CELEX: 62008TJ0472
Marcă comunitară
Procedură de opoziție
Cerere de înregistrare a mărcii comunitare figurative 61 A NOSSA ALEGRIA
Marca națională verbală anterioară CACHAÇA 51 și mărcile naționale figurative anterioare Cachaça 51 și Pirassununga 51
Motiv relativ de refuz
Risc de confuzie
Similitudinea semnelor
Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

Istoricul cauzei
La 2 decembrie 2003, Missiato Industria e Comercio Ltda a formulat o cerere de înregistrare a unei mărci comunitare la Oficiul
pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI) în temeiul Regulamentului (CE) nr. 40/94
al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1, p. 146), cu
modificările ulterioare [înlocuit de Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind marca comunitară
(JO L 78, p. 1)].
Marca a cărei înregistrare a fost solicitată (denumită în continuare „marca solicitată”) este semnul figurativ reprodus în
continuare:
Produsele pentru care s‑a solicitat înregistrarea fac parte din clasa 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea
internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările
ulterioare, și corespund următoarei descrieri: „băuturi alcoolice (cu excepția berii)”.
La 27 septembrie 2004, cererea de înregistrare a mărcii a fost publicată în
Buletinul mărcilor comunitare
nr. 39/2004.
La 27 decembrie 2004, reclamanta, Companhia Muller de Bebidas, a formulat opoziție, în temeiul articolului 42 din Regulamentul
nr. 40/94 (devenit articolul 41 din Regulamentul nr. 207/2009), la înregistrarea mărcii solicitate pentru produsele desemnate
în cererea de înregistrare. Această opoziție era întemeiată în special pe următoarele drepturi anterioare (denumite în continuare
„mărcile anterioare”):
–        marca figurativă portugheză depusă la 19 aprilie 1991 și înregistrată la 30 martie 1993, cu numărul 273105, pentru „băuturi
alcoolice” aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa, reprodusă mai jos:
–        marca figurativă portugheză depusă la 10 august 1998 și înregistrată la 21 august 2001, cu numărul 331952, pentru „băuturi
alcoolice” aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa, reprodusă mai jos:
–        marca figurativă daneză depusă la 30 iunie 1995 și înregistrată la 10 noiembrie 1998, sub referința VR 199803649, pentru „lichior
pe bază de trestie‑de‑zahăr” aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa, reprodusă mai jos:
–        seria de mărci figurative din Regatul Unit depusă și înregistrată la 11 octombrie 2000, cu numărul 2248316, pentru „băuturi
alcoolice pe bază de trestie‑de‑zahăr”, aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa, reprodusă mai jos:
–        marca figurativă spaniolă înregistrată la 22 octombrie 2001, cu numărul 2354943, pentru „băuturi alcoolice (cu excepția berii)
pe bază de trestie‑de‑zahăr” aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa, reprodusă mai jos:
–        marca figurativă austriacă depusă la 29 iunie 1995 și înregistrată la 18 decembrie 1995, cu numărul 161564, pentru „băuturi
alcoolice pe bază de trestie‑de‑zahăr distilată” aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului de la Nisa, reprodusă mai jos:
–        marca figurativă de notorietate în Portugalia, pentru „băuturi alcoolice” aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului de
la Nisa, reprodusă mai jos:
–        marca verbală de notorietate în Portugalia CACHAÇA 51, pentru „băuturi alcoolice” aparținând clasei 33 în sensul Aranjamentului
de la Nisa.
În fața diviziei de opoziție, reclamanta a susținut că există un risc de confuzie, în sensul articolului 8 alineatul (1) litera
(b) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009] între mărcile
în conflict. Aceasta s‑a întemeiat de asemenea pe cele două mărci pretinse a fi de notorietate în Portugalia, în sensul articolului
8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (c) din Regulamentul nr. 207/2009].
Prin Decizia din 4 septembrie 2007, divizia de opoziție a respins opoziția în totalitate. Această decizie a făcut obiectul
unei căi de atac la OAPI, formulată de reclamantă la 29 octombrie 2007 în temeiul articolelor 57-62 din Regulamentul nr. 40/94
(devenite articolele 58-64 din Regulamentul nr. 207/2009).
