių perdavimą, žinučių perdavimo aparatų, įskaitant telefono aparatų, nuomą“, priklausančius
38 klasei,
–       „mokslo ir pramonės tyrimus, inžineriją, įskaitant infrastruktūros ir telekomunikacijų, ypač telefono ryšio, įrangos projektavimą,
kompiuterių programavimą, kūrimą, programinės įrangos priežiūrą ir atnaujinimą, kompiuterių ir kompiuterinių programų nuomą“,
priklausančius 42 klasei.
42     Ji nurodo, kad Bendrijos teismų praktikoje išplėtoti principai, taikomi prekių panašumui, pagal analogiją taikomi prekių ir
paslaugų santykiui ir atvirkščiai. Svarbiausia yra žinoti, ar naudojant panašius žymenis suinteresuoti asmenys gali suklysti
prekių ir paslaugų kilmės atžvilgiu.
43     Remiantis šiais principais, reikia pripažinti išvardytų pareiškėjos paslaugų ir ieškovės prekių panašumą, nes tokių prekių
kaip „kompiuteriai, programų moduliai, į duomenų laikmenas įrašytos kompiuterinės programos“ gamintojai teikia taip pat ir
atitinkamas pareiškėjos paslaugas. Remdamasi Vokietijos federalinio patentų teismo sprendimu ieškovė daro išvadą, kad yra
38 klasei priklausančių pareiškėjos paslaugų ir 9 klasei priklausančių jos pačios prekių panašumas, nes didelė visuomenės
dalis gali manyti, kad duomenų apdorojimo įrangos gamintojai ir platintojai taip pat teikia ir atitinkamas telekomunikacijų
paslaugas, jeigu prekių ženklas yra toks pat.
44     Ieškovė tvirtina, kad dėl tokių pačių priežasčių reikia pripažinti 35, 37 ir 42 klasėms priklausančių pareiškėjos paslaugų
ir 9 klasei priklausančių jos pačios prekių panašumą. Ji nurodo, kad šias paslaugas, tokias kaip „automatinių atsakiklių paslaugas
laikinai nesantiems klientams ir telefonų įrengimą ir taisymą, statybą, taisymą ir įrengimą“, taip pat teikia kompiuterinės
įrangos (kompiuterių) gamintojai ir jos eksploatuojamos programinės įrangos pagalba.
45     Panaši situacija yra šių pareiškėjos paslaugų: „mokslo ir pramonės tyrimų, inžinerijos, įskaitant infrastruktūros ir telekomunikacijų,
ypač telefono ryšio, įrangos projektavimo, kompiuterių programavimo, kūrimo, programinės įrangos priežiūros ir paleidimo,
kompiuterių ir kompiuterinių programų nuomos“ atžvilgiu. Ieškovės nuomone, mokslo ir pramonės tyrimas kaip ir inžinerija,
įskaitant telekomunikacijų įrangos projektavimą, yra tokia veiklos sritis, kuri techniniu ir ekonominiu požiūriu tiek priartėjusi
prie kompiuterinės ir programinės įrangos, kad prekyboje ar bent jau kai kuriems pagrindiniams jos dalyviams gali kilti idėja,
jog duomenų apdorojimo įrangos gamintojai ar platintojai taip pat veikia, pavyzdžiui, atitinkamos telekomunikacijų paslaugos
projektavimo srityje, nes naudojamas tas pats prekių ženklas.
46     Ieškovė tvirtina nesuprantanti Apeliacinės tarybos nuomonės, pagal kurią nėra jokio pareiškėjos paslaugų, kurias sudaro „kompiuterių
ir kompiuterinių programų nuoma“ ir jos pačios prekių, vadinamų „kompiuteriai ir į duomenų laikmenas įrašytos kompiuterinės
programos“, panašumo. Užtenka žvilgtelėti į internetą, kad būtų pripažinta aplinkybė, jog kompiuterių platintojai taip pat
siūlo galimybę juos išnuomoti. Takia pati situacija yra ir su programine įranga.
47     Antra, dėl žymenų palyginimo ieškovė nurodo, kad yra ryškus dviejų žymenų OBELIX ir MOBILIX panašumas. Kadangi prekių ženklas
OBELIX saugomas visoje vidaus rinkoje, ypač reikia atsižvelgti į tai, kaip prekių ženklai ten suprantami remiantis jų garsiniu
ir konceptualiu įspūdžiu ir atsižvelgti į rinkos sąlygas bei vidaus rinkai būdingus vartotojų įpročius.
