CELEX: 61996CJ0171
Fri rörlighet för personer
Anslutningsakten 1972
Protokoll 3 om Kanalöarna och Isle of Man
Jersey

Domskäl
1 Royal Court of Jersey har genom beslut av den 11 april 1996, som inkom till domstolens kansli den 20 maj samma år, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget ställt tre frågor om tolkningen av artikel 4 i protokoll 3 om Kanalöarna och Isle of Man (EGT L 73, 1972, s. 164, nedan kallat protokoll 3), bilagt akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Danmarks, Irlands och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands anslutning till Europeiska ekonomiska gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen och om anpassningarna av fördragen (EGT L 73, 1972, s. 14).
2 Frågorna har uppkommit i en tvist mellan Rui Alberto Pereira Roque och His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey (nedan kallad Lieutenant Governor) beträffande Lieutenant Governors beslut om utvisning av Rui Alberto Pereira Roque.
3 Jersey är ett av de två förvaltningsområden som Kanalöarna utgör.
Gemenskapsrätten
4 I artikel 227.4 i EG-fördraget föreskrivs:
"Bestämmelserna i detta fördrag skall tillämpas på de europeiska territorier vilkas utrikes angelägenheter omhändertas av en medlemsstat."
5 I punkt 5 i samma artikel föreskrivs:
"Utan hinder av föregående punkter skall följande gälla:
...
c) Detta fördrag skall tillämpas beträffande Kanalöarna och Isle of Man endast i den utsträckning det är nödvändigt för att säkerställa genomförandet av den ordning för dessa öar som anges i det fördrag om anslutning av nya medlemsstater till Europeiska ekonomiska gemenskapen och till Europeiska atomenergigemenskapen som undertecknats den 22 januari 1972.
..."
6 Den ordning som avses i denna bestämmelse beskrivs i protokoll 3. I artikel 1 i detta protokoll föreskrivs bland annat att gemenskapens regler om tullar och kvantitativa restriktioner skall tillämpas på Kanalöarna och Isle of Man på samma villkor som de tillämpas på Förenade kungariket.
7 Artikel 2 i protokoll 3 har följande lydelse:
"De rättigheter som invånarna i dessa områden i Förenade kungariket åtnjuter påverkas inte av anslutningsakten. Dessa personer berörs dock inte av gemenskapsbestämmelserna om fri rörlighet för personer och tjänster."
8 I artikel 4 föreskrivs vidare:
"Myndigheterna i dessa områden skall tillämpa samma behandling för alla fysiska och juridiska personer i gemenskapen."
9 I artikel 6 tillkännages, slutligen:
"I detta protokoll avses med invånare på Kanalöarna och på Isle of Man varje medborgare i Förenade kungariket och dess kolonier som erhållit detta medborgarskap genom att han själv, en förälder eller en mor- eller farförälder blivit född, adopterad, naturaliserad eller registrerad på ön i fråga; dock skall en sådan person inte i detta avseende betraktas som hemmahörande på dessa öar, om han själv, en förälder eller en mor- eller farförälder blivit född, adopterad, naturaliserad eller registrerad i Förenade kungariket. Inte heller skall han betraktas som hemmahörande på dessa öar, om han vid något tillfälle varit fast bosatt i Förenade kungariket i fem år.
De nödvändiga administrativa bestämmelserna för att identifiera dessa personer kommer att anmälas till kommissionen."
10 I den brittiska regeringens nya förklaring om definitionen av begreppet "hemmahörande" (EGT C 23, 1983, s. 1), som gjordes till följd av ikraftträdandet av British Nationality Act 1981 (1981 års lag om brittiskt medborgarskap), angav den följande beträffande protokoll 3: "Omnämnandet i artikel 6 i protokoll 3 till anslutningsakten av den 22 januari 1972 om Kanalöarna och Isle of Man av 'varje medborgare i Förenade kungariket och dess kolonier' skall förstås som en hänvisning till 'varje brittisk medborgare'."
Den nationella lagstiftningen
11 Av beslutet om hänskjutande framgår att Jersey är ett halvautonomt område som lyder under den brittiska kronan, som, på Jersey, företräds av Lieutenant Governor. Den brittiska regeringen är för kronans räkning ansvarig för försvar och internationella relationer.
12 I British Nationality Act 1981 betraktas Kanalöarna som en del av Förenade kungariket. En person som är född på Jersey, liksom ett barn till en sådan person, erhåller således brittiskt medborgarskap på samma villkor som en person som är född i Storbritannien och som ett barn till en sådan person.