Prin Decizia din 4 iulie 2008 (denumită în continuare „decizia atacată”, Camera întâi de recurs a OAPI a respins calea de
atac. Însușindu‑și argumentația dezvoltată de divizia de opoziție, aceasta a apreciat că diferențele existente între mărcile
în conflict înlătură orice risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94.

Concluziile părților
Reclamanta solicită Tribunalului:
–        anularea deciziei atacate în măsura în care a confirmat decizia diviziei de opoziție de autorizare a înregistrării mărcii
solicitate;
–        obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.
Printr‑o scrisoare depusă la grefa Tribunalului la 10 martie 2010, reclamanta a renunțat la capetele de cerere privind reformarea
deciziei atacate și declararea nulității înregistrării mărcii solicitate.
OAPI solicită Tribunalului:
–        respingerea acțiunii;
–        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.

Cu privire la admisibilitatea documentelor prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului
Reclamanta a atașat, în anexele 9-11 la cererea sa introductivă, documente care conțin declarații scrise date sub jurământ
în susținerea afirmației potrivit căreia mărcile verbale și figurative anterioare CACHAÇA 51 și Cachaça 51 sunt de notorietate
în Portugalia (a se vedea punctul 5 de mai sus).
OAPI susține că, în cazul în care ar fi luate în considerare, aceste înscrisuri ar modifica obiectul litigiului din fața camerei
de recurs.
Piesele care figurează în anexele 9-11 la cererea introductivă, care au fost prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului,
nu pot fi luate în considerare. În fapt, acțiunea formulată în fața Tribunalului are ca obiect controlul de legalitate a deciziilor
camerelor de recurs ale OAPI în sensul articolului 63 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul 65 din Regulamentul nr. 207/2009),
astfel încât Tribunalul nu are rolul de a reexamina circumstanțele de fapt în lumina probelor prezentate pentru prima dată
în fața acestuia. Trebuie înlăturate, așadar, documentele sus‑menționate, fără a mai fi necesar să se examineze forța probantă
a acestora [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 24 noiembrie 2005, Sadas/OAPI – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE),
T‑346/04, Rec., p. II‑4891, punctul 19 și jurisprudența citată]

Cu privire la fond
În susținerea cererii de anulare a deciziei atacate, reclamanta invocă un motiv unic, structurat în două aspecte. Primul aspect
este întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, în timp ce al doilea aspect
este întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 53 alineatul
(1) litera (a) din Regulamentul nr. 207/2009].
1.
Cu privire la al doilea aspect al motivului unic de anulare a deciziei atacate, întemeiat pe încălcarea articolului 52 alineatul
(1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94
Astfel cum în mod corect observă OAPI, al doilea aspect al motivului unic de anulare, întemeiat pe încălcarea articolului
52 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94, este lipsit de obiect. Astfel, la această dispoziție sunt enumerate
cauzele de nulitate referitoare la o marcă comunitară deja înregistrată, ceea ce nu este valabil în cazul mărcii solicitate.
Este, prin urmare, necesar să se respingă ca nefondat cel de al doilea aspect al motivului unic de anulare a deciziei atacate.
2.
Cu privire la primul aspect al motivului unic de anulare a deciziei atacate, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul
(1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94
Prin intermediul primului aspect al motivului unic de anulare a deciziei atacate, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul
(1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, reclamanta impută camerei de recurs că a considerat în mod greșit că diferențele
existente între semnele în conflict sunt suficiente pentru a evita riscul de confuzie în percepția publicului din teritoriile
în cauză, inclusiv din Portugalia, pentru care reclamanta s‑a prevalat de notorietatea mărcilor verbală și figurativă anterioare
CACHAÇA 51 și Cachaça 51.

Argumentele părților
În susținerea primului aspect al motivului unic de anulare, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b)
din Regulamentul nr. 40/94, reclamanta prezintă, în esență, șapte obiecții, din care rezultă că respectiva cameră de recurs
a interpretat în mod greșit această dispoziție și jurisprudența constantă potrivit căreia aprecierea globală a mărcilor în
conflict trebuie efectuată în lumina elementelor lor distinctive și dominante și că, prin urmare, analiza acesteia cuprinde
mai multe erori.
Prin intermediul primei obiecții, reclamanta susține că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când a omis
să aprecieze riscul de confuzie din perspectiva adevăratului public relevant și în special atunci când a considerat că, în
speță, consumatorul relevant este marele public.