48     Ieškovė tvirtina, kad pirmiausia būtina atsižvelgti į aplinkybę, kad vartotojai abu žymenis laikytų trijų skiemenų prekių
ženklais, kurių kirtis yra ant tapačių skiemenų, priebalsių seka yra tapati ir beveik tapati balsių seka, nes balsės „e“ ir
„i“ skamba labai panašiai. Vienintelis skirtumas yra pareiškėjos prekių ženklo pirmoji raidė „m“, kuri dėl silpno skambesio
triukšmingoje aplinkoje klausytojo gali likti nepastebėta.
49     Ieškovė nurodo, kad svarbus yra bendras įspūdis ir kad dažniausiai lemiantis yra įsimenamas vizualus vaizdas. Pirkėjas, kuris
prekių ženklą OBELIX prisimena tik labai neaiškiai, galėtų manyti, kad panašiame žymenyje MOBILIX atpažino prekių ženklą,
kurį jau žino, ir supainiotų prekes gaminančias įmones.
50     Trečia, dėl galimybės supainioti ieškovė nurodo, kad jeigu atsižvelgiama į prekių panašumo, prekių ženklų panašumo ir protestą
pateikusio asmens prekių ženklo skiriamojo požymio tarpusavio priklausomybę, prekių ženklų skirtumai tapačių prekių ir paslaugų
bei labai panašių prekių ir paslaugų srityje nėra pakankami, kad būtų išvengta būtent garsinės painiavos, turint omenyje protestą
pateikusio asmens prekių ženklo žinomumą.
51     Ieškovė nurodo, kad prekių ženklas OBELIX yra prekių ženklų šeimos, apimančios taip pat ir su kitais „Astérix“ serijos personažais
susijusius prekių ženklus, saugomos 50 valstybių visame pasaulyje, dalis. Žala skiriamajam požymiui atsiranda dėl to, kad,
pirma, sujungiant garsinius, vizualius ir konceptualius elementus siekiama duoti nuorodą į gerą vardą turintį modelį ir, antra,
šiuo atveju nesant jokios priimtinos priežasties sąmoningai naudojamas daugeliui „Astérix“ šeimai priklausančių prekių ženklų
būdingas elementas: priesaga „ix“. Visiškai suprantama, kad žodis „mobilix“ įsiterptų į šią prekių ženklų šeimą ir būtų suvokiamas
kaip kilęs iš žodžio „obelix“.
52     Atsakovė tvirtina, kad nėra jokios galimybės suklaidinti atitinkamą visuomenę. Akivaizdus žymenų vizualus ir ypač didelis
konceptualus skirtumas gali kompensuoti bet kokį skambėjimo panašumą net ir turinčių silpną panašumą prekių bei paslaugų atžvilgiu.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
53     Remiantis Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktu ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas,
kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam
arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje
teritorijoje, kur ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas. Galimybė suklaidinti apima ir galimybę susieti su ankstesniu prekių
ženklu. Be to (pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 2 dalies a punkto i papunktį), „ankstesni prekių ženklai“ reiškia tokius
Bendrijos prekių ženklus, kurių įregistravimo paraiškos padavimo data yra ankstesnė už Bendrijos prekių ženklo įregistravimo
paraiškos padavimo datą.
54     Pagal nusistovėjusią Bendrijos teismų praktiką galimybę suklaidinti sudaro galimybė, kad visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamos
prekės ar paslaugos yra pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių.
55     Pagal tą pačią teismų praktiką galimybė supainioti turi būti visapusiškai vertinama atsižvelgiant į tai, kaip atitinkama visuomenė
suvokia tam tikrus žymenis ar prekes ir paslaugas, ir į visas konkrečiam atvejui būdingas aplinkybes, ypač į žymenų panašumo
ir jais žymimų prekių ir paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Laboratorios RTB prieš VRDT–Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS)
, T‑162/01, Rink. p. II 2821, 31–33 punktus ir nurodytą teismų praktiką).
56     Nagrinėjamoje byloje buvo remiamasi ankstesnėmis teisėmis, susijusiomis su žodžiu „obelix“, kuris atitinka Bendrijos prekių
ženklą ir visose valstybėse narėse plačiai žinomą prekių ženklą.
