CELEX: 62007TJ0460
Közösségi védjegy
Felszólalási eljárás
A LIFE BLOG közösségi szóvédjegy bejelentése
A LIFE korábbi nemzeti szóvédjegy
Viszonylagos kizáró ok
Összetéveszthetőség
A 40/94/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [jelenleg a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja]
A lajstromozás részbeni megtagadása

A jogvita előzményei
2004. január 7-én a felperes, Nokia Oyj, a közösségi védjegyről szóló, 40/94/EK módosított tanácsi rendelet (
HL 1994. L 11., 1 o.
; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o. [helyébe lépett a közösségi védjegyről szóló, 207/2009/EK tanácsi rendelet {
HL L 78., 1. o.
}]) alapján közösségi védjegy lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be a Belső Piaci Harmonizációs Hivatalhoz (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM).
A lajstromoztatni kívánt védjegy a LIFE BLOG szómegjelölés volt.
A bejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15-i Nizzai Megállapodás szerinti 9., 38. és 41. osztályba tartozó árukkal és szolgáltatásokkal kapcsolatban tették, amelyek ezen osztályok esetében az alábbi leírásnak felelnek meg:
—
A 9. osztályba tartozó „tudományos célra szolgáló, tengerészeti, földmérő, fényképészeti, mozgóképi, optikai, súlymérő, egyéb mérő-, jelző-, ellenőrző (felügyeleti), mentő (életmentő) és oktatóberendezések és felszerelések; villamos áram vezetésére, elosztására, átalakítására, összegyűjtésére, szabályozására vagy vezérlésére szolgáló berendezések és felszerelések, hangok, képek rögzítésére, továbbítására és olvasására szolgáló készülékek; mágneses adathordozók, hanglemezek; automata áruelosztó berendezések és szerkezetek érmebedobással működő készülékekhez; regiszteres pénztárgépek, számológépek, adatfeldolgozó berendezések és számítógépek; tűzoltó készülékek”;
—
A 38. osztályba tartozó „távközlés”;
—
A 41. osztályba tartozó: „nevelés; szakmai képzés; szórakoztatás; sport- és kulturális tevékenységek”.
A bejelentést a
Közösségi Védjegyértesítő
2005. január 10-i 2/2005. számában hirdették meg.
A beavatkozó Medion AG 2005. április 4-én felszólalt a bejelentett védjegy lajstromozásával szemben, a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja [helyébe lépett a 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja] szerinti összetéveszthetőségre hivatkozva.
A felszólalás többek között az 1998. augusztus 29-én bejelentett és lajstromozott, az 1., 7–11., 16., 21., 28., 37., 38., 41. és 42. osztályba tartozó árukra és szolgáltatásokra vonatkozó, 39849644. lajstromszámú LIFE német szóvédjegy által lefedett valamennyi árun és szolgáltatáson alapult.
A felszólalás a védjegybejelentésben szereplő valamennyi áru és szolgáltatás ellen irányult, kivéve a 9. osztályba tartozó „tűzoltó berendezéseket” és a 41. osztályba tartozó „sport- és kulturális tevékenységeket”.
A felszólalási osztály 2006. november 27-i határozatával helyt adott a felszólalásnak azzal az indokkal, hogy a német nyelvterületen valamennyi áru és szolgáltatás vonatkozásában fennáll az összetévesztés veszélye a 9. osztályba tartozó „életmentő berendezések és felszerelések” és a „automata áruelosztó berendezések és szerkezetek érmebedobással működő készülékekhez” kivételével, amelyeket a korábbi védjegy által lefedett áruktól különbözőnek ítélt.
2007. január 18-án a felperes fellebbezést nyújtott be a felszólalási osztály határozatával szemben.
A második fellebbezési tanács 2007. október 2-i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) a fellebbezést elutasította. Miután rámutatott, hogy a felperes nem hozott fel olyan érvet, amely cáfolta volna azon megállapítást, hogy a bejelentett védjegy leírásában szereplő, a 9., 38. és 41. osztályba tartozó áruk és szolgáltatások, illetve a korábbi védjegy leírásában szereplő áruk és szolgáltatások azonosak vagy hasonlóak, a fellebbezési tanács a felszólalási osztály határozatát e vonatkozásban helyben hagyta. A fellebbezési tanács a felszólalási osztályhoz hasonlóan a bejelentett védjegyet a beavatkozó azon korábbi védjegyével hasonlította össze, amely az áruk és szolgáltatások legtágabb körére vonatkozik, és amelynek a megjelenítése a legközelebb áll a felperes védjegyének megjelenítéséhez.
A szóban forgó megjelölések összehasonlítását illetően a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 24. pontjában lényegében úgy vélte, hogy a „life” szó vagy annak német megfelelőjeként a „Leben” szó a szóban forgó áruk és szolgáltatások vonatkozásában nem tekinthető leíró jellegűnek. Az említett határozat 25. pontjában hozzátette, hogy kevéssé valószínű, hogy az érintett német vásárlóközönség az angol „life” szót a hosszú élet fogalmával kapcsolná össze. A korábbi védjegynek a nagyszámú hasonló védjegy állítólagos együttes fennállása miatti meggyengülése kapcsán a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 26. és 27. pontjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 27. és 28. pontjában) úgy vélte, hogy ezen érvet nem támasztották alá az OHIM által vezetett közösségi védjegylajstromból származó kivonatok, mivel egyes védjegyeket még nem lajstromoztak, másokat pedig visszavontak. Egyébiránt a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 28. pontjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 29. pontjában) rámutatott, hogy a Bíróság a C-120/04. sz. Medion-ügyben 2005. október 6-án hozott ítéletében (
EBHT 2005., I-8551. o.