Prin intermediul celei de a doua obiecții, reclamanta susține, în esență, că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare
atunci când a considerat că elementele dominante și distinctive ale mărcilor anterioare sunt „cachaça” și „51”.
Prin intermediul celei de a treia obiecții, reclamanta a susținut că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci
când a considerat că mărcile în conflict nu produc o impresie vizuală similară.
Prin intermediul celei de a patra obiecții, reclamanta susține că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când
a considerat că mărcile în conflict nu produc o impresie fonetică în mare măsură similară.
În cadrul celei de a cincea obiecții, reclamanta arată că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat
în sensul lipsei de similitudine conceptuală între mărcile în conflict.
Prin intermediul celei de a șasea obiecții, reclamanta arată, în esență, că erorile citate anterior au avut o influență asupra
deciziei atacate în măsura în care au condus camera de recurs să concluzioneze în sensul lipsei de risc de confuzie în percepția
publicului relevant.
În sfârșit, prin intermediul celei de a șaptea obiecții, reclamanta consideră că documentele pe care le‑a prezentat sunt suficiente
pentru stabilirea notorietății mărcilor verbală și figurativă anterioare CACHAÇA 51 și Cachaça 51 în Portugalia sau, cel puțin,
a caracterului lor distinctiv global ridicat în această țară. În mod greșit ar fi considerat camera de recurs că marca a cărei
notorietate trebuia stabilită era numărul „51” și că notorietatea acesteia nu fost stabilită.
OAPI concluzionează în sensul respingerii acțiunii, cu motivarea că în mod întemeiat a putut considera camera de recurs că
nu exista, în speță, un risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94.

Aprecierea Tribunalului
Potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, la opoziția titularului unei mărci anterioare,
se respinge înregistrarea mărcii solicitate atunci când, „din cauza identității sau asemănării sale cu marca anterioară și
din cauza identității sau asemănării produselor sau serviciilor pe care le desemnează cele două mărci, există un risc de confuzie
[în percepția publicului de] pe teritoriul în care este protejată marca anterioară; riscul de confuzie presupune riscul de
asociere cu marca anterioară”.
Potrivit unei jurisprudențe constante, reprezintă un risc de confuzie riscul ca publicul să creadă că produsele sau serviciile
în cauză provin de la aceeași întreprindere sau, eventual, de la întreprinderi legate din punct de vedere economic. Din aceeași
jurisprudență rezultă că riscul de confuzie trebuie apreciat în mod global, în funcție de percepția pe care o are publicul
relevant asupra semnelor și produselor sau serviciilor în discuție, și ținând seama de toți factorii pertinenți din cauză,
între care se înscriu în special similitudinea semnelor și cea a produselor sau serviciilor desemnate [a se vedea Hotărârea
Tribunalului din 9 iulie 2003, Laboratorios RTB/OAPI – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Rec., p. II‑2821,
punctele 30-33 și jurisprudența citată].
În scopul aplicării articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, un risc de confuzie presupune în același
timp o identitate sau o similitudine între mărcile în conflict, precum și o identitate sau o similitudine între produsele
sau serviciile pe care le desemnează acestea. Aceste condiții sunt cumulative [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului
din 22 ianuarie 2009, Commercy/OAPI – easyGroup IP Licensing (easyHotel), T‑316/07, Rec., p. II‑43, punctul 42 și jurisprudența
citată].
Din perspectiva principiilor expuse la punctele 28-30 de mai sus trebuie examinat și în speță primul aspect al motivului unic
de anulare, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94.
Cu privire la publicul relevant
Potrivit jurisprudenței, în cadrul aprecierii în mod global a riscului de confuzie trebuie să se ia în considerare consumatorul
mediu al categoriei de produse respective, normal informat și suficient de atent și de avizat. De asemenea, este necesar să
se ia în considerare faptul că nivelul de atenție a consumatorului mediu poate să varieze în funcție de categoria de produse
sau servicii în cauză [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2007, Mundipharma/OAPI – Altana Pharma (RESPICUR),
T‑256/04, Rep., p. II‑449, punctul 42 și jurisprudența citată].
La punctul 20 din decizia atacată, camera de recurs a considerat că publicul relevant este marele public, care este constituit
din consumatorul mediu portughez, spaniol, din Regatul Unit, austriac sau danez, care este presupus a fi normal informat și
suficient de atent și de avizat.
