CELEX: 62004CJ0310
Ieškinys dėl panaikinimo
Žemės ūkis
Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies 10 a skyrius, įtrauktas Reglamento (EB) Nr. 864/2004 1 straipsnio 20 punktu
Pagalbos medvilnei schemos dalinis pakeitimas
Sąlyga, pagal kurią plotas turi būti prižiūrimas bent iki sėklinių atvėrimo
Suderinamumas su Protokolu Nr. 4 dėl medvilnės, esančiu Graikijos Respublikos stojimo į Europos Bendrijas sutarties priede
Pagalbos gamybai sąvoka
Pareiga motyvuoti
Piktnaudžiavimas įgaliojimais
Bendrieji proporcingumo ir teisėtų lūkesčių principai

Savo ieškiniu Ispanijos Karalystė prašo Teisingumo Teismo panaikinti 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003,
nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir tam tikras paramos schemas
ūkininkams bei iš dalies keičiančio reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001,
(EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (OL L 270,
p. 1), IV antraštinės dalies 10a skyrių, įtrauktą 2004 m. balandžio 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 864/2004 1 straipsnio
20 punktu (OL L 161, p. 48, toliau – iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 1782/2003, o šio reglamento 10a skyrius toliau –
nauja pagalbos medvilnei schema).

Teisinis pagrindas
1980 m. Graikijos Respublikai stojant į Europos Bendrijas, šios valstybės stojimo akto protokolu Nr. 4 dėl medvilnės (OL L 291,
1979, p. 174, toliau – Protokolas Nr. 4) buvo įtvirtinta pagalbos medvilnei schema.
Pirmą kartą ši schema buvo taikyta 1981 m. derliui, o vėliau buvo išplėsta 1986 m., kai į Europos Bendrijas įstojo Ispanijos
Karalystė ir Portugalijos Respublika.
Pagal Protokolo Nr. 4 2 dalį minėta schema visų pirma skirta remti medvilnės gamybą tuose Bendrijos regionuose, kuriuose ji
yra svarbi žemės ūkio ekonomikai, leisti suinteresuotiems gamintojams uždirbti pakankamai pajamų ir stabilizuoti rinką struktūriškai
gerinant pasiūlos ir pateikimo į rinką pakopas.
Protokolo Nr. 4 3 dalies originali redakcija bei 2001 m. gegužės 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1050/2001, šeštą kartą
taisančiu pagalbos medvilnei teikimo tvarką, nustatytą Graikijos stojimo akto 4 protokolu (OL L 148, p. 1), pakeista redakcija
nustato, kad šiai schemai „priskiriama gamybos pagalba“.
Protokolo Nr. 4 6 dalis, iš dalies pakeista Reglamentu Nr. 1050/2001, numato, kad „Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir
pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, kvalifikuota balsų dauguma nusprendžia dėl koregavimų, kurių reikia šiuo protokolu
nustatytai tvarkai, ir priima bendras taisykles, kuriomis įgyvendinamos šio protokolo nuostatos“.
Remdamasi minėta 6 dalimi, 2001 m. gegužės 22 d. Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1051/2001 dėl pagalbos medvilnės gamybai
(OL L 148, p. 3).
Iš šio reglamento 2, 11 ir 12 straipsnių matyti, kad pagalba nevalytos medvilnės gamybai yra lygi skirtumui tarp minėtu reglamentu
nustatytos orientacinės kainos už tokią medvilnę ir pasaulinės rinkos kainos ir kad ši pagalba yra sumokama medvilnės valymo
įmonėms už nevalytą medvilnę, kurią jos nupirko bent jau už šiuo reglamentu nustatytą minimalią kainą.
Vykdant bendros žemės ūkio politikos reformą, Taryba priėmė Reglamentą Nr. 1782/2003, nustatantį bendrąsias tiesioginės paramos
schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles bei tam tikras paramos schemas ūkininkams.
Siekiant suvienodinti paramos medvilnei, alyvuogių aliejui, žaliaviniam tabakui ir apyniams schemas su paramos kitiems bendros
žemės ūkio politikos sektoriams schemomis, Taryba priėmė Reglamentą Nr. 864/2004.
Reglamento Nr. 864/2004 pirma, antra, penkta, šešta, septinta, dvidešimt antra ir dvidešimt trečia konstatuojamosios dalys
nustato:
„1)      Tiesioginės paramos augintojams atsiejimas ir vienos išmokos schemos sukūrimas yra svarbūs bendros žemės ūkio politikos reformos
elementai, skirti pereiti nuo kainų politikos ir paramos gamybai prie ūkininkų pajamų rėmimo politikos. Reglamentas (EB) Nr. 1782/2003
nustatė šiuos elementus įvairiems žemės ūkio produktams.
2)      Siekiant bendros žemės ūkio politikos reformos pagrindinių uždavinių, parama medvilnei, alyvuogių aliejui, žaliaviniam tabakui
ir apyniams turėtų būti iš esmės atsieta ir integruota į vienos išmokos schemą.
<...>
5)      Visiškas dabartinės paramos schemos medvilnės sektoriuje integravimas į bendrosios išmokos schemą Bendrijos medvilnės auginimo
regionuose sukeltų rimtą šios pramonės sutrikdymo pavojų. Dėl to dalis paramos turėtų ir toliau būti susieta su medvilnės
auginimu, kai nustatyto dydžio parama teikiama per išmokas už tam tikrą derlių iš paramos skyrimo reikalavimus atitinkančio
hektaro. Jos dydis turėtų būti apskaičiuotas taip, kad būtų užtikrintos ekonominės sąlygos, leidžiančios šį derlių duodančiuose
regionuose vystyti medvilnės auginimo pramonę ir neleidžiančios kitų kultūrinių augalų derliui išstumti medvilnės auginimo.
Siekiant šio tikslo būtų tikslinga nustatyti, kad bendras paramos vienam hektarui dydis valstybėje narėje sudaro 35 % nacionalinės
paramos, netiesiogiai suteiktos augintojams.
6)      Likusi, netiesiogiai augintojams suteikta nacionalinės paramos dalis, sudaranti 65 %, turėtų būti skirta pagal bendrosios
išmokos schemą.
7)      Dėl susijusių su aplinka priežasčių bei siekiant apriboti medvilne apsėtus plotus kiekvienoje valstybėje narėje turėtų būti
nustatytas pagrindinis plotas. Be to, turėtų būti apsiribota tais paramos skyrimo reikalavimus atitinkančiais plotais, kuriuos
patvirtina valstybės narės.
<...>
22)      Siekiant atsieti paramą medvilnei ir žaliaviniam tabakui, gali tekti imtis gamybos pertvarkymo priemonių. Papildoma Bendrijos
parama tų valstybių narių gamybos regionams, kuriems 2000, 2001 ir 2002 m. buvo teikta Bendrijos parama medvilnei ir žaliaviniam
tabakui, turėtų būti užtikrinta perkeliant lėšas iš finansinių prognozių 1 a eilutės į 1 b eilutę. Ši papildoma parama turėtų
būti naudojama taip, kaip numatyta 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo
ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai.
23)      Siekiant ir toliau užtikrinti sklandų pagalbos pajamoms mokėjimą medvilnės, alyvuogių aliejaus ir tabako augintojams, neturėtų
būti teikiamas pasiūlymas atidėti šių paramos schemų integravimą į bendrosios išmokos schemą.“
Reglamentas Nr. 864/2004 į Reglamento Nr. 1782/2003 IV antraštinę dalį įtraukė 10a skyrių „Specialiosios išmokos už medvilnę“,
kuris apima 110a–110f straipsnius.
Pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 110a–110c straipsnius:

„110 a straipsnis
Taikymo sritis
Parama skiriama ūkininkams, auginantiems medvilnę, klasifikuojamą pagal KN kodą 5201 00, laikantis šiame skyriuje nustatytų
sąlygų.