) elismerte a „life” szó rendes megkülönböztető képességét.
A „blog” szót illetően a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 30. és 32. pontjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 31. és 33. pontjában) úgy vélte, hogy általánosan ismert, hogy e szó a „weblog” kifejezés rövidítése, amely az interneten rendszeresen frissített személyes naplót jelöl, és megerősítette a felszólalási osztály azon megállapításait, amelyek szerint a szóban forgó áruk és szolgáltatások azon része vonatkozásában, amelyek közé az internethez kapcsolódó áruk és szolgáltatások is tartozhatnak, a „blog” szó „meglehetősen gyenge”, mivel az információs technológiákhoz kapcsolódó áruk és szolgáltatások átlagfogyasztója azt gondolatban az említett áruk és szolgáltatások jellemzőivel kapcsolja össze.
A többi árut és szolgáltatást illetően a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 32. pontjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 33. pontjában) rámutatott, hogy a Bíróság az itt szóban forgó megjelöléssel azonos LIFE és a THOMSON LIFE megjelölés tárgyában folyó felszólalási eljárás keretében kimondta, hogy fennáll az összetévesztés veszélye. Mivel a Bíróság a fenti következtetésre olyan összefüggésben jutott, ahol a „life” elem második helyen szerepelt, és az áruk szintén elektronikai termékek voltak, a „blog” szó „ereje” vagy „gyengesége” nem befolyásolhatja túlzott mértékben a végkövetkeztetést.
Végül a védjegyek globális értékelését illetően a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 33. és 34. pontjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 34. és 35. pontjában) kimondta, hogy a fenti 11. pontban hivatkozott Medion-ügyben hozott ítélet alkalmazásával fennáll az összetévesztés veszélye azon okból, hogy a „life” szó a lajstromoztatni kért megjelölésben önálló megkülönböztető szerepet tölt be anélkül, hogy annak domináns elemét képezné, és mivel a német vásárlóközönség a bejelentett védjegyet a korábbi védjegyhez gazdaságilag kapcsolódó megjelölésként érzékelné. A fellebbezési tanács szerint e következtetés mindenekelőtt először is azon a körülményen alapul, hogy a szóban forgó áruk és szolgáltatások hasonlósága vagy azonossága ellensúlyozza a védjegyek közötti egyértelműen fennálló fonetikai és vizuális különbséget, másodszor azon, hogy a fogyasztó figyelme inkább a megjelölés elejére irányul, amelyet ezért könnyebben jegyez meg, és harmadszor pedig azon, hogy a szóban forgó megjelölések által közvetített fogalmak részben fedik egymást.
A felek kérelmei
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot;
—
utasítsa el a felszólalást;
—
utalja vissza az ügyet az OHIM-hoz a bejelentett védjegy lajstromozása végett;
—
az OHIM-ot kötelezze a költségek viselésére.
Az OHIM és a beavatkozó azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
utasítsa el keresetet;
—
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A második és harmadik kereseti kérelem elfogadhatóságáról
A felek érvei
Az OHIM a felperes második és harmadik – a felszólalás elutasítására és a bejelentett védjegy lajstromozására irányuló – kereseti kérelme elfogadhatatlanságának megállapítását kéri azzal az indokkal, hogy abban utasításokról van szó.
A Törvényszék álláspontja
Emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a közösségi bíróság előtt az OHIM egyik fellebbezési tanácsának határozata ellen benyújtott kereset keretében az utóbbi a 40/94 rendelet 63. cikkének (6) bekezdése (jelenleg a 207/2009 rendelet 65. cikkének [6] bekezdése) szerint köteles megtenni a közösségi bíróság ítéletének végrehajtásához szükséges intézkedéseket. Ennélfogva a Törvényszék nem utasíthatja az OHIM-ot (a Törvényszék T-331/99. sz., Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld kontra OHIM [Giroform] ügyben 2001. január 31-én hozott ítéletének [EBHT 2001.,II-433. o.] 33. pontja és a T-39/04. sz., Orsay kontra OHIM – Jiménez Arellano [O orsay] ügyben hozott ítélet [az EBHT-ban nem tették közzé] 15. pontja].
A felperes harmadik kereseti kérelmét – amelyben arra kéri a Törvényszéket, hogy utasítsa az OHIM-ot a bejelentett védjegy lajstromozására – tehát, mint elfogadhatatlant, el kell utasítani.
A második kereseti kérelmet illetően elegendő rámutatni, hogy azt csak akkor kell megvizsgálni, ha helyt adnak a megtámadott határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelemnek.