13 Enligt Immigration Act 1971 (1971 års lag om invandring) för Förenade kungariket utgör Kanalöarna tillsammans med Förenade kungariket, Isle of Man och Irland ett "common travel area" ("gemensamt reseområde"), inom vilket det inte är nödvändigt att utföra någon systematisk immigrationskontroll.
14 Genom en Order of the Queen in Council, med rubriken "Immigration (Jersey) Order 1993" (nedan kallad Order 1993), utsträcktes de viktigaste bestämmelserna i Immigration Act 1971 till att gälla även Jersey. Genom Order 1993 utsträcktes även de viktigaste bestämmelserna i Immigration Act 1988 (1988 års lag om invandring) för Förenade kungariket till att gälla denna ö.
15 Section 1(1) och Section 2(1) i Immigration Act 1971 (såsom den är tillämplig på Jersey) har följande lydelse:
"1. 1) Alla de som med stöd av denna lag har rätt att vistas i [förvaltningsområdet Jersey] kan fritt bo i, inresa till [förvaltningsområdet Jersey] och lämna det utan andra restriktioner än dem som kan vara nödvändiga med stöd av och i enlighet med denna lag för att fastställa en persons rätt härtill, eller dem som en person i övrigt kan åläggas enligt lag."
"2. 1) Med stöd av denna lag har en person rätt att vistas i [förvaltningsområdet Jersey] om
a) han är brittisk medborgare ..."
16 För personer som inte är brittiska medborgare föreskrivs följande i Section 7(1) i Immigration Act 1988 beträffande inresa och vistelse:
"Tillstånd enligt [Immigration Act 1971] att inresa till och uppehålla sig i förvaltningsområdet Jersey erfordras inte för en person som under samma omständigheter skulle ha rätt att inresa till och uppehålla sig i Förenade kungariket med stöd av en rättighet som denna person kan göra gällande enligt gemenskapsrätten ..."
17 I Section 3(5) b i Immigration Act 1971 föreskrivs bland annat att
"en person som inte är brittisk medborgare kan utvisas från förvaltningsområdet Jersey ... om Lieutenant Governor anser att det främjar allmänintresset".
18 I Section 5(1) i Immigration Act 1971 föreskrivs följande:
"1) När en person kan utvisas enligt Section 3(5) ... kan Lieutenant Governor, med förbehåll för följande bestämmelser i denna lag, besluta om utvisning av denna person, det vill säga ett beslut varigenom personen förpliktas att lämna förvaltningsområdet Jersey och förbjuds att inresa dit ..."
19 Det framgår vidare av beslutet om hänskjutande att ett beslut om utvisning som har fattats på Jersey kan begränsas till att avse denna ö (det vill säga att personen i fråga inte nekas inresa eller vistelse i Förenade kungariket, Guernsey eller Isle of Man). Enligt punkt 3.2 i Schedule 4 till Immigration Act 1971, såsom den är i kraft i Förenade kungariket, kan Secretary of State bestämma att ett utvisningsbeslut som har fattats på Jersey, på Guernsey eller på Isle of Man inte skall innebära att den utvisade personen utestängs från Förenade kungariket. Liknande bestämmelser föreskrivs i punkt 3.2 i Schedule 4 till Immigration Act 1971 såsom den tillämpas på Guernsey och på Isle of Man.
20 Den nationella domstolen har angett att brottmålsinstanserna på Jersey, när de har funnit en person skyldig till en straffbar handling och ingen annan påföljd har ådömts, har behörighet att begära att denna person skall förplikta sig att lämna Jersey och inte återvända inom en angiven tidsperiod, i allmänhet två eller tre år. Om personen inte går med på detta, kan domstolen ådöma honom ett straff för den straffbara handlingen. När en person som har förpliktat sig att lämna och inte återvända till Jersey återvänder till ön i strid med beslutet, kan denna person kallas inför den domstol som meddelat beslutet i fråga och straffas för den handling som låg till grund för förpliktelsen.
Målet vid den nationella domstolen
21 Den portugisiske medborgaren Rui Alberto Pereira Roque anlände till Jersey den 18 februari 1992. Han tilläts inresa utan restriktioner i enlighet med Section 7(1) i Immigration Act 1988.
22 I augusti 1993 erhöll Rui Alberto Pereira Roque anställning som nattportier på ett hotell på Jersey. I oktober samma år begick han en stöld på detta hotell och dömdes till villkorlig dom med ett års prövotid och till att utföra 80 timmars samhällstjänst.