57     Be to, didžioji dalis nagrinėjamų prekių ir paslaugų yra kasdienio naudojimo prekės. Tik Bendrijos prekių ženklo paraiškoje
nurodytos 42 klasei priklausančios paslaugos (mokslo ir pramonės tyrimai ir t. t.) yra skirtos daugiau specialių žinių turinčiai
visuomenei. Taigi atitinkama visuomenė, kurios atžvilgiu reikia vertinti galimybę supainioti, yra paprastas pakankamai informuotas
ir protingai pastabus bei nuovokus šių prekių ir paslaugų vartotojas Europos Sąjungoje.
58     Atsižvelgiant į šiuos paaiškinimus, reikia patikrinti palyginimą, kurį atliko Apeliacinė taryba, pirma, atitinkamų prekių,
ir, antra, žymenų, dėl kurių kilo ginčas, atžvilgiu.
–       Dėl prekių palyginimo
59     Nustatant, ar egzistuoja panašumas tarp nagrinėjamų prekių ar paslaugų, reikia atsižvelgti į visus svarbius ryšį tarp prekių
ar paslaugų nusakančius veiksnius ir ypač į jų prigimtį, paskirtį, naudojimą, taip pat į tai, ar jos yra konkuruojančios,
ar papildančios vienos kitas (žr. pagal analogiją 1998 m. rugsėjo 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Canon
, C‑39/97, Rink. p. I‑5507, 23 punktą).
60     Dėl tokių 9 ir 16 klasėms priklausančių prekių kaip „telekomunikacijų aparatai, instrumentai bei įranga“, „mobilieji telefonai“,
„koduotuvai ir dekoderiai“ ir t. t., kurių atžvilgiu prašoma įregistruoti prekių ženklą, ieškovė iš esmės tvirtina, kad jos
visos apima pagrindines prekių, kurioms skirtas prekių ženklas, sudedamąsias dalis.
61     Ieškovės argumentai turi būti atmesti. Žinoma, kompiuteriai įvairiomis formomis yra būtini geram „telekomunikacijų instrumentų
bei įrangos“ veikimui, o „automatinių atsakiklių paslaugas (laikinai nesantiems klientams)“ kartais gali teikti įmonė, gaminanti
būtiną įrangą, tačiau to neužtenka, kad būtų galima daryti išvadą, jog šios prekės ir paslaugos yra panašios arba „labai panašios“.
Iš tikrųjų paprasčiausia aplinkybės, kad nurodyta prekė naudojama kaip kitos prekės detalė, elementas arba sudedamoji dalis,
neužtenka įrodyti, kad galutinės prekės, apimančios šias sudėtines dalis, yra panašios, nes jų rūšis, paskirtis ir atitinkami
klientai gali būti visiškai skirtingi.
62     Be to, iš ankstesnės registracijos 9 klasei prekių ir paslaugų sąrašo matyti, kad ši teisė apima fotografijos, kino, optikos,
mokymo ir video žaidimų sritis. Šį prekių ir paslaugų sąrašą reikia palyginti su nurodytu Bendrijos prekių ženklo paraiškoje
ir tai akivaizdžiai parodo, jog atitinkama sritis yra beveik išimtinai telekomunikacijos įvairiomis jų formomis. Telekomunikacijų
įrenginiai patenka į „garso arba vaizdo įrašymo, perdavimo ir atkūrimo“ kategoriją, kuri yra Nicos sutarties klasifikacijos
9 klasės oficialios antraštės dalis. Tačiau į šią klasės antraštės („telekomunikacijos“) dalį ankstesnė teisė nepretendavo,
o tai reiškia, kad telekomunikacijų įrenginiai nebuvo laikomi apsaugotais. Ieškovė savo prekių ženklą įregistravo daugeliui
klasių, tačiau paaiškinime ji nenurodė „telekomunikacijų“ ir į registraciją netgi neįtraukė visos 38 klasės. Tačiau 38 klasė
susijusi kaip tik su „telekomunikacijų“ paslaugomis.
63     Šiuo atžvilgiu reikia pritarti Apeliacinės tarybos paaiškinimui, kad ankstesnė registracija apsaugo „elektrotechninius, elektroninius
aparatus ir prietaisus“, tačiau šios plačios formuluotės ieškovė negali naudoti kaip argumento, leidžiančio daryti išvadą,
jog egzistuoja labai didelis panašumas, ar
a fortiori
tapatumas su paraiškoje nurodytomis prekėmis, nes lengvai galima buvo gauti specifinę apsaugą telekomunikacijų aparatams
ir prietaisams
64     Taigi Apeliacinė taryba nesuklydo tvirtindama, kad negalima pripažinti, jog Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytos 9
ir 16 klasei priskiriamos prekės buvo įtrauktos į platų ankstesnės registracijos prekių ir paslaugų sąrašą.