110 b straipsnis
Pagalbos skyrimo reikalavimai
1.      Pagalba skiriama už pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančio medvilnės hektaro plotą. Pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkantis
plotas turi būti žemės ūkio paskirties žemėje, kurioje valstybė narė leidžia auginti medvilnę, apsėtas leidžiamomis medvilnės
rūšimis ir esant įprastoms augimo sąlygoms prižiūrimas mažiausiai iki sėklinės atvėrimo.
Tačiau jeigu medvilnė nepasiekia sėklinės atvėrimo stadijos dėl oro sąlygų, kurias valstybė narė laiko išskirtinėmis, visiškai
medvilne apsėti plotai laikomi toliau atitinkančiais pagalbos skyrimo reikalavimus, jeigu iki sėklinės atvėrimo stadijos svarstomi
plotai nebuvo naudojami kitiems tikslams, išskyrus medvilnės auginimą.
2.      Valstybės narės nustato 1 dalyje minimą žemę ir rūšis vadovaudamosi išsamiomis taisyklėmis ir sąlygomis, kurios turi būti
priimtos 144 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.

110 c straipsnis
Baziniai plotai ir sumos
1.      Nustatomi tokie nacionaliniai baziniai plotai:
–        Graikijoje:          370 000 ha,
–        Ispanijoje:          70 000 ha,
–        Portugalijoje:          360 ha.
2.      Pagalbos suma, skirta pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančiam hektarui:
–        Graikijoje: 594 EUR už 300 000 hektarų ir 342,85 EUR už likusius 70 000 hektarų,
–        Ispanijoje: 1 039 EUR,
–        Portugalijoje: 556 EUR.
<...>“
Iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 110d ir 110e straipsniai reglamentuoja patvirtintas tarpšakines organizacijas,
sudarytas iš medvilnę auginančių ūkininkų ir mažiausiai vienos medvilnės valymo įmonės, „kurių vienas iš svarbiausių tikslų
yra tiekti kokybės reikalavimus atitinkančią nevalytą medvilnę medvilnės valymo įmonei“. Šios tarpšakinės organizacijos gali
diferencijuoti daugiausia pusę pagalbos sumos, kurią jų nariai ūkininkai turi teisę gauti pagal jų nustatytą sistemą, kur
ypatingas dėmesys skiriamas nevalytos medvilnės kokybei.
Be to, Reglamentas Nr. 864/2004 į Reglamentą Nr. 1782/2003 įtraukė IVb antraštinę dalį „Lėšų pervedimas“, kuriame, tarp kitų,
yra 143d straipsnis „Už gamybos pertvarkymą medvilnės auginimo regionuose pervedamos lėšos“, išdėstytas taip:
„Nuo 2007 biudžetinių metų kiekvienais kalendoriniais metais 22 milijonų EUR suma, susidariusi iš vidutinių išlaidų medvilnei
2000, 2001 ir 2002 m., kaip papildoma Bendrijos parama gali būti skiriama priemonėms medvilnę auginančiuose regionuose pagal
kaimo plėtros programą, kuri vadovaujantis Reglamentu (EB) Nr. 1257/1999 finansuojama iš EŽŪOGF Garantijų dalies.“
Galiausiai Reglamentas Nr. 864/2004 į Reglamento Nr. 1782/2003 153 straipsnį įtraukė 4a dalį, panaikinančią Reglamentą Nr. 1051/2001,
kuris vis dėlto toliau taikomas 2005–2006 gamybos metams. Pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 156 straipsnio
2 dalies g punktą nauja pagalbos medvilnei schema taikoma nuo 2006 m. sausio 1 d. medvilnei, pasėtai po šios datos.

Šalių reikalavimai
Ispanijos vyriausybė Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies 10a skyrių,
–        priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
Taryba Teisingumo Teismo prašo atmesti ieškinį kaip nepagrįstą ir priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Komisija, kuriai 2004 m. rugsėjo 21 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi buvo leista įstoti į bylą palaikyti Tarybos
reikalavimus, Teisingumo Teismo prašo atmesti ieškinį kaip nepagrįstą.

Dėl Tarybos prašymo perduoti bylą Teisingumo Teismui tam, kad ji būtų paskirta nagrinėti didžiajai kolegijai
2006 m. balandžio 5 d. Teisingumo Teismo kanceliarijoje gautu laišku Taryba paprašė perduoti bylą Teisingumo Teismui tam,
kad ji būtų paskirta nagrinėti didžiajai kolegijai.
Šis prašymas buvo pateiktas remiantis Teisingumo Teismo statuto 16 straipsnio trečiąja pastraipa, nustatančia, kad Teisingumo
Teismas posėdžiauja didžiosios kolegijos sudėtimi, ypač kai to reikalauja bylos šalimi esanti Bendrijų institucija, bei Teisingumo
Teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 4 dalimi, numatančia, jog bylą sprendžiantis teismas, kuriam byla buvo paskirta,
bet kurioje proceso stadijoje gali perduoti bylą Teisingumo Teismui, kad šis iš naujo ją paskirtų didesnio teisėjų skaičiaus
sudėties kolegijai.
Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad Teisingumo Teismo statuto 16 straipsnio trečioji pastraipa įpareigoja jį posėdžiauti didžiosios
kolegijos sudėtimi, ypač kai to reikalauja bylos šalimi esanti Bendrijų institucija, tačiau bylos perdavimas pagal minėto
procedūros reglamento 44 straipsnio 4 dalį yra priemonė, dėl kurios bylą sprendžiantis teismas, kuriam byla paskirta, iš esmės
sprendžia savo iniciatyva ir nuožiūra.
Vis dėlto pagal minėto 16 straipsnio trečiąją pastraipą leidžiant pateikti prašymą labai vėlyvoje proceso stadijoje, šiuo
atveju pasibaigus žodinei proceso daliai, t. y. pasitarimų stadijoje, atsiranda pavojus, jog procesas labai užsitęs ir todėl
kils pasekmių, akivaizdžiai prieštaraujančių gero teisingumo vykdymo reikalavimui, numatančiam, kad kiekvienoje savo nagrinėjamoje
byloje Teisingumo Teismas privalo užtikrinti, jog sprendimas bus priimtas per veiksmingą ir per tinkamus terminus vykusį procesą.
Be to, Teisingumo Teismas mano, kad šiuo atveju jis turi visus duomenis, būtinus sprendimui priimti.
Todėl Tarybos prašymą reikia atmesti.

Dėl ieškinio
Grįsdama savo ieškinį Ispanijos vyriausybė nurodo keturis ieškinio pagrindus, atitinkamai susijusius su Protokolo Nr. 4 pažeidimu,
pareigos motyvuoti pažeidimu, piktnaudžiavimu įgaliojimais ir bendrųjų proporcingumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų
pažeidimu.

Dėl pirmo ieškinio pagrindo, susijusio su Protokolo Nr. 4 pažeidimu
Šalių argumentai
Savo pirmu ieškinio pagrindu Ispanijos vyriausybė nurodo, kad iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies
10a skyriaus 110b straipsnis tiek, kiek jis nustato vienintelę specialiosios išmokos už medvilnę skyrimo sąlygą, kad plotas
turi būti prižiūrimas mažiausiai iki sėklinių atvėrimo momento, prieštarauja Protokolo Nr. 4 3 daliai, t. y. pirminės Bendrijos
teisės nuostatai, o būtent šioje nuostatoje nustatytam reikalavimui, numatyti pagalbos gamybai schemas.
Minėta vyriausybė iš tiesų teigia, kad Protokolo Nr. 4 3 dalyje esančią „gamybos“ sąvoką reikia suprasti kaip nustatančią
sąlygą, jog, norint gauti pagalbą medvilnės gamybai, medvilnė turi būti nuimta.