Az első ízben a Törvényszék elé terjesztett okiratok elfogadhatóságáról
A felek érvei
Az OHIM és a beavatkozó arra hivatkozik, hogy a kereseti kérelem A 1–A 4. sz. mellékletét, amelyek a „life” szót tartalmazó védjegyek egyidejű piaci jelenlétére vonatkozó bizonyítékokat tartalmaznak, az OHIM előtt folyó közigazgatási eljárásban nem terjesztették elő, ezért azokat elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
A Törvényszék álláspontja
Emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszékhez benyújtott kereset az OHIM fellebbezési tanácsa által hozott határozat jogszerűségének a 40/94 rendelet 63. cikke alapján történő vizsgálatára irányul. A Törvényszéknek tehát nem feladata a tényállásnak azon bizonyítékok fényében történő újbóli megvizsgálása, amelyeket első ízben terjesztettek elé (a Törvényszék T-10/03. sz., Koubi kontra OHIM – Flabesa [CONFORFLEX] ügyben 2004. február 18-án hozott ítéletének [EBHT 2004., II-719. o.] 52. pontja és a T-336/03. sz., Éditions Albert René kontra OHIM – Orange [MOBILIX] ügyben hozott ítélet [EBHT 2005., II-4667. o.] 15. és 16. pontja).
E vonatkozásban meg kell említeni, hogy az OHIM előtt folyó eljárás keretében a felperes hivatkozott azon érvre, amely szerint a korábbi végjegyek egyidejű létezése bizonyíthatja a „life” szó „felhígulásának mértékét” (lásd a megtámadott határozat 11., 23. és 27. pontját [az említett határozat angol nyelvi változatának 11., 23. és 28. pontját]), ezért az OHIM előtt elő kellett volna terjesztenie a fenti érvelést alátámasztó okiratokat.
A fentiekből következik, hogy az A 1–A 4. sz. mellékletet, amelyek a „life” szót tartalmazó védjegyek egyidejű piaci jelenlétére vonatkozó bizonyítékokat tartalmaznak, és amelyeket az OHIM előtt folyó közigazgatási eljárásban nem terjesztettek elő, elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
Az OHIM előtt korábban előterjesztett érvek és bizonyítékok elfogadhatóságáról
A felek érvei
Az OHIM megállapítja, hogy a felperes által a keresetben az OHIM előtt folyó eljárás során előterjesztett okiratokra történő általános utalás nem elégíti ki a Törvényszék eljárási szabályzata 44. §-ának (1) bekezdése c) pontjából következő követelményeket. Következésképpen a felperesnek a korábbi védjegy benne rejlő megkülönböztető képességének mértékére és a szóban forgó védjegyek közötti különbségekre vonatkozó érvei elfogadhatatlanok.
A Törvényszék álláspontja
Emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék eljárási szabályzatának 44. cikkének 1. §-a értelmében a keresetlevélnek tartalmaznia kell a hivatkozott jogalapok rövid összefoglalását. Az ítélkezési gyakorlat szerint ennek az összefoglalásnak kellőképpen világosnak és pontosnak kell lennie, hogy lehetővé tegye az alperes számára a védekezésre való felkészülést, valamint a Törvényszék számára a keresetről való döntést, adott esetben további információk nélkül is (lásd a Törvényszék T-127/02. sz., Concept kontra OHIM [ECA] ügyben 2004. április 21-én hozott ítéletének [EBHT 2004., II-1113. o.] 17. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Másfelől a keresetlevél szövegének egyes pontjait ugyan alátámaszthatják és kiegészíthetik a csatolt iratok meghatározott részeire történő hivatkozások, a más iratokra történő általános hivatkozás azonban nem pótolhatja a jogi érvelés azon lényegi elemeinek hiányát, amelyeknek a fent említett rendelkezések szerint magában a keresetlevélben kell szerepelniük (lásd a fenti 26. pontban hivatkozott ECA-ügyben hozott ítélet 18. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
A jelen ügyben – elsőként a szóban forgó megjelölések közötti hasonlóságok és különbségek vonatkozásában – a felperes keresetében mindössze az alábbiakat adja elő (29. pont):
„A felperes nem tér ki a szóban forgó védjegyek közötti különbségekre és hasonlóságokra, mivel azok nyilvánvalóak, és az eljárás korábbi szakaszában alapos vizsgálat tárgyát képezték. A fenti okból és annak érdekében, hogy tartsa magát a maximális megengedett terjedelemhez, a felperes az OHIM és a fellebbezési tanács előtt előterjesztett érvekre és bizonyítékokra utal.”
A felperes tehát nem nevezi meg sem a keresetének a fenti utalással kiegészíteni kívánt különös pontjait, sem az esetleges érveinek kifejtését tartalmazó okiratokat.
E körülmények között a Törvényszéknek nem kötelessége az említett okiratokban és mellékletekben fellelni azokat az érveket, amelyekre a felperes valószínűleg hivatkozhatna, sem azokat megvizsgálni, mivel az ilyen érvek elfogadhatatlanok.
Másodsorban a korábbi védjegy megkülönböztető képességére vonatkozó érveket illetően meg kell állapítani, hogy jóllehet a felperes keresetének 28. pontjában az OHIM előtt előterjesztett érvekre és bizonyítékokra utalt, keresetének különösen 22–27. pontjában kifejtette az említett védjegy gyenge megkülönböztető képességét alátámasztó érveit. Ezen érvek alapján vizsgálja tehát a Törvényszék a megtámadott határozattal szemben megfogalmazott bírálatot.