23 Eftersom Rui Alberto Pereira Roque avskedades från det hotell där han arbetade, lyckades han inte få fast tjänst förrän i april 1994, då han anställdes som portier på ett annat hotell på Jersey. Den 20 oktober 1994 befanns Rui Alberto Pereira Roque skyldig till stöld vid tre tillfällen på detta hotell i juni samma år och till överträdelse av den villkorliga domen. Han dömdes till fängelse i sammanlagt fjorton veckor, och den villkorliga domen undanröjdes.
24 Den 22 december 1994 fattade Lieutenant Governor ett beslut om utvisning av Rui Alberto Pereira Roque i enlighet med Section 3(5) b i Immigration Act 1971. Beslutet delgavs Rui Alberto Pereira Roque den 29 december 1994.
25 Den 3 januari 1995 väckte Rui Alberto Pereira Roque talan vid Royal Court of Jersey och yrkade att beslutet om utvisning skulle återkallas eller förklaras ogiltigt och att verkställighet av beslutet inte skulle ske förrän det förelåg en dom i målet. Royal Court beslutade samma dag att delge Lieutenant Governor talan och att beslutet om utvisning tills vidare inte fick verkställas.
26 Royal Court, som anser att lösningen av tvisten är beroende av en tolkning av gemenskapsrätten, har beslutat att förklara målet vilande och att ställa följande frågor till domstolen:
"1) Innebär artikel 4 i protokoll 3 till akten om villkoren för Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands anslutning till Europeiska gemenskaperna, med hänsyn till att brittiska medborgare inte är underställda immigrationskontroll på Jersey och inte kan utvisas därifrån, att inte heller medborgare i en annan medlemsstat kan utvisas från Jersey?
2) Om den första frågan besvaras nekande, utgör då nämnda artikel 4 hinder för de behöriga myndigheterna på Jersey att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat förutom när utvisningen grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa?
3) Om den andra frågan besvaras jakande, utgör då nämnda artikel 4 hinder för de behöriga myndigheterna på Jersey att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat när de överväganden rörande allmän ordning som dessa myndigheter gör i praktiken inte skulle leda till utvisning av den personen från Förenade kungariket?"
Den första frågan
27 Genom sin första fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i huruvida regeln om likabehandling som föreskrivs i artikel 4 i protokoll 3 utgör hinder för utvisning från Jersey av medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket när brittiska medborgare, inklusive de som inte är hemmahörande på Kanalöarna i den mening som avses i artikel 6 i protokoll 3, inte kan utvisas därifrån.
28 Enligt Rui Alberto Pereira Roque följer det för det första av domstolens dom av den 3 juli 1991 i mål C-355/89, Barr och Montrose Holdings (REG 1991, s. I-3479), att artikel 4 i protokoll 3 är tillämplig på alla situationer där medborgare i gemenskapen är inblandade och som omfattas av gemenskapsrätten och inte enbart på de områden som avses i artikel 1 i samma protokoll. Han har i detta avseende hävdat att han under den relevanta tidsperioden åtnjöt rätt att inresa till och uppehålla sig i Förenade kungariket, i den mening som avses i gemenskapsrätten, i egenskap av arbetstagare och/eller person som för sin försörjning är beroende av en arbetstagare på så sätt att han omfattas av artikel 4 i protokoll 3.
29 Rui Alberto Pereira Roque har vidare gjort gällande att det förbud som föreskrivs i artikel 4 i protokoll 3 är tillämpligt när en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket kan utvisas från Jersey, medan en brittisk medborgare, även om han inte är hemmahörande på någon av Kanalöarna i den mening som avses i artikel 6 i protokoll 3, inte kan utvisas därifrån. Bedömningen av huruvida likabehandlingsprincipen respekteras bör enligt honom således ske i förhållande till en sådan brittisk medborgare.
30 De andra parterna som har gett in skriftliga yttranden till domstolen anser däremot att det förhållandet att en brittisk medborgare inte kan utvisas från Jersey inte påverkar rätten att utvisa medborgare i andra medlemsstater.
31 I detta avseende har Lieutenant Governor och den brittiska regeringen gjort gällande, i första hand, att artikel 4 i protokoll 3 inte omfattar frågan om utvisning, som är direkt knuten till frågan om medborgarskap.