Minėto protokolo trečioje konstatuojamojoje dalyje esanti nuoroda į medvilnės, kaip žaliavos, reikšmę turėtų būti suprantama
kaip susijusi su nuimta medvilne, nes tik tokia medvilnė gali būti perdirbta pramoniniu būdu.
Be to, 1987 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 4006/87, iš dalies keičiančio Protokolą Nr. 4 dėl medvilnės (OL L 377,
p. 49), 1 straipsniu įtvirtintas patikslinimas, kad minėtas protokolas „(apima) nekarštą ir nešukuotą medvilnę, kurią apibūdina
Kombinuotosios nomenklatūros pozicija Nr. 520100“, turėtų prasmę, tik jei „medvilnės“ sąvoka reikštų nuimtą medvilnę, nes
būtent tokiomis savybėmis medvilnė pasižymi sėklinių atvėrimo stadijoje.
Galiausiai pagal bendrąjį teisės principą, kuris yra bendras visoms valstybėms narėms ir įtvirtintas
inter alia
daugelio šių valstybių civiliniuose kodeksuose, natūralus vaisius, pavyzdžiui, medvilnė, negali būti laikomas produktu iki
jo nuėmimo, nes iki tol vaisius atskirai nuo augalo teisiškai neegzistuoja ir todėl laikomas sudėtine paties augalo dalimi.
Taigi pareiga, kurią iš dalies pakeistas Reglamentas Nr. 1782/2003 nustato kaip vienintelę sąlygą norint pasinaudoti nauja
pagalbos medvilnei schema, – kad plotas būtų prižiūrimas mažiausiai iki sėklinės atvėrimo momento, skirtingai nei ankstesnių
pagalbos schemų atveju, nebereiškia, kad medvilnė turi būti nuimta.
Reglamento Nr. 864/2004 penktos konstatuojamosios dalies bei iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies
10a skyriaus formuluotės patvirtina, kad nauja pagalba medvilnei yra pagalba medvilnės auginimui, o ne medvilnės gamybai.
Taip pat studijos įrodo, kad tikėtina, jog įsigaliojus naujai pagalbos medvilnei schemai ūkininkams nebebus naudinga užtikrinti,
kad medvilnė taptų minimaliai kokybiška, ir todėl jie nenuims jos derliaus.
Be to, remiantis pagalbos klasifikacija pagal susitarimą dėl žemės ūkio, esančia 1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimo
94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos
kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (OL L 336, p. 1) 1 straipsnio 1 dalies pirma įtrauka patvirtintame Pasaulio
prekybos organizacijos steigimo sutarties 1 A priede (toliau – PPO susitarimas dėl žemės ūkio), nauja pagalbos medvilnei schema
būtų perkelta iš „oranžinės kategorijos“ (pagalba gamybai, numatyta šio susitarimo 6 straipsnyje) į „mėlyną kategoriją“ (tiesioginės
išmokos pagal produkcijos ribojimo programas, skiriamos nustatytiems rajonams ir produkcijos kiekiui to paties susitarimo
6 straipsnio 5 dalies prasme).
Tai patvirtina, kad ši nauja schema neteikia jokios reikšmės medvilnės gamybai.
Todėl minėta schema negalėtų būti laikoma pagalbos gamybai schema Protokolo Nr. 4 3 dalies prasme.
Taryba teigia, kad nauja pagalbos medvilnei schema visiškai atitinka Protokolą Nr. 4, o būtent jo 3 dalį, nes tai yra būtent
pagalbos gamybai schema, netgi jei pagalbos mokėjimo sąlygą dabar sudaro medvilnės priežiūra iki sėklinių atvėrimo stadijos.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmu savo ieškinio pagrindu Ispanijos vyriausybė nesutinka, kad nauja pagalbos medvilnei schema įtvirtinta nauja sąlyga norint
gauti specialiąją išmoką už medvilnę, t. y. kad plotas turi būti prižiūrimas mažiausiai iki sėklinių atvėrimo momento, atitinka
Protokolo Nr. 4 3 dalį.
Akivaizdu, jog ši nauja pagalbos skyrimo sąlyga nereikalauja, kad medvilnė būtų nuimta. Todėl šiuo ieškinio pagrindu iš esmės
keliamas klausimas, ar Protokolo Nr. 4 3 dalyje nustatyta pareiga numatyti pagalbos gamybai schemą turi būti suprasta, jog
tokia schema turi būtinai susieti pagalbos skyrimą su medvilnės nuėmimu.
Kaip nurodė Taryba, savo įprastine reikšme gamybos sąvoka suprantama kaip procesas, kurį sudaro keli etapai.
Šios sąvokos apibrėžimo nėra Protokole Nr. 4, o joks šio akto teksto ar konteksto elementas neparodo, kad šiame protokole
gamybos sąvoka turi skirtingą nei įprasta reikšmę.
Šiuo atžvilgiu medvilnės, kaip žaliavos, svarbos Protokolo Nr. 4 preambulėje paminėjimas nereiškia, kad minėtas protokolas
taikomas tik nuimtai medvilnei.
Vertinant šį paminėjimą atsižvelgiant į visą preambulės, kurios dalis jis yra, kontekstą, jis turi būti suprantamas kaip paprasčiausiai
pabrėžiantis, jog dėl medvilnės, kaip žaliavos, svarbos pagalbos medvilnei schema neturėtų būti pakenkta prekybai su trečiosiomis
šalimis.
Pagaliau dėl Reglamento Nr. 4006/87 1 straipsniu įtvirtinto patikslinimo, kad Protokolas Nr. 4 taikomas nekarštai ir nešukuotai
medvilnei, kurią apibūdina Kombinuotosios nomenklatūros pozicija Nr. 5201 00, reikia konstatuoti, kad šis patikslinimas visiškai
nereiškia, jog Protokolas neapima tokios medvilnės, kokia ji yra sėklinių atvėrimo momentu. Iš tiesų šioje stadijoje, kaip
ir vėlesnėje derliaus nuėmimo stadijoje, medvilnė iš esmės yra nekaršta ir nešukuota.
Be to, gamybos, produkto ir vaisiaus sąvokų reikšmės, kurios galėtų, kaip teigia Ispanijos vyriausybė, išplaukti iš bendrų
atitinkamų valstybių narių civilinės teisės apibrėžimų ar net iš pagalbos klasifikacijos pagal PPO sutartį dėl žemės ūkio,
šiuo atžvilgiu neturi reikšmės.
Todėl Ispanijos vyriausybės palaikomam akivaizdžiai siauram gamybos sąvokos apibrėžimui, pagal kurį ši sąvoka apima tik paskutinį
gamybos etapą, t. y. derliaus nuėmimą, negali būti pritarta.
Be to, įprasta gamybos sąvokos, kuri apima visą gamybos procesą, reikšmė turi būti susieta su Tarybos pagal Protokolo Nr. 4
6 dalį turima didele diskrecija tiek spręsti dėl koregavimų, kurių reikia šiuo protokolu nustatytai schemai, tiek priimti
bendras taisykles, kurios būtinos jo nuostatoms įgyvendinti.
Turėdama tokius plačius įgaliojimus, Taryba gali nustatyti pagalbos medvilnei skyrimo sąlygą, reikalaujančią, kad būtų įvykdytas
vienas ar kitas medvilnės auginimo etapas.
Vis dėlto pasirinkta priemonė turi būti proporcinga Protokolo Nr. 4 2 dalyje apibrėžtiems tikslams. Būtent klausimas, ar šiuo
atveju buvo laikytasi šio apribojimo, sudaro Ispanijos vyriausybės nurodyto ketvirto ieškinio pagrindo antrąją dalį.
Bendrijos teisės aktų leidėjas iš esmės turėjo teisę kaip pagalbos medvilnei skyrimo sąlygą pasirinkti vieną iš auginimo stadijų,
šiuo atveju būtent sėklinių atvėrimo momentą, o ne vėlesnį derliaus nuėmimo etapą, kuris turėjo būti įvykdytas ankstesnėse
pagalbos schemose.