Mindazonáltal szintén a fenti 26–30. pontban kifejtett okokból a Törvényszék nem köteles „az OHIM és a fellebbezési tanács előtti eljárásban előterjesztett érvek és bizonyítékok” (a kereset 28. pontja) vizsgálatára, amennyiben azokat a felperes keresetében nem nevezte meg vagy nem pontosította.
A megtámadott határozat hatályon kívül helyezésére vonatkozó kérelemről
A felek érvei
A felperes egyetlen, a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésére alapított jogalapot terjeszt elő.
A felperes arra hivatkozik, hogy a fellebbezési tanács tévesen vette alapul a fenti 11. pontban hivatkozott Medion-ügyben hozott ítéletet, mivel véleménye szerint a Bíróság által meghatározott együttes feltételek a jelen esetben nem állnak fenn: a jelen ügy nem valamely korábbi védjegy és valamely vállalkozás nevének kombinációjából áll, a korábbi védjegy nem rendelkezik rendes megkülönböztető képességgel, és a korábbi védjegy nem tölt be „önálló szerepet” a későbbi védjegyben. A felperes pontosítja, hogy a bejelentett védjegyben a „blog” szó nem a felperes cégnevének felel meg.
A fentieken kívül valamely védjegy „önálló szerepének” fogalma azt jelenti, hogy függetlenül attól, hogy összetett védjegyről van szó, azon elem is jelölheti az áruk és szolgáltatások származását, amely a szóban fogó védjegyeknek nem képezi közös részét. Ha valamely új védjegyet valamely cégnév mellé helyezünk, az összetett védjegy azt a benyomást kelti, hogy az a vállalkozás árui és szolgáltatásai körébe tartozó egyik termékcsoportot jelöli. A felperes szerint a Törvényszék ítélkezési gyakorlatának megfelelően az lett volna a helyes megközelítés, hogy az összetévesztés veszélyének fennállásához azt kell megállapítani, hogy a korábbi védjegynek kell a bejelentett védjegy domináns elemét alkotnia, ami az utóbbi esetében a „life” elemmel kapcsolatban nem valósul meg, mivel az állítása szerint kevésbé megkülönböztető, mint a „blog” szó.
Egyébiránt a felperes egyrészről pontosítja, hogy a fellebbezési tanács álláspontjával szemben, amely a korábbi védjegynek rendes megkülönböztető képességet tulajdonított, az említett védjegy „gyenge védjegy”, másrészről pedig azt, hogy a Bíróság a fenti 11. pontban hivatkozott Medion-ügyben hozott ítélet keretében nem végezhetett ilyen minősítést, mivel előzetes döntéshozatal iránti kérelemről volt szó. Ezenkívül rámutat, hogy a fellebbezési tanács feladata a korábbi védjegy megkülönböztető képességének megítélése.
Végül a felperes arra hivatkozik, hogy a korábbi védjegyet alkotó elem a szóban forgó ágazatban széles körben használt kifejezés, és a piacokon egyidejűleg jelen van a releváns termékek és szolgáltatások, valamint fogyasztók vonatkozásában.
Az OHIM és a beavatkozó az említett jogalap elutasítását kérik.
A Törvényszék álláspontja
A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának értelmében a korábbi védjegy jogosultjának felszólalása alapján a megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, „ha azt azon a területen, ahol a korábbi védjegy oltalom alatt áll, a fogyasztók összetéveszthetik a korábbi védjeggyel való azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez”.
Egyébiránt a 40/94 rendelet 8. cikke (2) bekezdése a) pontja ii. alpontjának értelmében [helyébe lépett a 207/2009 rendelet 8. cikke (2) bekezdése a) pontjának ii. alpontja] korábbi védjegy a valamely tagállamban lajstromozott olyan védjegy, amelynek bejelentési napja korábbi, mint a közösségi védjegybejelentés bejelentési napja.
Az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében összetéveszthetőséget okozhat az, ha a közönség azt hiheti, hogy a szóban forgó áruk vagy szolgáltatások ugyanattól a vállalkozástól, vagy adott esetben gazdaságilag egymással kapcsolatban álló vállalkozásoktól származnak (lásd a Törvényszék T-325/06. sz., Boston Scientific kontra OHIM – Terumo [CAPIO] ügyben 2008. szeptember 10-én hozott ítéletének [az EBHT-ban nem tették közzé] 70. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, lásd ugyancsak, analógia útján a Bíróság C-39/97. sz. Canon-ügyben hozott ítéletének [EBHT 1998., I-5507. o.] 29. pontját és a C-342/97. sz. Lloyd Schuhfabrik Meyer ügyben hozott ítélet [EBHT 1999., I-3819. o.] 17. pontját).
Kétségtelen továbbá, hogy azt, hogy a vásárlóközönség szemszögéből fennáll-e az összetévesztés veszélye, az adott ügy minden lényeges elemét figyelembe véve, átfogóan kell vizsgálni (lásd a fenti 41. pontban hivatkozott CAPIO-ügyben hozott ítélet 71. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot; lásd analógia útján a C-251/95. sz. SABEL-ügyben 1997. november 11-én hozott ítélet [EBHT 1997., I-6191. o.] 22. pontját, a fenti 41. pontban hivatkozott Canon-ügyben hozott ítélet 16. pontját és a fenti 41. pontban hivatkozott Lloyd Schuhfabrik Meyer ügyben hozott ítélet 18. pontját).