În primul rând, în ceea ce privește teritoriile care trebuie luate în considerare pentru aprecierea riscului de confuzie,
este necesar să se constate că, astfel cum în mod corect a arătat camera de recurs la punctul 20 din decizia atacată, fără
ca acest lucru să fie contestat, întrucât mărcile anterioare sunt mărci naționale, teritoriile în cauză sunt acelea ale statelor
membre în care sunt protejate mărcile menționate, și anume Portugalia, Spania, Regatul Unit, Austria și Danemarca.
În al doilea rând, în ceea ce privește consumatorii care alcătuiesc publicul relevant, reclamanta susține, prin intermediul
primului motiv, că decizia atacată conține o eroare în măsura în care consumatorii în cauză nu fac parte din „public în general”,
ci ar fi numai consumatori tineri și de vârstă medie. În această privință, reclamanta precizează că a stabilit, în cursul
procedurii în fața OAPI, că băutura cachaça este consumată de publicul menționat, cu excluderea copiilor și a persoanelor
în vârstă.
În speță, produsele desemnate de marca solicitată și de mărcile anterioare aparțin clasei 33, care cuprinde, în sensul Aranjamentului
de la Nisa, „băuturi alcoolice (cu excepția berii)”. Mărcile daneză, din Regatul Unit, spaniolă și austriacă anterioară au
fost înregistrate numai pentru „lichior pe bază de trestie‑de‑zahăr”, „băuturi alcoolice pe bază de trestie‑de‑zahăr distilată”
sau pentru „băuturi alcoolice pe bază de trestie‑de‑zahăr”.
Desigur, reclamanta precizează, în esență, că utilizează în mod exclusiv mărcile anterioare pentru a comercializa un anumit
tip de băuturi alcoolice sau de lichioruri pe bază de trestie‑de‑zahăr, elaborat în Brazilia, și anume cachaça, și că se poate
pleca de la premisa că Missiato Industria e Comercio va comercializa de asemenea cachaça sub marca solicitată, ținând seama
de faptul că respectiva întreprindere comercializează deja acest tip de produs sub marca respectivă.
Cu toate acestea, trebuie precizat că drepturile pe care le conferă sau le pot conferi mărcile în conflict vizează fiecare
dintre categoriile de produse sau de servicii desemnate în cererea de înregistrare. Opțiunile de natură comercială efectuate
sau care pot fi efectuate de titularii mărcilor în conflict sunt factori care trebuie deosebiți de drepturile ce rezultă din
aceste mărci și, în măsura în care nu depind decât de voința titularilor mărcilor respective, sunt susceptibile să fie modificate.
Atât timp cât lista produselor desemnate de mărcile în conflict nu a fost modificată, astfel de factori nu ar putea avea vreo
influență asupra publicului relevant care trebuie luat în considerare în momentul aprecierii unui risc de confuzie în sensul
articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 13
aprilie 2005, Gillette/OAPI – Wilkinson Sword (RIGHT GUARD XTREME sport), T‑286/03, nepublicată în Recueil, punctul 33].
Având în vedere că produsele pentru care sunt protejate mărcile anterioare și produsele desemnate în cererea de înregistrare
sunt produse de consum curent, mai precis care nu sunt destinate unui public specializat, în mod corect a arătat camera de
recurs, la punctul 20 din decizia atacată, că publicul relevant este consumatorul mediu portughez, spaniol, din Regatul Unit,
austriac sau danez, care este presupus a fi normal informat și suficient de atent și de avizat.
Chiar dacă băuturile alcoolice, inclusiv cele pe bază de trestie‑de‑zahăr, sunt vândute în restaurante sau în baruri, în special
sub formă de cocteiluri, precum caipirinha, iar anumite campanii publicitare ce au ca obiect respectivele băuturi vizează
cu precădere adulții tineri și de vârstă medie, nu este mai puțin adevărat că acestea fac în mod normal obiectul unei distribuții
generalizate și că sunt vândute în același timp nu numai în magazinele specializate, ci și în hipermarketuri, astfel încât
sunt accesibile marelui public [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 14 decembrie 2006, Mast‑Jägermeister/OAPI
– Licorera Zacapaneca (VENADO cu cadru și altele), T‑81/03, T‑82/03 și T‑103/03, Rec., p. II‑5409, punctul 82]. În rest, rezultă
din piesele 1 și 2, prezentate de reclamantă la OAPI și citate la punctul 41 din decizia atacată, că produsele ce poartă mărci
portugheze anterioare sunt distribuite în comerțul cu amănuntul de produse alimentare, în special în supermarketuri.