32 Den brittiska regeringen har i andra hand anfört att artikel 4 i protokoll 3 inte är tillämplig på en situation som denna, eftersom brittiska medborgares rätt att inresa till och att uppehålla sig på Jersey inte följer av gemenskapsrätten utan av nationell rätt. Enligt denna regering behandlas medborgare i andra medlemsstater under alla omständigheter på samma sätt, eftersom brottmålsinstanserna på Jersey har behörighet att begära att en brittisk medborgare, i stället för att straff ådöms, skall förplikta sig att lämna Jersey och inte återvända dit under en angiven tidsperiod.
33 Den brittiska regeringen, liksom Lieutenant Governor, har slutligen begärt att domstolen skall ompröva sina slutsatser i domen i det ovannämnda målet Barr och Montrose Holdings, för det fall en tolkning av artikel 4 i protokoll 3 mot bakgrund av denna dom, i synnerhet punkt 17 i domen, skulle leda till ett annat slut än det som den brittiska regeringen har föreslagit.
34 Det skall först och främst erinras om att det av domen i det ovannämnda målet Barr och Montrose Holdings, punkt 16, följer att den regel som föreskrivs i artikel 4 i protokoll 3 inte skall tolkas på ett sätt som gör det möjligt att indirekt tillämpa gemenskapsregler på Kanalöarna som inte är tillämpliga där enligt artikel 227.5 c i fördraget och artikel 1 i protokoll 3, såsom exempelvis reglerna om fri rörlighet för arbetstagare.
35 Såsom domstolen har slagit fast i punkt 17 i samma dom är emellertid inte likabehandlingsprincipen som föreskrivs i artikel 4 i protokoll 3 begränsad till att avse de områden av gemenskapsrätten som avses i artikel 1 i protokoll 3, utan artikel 4 bör betraktas som en bestämmelse med självständig räckvidd. Denna bestämmelse bör tolkas på så sätt att den hindrar varje form av diskriminering mellan medlemsstaternas fysiska och juridiska personer som befinner sig i situationer som, inom geografiska områden där fördraget är tillämpligt utan begränsningar, regleras av gemenskapsrätten.
36 Såvitt Rui Alberto Pereira Roques situation bland annat omfattas av reglerna om fri rörlighet för arbetstagare inom de geografiska områden där fördraget är tillämpligt utan begränsningar, följer av det ovanstående att den regel som föreskrivs i artikel 4 i protokoll 3 är tillämplig på honom, även om medborgare i gemenskapen inte därigenom, på Kanalöarna, omfattas av reglerna om fri rörlighet för arbetstagare (se, i detta avseende, domen i det ovannämnda målet Barr och Montrose Holdings, punkt 18). Denna regel i artikel 4 i protokoll 3 är bland annat tillämplig på ett beslut av myndigheterna på Jersey att han skall utvisas.
37 För att bedöma konsekvenserna av likabehandlingsprincipen, som föreskrivs i artikel 4 i protokoll 3, i en situation som den i målet vid den nationella domstolen, skall det först och främst erinras om att domstolen har slagit fast att undantagsbestämmelsen i artikel 48.3 i EG-fördraget ger medlemsstaterna rätt att under de i denna bestämmelse angivna omständigheterna vidta vissa åtgärder mot medborgare i andra medlemsstater som bland annat får grundas på hänsyn till allmän ordning. Medlemsstaterna kan inte vidta dessa åtgärder mot sina egna medborgare, eftersom de inte kan utvisa sina egna medborgare från det nationella territoriet eller vägra dem inresa i detta (se, i detta avseende, dom av den 4 december 1974 i mål 41/74, Van Duyn, REG 1974, s. 1337, punkt 22, svensk specialutgåva, häfte 2, av den 18 maj 1982 i de förenade målen 115/81 och 116/81, Adoui och Cornuaille, REG 1982, s. 1665, punkt 7, svensk specialutgåva, häfte 6, av den 7 juli 1992 i mål C-370/90, Singh, REG 1992, s. I-4265, punkt 22, svensk specialutgåva, häfte 13, och av den 17 juni 1997 i de förenade målen C-65/95 och C-111/95, Shingara och Radiom, REG 1997, s. I-3343, punkt 28).
38 Denna särbehandling mellan egna medborgare och medborgare i andra medlemsstater följer av den folkrättsliga princip enligt vilken en stat inte kan vägra sina egna medborgare rätten att få tillträde till dess territorium och att vistas där, och som EG-fördraget i förhållandena mellan medlemsstaterna inte kan antas underkänna (domen i det ovannämnda målet Van Duyn, punkt 22).