Ez az átfogó értékelés bizonyos kölcsönös függőséget tételez fel a figyelembe vett tényezők, különösen a védjegyek és a megjelölt áruk vagy szolgáltatások hasonlósága között. Így a megjelölt áruk vagy szolgáltatások kisebb mértékű hasonlóságát ellensúlyozhatja a védjegyek közötti hasonlóság magasabb foka, és fordítva (a C-234/06. P. sz., Il Ponte Finanziaria kontra OHIM ügyben 2007. szeptember 13-án hozott ítéletének [EBHT 2007., I-7333. o.] 48. pontja, a T-6/01. sz., Matratzen Concord kontra OHIM – Hukla Germany [MATRATZEN] ügyben hozott ítélet [EBHT 2002., II-4335. o.] 25. pontja, valamint lásd analógia útján a fenti 41. pontban hivatkozott Canon-ügyben hozott ítélet 17. pontját). A tényezők e kölcsönös függősége a 40/94 rendelet hetedik preambulumbekezdésében [helyébe lépett a 207/2009 rendelet (8) preambulumbekezdése] jut kifejezésre, amely szerint a hasonlóság fogalmát az összetéveszthetőséggel összefüggésben kell értelmezni, amelynek értékelése számos tényezőtől függ, különösen a védjegy piaci ismertségétől, attól a képzettársítástól, amelyet a használt vagy védjegyként lajstromozott megjelölés előidéz, valamint a védjegy és a megjelölés közötti, valamint a velük megjelölt áruk vagy szolgáltatások közötti hasonlóság mértékétől (lásd a fenti 41. pontban hivatkozott CAPIO-ügyben hozott ítélet 72. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Egyébiránt az összetéveszthetőség átfogó mérlegelésénél az ütköző megjelölések vizuális, hangzásbeli és fogalmi hasonlóságát illetően a megjelölések által keltett együttes benyomást kell alapul venni, különösen a megkülönböztető és domináns jegyeik figyelembevételével. A 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának „a fogyasztók összetéveszthetik” szövegezéséből következik ugyanis, hogy az összetéveszthetőség átfogó értékelésénél meghatározó szerepet játszik, hogy a védjegyet hogyan érzékeli a szóban forgó áruk vagy szolgáltatások átlagos fogyasztója. Márpedig a fogyasztó rendszerint egészében érzékeli a védjegyet, és nem vizsgálja egyenként a részleteit (lásd a fenti 41. pontban hivatkozott CAPIO-ügyben hozott ítélet 73. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot, valamint analógia útján a fenti 42. pontban hivatkozott SABEL-ügyben hozott ítélet 23. pontját).
Az összetéveszthetőség átfogó értékelése során az érintett áruk fogyasztóiról általában feltételezni kell, hogy szokásosan tájékozott, ésszerűen figyelmes és körültekintő, átlagos fogyasztók. Egyebekben nem szabad arról sem megfeledkezni, hogy az átlagos fogyasztónak csak ritkán adódik lehetősége közvetlenül összehasonlítani a különböző védjegyeket, és így a védjegyről az emlékezetében megőrzött tökéletlen képre kell hagyatkoznia. Tekintettel kell lenni arra is, hogy az átlagos fogyasztó figyelme változó lehet a kérdéses áruk vagy szolgáltatások kategóriájától függően (a Törvényszék T-104/01. sz., Oberhauser kontra OHIM – Petit Liberto [Fifties] ügyben 2002. október 23-án hozott ítéletének [EBHT 2002., II-4359. o.] 28. pontja és a T-186/02. sz., BMI Bertollo kontra OHIM – Diesel [DIESELIT] ügyben hozott ítéletének [EBHT 2004., II-1887. o.] 38. pontja; valamint analógia útján lásd a fenti 41. pontban hivatkozott Lloyd Schuhfabrik Meyer ügyben hozott ítélet 26. pontját].
A jelen ügyben a megtámadott határozat tárgyát képező korábbi védjegy egy Németországban lajstromozott nemzeti védjegy. Következésképpen a fellebbezési tanács által a megtámadott határozat 21. pontjában megállapítottaknak megfelelően a vizsgálatot a német területre kell korlátozni.
Kétségtelen az is, hogy az érintett vásárlóközönség – ahogyan arra a fellebbezési tanács a megtámadott határozat fent említett 21. pontjában helyesen rámutatott – a német átlagfogyasztó, aki szokásosan tájékozott, ésszerűen figyelmes és körültekintő. Mivel azonban egyes áruk és szolgáltatások költséges termékek lehetnek, a vásárlóközönség figyelme szükségszerűen fokozottabb. E megállapításokat, amelyeket a felek nem vitattak, helyben kell hagyni.
A fellebbezési tanácsnak az ütköző megjelölések összetéveszthetőségére vonatkozó értékelését e megfontolások fényében kell vizsgálni.
Az áruk és szolgáltatások hasonlóságáról
E vonatkozásban elegendő megállapítani, hogy a fellebbezési tanács által a megtámadott határozat 18. pontjában elfoglalt azon álláspontot, amely a felszólalási osztály elemzésére utal, meg kell erősíteni, mivel megfigyelhető, hogy a felperes az érintett áruk és szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága vonatkozásában nem élt kifogással a megtámadott határozattal szemben.