În ceea ce privește argumentul reclamantei potrivit căruia camera de recurs nu a menționat în mod explicit, în decizia atacată,
că publicul relevant este alcătuit în mod exclusiv din consumatori adulți, este suficient să se observe că, din motive de
interes general, băuturile alcoolice sunt în general interzise la vânzare copiilor și că astfel, numai prin efectul legii,
publicul vizat de aceste produse este limitat la consumatorii adulți. Niciun element din cuprinsul deciziei atacate nu permite
să se considere că respectiva cameră de recurs a omis să țină seama de restricțiile legale legate de vârsta consumatorului
mediu din fiecare stat membru din perspectiva căruia a apreciat existența unui risc de confuzie și că aprecierea sa a fost
influențată de acest aspect.
Prin urmare, este necesar să se respingă prima obiecție a reclamantei, întemeiată pe eroarea săvârșită de camera de recurs
în privința definiției publicului relevant, astfel cum a fost reținută la punctul 20 din decizia atacată.
Cu privire la similitudinea produselor
Potrivit unei jurisprudențe constante, pentru aprecierea similitudinii dintre produsele sau serviciile în cauză, este necesar
să se țină seama de toți factorii pertinenți care caracterizează raportul dintre acestea. Respectivii factori includ în special
natura, destinația, utilizarea acestora, precum și caracterul lor concurent sau complementar. Se poate ține seama și de alți
factori precum canalele de distribuție pentru produsele respective [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 11 iulie 2007, El
Corte Inglés/OAPI – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños), T‑443/05, Rep., p. II‑2579, punctul 37 și jurisprudența
citată].
În cazul în care produsele pentru care este protejată o marcă anterioară includ produsele desemnate într‑o cerere de înregistrare,
aceste produse sunt considerate identice (a se vedea Hotărârea ARTHUR ET FELICIE, punctul 14 de mai sus, punctul 34 și jurisprudența
citată).
Reclamanta nu contestă aprecierea camerei de recurs de la punctele 22 și 36 din decizia atacată, potrivit căreia produsele
pentru care sunt protejate mărcile anterioare sunt identice cu cele desemnate în cererea de înregistrare, având în vedere
că aceste din urmă produse „includ (sau sunt incluse în) cele protejate de mărcile anterioare”. În conformitate cu jurisprudența
citată la punctul 44 de mai sus, este necesar să se confirme aprecierea camerei de recurs.
Cu privire la similitudinea semnelor
–       Cu privire la elementele distinctive și dominante
Aprecierea globală a riscului de confuzie trebuie să se întemeieze, în ceea ce privește similitudinea vizuală, fonetică sau
conceptuală dintre semnele în conflict, pe impresia de ansamblu produsă de acestea, ținând cont în special de elementele lor
distinctive și dominante. Percepția asupra mărcilor pe care o are consumatorul mediu al produselor sau al serviciilor în cauză
joacă un rol determinant în aprecierea globală a riscului amintit. În această privință, consumatorul mediu percepe o marcă
în mod normal ca pe un tot și nu face o examinare a diferitelor detalii ale acesteia (a se vedea Hotărârea Curții din 12 iunie
2007, OAPI/Shaker, C‑334/05 P, Rep., p. I‑4529, punctul 35 și jurisprudența citată).
În vederea aprecierii caracterului distinctiv al unui element ce compune o marcă, este necesar să se examineze capacitatea
mai mult sau mai puțin extinsă a acestui element al mărcii de a contribui la identificarea produselor pentru care aceasta
a fost înregistrată ca provenind de la o întreprindere determinată și, așadar, de a distinge produsele respective de cele
ale altor întreprinderi. La această apreciere trebuie să se ia în considerare în special calitățile intrinseci ale elementului
în cauză din perspectiva problemei dacă acesta este sau nu este lipsit de orice caracter descriptiv pentru produsele pentru
care a fost înregistrată marca [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 13 iunie 2006, Inex/OAPI – Wiseman (Reprezentarea unei
piei de vacă), T‑153/03, Rec., p. II‑1677, punctul 35 și jurisprudența citată, și Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie
2007, Cabrera Sánchez/OAPI – Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano), T‑242/06, nepublicată în Repertoriu, punctul
51].