39 Denna princip måste emellertid i lika hög grad respekteras vid tillämpningen av artikel 4 i protokoll 3.
40 När det sedan gäller det argument som anförts av Rui Alberto Pereira Roque, att kravet på samma behandling inte desto mindre borde tillämpas på medborgare i Förenade kungariket som inte är hemmahörande på Kanalöarna och på medborgare i andra medlemsstater, är det förvisso så att protokoll 3 skiljer mellan de medborgare i Förenade kungariket som har viss anknytning till Kanalöarna och andra medborgare i Förenade kungariket.
41 Det kan emellertid konstateras att distinktionen mellan personer hemmahörande på Kanalöarna, som ju har brittiskt medborgarskap, och andra medborgare i Förenade kungariket inte kan likställas med skillnaden i medborgarskap mellan medborgare i två olika medlemsstater.
42 Det finns inte heller några andra element i Kanalöarnas rättsliga ställning som gör att man kan betrakta relationerna mellan dessa öar och Förenade kungariket som jämförbara med relationerna mellan två medlemsstater.
43 Mot bakgrund av vad ovan anförts följer att artikel 4 i protokoll 3 inte utgör hinder för den särbehandling som det innebär att en medborgare i en annan medlemsstat med stöd av nationell lagstiftning kan utvisas från Jersey, medan medborgare i Förenade kungariket, inklusive de som inte är hemmahörande på Kanalöarna i den mening som avses i artikel 6 i protokoll 3, inte kan utvisas därifrån.
44 Den första frågan skall således besvaras på så sätt att regeln om likabehandling i artikel 4 i protokoll 3 inte utgör hinder för utvisning från Jersey av en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket, trots att brittiska medborgare, inklusive de som inte är hemmahörande på Kanalöarna i den mening som avses i artikel 6 i protokoll 3, inte kan utvisas därifrån.
Den andra frågan
45 Genom sin andra fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i huruvida artikel 4 i protokoll 3 skall tolkas på så sätt, att den begränsar de skäl som kan rättfärdiga en utvisning från Jersey av en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket till att avse de skäl som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa.
46 Det förbehåll som föreskrivs i artikel 48.3 i fördraget beträffande bland annat rätten att uppehålla sig i medlemsstaterna omfattar de begränsningar som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa. Rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa (EGT 56, 1964, s. 850; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 28) innehåller preciseringar beträffande tillämpningen av dessa skäl.
47 Enligt artikel 227.5 c i fördraget och protokoll 3 är inte bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare tillämpliga på Kanalöarnas territorium. Dessutom skall inte artikel 4 i protokoll 3 tolkas på ett sätt som gör det möjligt att indirekt tillämpa dessa regler på detta territorium, vilket har påpekats i punkt 34 i denna dom.
48 Härav följer att varken artikel 48.3 i fördraget eller bestämmelserna i direktiv 64/221 avgör de hänsyn enligt vilka myndigheterna på Jersey kan besluta om utvisning av en medborgare i en annan medlemsstat.
49 Det är inte desto mindre så att regeln om likabehandling i artikel 4 i protokoll 3 utgör hinder för myndigheterna på Jersey, även om man måste tillåta särbehandling mellan medborgare i Förenade kungariket och medborgare i andra medlemsstater, att grunda utövandet av sina befogenheter på omständigheter som innebär en godtycklig skillnad i behandling till nackdel för medborgare i andra medlemsstater (se, i detta avseende, domen i det ovannämnda målet Adoui och Cornuaille, punkt 7).
50 En sådan godtycklig skillnad skulle föreligga om utvisning av en medborgare i en annan medlemsstat skedde efter en bedömning av en viss form av uppträdande som den utvisande medlemsstaten inte söker förhindra genom repressiva eller andra faktiska och effektiva åtgärder när det gäller de egna medborgarna (se, i detta avseende, domen i det ovannämnda målet Adoui och Cornuaille).
51 I Jerseys fall skall denna jämförelse ske mellan den utvisning som är föremål för tvist i målet vid den nationella domstolen och de åtgärder som motsvarande uppträdande ger upphov till när det gäller en medborgare i Förenade kungariket.
52 Den andra frågan skall således besvaras på så sätt att artikel 4 i protokoll 3 skall tolkas så att den inte begränsar de skäl som kan rättfärdiga en utvisning från Jersey av en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket till att avse dem som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa, och som föreskrivs i artikel 48.3 i fördraget och preciseras i direktiv 64/221. Artikel 4 i protokoll 3 utgör emellertid hinder för myndigheterna på Jersey att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat på grund av ett uppträdande som nämnda myndigheter inte söker förhindra genom repressiva eller andra faktiska och effektiva åtgärder, när det gäller medborgare i Förenade kungariket.