A megjelölések hasonlóságáról
Amint az a fenti 44. pontban már szerepelt, az összetéveszthetőség átfogó mérlegelésénél az ütköző megjelölések vizuális, hangzásbeli és fogalmi hasonlóságát illetően a megjelölések által keltett együttes benyomást kell alapul venni, különösen a megkülönböztető és domináns elemeik figyelembevételével (lásd a Törvényszék T-292/01. sz., Phillips-Van Heusen kontra OHIM – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel [BASS] ügyben 2003. október 14-én hozott ítéletének [EBHT 2003., II-4335. o.] 47. pontját, a fenti 41. pontban hivatkozott CAPIO-ügyben hozott ítélet 88. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot; valamint analógia útján lásd a fenti 42. pontban hivatkozott SABEL-ügyben hozott ítélet 23. pontját).
Az ítélkezési gyakorlatból ugyancsak következik, hogy két védjegy akkor hasonló, ha az érintett vásárlóközönség nézőpontjából legalább részleges azonosság áll fenn közöttük egy vagy több releváns aspektus vonatkozásában (a fenti 43. pontban hivatkozott MATRATZEN-ügyben hozott ítélet 30. pontja, a fenti 41. pontban hivatkozott CAPIO-ügyben hozott ítélet 89. pontja, valamint analógia útján lásd a fenti 42. pontban hivatkozott SABEL ügyben hozott ítélet 23. pontját).
A fellebbezési tanács a megtámadott határozat 35. ponjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 36. pontjában) arra a következtetésre jutott, hogy globális megítélés alapján a szóban forgó védjegyek hasonlóak. E megítélést meg kell erősíteni.
E vonatkozásban emlékeztetni kell arra, hogy az összehasonlítandó megjelölések egyrészről a LIFE, másrészről pedig a LIFE BLOG kifejezés.
Elsőként a vizuális összehasonlítást illetően meg kell állapítani, hogy a bejelentett védjegy két, nagybetűkkel írt szóból áll, amelyeket összesen nyolc betű alkot. A korábbi védjegy egyetlen, szintén nagybetűkkel írt szóból áll, amelyet négy betű alkot. E különbségeket azonban ellensúlyozza azon körülmény, hogy a „life” szó – amely a korábbi védjegy pontos mása – a két megjelölés közös eleme.
Vizuális téren tehát tagadhatatlanul létezik bizonyos hasonlóság az ütköző megjelölések között, mivel a korábbi védjegyet alkotó elem a bejelentett védjegy első eleme. Ezenfelül – két szóvédjegyről lévén szó – a két védjegy a vizuális hasonlóság értékelése szempontjából nem stilizált módon került leírásra. Ennélfogva az átlagfogyasztó, aki általában csak az emlékezetében őrzött védjegyek tökéletlen képére hagyatkozhat (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T-22/04. sz., Reemark kontra OHIM – Bluenet [Westlife] ügyben 2005. május 4-én hozott ítéletének [EBHT 2005., II-1559. o.] 34. pontját), a szóban forgó védjegyeket vizuálisan összetévesztheti.
Másodsorban a hangzásbeli összehasonlítást illetően rá kell mutatni, hogy a bejelentett védjegy két szóból, a korábbi védjegy pedig egyetlen szóból áll. A két megjelölés hangzása tehát eltérő. Mindazonáltal, mivel a bejelentett védjegy első szava és a korábbi védjegy egyetlen szava – amelyeket azonos módon kell ejteni – azonos, a két megjelölést egészében nézve közöttük bizonyos mértékű hangzásbeli hasonlóság áll fenn (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T-418/03. sz., La Mer Technology kontra OHIM – Laboratoires Goëmar [LA MER] ügyben 2007. szeptember 27-én hozott ítélet [az EBHT-ban nem tették közzé] 123. pontját).
Harmadsorban, a fogalmi összehasonlítással kapcsolatban meg kell állapítani, hogy a „life” kifejezés egy köznapi angol szó, amely a németajkú átlagos vásárlóközönség számára nehézség nélkül érthető. Valamennyi érintett áru és szolgáltatás vonatkozásában az említett „life” kifejezés inkább az élet (life) fogalmára, mint az említett áruk és szolgáltatások különös élettartamára utal. Ugyanezen fogalmi tartalom jelenik meg a bejelentett védjegyben is, amely – legalábbis azok számára, akik értik a „blog” szó jelentését – egy online személyes naplóra utal.
Ahogyan az OHIM is rámutatott, meg kell állapítani, hogy a bejelentett védjegyhez kapcsolt kiegészítő „blog” szó nem szorítja ki az élet (life) fogalmára történő utalást, amely közös a két megjelölésben, és amely nem tekinthető kevésbé fontosnak vagy akár jelentéktelennek, ezért a szóban forgó megjelölések között bizonyos fogalmi hasonlóság áll fenn.
Az összetéveszthetőségről
Emlékeztetni kell arra, hogy akkor áll fenn az összetévesztés veszélye, ha a szóban forgó védjegyek hasonlóságának foka és az e védjegyekkel megjelölt áruk vagy szolgáltatások hasonlóságának foka összességében kellően magas (a fenti 43. pontban hivatkozott MATRATZEN-ügyben hozott ítélet 45. pontja).