65     Toliau dėl Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytų paslaugų, priskiriamų 35, 37, 38 ir 42 klasėms, ieškovė tvirtina, kad
atvirkščiai nei Apeliacinės tarybos išvados, šios prekės taip pat yra panašios į jos prekes, nes tokių prekių kaip „kompiuteriai,
programų moduliai, į duomenų laikmenas įrašytos kompiuterinės programos“ gamintojai teikia taip pat ir paslaugas, kurių atžvilgiu
pateikta paraiška dėl įregistravimo. Remdamasi Vokietijos federalinio patentų teismo sprendimu ieškovė daro išvadą, kad jos
9 klasei priklausančios prekės ir 38 klasei priklausančios telekomunikacijų paslaugos yra panašios, nes didelė visuomenės
dalis gali manyti, kad duomenų apdorojimo įrangos gamintojai ir platintojai taip pat teikia ir atitinkamas telekomunikacijų
paslaugas, jeigu prekių ženklas yra toks pat. Be to, ieškovė nurodo, kad šis paaiškinimas galioja ir 35 bei 37 klasėms priklausančių
paslaugų atžvilgiu, nes tokias paslaugas kaip „automatiniai atsakikliai“ (35 klasė) ir „telefonų įrengimas ir taisymas“ (37 klasė)
kartais teikia naudojamos kompiuterinės įrangos gamintojai ir kartais jos veikia padedant programinei įrangai. Dėl 42 klasei
priskiriamų paslaugų, vadinamų „mokslo ir pramonės tyrimai, inžinerija, įskaitant infrastruktūros ir telekomunikacijų įrangos
projektavimą“, ieškovė tvirtina, kad jos yra taip glaudžiai susijusios su kompiuterinės ir programinės įrangos sektoriumi,
kad visuomenė gali manyti, jog jas teikia tie patys gamintojai arba platintojai. Galiausiai Bendrijos prekių ženklo paraiškoje
nurodytos „kompiuterių ir kompiuterinių programų nuomos“ (42 klasė) atžvilgiu ieškovė atmeta Apeliacinės tarybos išvadą, kad
tokios paslaugos skiriasi nuo jos „kompiuterių“ ir „į duomenų laikmenas įrašytų kompiuterinių programų“.
66     Pirmiausia reikia pasakyti, kad prekėms palyginti taikomi principai taip pat taikomi ir paslaugoms bei prekėms ir paslaugoms
palyginti. Žinoma, kaip nurodė atsakovė, vien dėl savo pobūdžio prekės paprastai skiriasi nuo paslaugų, tačiau nepaisant to,
jos gali būti papildančios vienos kitas, pavyzdžiui, prekės priežiūra papildo pačią prekę, arba paslaugos gali turėti tą patį
objektą arba tokią pačią paskirtį kaip ir prekės ir dėl to konkuruoti su jomis. Iš to išplaukia, kad tam tikromis aplinkybėmis
gali būti konstatuojamas net ir prekių bei paslaugų panašumas.
67     Šiuo atveju, pirma, dėl prekių ženklo paraiškoje nurodytų 37 ir 42 klasių paslaugų Apeliacinės tarybos nuomonė, kad jos negali
būti laikomos panašiomis į paslaugas, kurioms skirta ankstesnė registracija, neturi būti kritikuojama. Iš tikrųjų 42 klasei
priklausančios ieškovės paslaugos („apgyvendinimas ir maitinimas; fotografijos paslaugos; vertimai, autorių teisių vadyba
ir naudojimas; intelektinės nuosavybės naudojimas“) visiškai nenusijusios su taip pat 42 klasei priskiriamomis paslaugomis,
vadinamomis „mokslo ir pramonės tyrimai, inžinerija, įskaitant infrastruktūros ir telekomunikacijų įrangos, ypač skirtos telefono
ryšiui, projektavimas, kompiuterių programavimas, kūrimas, programinės įrangos priežiūra ir atnaujinimas, kompiuterių ir kompiuterinių
programų nuoma“, kurių atžvilgiu prašoma apsaugos. Ši išvada taikoma taip pat ir Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytoms
37 klasės paslaugoms, t. y. „telefonų įrengimui ir taisymui, statybai, taisymui ir įrengimui“.