Todėl Reglamento Nr. 864/2004 penktoje konstatuojamojoje dalyje bei iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 IV antraštinės
dalies 10a skyriuje esanti nuoroda į naują pagalbos medvilnei, kaip pagalbos auginimui, schemą visiškai nereiškia, kad ji
nėra pagalba medvilnės gamybai Protokolo Nr. 4 3 dalies prasme.
Iš to reikia padaryti išvadą, kad Protokolo Nr. 4 3 dalyje vartojama pagalbos gamybai sąvoka neprieštarauja nauja pagalbos
medvilnei schema įtvirtintai specialiosios išmokos už medvilnę skyrimo sąlygai, kurios esmė yra reikalavimas, kad plotas būtų
prižiūrimas mažiausiai iki sėklinių atvėrimo momento.
Todėl pirmą ieškinio pagrindą reikia atmesti.

Dėl antro ieškinio pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti pažeidimu
Šalių argumentai
Antru ieškinio pagrindu Ispanijos vyriausybė tvirtina, kad įtvirtinant naują pagalbos medvilnei schemą nebuvo laikytasi EB 253 straipsnyje
numatytos pareigos motyvuoti, nes šią schemą nustatantis Reglamentas Nr. 864/2004 niekur nenurodo motyvų, dėl kurių Bendrijos
teisės aktų leidėjas nusprendė ankstesnę schemą, numatančią netiesiogines išmokas, kurias gamintojams sumoka medvilnės valymo
įmonės už nuimtą medvilnės derlių, pakeisti schema, įtvirtinančia tiesiogines išmokas gamintojams, t. y. pagalbą, kuriai nuo
šiol yra taikoma tik viena sąlyga – medvilnės auginimas turi būti prižiūrimas iki sėklinių atvėrimo stadijos.
Taryba mano, kad buvo laikytasi visuotinai taikomų norminių aktų motyvavimo ribų, kurias įtvirtino Teisingumo Teismo praktika.
Šiuo atžvilgiu pakanka konstatuoti, kad Reglamentas Nr. 864/2004 pateikia bendrąsias priežastis, dėl kurių Bendrijos teisės
aktų leidėjas, remdamasis savo didele diskrecija, nusprendė priimti šiame ieškinyje nurodytas nuostatas. Be to, Bendrijos
teisės aktų leidėjas neturėjo paaiškinti, kodėl būtent pagal naują schemą nuo gamybos apimčių neatsietos paramos mokėjimas
nebėra susijęs su nuimtos medvilnės kiekiu nei kokybe, bet su atitinkamame plote auginama medvilne.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką EB 253 straipsnyje reikalaujamas motyvavimas turi atitikti teisės akto pobūdį
ir aiškiai bei nedviprasmiškai atskleisti Bendrijos institucijos, kuri priėmė aktą, tai padaryti paskatinusias priežastis,
kad suinteresuotieji asmenys žinotų, kodėl priemonė priimta, o Bendrijos teismas galėtų vykdyti jos teisminę kontrolę. Nereikalaujama,
kad motyvuojant būtų nurodytos visos faktinės ir teisinės aplinkybės, nes nustatant, ar akto motyvai atitinka EB 253 straipsnio
reikalavimus, turi būti atsižvelgiama ne tik į jų formuluotę, bet ir kontekstą bei visas nagrinėjamą klausimą reglamentuojančias
teisės normas (žr
.
, pavyzdžiui, 2005 m. liepos 14 d. Sprendimo
Nyderlandai prieš Komisiją
, C‑26/00, Rink. p. I‑6527, 113 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Jei kalbama, kaip šiuo atveju, apie visuotinio taikymo aktą, motyvavimas gali apsiriboti jo priėmimą lėmusia bendra situacija
ir juo siekiamais bendrais tikslais (žr., pavyzdžiui, 2005 m. kovo 10 d. Sprendimo
Ispanija prieš Tarybą
, C‑342/03, Rink. p. I‑1975, 55 punktą).
Be to, Teisingumo Teismas ne kartą nusprendė, kad jei iš bendro pobūdžio akto galima nustatyti institucijos siekiamo tikslo
esmę, reikalavimas nurodyti konkrečius skirtingų naudojamų techninių sprendimų motyvus būtų perteklinis (žr., pavyzdžiui,
1998 m. lapkričio 19 d. Sprendimo
Ispanija prieš Tarybą
, C‑284/94, Rink. p. I‑7309, 30 punktą).
Šiuo atžvilgiu konstatuotina, kad Reglamento Nr. 864/2004 preambulėje skaidriai ir aiškiai reziumuojami bendra situacija,
dėl kurios Bendrijos teisės aktų leidėjas priėmė šį aktą, ir juo siekiami bendri tikslai.
Iš tiesų iš minėto reglamento pirmų dviejų konstatuojamųjų dalių matyti, kad šiuo aktu padarytų pakeitimų tikslas suvienodinti
bendros žemės ūkio politikos tam tikrų sektorių, tarp jų ir medvilnės, paramos schemas su Reglamentu Nr. 1782/2003 įtvirtintas
kitų minėtos politikos sektorių reformos tikslais.
Antra konstatuojamoji dalis patikslina, kad, remiantis šiais tikslais, atitinkamuose sektoriuose bus pereita nuo kainų politikos
ir paramos gamybai prie ūkininkų pajamų rėmimo politikos ir todėl bus atsieta didelė dalis paramos ir ji bus integruota į
vienos išmokos schemą.
Toliau Reglamento Nr. 864/2004 penkta ir šešta konstatuojamosios dalys pateikia priežastis, dėl kurių parama medvilnei nebus
visiškai atsieta. Juose taip pat nurodyta, kokiais pagrindais remiantis turi būti nustatytas paramos, kuri turi likti susieta,
dydis, kad šis dydis atitinka 35 % esamų netiesioginių išmokų sumos ir kad likusi minėtos sumos dalis, sudaranti 65 %, turi
būti skirta pagal bendrosios išmokos schemą.
Iš to reikia padaryti išvadą, visos šios konstatuojamosios dalys parodo tikslo, kurio siekė institucija priimdama Reglamentą
Nr. 864/2004, tiek, kiek jis įtvirtina naują pagalbos medvilnei schemą, esmę.
Todėl Bendrijos teisės aktų leidėjas neturėjo papildomai nurodyti konkrečių skirtingų naudojamų techninių sprendimų, pavyzdžiui,
specialiosios išmokos už medvilnę skyrimo priklausomumo nuo medvilnės auginimo mažiausiai iki sėklinių atvėrimo stadijos,
motyvų.
Iš to matyti, kad antrą ieškinio pagrindą taip pat reikia atmesti.

Dėl trečio ieškinio pagrindo, susijusio su piktnaudžiavimu įgaliojimais
Šalių argumentai
Ispanijos vyriausybė teigia, kad Reglamentas Nr. 864/2004 tiek, kiek juo įtvirtinama nauja pagalbos medvilnei schema, yra
priimtas piktnaudžiaujant įgaliojimais, nes jis buvo priimtas Protokolo Nr. 4 6 dalies pagrindu, tačiau kitu nei joje nurodytas
tikslu, ir jo pagrindinis tikslas yra apeiti EB sutartimi nustatytą specifinę minėtame protokole esančių pirminės teisės nuostatų
pakeitimo procedūrą.
Taryba atsako, kad naujos pagalbos medvilnei schemos įtvirtinimas iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 ginčijamomis
nuostatomis visiškai atitinka „koregavimų, kurių reikia“ sąvoką, numatytą Protokolo Nr. 4 6 dalyje, todėl net nekyla klausimas
dėl piktnaudžiavimo įgaliojimais.