E vonatkozásban, még ha helytálló is, hogy a fogyasztó általában nagyobb figyelmet fordít a szavak elejére, mivel azt hosszabb ideig ejtik ki (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T-325/04. sz., Citigroup kontra OHIM – Link Interchange Network [WORLDLINK] ügyben 2008. február 27-én hozott ítéletének [az EBHT-ban nem tették közzé] 82. pontját), meg kell állapítani, hogy a „life” és a „blog” elemek közül egyik sem tűnik egyértelműen a jelen ügyben bejelentett védjegy domináns elemének. E vonatkozásban erőltetett lenne úgy tekinteni, hogy a „life” szó azért domináns, mert a bejelentett védjegy első elemét képezi, de nincs olyan ok sem, amely a „blog” szó domináns elemként történő kezelését indokolná (lásd ebben az értelemben a fenti 55. pontban hivatkozott Westlife-ügyben hozott ítélet 36. pontját).
Egyébiránt hozzá kell tenni egyrészről, hogy nem lehet érvényesen hivatkozni arra, hogy a „life” szó bármilyen módon leíró jellegű lenne az említett áruk és szolgáltatások vonatkozásában.
Másrészről a „blog” szó kapcsán különbséget kell tenni a szóban forgó áruk és szolgáltatások alapján. A „blog” szót ugyanis abban az esetben, ha informatikai termékek vagy szolgáltatások vonatkozásában alkalmazzák, korlátozott megkülönböztető képességgel rendelkezőnek kell tekinteni tekintettel arra, hogy az említett terület vonatkozásában e szót általában – még az említett áruk és szolgáltatások német átlagfogyasztói is – valamely online naplóra (weblog) történő utalásként értik. E kategóriában tehát a „life” szó fokozottabb megkülönböztető képességgel rendelkezik, mint a „blog” szó.
Ezzel szemben valamennyi olyan további áru vagy szolgáltatás esetében, amelyeknek nincs informatikához vagy távközléshez kapcsolódó eleme, és amelyek vonatkozásában a „blog” szó semmilyen jelentést nem hordoz, meg kell állapítani, hogy a „life” és a „blog” elemek közül egyik sem tűnik a másik elemnél egyértelműen nagyobb megkülönböztető képességgel rendelkezőnek. Ahogyan azonban azt az OHIM helyesen állította, amennyiben a „blog” szó magasabb fokú benne rejlő megkülönböztető képessége bizonyítást nyerne, azt némileg ellensúlyozná az a körülmény, hogy a „life” szó a megjelölés elején található, mivel a vásárlóközönség figyelme rendszerint a bejelentett megjelölés elejére összpontosul.
A jelen eset vonatkozásában már a fenti 49. pontban megállapításra került, hogy a szóban forgó áruk és szolgáltatások részben azonosak, részben pedig hasonlóak. Ezenkívül tekintettel a fenti 60–63. pontban tett megállapításokra, az ütköző megjelölések által keltett összbenyomás kellő hasonlóságot teremthet közöttük ahhoz, hogy az az átlagfogyasztó számára az összetévesztés veszélyét idézze elő. Ráadásul az érintett vásárlóközönség – beleértve azokat is, akik fokozottabb figyelmet tanúsítanak – még annak feltételezése esetén is, hogy képes a vitatott megjelölések megkülönböztetésére, az OHIM megállapításának megfelelően mégis azt hiheti, hogy a védjegyek egyazon vállalkozástól vagy adott esetben a „life” szóval azonosított, gazdaságilag egymáshoz kapcsolódó vállalkozásoktól származnak.
Ahogyan a fenti 60. pontból következik, semmi nem teszi lehetővé annak állítását, hogy a jelen esetben a bejelentett védjegyben a „life” szó a „blog” szónál kevésbé hangsúlyosabb lenne. A jelen ügyben úgy tűnik, hogy a szóban forgó két megjelölés közötti, a bejelentett védjegy utolsó szavát érintő eltérés nem elegendő a bejelentett védjegy két elemének egyike és a korábbi védjegyet alkotó egyetlen elem között megállapított hasonlóság ellensúlyozására.
Ezenkívül meg kell említeni, hogy a jelen esetben, jóllehet a megjelölések között valódi fogalmi különbség áll fenn, az nem tekinthető olyannak, mint amely lehetővé teszi a korábban megállapított vizuális és hangzásbeli hasonlóságok semlegesítését (lásd e vonatkozásban a
C-16/06. P. sz., Éditions Albert René kontra OHIM ügyben 2008. december 18-án hozott ítélet [EBHT 2008., I-10053. o.]
98. pontját).
Végül a felperes nem volt képes a korábbi védjegy gyengülésének bizonyítására, mivel nem szolgáltatott bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a „life” elemet tartalmazó védjegyek egyidejűleg léteztek.