68     Antra, Apeliacinė taryba nesuklydo patvirtindama, kad Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytos 38 klasės paslaugos (aprašytos
šio sprendimo 3 punkte), atsižvelgiant į jų techninį pobūdį, jų siūlymui būtiną kvalifikaciją ir vartotojų poreikius, kuriems
patenkinti jos yra skirtos, pakankamai skiriasi nuo tų, kurioms skirta ankstesnė registracija ir kurios priklauso 41 klasei
(aprašytos šio sprendimo 5 punkte). Todėl prekių ženklo paraiškoje nurodytos 38 klasei priklausančios paslaugos turi tik silpną
panašumą į 41 klasei priklausančias ankstesnės teisės saugomas paslaugas.
69     Toliau reikia atmesti ieškovės argumentą, kad visos Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytos prekės ir paslaugos vienaip
ar kitaip gali būti susijusios su „kompiuteriais“ ir „kompiuterinėmis programomis“ (9 klasė), kurioms skirtas ankstesnis prekių
ženklas. Kaip teisingai pastebėjo atsakovė, šiandieninėje daugybe technologijų besinaudojančioje visuomenėje beveik jokie
elektroniniai ar skaitmeniniai prietaisai ar įranga neveikia vienaip ar kitaip nenaudojant kompiuterio. Pripažinus panašumą
visais atvejais, kai ankstesnė teisė apima kompiuterius ir kai prašomu įregistruoti prekių žymeniu ženklinamos prekės ar paslaugos
gali būti susijusios su kompiuterio naudojimu, būtų tikrai peržengtas apsaugos, kurią teisės aktų leidėjas suteikė prekių
ženklo savininkui, objektas. Tokia pozicija lemtų situaciją, kurioje programinės arba kompiuterinės įrangos registracija praktiškai
užkirstų kelią bet kokios rūšies elektroninių arba skaitmeninių metodų ar paslaugų, eksploatuojančių šią programinę arba kompiuterinę
įrangą, vėlesnei registracijai. Bet kuriuo atveju toks kelio užkirtimas šioje byloje yra neteisėtas, nes Bendrijos prekių
ženklo paraiška išimtinai skirta įvairioms telekomunikacijų formoms, o ankstesnė registracija nenurodo jokios šio sektoriaus
veiklos. Be to, kaip teisingai nurodė Apeliacinė taryba, niekas ieškovei netrukdo savo prekių ženklą taip pat įregistruoti
telefono ryšiui.
70     Todėl darytina išvada, kad nagrinėjamos prekės ir paslaugos yra nepanašios. Tačiau yra viena išimtis. Iš tikrųjų „kompiuterių
ir kompiuterinių programų nuoma“ (42 klasė), nurodyta Bendrijos prekių ženklo paraiškoje, ir ieškovės „kompiuteriai“ bei „į
duomenų laikmenas įrašytos kompiuterinės programos“ (9 klasė) yra panašūs dėl to, kad yra vieni kitus papildantys.
71     Iš viso to, kas buvo išdėstyta, matyti, kad reikia atmesti ieškovės argumentus dėl prekių ir paslaugų palyginimo, išskyrus
tą, kuris susijęs su „kompiuterių ir kompiuterinių programų nuomos“ (42 klasė), nurodytos Bendrijos prekių ženklo paraiškoje,
ir ieškovės „kompiuterių“ bei „į duomenų laikmenas įrašytų kompiuterinių programų“ (9 klasė) panašumu.
–       Dėl žymenų palyginimo
72     Kaip matyti iš nusistovėjusios teismų praktikos, visapusiškas galimybės supainioti vertinimas, kiek tai susiję su vizualiu,
fonetiniu ar konceptualiu žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas jų sukuriamu bendru įspūdžiu, atsižvelgiant,
inter alia
, į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus (žr. 2003 m. spalio 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
PhillipsVan Heusen prieš VRDT–Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS)
, T‑292/01, Rink. p. II‑4335, 47 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
73     Ieškovė tvirtina, kad abu žymenys OBELIX ir MOBILIX yra labai panašūs. Vizualiu požiūriu jie yra beveik tokio paties ilgio
ir turi panašią raidžių seką, o fonetiniu požiūriu sukuria labai panašius garsus. Kadangi prašomo įregistruoti žymens pirmoji
raidė „m“ sukuria silpną garsą, tikėtina, kad triukšmingoje aplinkoje jis būtų prastai girdimas.