Aprecierea similitudinii dintre două mărci nu se poate limita numai la a lua în considerare un element al unei mărci complexe
și a‑l compara cu o altă marcă. Este necesar, dimpotrivă, să se efectueze o comparație prin examinarea mărcilor în cauză,
fiecare analizată în totalitate, ceea ce nu exclude ca impresia de ansamblu produsă de o marcă complexă în memoria publicului
relevant să poată fi dominată, în anumite împrejurări, de una sau mai multe dintre componentele sale (a se vedea Hotărârea
OAPI/Shaker, punctul 46 de mai sus, punctul 41 și jurisprudența citată). Aprecierea similitudinii se va putea face exclusiv
pe baza elementului dominant numai dacă toate celelalte componente ale mărcii sunt neglijabile (Hotărârea Curții OAPI/Shaker,
punctul 46 de mai sus, punctul 42, și Hotărârea Curții din 20 septembrie 2007, Nestlé/OAPI, C‑193/06 P, Rep., punctul 43).
Aceasta ar putea fi situația în special atunci când această componentă este susceptibilă să domine în sine imaginea acestei
mărci pe care publicul relevant o păstrează în memorie, astfel încât toate celelalte componente ale mărcii sunt neglijabile
în impresia de ansamblu produsă de aceasta (Hotărârea Nestlé/OAPI, citată anterior, punctul 43). Curtea a precizat că faptul
că un element nu este neglijabil nu înseamnă că este dominant, tot astfel cum faptul că un element nu este dominant nu implică
nicidecum că este neglijabil (Hotărârea Nestlé/OAPI, citată anterior, punctul 44).
În cazul în care anumite mărci au un caracter descriptiv în ceea ce privește produsele și serviciile pentru care este protejată
marca sau în ceea ce privește produsele și serviciile desemnate în cererea de înregistrare, acestor elemente nu li se recunoaște
decât un caracter distinctiv slab sau chiar foarte slab [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie
2007, Koipe/OAPI – Aceites del Sur (La Española), T‑363/04, Rec., p. II‑3355, punctul 92, și Hotărârea el charcutero artesano,
punctul 47 de mai sus, punctul 52 și jurisprudența citată]. Cel mai adesea, acest caracter distinctiv nu le va putea fi recunoscut
decât datorită combinației pe care o formează cu celelalte elemente ale mărcii. Din cauza slabului sau chiar a foarte slabului
caracter distinctiv, elementele descriptive ale unei mărci nu vor fi considerate, în general, de către public ca fiind dominante
în impresia de ansamblu produsă de aceasta, cu excepția cazului în care, datorită în special poziției sau dimensiunii lor,
ele sunt de natură să se impună percepției publicului și să fie păstrate în memorie de acesta [a se vedea în acest sens Hotărârea
Tribunalului el charcutero artesano, punctul 47 de mai sus, punctul 53 și jurisprudența citată, și Hotărârea din 12 noiembrie
2008, Shaker/OAPI – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker), T‑7/04, Rep., p. II‑3085, punctul 44
și jurisprudența citată]. Ceea ce nu înseamnă însă că elementele descriptive ale unei mărci sunt în mod necesar neglijabile
în impresia de ansamblu produsă de aceasta. În această privință, trebuie în special să se verifice dacă și alte elemente ale
mărcii pot domina, prin ele înseși, imaginea pe care publicul relevant o păstrează în memorie cu privire la respectiva marcă
(a se vedea punctul 48 de mai sus).
Trebuie amintit de asemenea că nimic nu se opune verificării existenței unei similitudini vizuale dintre o marcă verbală și
o marcă figurativă, având în vedere că aceste două tipuri de mărci au o configurație grafică susceptibilă să dea naștere unei
impresii vizuale [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2005, Chum/OAPI – Star TV (STAR TV), T‑359/02, Rec., p. II‑1515,
punctul 43 și jurisprudența citată].
La punctul 24 din decizia atacată, camera de recurs a considerat că elementul dominant al mărcii portugheze verbale anterioare
este cuvântul „cachaça”, în măsura în care se află în primă poziție, iar, potrivit jurisprudenței, partea inițială a unui
semn are, în mod normal, un impact mai puternic asupra consumatorului decât partea finală a acestuia.