E vonatkozásban emlékeztetni kell arra, hogy kétségkívül nem teljességgel kizárt, hogy egyes esetekben a korábbi védjegyek egyidejű jelenléte a piacon esetleg csökkenti a két ütköző védjegy között fennálló, az OHIM fórumai által megállapított összetévesztés veszélyét. Ugyanakkor ilyen körülményt csakis akkor lehet tekintetbe venni, ha a közösségi védjegy bejelentője legalább a viszonylagos kizáró okokat érintő OHIM előtti eljárás folyamán kellően bizonyította, hogy az említett egyidejű jelenlét azon nyugszik, hogy az érintett vásárlóközönség tudatában nem áll fenn a bejelentő korábbi védjegyei és a beavatkozó korábbi – felszólalás alapjául szolgáló – védjegye között az összetévesztés veszélye, és azzal a feltétellel, hogy a szóban forgó korábbi védjegyek és az ütköző védjegyek azonosak (lásd a Törvényszék T-57/06. sz., NV Marly kontra OHIM – Erdal [Top iX] ügyben 2007. november 7-én hozott ítéletének [az EBHT-ban nem tették közzé] 97. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
Mindazonáltal meg kell állapítani, hogy a jelen esetben – ahogyan arra a fellebbezési tanács a megtámadott határozat 27. pontjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 28. pontjában) helyesen utalt – nem került bizonyításra az azonos védjegyek egyidejű piaci jelenléte. Ezenkívül a felperes semmilyen módon nem bizonyította, hogy az említett védjegyek egyidejű fennállása az összetéveszthetőség hiányán alapult (a Törvényszék T-31/03. sz., Grupo Sada kontra OHIM – Sadia [GRUPO SADA] ügyben 2005. május 11-én hozott ítéletének [EBHT 2005., II-1667. o.] 87. pontja).
Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy fennállhat az összetévesztés veszélye még a gyenge megkülönböztető képességgel rendelkező korábbi védjegy és az olyan bejelentett megjelölés között is, amely az előbbit nem teljes egészében reprodukálja, mégpedig különösen az érintett megjelölések, valamint a megjelölt áruk vagy szolgáltatások közötti hasonlóság következtében (a Bíróság C-235/05. P. sz., L’Oréal kontra OHIM ügyben 2006. április 27-én hozott végzésének [az EBHT-ban nem tették közzé] 53. pontja).
A fentiekből következik, hogy – együttesen figyelembe véve – kellőképpen nagy a szóban forgó védjegyek hasonlóságának mértéke, illetve az azok által megjelölt áruk és szolgáltatások azonossága vagy hasonlóságának mértéke. A fellebbezési tanács tehát helyesen vélte úgy, hogy a szóban forgó megjelölések között az érintett vásárlóközönség körében fennáll az összetévesztés veszélye.
Következésképpen, tekintettel a fellebbezési tanácsnak a megtámadott határozat 33. pontjában (az említett határozat angol nyelvi változatának 34. pontjában) szereplő következtetésére, és anélkül, hogy vizsgálni kellene azon körülmény relevanciáját, hogy a fellebbezési tanács többek között a fenti 11. pontban hivatkozott Medion-ügyben hozott ítéletre alapította álláspontját azon okból, hogy a „blog” szó sem védjegynek, sem valamely jó hírnevű vállalkozás nevének nem felel meg, meg kell állapítani, hogy a fellebbezési tanács által az összetéveszthetőség megítélése vonatkozásában a szóban forgó áruk és szolgáltatások, valamint megjelölések hasonlóságára tekintettel végzett vizsgálatot meg kell erősíteni.
Egyébiránt, az ítélkezési gyakorlat értelmében, ha azösszetett védjegy valamely összetevő elem és egy másik védjegy egymás mellé helyezése révén jön létre, ez utóbbi védjegy, még ha nem is alkotja az összetett megjelölés domináns elemét, megőrizheti önálló megkülönböztető jellegét az összetett védjegyben (a Törvényszék
T-212/07. sz., Harman International Industries kontra OHIM – Becker [Barbara Becker] ügyben 2008. december 2-án hozott ítéletének [EBHT 2008., II-3431. o.é
] 37. pontját, valamint lásd a fenti 11. pontban hivatkozott Medion-ügyben hozott ítélet 30. és 37. pontját). Jelen esetben a fenti megfontolások összességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a „life” elem megőrzi a lajstromoztatni kért védjegyen belül önálló megkülönböztető pozícióját.
A fentiekből következően a 40/94 rendelet 8. cikke (1) bekezdése b) pontjának megsértésén alapuló egyetlen jogalapot és hasonlóképpen a teljes keresetet – mint megalapozatlant – el kell utasítani anélkül, hogy határozni kellene a felperes azon második kereseti kérelmének elfogadhatóságáról, amellyel a beavatkozó felszólalásának elutasítását kéri az Elsófokú Bíróságtól (lásd ebben az értelemben a Törvényszék T-205/06. sz., NewSoft Technology kontra OHIM – Soft [Presto! Bizcard Reader] ügyben 2008. május 22-én hozott ítéletének [az EBHT-ban nem tették közzé] 70. pontját).
A költségekről
Az eljárási szabályzat 87. cikkének 2. §-a alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a felperes pervesztes lett, őt az OHIM és a beavatkozó kérelmének megfelelően a költségek viselésére kell kötelezni.

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (nyolcadik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A keresetet elutasítja.

2)
A Nokia Oyj-t kötelezi a költségek viselésére.

Martins Ribeiro
Wahl
Dittrich
Kihirdetve Luxembourgban, a 2010. január 20-i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: finn.