74     Skundžiamame sprendime Apeliacinė taryba manė, kad nagrinėjami žymenys yra panašūs. Minėtame sprendime ji nurodė, kad abu
žymenis sudaro toks pats skaičius skiemenų, tokia pati priebalsių B‑L‑X seka, panaši balsių O‑I (arba E‑I ) seka ir kad jie
yra tokio paties ilgio. Šie bendri bruožai sukuria bendrą panašumo įspūdį. Šis įspūdis yra stipresnis fonetiškai, tačiau pastebimas
ir vizualiai, ypač dėl priesagos „ix“. Galiausiai ji padarė išvadą, kad jeigu dviejų prekių ženklų konceptualūs skirtumai
nėra menki, jie negali kompensuoti vizualių ir fonetinių panašumų.
75     Dėl, pirma, vizualaus palyginimo iš karto reikia konstatuoti, kad abu nagrinėjami prekių ženklai yra žodiniai prekių ženklai.
MOBILIX sudaro septynios raidės, o ankstesnį žymenį OBELIX – šešios raidės. Nors jie turi vienodus raidžių junginį „OB“ ir
galūnę „LIX“, yra tam tikrų reikšmingų vizualių skirtumų, pavyzdžiui, po junginio „OB“ einančios raidės („E“ pirmuoju atveju
ir „I“ antruoju atveju), žodžių pradžia (prašomas įregistruoti Bendrijos prekių ženklas prasideda raide „M“, o ankstesnis
prekių ženklas prasideda raide „O“) bei jų ilgis. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad paprastai vartotojo dėmesys labiausiai
krypsta į žodžio pradžią (2004 m. kovo 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
El Corte Inglés prieš VRDT–González Cabello et Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR)
, T‑183/02 ir T‑184/02, Rink. p. II‑0000, 83 punktas).
76     Todėl reikia padaryti išvadą kad nagrinėjami žymenys vizualiai yra nepanašūs arba kad jie yra tik labai mažai panašūs.
77     Antra, dėl fonetinio palyginimo reikia konstatuoti, kad abu prekių ženklai ištariami trimis skiemenimis O‑BE‑LIX ir MO‑BIL‑IX
arba MO‑BI‑LIX. Žinoma, pirmasis prašomo įregistruoti Bendrijos prekių ženklo skiemuo „MO“ tariamas aiškiai, o tai padeda
atskirti nagrinėjamus žymenis, tačiau negalima paneigti, kad pirmoji raidė „M“ dėl savo silpno skambėjimo gali vis dėlto kartais
likti klausytojo nepastebėta. Be to, antrieji ir tretieji skiemenys tariami labai panašiai, o trečiasis netgi tapačiai.
78     Atsižvelgiant į šiuos faktorius reikia daryti išvadą, kad nagrinėjamiems žymenims būtingas tam tikras fonetinis panašumas.
79     Trečia, dėl konceptualaus palyginimo reikia nurodyti, kad žodžiai „mobilix“ ir „obelix“ nė vienoje oficialioje Europos Sąjungos
kalboje neturi semantinės reikšmės. Tačiau, jeigu žodį „mobilix“ galima būtų lengvai suvokti kaip reiškianti kažką mobilaus
arba mobilumą, tai žodis „obelix“, net jeigu pavadinimas buvo įregistruotas kaip žodinis prekių ženklas, t. y. vizualiai nenurodant
animacinio filmo personažo, paprasta visuomenė jį lengvai susietų su drūtu personažu iš komiksų serijos, plačiai žinomos visoje
Europos Sąjungoje, pasakojančios apie pastarojo nuotykius su Astérix. Dėl šio konkretaus populiaraus personažo pavaizdavimo
labai mažai tikėtina, kad visuomenė supainios šį žodį su daugiau ar mažiau panašiais žodžiais (22 punkte cituoto sprendimo
Starix
58 punktas).
80     Atitinkami konceptualūs skirtumai tam tikromis aplinkybėmis gali nuslopinti atitinkamų žymenų vizualius ir fonetinius panašumus.