Den tredje frågan
53 Genom sin tredje fråga önskar den nationella domstolen svar på huruvida artikel 4 i protokoll 3 utgör hinder för myndigheterna på Jersey att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat när de överväganden av allmän ordning som dessa myndigheter gör i praktiken inte skulle leda till utvisning av den personen från Förenade kungariket.
54 Även om den nationella domstolen ställer denna fråga endast för det fall den andra frågan besvaras jakande, finns det anledning att behandla en aspekt av frågan för att kunna ge ett användbart svar till den nationella domstolen.
55 Det är i själva verket viktigt att notera, vilket framgår av beslutet om hänskjutande, att det i Schedule 4 till Immigration Act 1971 föreskrivs att ett beslut om utvisning som fattas av myndigheterna på Kanalöarna också har verkan på Förenade kungarikets territorium, om inte Secretary of State i ett konkret fall uttryckligen begränsar dess verkan till att endast avse dessa öars territorium. Den brittiska regeringen har uppgett att sådana beslut om begränsning i praktiken aldrig har fattats.
56 Såvitt myndigheterna på Kanalöarnas territorium kan stödja sig på andra skäl eller överväganden än de som föreskrivs i gemenskapsrätten för att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat, skulle utsträckningen av utvisningens verkan till att avse Förenade kungarikets territorium indirekt kunna medföra att gemenskapsrättsliga bestämmelser om fri rörlighet för personer inte längre tillämpades fullt ut i Förenade kungariket.
57 Det framgår emellertid klart av artikel 227.5 c i fördraget och av protokoll 3 att dessa bestämmelser inte syftar till att påverka gemenskapsbestämmelserna om, bland annat, den fria rörligheten för medborgare i andra medlemsstater på Förenade kungarikets territorium. Dessa bestämmelser kan således inte tolkas på ett sätt som medför att de, genom den ordning de föreskriver, innebär en försvagning av den rätt som medborgare i andra medlemsstater har att inresa till och uppehålla sig på Förenade kungarikets territorium.
58 Den tredje frågan skall följaktligen besvaras på så sätt att bestämmelserna i protokoll 3 inte skall tolkas så att ett beslut av myndigheterna på Jersey att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket medför att denna person vägras att inresa till och uppehålla sig på Förenade kungarikets territorium av andra skäl och överväganden än de genom vilka myndigheterna i Förenade kungariket annars skulle kunna inskränka den fria rörligheten för personer med stöd av gemenskapsrätten.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
59 De kostnader som har förorsakats den franska och den brittiska regeringen samt kommissionen, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
- angående de frågor som genom beslut av den 11 april 1996 har ställts av Royal Court of Jersey - följande dom:
60 Regeln om likabehandling i artikel 4 i protokoll 3 om Kanalöarna och Isle of Man, bilagt akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Danmarks, Irlands och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands anslutning till Europeiska ekonomiska gemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen och om anpassningarna av fördragen, utgör inte hinder för utvisning från Jersey av en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket, trots att brittiska medborgare, inklusive de som inte är hemmahörande på Kanalöarna i den mening som avses i artikel 6 i protokoll 3, inte kan utvisas därifrån.
61 Artikel 4 i protokoll 3 skall tolkas på så sätt att den inte begränsar de skäl som kan rättfärdiga en utvisning från Jersey av en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket till att avse dem som grundas på hänsyn till allmän ordning, säkerhet och hälsa, och som föreskrivs i artikel 48.3 i EG-fördraget och preciseras i rådets direktiv 64/221/EEG av den 25 februari 1964 om samordningen av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa. Artikel 4 i protokoll 3 utgör emellertid hinder för myndigheterna på Jersey att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat på grund av ett uppträdande som nämnda myndigheter inte söker förhindra genom repressiva eller andra faktiska och effektiva åtgärder, när det gäller medborgare i Förenade kungariket.
62 Bestämmelserna i protokoll 3 skall inte tolkas på ett sådant sätt att ett beslut av myndigheterna på Jersey att utvisa en medborgare i en annan medlemsstat än Förenade kungariket medför att denna person vägras att inresa till och uppehålla sig på Förenade kungarikets territorium av andra skäl och överväganden än de genom vilka myndigheterna i Förenade kungariket annars skulle kunna inskränka den fria rörligheten för personer med stöd av gemenskapsrätten.