Teisingumo Teismo vertinimas
Kaip Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, aktas tik tuomet laikomas priimtu piktnaudžiaujant įgaliojimais, kai remiantis
objektyviais, tinkamais ir neprieštaraujančiais duomenimis paaiškėja, kad jis buvo priimtas siekiant tik ar bent iš esmės
kitų nei nurodyti tikslų arba siekiant išvengti konkrečiam atvejui Sutartyje specialiai numatytos procedūros (šiuo klausimu,
pavyzdžiui, žr. 2005 m. kovo 10 d. Sprendimo
Ispanija prieš Tarybą
64 punktą ir ten nurodytą teismų praktiką).
Konstatuotina, kad Ispanijos vyriausybė nepateikė tokių duomenų.
Dėl Tarybos priimant Reglamentą Nr. 864/2004 siekiamų tikslų, tiek, kiek tai susiję su naujos pagalbos medvilnei schemos įtvirtinimu,
joks bylos medžiagos elementas neleidžia patvirtinti, kad Taryba tik siekė ar iš esmės siekė kito, nei nurodyta šio reglamento
pirmoje ir antroje konstatuojamosiose dalyse, tikslo, t. y. koreguoti pagalbos medvilnės sektoriuje schemą tam, kad ją suvienodintų
su Reglamentu Nr. 1782/2003 jau įtvirtintos kitų bendros žemės ūkio politikos sektorių reformos tikslais.
Ispanijos vyriausybė taip pat neįrodė, kad Protokolo Nr. 4 6 dalies pagrindu priimdama Reglamentą Nr. 864/2004, Taryba tik
siekė ar iš esmės siekė išvengti numatytos pirminės teisės nuostatų peržiūrėjimo procedūros.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad teisinį pagrindą sudaranti Protokolo Nr. 4 6 dalis Tarybai suteikia didelę diskreciją
sprendžiant dėl koregavimų, kurių reikia minėtu protokolu numatytai paramos medvilnei schemai.
Tačiau Ispanijos vyriausybė nepateikia jokių duomenų, galinčių įrodyti, jog iš tiesų Taryba siekė kito, nei imtis tokių koregavimų,
tikslo ir todėl Protokolo Nr. 4 6 dalyje numatytos procedūros ėmėsi tam, kad priimtų šiuos koregavimus tik siekdama ar iš
esmės siekdama išvengti numatytos pirminės teisės nuostatų peržiūrėjimo procedūros.
Galiausiai reikia konstatuoti, kad iš Reglamento Nr. 864/2004 penktos konstatuojamosios dalies matyti, kad priimdama šį aktą
tiek, kiek jis iš dalies keičia pagalbos medvilnei schemą, Taryba siekė laikytis Protokolo Nr. 4 2 dalyje nurodytų tikslų,
t. y. remti medvilnės gamybą tuose Bendrijos regionuose, kuriuose ji yra svarbi žemės ūkio ekonomikai, suinteresuotiems gamintojams
leisti uždirbti pakankamai pajamų ir stabilizuoti rinką struktūriškai gerinant pasiūlos ir pateikimo į rinką pakopas.
Klausimas, ar šio tikslo buvo pasiekta, yra ketvirto ieškinio pagrindo antros dalies, susijusios su proporcingumo principo
pažeidimu, esmė. Todėl šio ieškinio pagrindo kontekste jos nagrinėti nereikia.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečią ieškinio pagrindą taip pat reikia atmesti.

Dėl ketvirto ieškinio pagrindo, susijusio su Bendrijos teisės bendrųjų proporcingumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principų
pažeidimu
Norint išnagrinėti pirmąją dalį dėl proporcingumo principo, pirmiausia reikia išnagrinėti antrąją šio ieškinio pagrindo dalį,
susijusią su teisėtų lūkesčių apsaugos principu.
Dėl teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimo
–       Šalių argumentai
Ispanijos vyriausybė tvirtina, kad priėmus Reglamentą Nr. 864/2004, įtvirtinantį naują pagalbos medvilnei schemą, buvo pažeisti
medvilnės sektoriaus subjektų, kurie galėjo tikėtis toliau naudotis pagalbos schema, bet kuriuo atveju atitinkančia Protokolo
Nr. 4 2 dalyje išvardytų tikslų, ypač medvilnės gamybos išlaikymo tam tikruose Bendrijos regionuose ir reikalavimo turėti
minėto protokolo 3 dalyje numatytą pagalbos gamybai schemą, teisėti lūkesčiai.
Taryba teigia, kad priimant minėtą reglamentą nebuvo pažeisti medvilnės sektoriaus subjektų teisėti lūkesčiai, susiję su Protokolą
Nr. 4 atitinkančiu pagalbos schemos išlaikymu, nes nauja pagalbos medvilnei schema visiškai atitinka minėto protokolo tikslus
ir nepadarė jiems Ispanijos vyriausybės nurodytos didelės žalos, nes minėtų subjektų pajamos išliko stabilios.
–       Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką bet kuris ūkio subjektas, kuriam institucija suteikė pagrįstų lūkesčių, gali
remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu. Tačiau jei apdairus ir nuovokus ūkio subjektas galėjo numatyti jo interesus paveiksiančios
Bendrijos priemonės priėmimą, jis negali remtis šiuo principu priėmus priemonę. Be to, nors teisėtų lūkesčių apsaugos principas
yra vienas iš pagrindinių Bendrijos principų, ūkio subjektai negali pagrįstai tikėtis išlaikyti esamą padėtį, kuri gali pasikeisti
Bendrijos institucijoms įgyvendinant savo diskreciją, ypač tokioje srityje koks yra bendras rinkos organizavimas, kurio tikslas
yra nuolatinis derinimas su besikeičiančiomis ekonominėmis sąlygomis (2004 m. liepos 15 d. Sprendimo
Di Lenardo ir Dilexport
, C‑37/02 ir C‑38/02, Rink. p. I‑6911, 70 punktas ir nurodyta teismų praktika).
Šiuo atveju Ispanijos vyriausybė nepateikė jokių duomenų, įrodančių, kad Bendrijos institucijos galėjo leisti atitinkamiems
ūkio subjektams pagrįstai tikėtis, jog pagalbai medvilnės sektoriuje taikomi teisės aktai bus palikti galioti, prieš juos
iš dalies pakeičiant Reglamentu Nr. 864/2004.
Be to, kadangi šiuo atveju apdairus ir nuovokus ūkio subjektas galėjo numatyti Reglamento Nr. 864/2004 priėmimą ir juo įtvirtintą
paramos medvilnei schemos reformą, negalima buvo remtis teisėtais lūkesčiais.
Iš tiesų, kaip savo išvados 70 punkte nurodė generalinė advokatė, ši reforma yra dalis didesnės esminės reformos, dėl kurios
buvo diskutuojama politiniu lygiu nuo 1992 m. ir kuri, be to, buvo konkrečiai numatyta 2003 m. lapkričio 18 d. Komisijos priimto
pranešimo KOM (2003) 698 (galutinis), kuriame pateikiamas siūlymas iš dalies pakeisti Reglamentą Nr. 1782/2003 ir kuris buvo
skelbtas Oficialiajame leidinyje (OL C 96, 2004, p. 5), 2 punkte. Be to, praeityje jau ne kartą buvo atlikta svarbių pagalbos
medvilnės sektoriuje schemos reformų.
Galiausiai tiek, kiek Ispanijos vyriausybė nurodo, kad buvo pažeistas teisėtų lūkesčių apsaugos principas, nes nauja pagalbos
medvilnei schema neatitinka Protokolo Nr. 4 tikslų, šis argumentas sutampa su tuo, kuris buvo pateiktas pirmajai ketvirto
ieškinio pagrindo daliai pagrįsti, todėl šios dalies kontekste jo nagrinėti nereikia.