Tokiam nuslopinimui būtina, kad bent vienas iš nagrinėjamų žymenų atitinkamos visuomenės požiūriu turėtų aiškią ir nustatytą
reikšmę, kurią minėta visuomenė galėtų tuoj pat suvokti (72 punkte cituoto sprendimo
BASS
54 punktas ir 33 punkte cituoto sprendimo
PICARO
56 punktas). Kaip buvo nurodyta ankstesniame punkte, šiuo atveju taip yra dėl žodinio žymens OBELIX.
81     Iš to išplaukia, kad nagrinėjamų žymenų konceptualūs skirtumai šiuo atveju gali nuslopinti fonetinius panašumus bei nurodytus
galimus vizualius panašumus.
82     Vertinant galimybę supainioti reikia pastebėti, kad nagrinėjamų žymenų skirtumų užtenka, kad panaikintų galimybę suklaidinti
atitinkamą visuomenę, nes tokia galimybė preziumuoja gana didelį nagrinėjamų prekių ženklų panašumo laipsnį ir šiais prekių
ženklais ženklinamų prekių ir paslaugų panašumo laipsnį  (22 punkte cituoto sprendimo
Starix
59 punktas).
83     Tokiomis aplinkybėmis Apeliacinės tarybos vertinimas dėl ankstesnio prekių ženklo skiriamojo požymio ir ieškovės tvirtinimai
dėl šio prekių ženklo gero vardo nedaro įtakos Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto taikymui šioje byloje (šiuo
atžvilgiu žr. 22 punkte cituoto sprendimo
Starix
60 punktą).
84     Iš tikrųjų galimybė supainioti apima prielaidą, kad žymenys ir ženklinamos prekės bei paslaugos yra tapatūs arba panašūs,
o prekių ženklo geras vardas yra tas elementas, į kurį turi būti atsižvelgta vertinant, ar žymenų arba prekių ir paslaugų
panašumas pakankamas supainiojimo galimybei kilti (žr. šiuo atžvilgiu ir pagal analogiją 59 punkte cituoto sprendimo
Canon
22 ir 24 punktus). Jeigu šiuo atveju žymenys, dėl kurių kilo ginčas, negali būti laikomi tapačiais arba panašiais, tai aplinkybė,
jog ankstesnis prekių ženklas yra plačiai žinomas arba turi gerą vardą Europos Sąjungoje, negali daryti įtakos bendram galimybės
supainioti vertinimui (žr. šiuo atžvilgiu 22 punkte cituoto sprendimo
Starix
61 punktą).
85     Galiausiai reikia atmesti ieškovės argumentą, kad dėl priesagos „ix“ būtų visiškai suprantama, jog žodis „mobilix“ tiesiogiai
įsiterpia į prekių ženklų šeimą, kurią sudaro „Astérix“ serijos personažai, ir kad ji būtų suvokiamas kaip kilęs iš žodžio
„obelix“. Iš tikrųjų šiuo atžvilgiu užtenka nurodyti, kad ieškovė negali remtis jokia išimtine teise dėl priesagos „ix“ naudojimo.
86     Iš viso to, kas buvo išdėstyta, matyti, kad neįvykdyta viena iš sąlygų, būtinų Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies
b punktui taikyti. Taigi nėra galimybės supainioti prašomą įregistruoti prekių ženklą ir ankstesnį prekių ženklą.
87     Tokiomis aplinkybėmis ieškinio pagrindas dėl minėtos nuostatos pažeidimo turi būti atmestas, nes nėra būtinybės nagrinėti
argumentus, kuriuos ieškovė pateikė šio ieškinio pagrindo atžvilgiu dėl tariamo ankstesnio prekių ženklo gero vardo. Taip
pat nebūtina tenkinti ieškovės pateiktą prašymą išklausyti liudytojus, siekiant patvirtinti minėtą gerą vardą. Galiausiai
taip pat pasitvirtino, kad išvada, jog „kompiuterių ir kompiuterinių programų nuoma“ (42 klasė), nurodyta Bendrijos prekių
ženklo paraiškoje, ir ieškovės „kompiuteriai“ bei „į duomenų laikmenas įrašytos kompiuterinės programos“ (9 klasė) yra panašūs
(žr. 71 punktą), yra nesvarbi.
88     Taigi ieškovės pateiktas ieškinys turi būti atmestas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
89     Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi
šalis to prašė. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Jaeger
Tiili
Czúcz
Paskelbta 2005 m. spalio 27 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris

Pirmininkas
E. Coulon

M. Jaeger
*
Proceso kalba: anglų.