Todėl antroji ketvirto ieškinio pagrindo dalis, susijusi su teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu, turi būti atmesta.
Dėl proporcingumo principo pažeidimo
–       Šalių argumentai
Iš esmės Ispanijos vyriausybė tvirtina, jog priemonės, priimtos atsižvelgiant į naują pagalbos medvilnei schemą, ypač nustatymas,
kad specialiosios išmokos už medvilnę dydis bus lygus 35 % pagalbos, kurią buvo galima gauti pagal ankstesnę pagalbos schemą,
dydžio bei numatymas, jog skiriant šią pagalbą vienintelė sąlyga yra medvilnės priežiūra iki sėklinių atvėrimo, yra akivaizdžiai
netinkamos šio reglamento penktoje konstatuojamojoje dalyje įtvirtintam tikslui, atspindinčiam Protokolo Nr. 4 2 dalyje nustatytą
tikslą, pasiekti. Todėl buvo pažeistas proporcingumo principas.
Du Ispanijos vyriausybės atlikti tyrimai iš tiesų įrodo, jog šių priemonių tikėtinas padarinys yra medvilnės gamybos rentabilumo
atitinkamuose Ispanijos regionuose neužtikrinimas.
Tikėtina, kad, pavyzdžiui, bus atsisakyta esminės Ispanijos žaliavinės medvilnės gamybos dalies arba ją išstums kitų kultūrų
auginimas, kad taip pat labai sumažės medvilnės valymo gamyklų perdirbimo pajėgumo naudojimas atitinkamuose gamybos regionuose,
keliant grėsmę šių gamyklų ekonominiam pajėgumui ir galbūt netgi nulemiant jų visišką uždarymą.
Dėl šio paskutinio pokyčio gali papildomai sumažėti medvilnės gamyba, nes ji taps neįmanoma, jei netoli atitinkamų gamybos
regionų nebus tokių gamyklų ir jei jos bus ekonomiškai nepajėgios, nes neperdirbta medvilnė praktiškai neturi prekinės vertės
ir negali būti gabenama ilgus nuotolius.
Taryba ir Komisija teigia, kad ginčijamos priemonės nėra akivaizdžiai netinkamos Protokolo Nr. 4 2 dalyje bei Reglamento Nr. 864/2004
penktoje konstatuojamoje dalyje išvardytiems tikslams pasiekti.
Gamintojų pajamos, kurias sudaro bendroji išmoka, specialioji išmoka hektarui ir derliaus pardavimo kaina, pagal naują pagalbos
medvilnei schemą iš esmės liks tokios pačios kaip taikant ankstesnę schemą, todėl ši nauja schema nepaveiks medvilnės produkcijos
rentabilumo.
Be to, lyginamasis numatomo medvilnės auginimo rentabilumo pagal naują pagalbos schemą, palyginti su kitų kultūrinių augalų
rentabilumu, tyrimas parodo, jog specialiosios išmokos hektarui dydis buvo nustatytas toks, kad leistų gamintojams gauti medvilnės
bruto maržą (nepatenkančią į bendrąją išmoką), kuri būtų panaši į tą, kuri gaunama kitų kultūrinių augalų, pavyzdžiui, kietųjų
kviečių ar kukurūzų, atveju.
Kadangi pagal prognozes medvilnės auginimas išlieka rentabilus, tikimybė, kad jį išstums kitos augalų kultūros, yra maža.
–       Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką dėl proporcingumo principo, kuris taikomas būtent bendrai
žemės ūkio politikai.
Bendrijos teisės aktų leidėjas bendros žemės ūkio politikos srityje turi didelę diskreciją, atitinkančią jam pagal EB 34−37 straipsnius
suteiktą politinę atsakomybę. Todėl Bendrijos teismų kontrolė turi apsiriboti patikrinimu, ar nagrinėjama priemonė susijusi
su akivaizdžia klaida, ar buvo piktnaudžiauta įgaliojimais arba ar atitinkama institucija akivaizdžiai viršijo savo diskreciją
(2001 m. liepos 12 d. Sprendimo
Jippes ir kt
., C‑189/01, Rink. p. I‑5689, 80 punktas ir ten nurodyta teismų praktika).
Dėl proporcingumo kontrolės primintina, jog proporcingumo principas, vienas iš bendrųjų Bendrijos teisės principų, reikalauja,
kad Bendrijos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina nagrinėjamų teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti,
todėl, kai galima rinktis iš keleto tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi
būti neproporcingi nurodytiems tikslams (minėto sprendimo
Jippes ir kt.
81 punktas ir ten nurodyta teismų praktika).
Kalbant apie šio principo įgyvendinimo sąlygų teisminę kontrolę, atsižvelgiant į didelę Bendrijos teisės aktų leidėjo diskreciją
bendros žemės ūkio politikos srityje, tik akivaizdžiai netinkama šioje srityje priimta priemonė, palyginti su tikslu, kurio
kompetentinga institucija ketina siekti, gali paveikti šios priemonės teisėtumą (minėto sprendimo
Jippes ir kt.
82 punktas ir ten nurodyta teismų praktika).
Todėl reikia sužinoti ne tai, ar Bendrijos teisės aktų leidėjo priimta priemonė buvo vienintelė ar geriausia iš galimų, bet
ar ji buvo akivaizdžiai netinkama (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Jippes ir kt.
83 punktą).
Dėl Reglamentu Nr. 864/2004 įtvirtintos naujos pagalbos medvilnei schemos iš minėto reglamento penktos konstatuojamosios dalies
matyti, jog specialiosios išmokos medvilnei dydis buvo apskaičiuotas taip, kad būtų užtikrintos ekonominės sąlygos, leidžiančios
šios kultūros derlių duodančiuose regionuose plėtoti šio žemės ūkio sektoriaus veiklą ir taip neleisti kitų kultūrinių augalų
derliui išstumti medvilnės auginimo.
Minėtas tikslas atspindi ir patikslina Protokolo Nr. 4 2 dalyje numatytus tikslus, t. y. kad pagalbos gamybai medvilnės sektoriuje
schema visų pirma skirta remti medvilnės gamybą tuose Bendrijos regionuose, kuriuose ji yra svarbi žemės ūkio ekonomikai,
suinteresuotiems gamintojams leisti uždirbti pakankamai pajamų ir stabilizuoti rinką struktūriškai gerinant pasiūlos ir pateikimo
į rinką pakopas.
Kaip matyti iš šio sprendimo 98 ir 99 punktuose nurodytos Teisingumo Teismo praktikos, dėl Ispanijos vyriausybės nurodyto
ieškinio pagrindo šios dalies reikia išnagrinėti, ar naujos pagalbos medvilnei schemos ginčijamos priemonės yra akivaizdžiai
netinkamos, palyginti su minėtu tikslu, kurio esmė yra nustatyti tokį specialiųjų išmokų medvilnei dydį, kad jis užtikrintų
pakankamą rentabilumą, o tai reiškia ir šios kultūros derlių duodančiuose regionuose plėtoti medvilnės gamybą ir taip neleisti,
kad ji būtų išstumta kitų kultūrinių augalų.
Šiuo atžvilgiu aišku, kad prieš priimant Reglamentą Nr. 864/2004 Komisijos neatliko tyrimo, kad įvertintų medvilnės sektoriuje
siūlytos reformos tikėtinas socialines ir ekonomines pasekmes, nors tokie tyrimai buvo atlikti reformuojant pagalbos tam tikruose
kituose sektoriuose, pavyzdžiui, tabako, schemas.
Todėl kyla klausimas, kokiais pagrindais remiantis buvo nustatytas specialiosios išmokos medvilnei dydis ir ar remdamasis
šiais pagrindais Bendrijos teisės aktų leidėjas galėjo, neviršydamas savo didelės diskrecijos, padaryti išvadą, kad nustačius,
jog dydis sudaro 35 % pagal ankstesnę schemą egzistavusios bendros pagalbos, šis dydis yra pakankamas numatytam tikslui pasiekti,
t. y. užtikrinti rentabilumą, o tai reiškia ir toliau kultivuoti šią kultūrą.
Šiuo atžvilgiu Taryba remiasi Komisijos parengta lentele, kurioje yra lyginamasis tikėtino medvilnės auginimo rentabilumo
pagal naują pagalbos schemą, palyginti su kitų galimų kultūrinių augalų rentabilumu, tyrimas. Taryba pažymi, kad šie skaičiai
jai buvo pateikti tam, kad ji galėtų į juos atsižvelgti priimdama Reglamentą Nr. 864/2004.
Pagal šį tyrimą medvilnės bruto marža vienam hektarui (nepatenkanti į bendrąją išmoką) – 744 eurai ir ši marža yra didesnė
nei kietųjų kviečių (334 eurai), bet mažesnė nei kukurūzų (914 eurų). Per posėdį Komisija pažymėjo, kad šie skaičiai parodo,
jog medvilnės auginimas išliks rentabilus bei įmanomas ir po reformos.
Nurodyta marža yra apskaičiuota remiantis formule, pagal kurią iš esmės iš pajamų už hektarą, kurias sudaro medvilnės žaliavos
pardavimo kaina (750 eurų) ir specialioji išmoka (1039 eurų), t. y. iš viso 1789 eurai, atimamos gamybos sąnaudos (specifinės
sąnaudos ir bendrosios išlaidos), kurių, pagal Komisiją, turi būti nustatyta 1045 eurai hektarui.
Vis dėlto Taryba tvirtina, kad atliekant šį tyrimą, susijusį su medvilnės auginimo rentabilumu ateityje, taip pat reikėjo
atsižvelgti į pajamas, gaunamas iš bendrosios išmokos, kurią sudaro 65 % šiame sektoriuje esamos pagalbos.
Be to, kadangi pagal naują pagalbos medvilnei schemą neatsietos ir atsietos pagalbos dydis atitinka bendrą netiesioginių išmokų,
skirtų pagal ankstesnę pagalbos schemą, dydį, negalima buvo abejoti dėl medvilnės auginimo rentabilumo ateityje. Iš tiesų
paramos šiai kultūrai reforma yra paremta jos biudžetiniu neutralumu.
Šis požiūris turi būti atmestas. Kaip dėl lyginamojo tyrimo, susijusio su kitų kultūrinių augalų rentabilumu, nurodė Ispanijos
vyriausybė, o Komisija to neginčijo, į bendrą išmoką atsižvelgti nereikėjo, nes j yra skiriama neatsižvelgiant į pasirinktą
kultūrinį augalą netgi tuo atveju, jei ūkininkas nusprendžia nieko neauginti.
Taigi ši išmoka nedaro jokio poveikio ūkininko sprendimui pasirenkant atitinkamą kultūrinį augalą. Pats reformos biudžetinis
nepriklausomumas yra nesvarbus vertinant, ar ateityje ūkininkai pasirinks nebeauginti medvilnės arba prireikus ją pakeisti
kitais kultūriniais augalais.
Remdamasi dviem tyrimais, Ispanijos vyriausybė taip pat ginčijo tam tikrus skaičius, Komisijos naudojamus medvilnės auginimo
rentabilumui apskaičiuoti, o ypač susijusius su gamybos sąnaudomis.
Pagal minėtus tyrimus, šios sąnaudos iš tiesų sudaro mažiausiai 1861,81 euro už hektarą. Į šią sumą įeina ir išlaidos darbo
užmokesčiui, nors į atitinkamą sumą, kuria remiasi Komisija, jie klaidingai neįtraukiami. Jei prie Komisijos nurodytos 1045 eurų
sumos už hektarą būtų pridėtos išlaidos darbo užmokesčiui, skirtumas tarp Komisijos ir Ispanijos vyriausybės nurodytų skaičių,
susijusių su bendromis gamybos išlaidomis, sumažėtų 10 %.
Kadangi medvilnei auginti reikalinga daug didesnė darbo jėga nei auginant kitus kultūrinius augalus, būtina, kad rengiant
medvilnės auginimo rentabilumo tyrimą į tokias išlaidas būtų atsižvelgta.
Taigi jei į Komisijos apskaičiavimą būtų įtrauktos išlaidos darbo užmokesčiui ir taip pat atsižvelgta į dabartinį rinkos lygį
atitinkančią pardavimo kainą, būtų matyti, kad gamybos sąnaudos yra didesnės už gamintojų pajamas pagal naują pagalbos schemą
ir kad numatoma medvilnės bruto marža yra lygi nuliui ar netgi neigiama, todėl ūkininkams kyla rizika dirbti nuostolingai,
jei jie ir toliau augins medvilnę.
Per posėdį pasiteiravus Komisijos nuomonės šiuo klausimu, ji nurodė, kad į jos nustatytą 1045 eurų už hektarą sumą, sudarančią
bendrąsias išlaidas, kurias apima gamybos sąnaudos, įtrauktos tam tikros išlaidos darbo užmokesčiui, pavyzdžiui, laikinųjų
arba sezoninių darbuotojų ir asmenų, atliekančių konkrečiai apibrėžtą darbą.
Vis dėlto, Komisijos nuomone, į kultūrinių augalų rentabilumo lyginamąjį tyrimą turėtų būti įtrauktos tik specifinės sąnaudos,
t. y. susijusios su atitinkamais kultūriniais augalais, o ne fiksuotos sąnaudos, t. y. susijusios su eksploatacija. Todėl
Komisija neįtraukė išlaidų darbo užmokesčiui, kurios yra fiksuotos, pavyzdžiui, ūkininkų ir jų šeimų darbo jėgos sąnaudų.
Komisija pridūrė, kad bet kuriuo atveju išlaidos darbo užmokesčiui negalėjo būti įtrauktos apskaičiuojant rentabilumą. Iš
tikrųjų, viena vertus, buvo nustatyti dideli – ir niekuo nepaaiškinami – skirtumai tarp minėtų išlaidų sumų skirtinguose regionuose,
todėl šie duomenys būtų nepatikimi. Kita vertus, būtų labai sunku paskirstyti šias išlaidas tarp skirtingų kultūrinių augalų
auginimo ir kitos kiekviename žemės ūkyje vykdomos veiklos.
Atsižvelgiant į šiuos patikslinimus, kyla klausimas, ar nustatydamos specialiųjų išmokų medvilnei dydį, remdamosi šio sprendimo
105 punkte nurodytu lyginamuoju tyrimu, Bendrijos institucijos pažeidė proporcingumo principą.
Žinoma, kad kai Bendrijos teisės aktų leidėjas, kaip šiuo atveju, turi įvertinti būsimas teisės akto, kurį ruošiasi priimti,
pasekmes, kurios negali būti tiksliai numatytos, jo vertinimas gali būti panaikintas, tik jei jis yra akivaizdžiai klaidingas
atsižvelgiant į šio teisės akto priėmimo metu turėtus duomenis (minėto sprendimo
Jippes ir kt
. 84 punktas ir jame nurodyta teismų praktika).
Be to, iš tiesų Bendrijos teisės aktų leidėjas turi didelę diskreciją, kurios atžvilgiu vykdoma teisminė kontrolė yra ribota,
ne tik nuostatų, kurias reikia priimti, pobūdžio ir apimties atžvilgiu, bet tam tikra apimtimi ir nustatant bazinius duomenis
(žr., pavyzdžiui, 2001 m. spalio 25 d. Sprendimo
Italija prieš Tarybą
, C‑120/99, Rink. p. I ‑7997, 44 punktą).
Vis dėlto tokia teisminė kontrolė, netgi jei ji yra ribota, reikalauja, kad Bendrijos institucijos, priėmusios nagrinėjamą
aktą, galėtų Teisingumo Teisme įrodyti, jog aktas buvo priimtas veiksmingai pasinaudojant savo diskrecija, kuri reikalauja
atsižvelgti į visus šioje situacijoje, kurią šiuo aktu siekiama reglamentuoti, svarbius duomenis ir aplinkybes.
Iš to aišku, kad šios institucijos bent turi galėti pateikti bei aiškiai ir nedviprasmiškai išdėstyti bazinius duomenis, į
kuriuos turėjo būti atsižvelgta pagrindžiant ginčijamas šio akto priemones ir nuo kurių priklausė jų diskrecijos įgyvendinimas.
Tačiau, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 116–118 punktuose, iš Komisijos per posėdį pateiktų patikslinimų matyti, kad tam
tikros išlaidos darbo užmokesčiui nebuvo įtrauktos ir todėl į jas nebuvo atsižvelgta lyginamajame numatomo medvilnės auginimo
rentabilumo pagal naują pagalbos schemą, kuri buvo naudota kaip pagrindas nustatant specialiosios išmokos medvilnei dydį,
tyrime.
Tačiau Ispanijos vyriausybė, remdamasi skaičiais išreikštais tyrimais, teigė, kad šios išlaidos gali būti apskaičiuotos, kad
jos yra didelės ir kad atsižvelgus į šias išlaidas kyla rimtų abejonių dėl medvilnės auginimo rentabilumo pagal naują pagalbos
schemą.
Nesant reikalinga pareikšti nuomonės dėl abiejų šalių pateiktų skaičių pagrįstumo, konstatuotina, kad nagrinėjamų išlaidų
darbo užmokesčiui svarba siekiant apskaičiuoti medvilnės gamybos sąnaudas ir numatomą medvilnės auginimo rentabilumą atrodo
sunkiai nuginčijama. Komisijos nurodyta aplinkybė, kad būtų kilę tam tikrų techninių problemų siekiant gauti šiuos duomenis,
nepaneigia jų svarbos.
Taip pat pažymėtina, kad Taryba ir Komisija nepateikė tikslių argumentų, paneigiančių Ispanijos vyriausybės tvirtinimą, jog
medvilnės gamybos sąnaudos, įtraukus šias išlaidas, padidėja tiek, kad pakankamas medvilnės auginimo rentabilumas pagal naują
pagalbos schemą neužtikrinamas, todėl kyla pavojus, jog minėtos kultūros ar bent didelės jos dalies gali būti atsisakyta ar
ji gali būti išstumta kitų kultūrinių augalų.
Be to, aišku, kad nebuvo išanalizuotos potencialios reformos, susijusios su pagalbos medvilnei schema, pasekmės medvilnės
valymo įmonių ekonominei padėčiai.
Žinoma, kaip pažymėjo Taryba, iš Protokolo Nr. 4 2 dalies išplaukiantis reikalavimas išlaikyti medvilnės gamybos rentabilumą
yra skirtas medvilnės gamintojams, o ne medvilnės valymo įmonėms.
Tačiau adekvatus minėtos reformos pasekmių šios gamybos rentabilumui tyrimas reikalauja išanalizuoti, kaip ši reforma gali
paveikti gamybos regionuose esančias medvilnės valymo įmones.
Iš tiesų, kaip pažymėjo Ispanijos vyriausybė, ir niekas jai šiuo atžvilgiu neprieštaravo, medvilnės gamyba ekonomiškai neįmanoma,
jei netoli gamybos regionų nėra tokių įmonių, veikiančių ekonomiškai tvariomis sąlygomis, nes neperdirbta medvilnė praktiškai
neturi prekinės vertės ir negali būti gabenama ilgus nuotolius.
Matyti, kad medvilnės gamyba ir jos perdirbimas, kurį atlieka medvilnės valymo įmonės, yra neatskiriamai susiję. Todėl potencialios
pagalbos medvilnei schemos reformos pasekmės medvilnės valymo įmonių ekonominiam pajėgumui yra baziniai duomenys, į kuriuos
reikia atsižvelgti norint įvertinti medvilnės auginimo rentabilumą.
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad Taryba, kuri priėmė Reglamentą Nr. 864/2004, Teisingumo Teisme neįrodė, jog šiuo
reglamentu įtvirtinta nauja pagalbos medvilnei schema buvo priimta veiksmingai pasinaudojant savo diskrecija, kuri reikalavo
atsižvelgti į visus šiuo atveju svarbius duomenis ir aplinkybes, įskaitant visas su medvilnes auginimu susijusias išlaidas
darbo užmokesčiui ir medvilnės valymo įmonių pajėgumą, į kuriuos atsižvelgti buvo būtinas norint nustatyti šios kultūros rentabilumą.
Iš to matyti, kad Bendrijos institucijų pateikti duomenys neleidžia Teisingumo Teismui patikrinti, ar Bendrijos teisės aktų
leidėjas galėjo, neperžengdamas šioje srityje turimos didelės diskrecijos ribų, padaryti išvadą, kad pakanka nustatyti, jog
specialios išmokos medvilnei dydis sudaro 35 % bendros pagalbos, buvusios pagal ankstesnę pagalbos schemą, kad būtų pasiektas
Reglamento Nr. 864/2004 penktoje konstatuojamojoje dalyje numatytas ir Protokolo Nr. 4 2 dalyje esantį tikslą atspindintis
tikslas užtikrinti rentabilumą ir todėl tolesnį šios kultūros kultivavimą.
Todėl reikia padaryti išvadą, kad buvo pažeistas proporcingumo principas.
Iš to matyti, kad ketvirtas ieškinio pagrindas tiek, kiek jis susijęs su šio principo pažeidimu, yra pagrįstas ir kad reikia
patenkinti ieškinį.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia panaikinti iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies 10a skyrių.

Dėl panaikinimo padarinių apribojimo
Šiuo atžvilgiu primintina, kad pagal EB 231 straipsnio antrosios pastraipos nuostatas, jei Teisingumo Teismas mano, kad tai
reikalinga, jis nurodo, kurie paskelbto negaliojančiu reglamento padariniai lieka galutiniai.
Šiuo atveju primintina, jog pagal iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 156 straipsnio 2 dalies g punktą nauja pagalbos
medvilnei schema taikoma nuo 2006 m. sausio 1 d. medvilnei, pasėtai po šios datos.
Todėl tikėtina, kad atitinkamų valstybių narių ūkininkai jau ėmėsi tam tikrų priemonių siekdami prisitaikyti prie šios schemos
tam, kad galėtų pasinaudoti joje numatoma parama arba bent privalės imtis tokių priemonių greitu laiku. Be to, minėtų valstybių
narių kompetentingos valdžios institucijos jau galėjo imtis priemonių, būtinų šiai schemai įgyvendinti, arba netrukus turės
tokių priemonių imtis.
Atsižvelgiant į šiuos argumentus ir ypač siekiant išvengti bet kokio teisinio nesaugumo, susijusio su medvilnės sektoriuje
taikomos pagalbos schema, panaikinus iš dalies pakeisto Reglamento Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies 10a skyrių, reikia
sustabdyti minėto panaikinimo padarinius, kol per pagrįstą terminą bus priimtas naujas reglamentas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi
šalis to prašė. Kadangi Ispanijos Karalystė prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Taryba pralaimėjo bylą, pastaroji turi
jas padengti. Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 4 dalį į bylą įstojusios institucijos pačios padengia savo bylinėjimosi
išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų
pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiančio reglamentus
(EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB)
Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001, IV antraštinės dalies 10a skyrių, įtrauktą 2004 m.
balandžio 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 864/2004 1 straipsnio 20 punktu.
2.
Sustabdyti minėto panaikinimo padarinius, kol per pagrįstą terminą bus priimtas naujas reglamentas.
3.
Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
4.
Europos Bendrijų Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: ispanų.