La punctul 25 din decizia atacată, camera de recurs a considerat că elementele dominante ale mărcii figurative anterioare
sunt elementul figurativ central care constă în numărul 51, scris cu caractere albe într‑un cerc inserat pe jumătate într‑o
bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în cealaltă, și cuvântul scris deasupra celuilalt element figurativ, care
este întotdeauna „cachaça”, cu singura excepție a înregistrării portugheze nr. 273105, în care acest cuvânt este „pirassununga”.
Caracterul dominant al acestor elemente ar decurge din poziția și din dimensiunea lor mai mare în raport cu celelalte elemente
ale mărcilor în cauză.
La punctele 26 și 27 din decizia atacată, camera de recurs a considerat că respectivul cuvânt „cachaça” este un element distinctiv
al mărcilor spaniolă, din Regatul Unit, austriacă și daneză, din moment ce consumatorii spanioli, din Regatul Unit, austrieci
și danezi vor considera că acest termen este unul fantezist. În toate aceste teritorii, cuvântul în cauză ar constitui chiar
elementul cel mai distinctiv al semnelor în cauză, în măsura în care, pe de o parte, ca element verbal, ar avea un impact
mai puternic asupra consumatorului decât elementul figurativ care îl însoțește – întrucât publicul nu are tendința să analizeze
semnele și se referă mai lesne la un semn servindu‑se de elementul verbal al acestuia –, iar pe de altă parte, caracterul
distinctiv intrinsec al numerelor este limitat, având în vedere că se referă „în general la cantități, la perioade, la o comandă
etc. de produse și că, prin urmare, consumatorii nu sunt obișnuiți să le perceapă ca mărci”. În plus, numerele cu două cifre
sunt utilizate în mod normal pentru a indica anumite caracteristici ale „băuturilor alcoolice”, precum conținutul în alcool
în volumul total sau timpul necesar procesului de maturare.
Pe de altă parte, la punctele 26-28 din decizia atacată, camera de recurs a apreciat că respectivele cuvinte „cachaça” și
„pirassununga” sunt lipsite de caracter distinctiv în Portugalia, unde sunt percepute de consumatorul mediu ca termeni descriptivi
cu privire la tipul de produse desemnate de mărcile în conflict și, respectiv, de un „loc în Brazilia” ce corespunde locului
de producție.
La punctele 28 și 29 din decizia atacată, camera de recurs a concluzionat că elementul dominant și cel mai distinctiv al mărcilor
spaniolă, din Regatul Unit, austriacă și daneză anterioare este elementul „cachaça”, în timp ce, având în vedere, în același
timp, sensul descriptiv al cuvintelor „cachaça” sau „pirassununga” pentru un consumator portughez și caracterul distinctiv
limitat al numerelor din două cifre în ceea ce privește băuturile alcoolice, caracterul distinctiv al mărcilor verbale și
figurative portugheze anterioare consta în combinarea „elementelor lor” sau în „elementele cele mai dominante”, și anume „cachaça
51” sau „Pirassununga 51”.
Prin cea de a doua obiecție formulată, reclamanta susține, în esență, că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci
când a considerat că elementul „cachaça” este un element dominant și distinctiv în mărcile anterioare. Cuvântul „cachaça”
este, în opinia reclamantei, lipsit de caracter distinctiv intrinsec din cauza caracterului său descriptiv, și aceasta atât
pentru consumatorii portughezi, cât și pentru consumatorii spanioli, din Regatul Unit, austrieci și danezi. Potrivit reclamantei,
riscul de confuzie trebuie apreciat numai cu privire la elementele „51” și „61”, asociate sau putând fi asociate cu cachaça.
Prin urmare, este necesar să se efectueze o comparație între mărcile în conflict, identificându‑se mai întâi pentru fiecare
dintre mărcile anterioare și apoi pentru marca solicitată eventualele elemente dominante sau neglijabile ale acestora.
În ceea ce privește marca portugheză verbală anterioară, trebuie arătat că aceasta este formată din combinarea a două elemente,
primul fiind cuvântul „cachaça”, iar al doilea „51”.
Nu este contestat faptul că cuvântul „cachaça” este perceput de consumătorul mediu portughez ca un element verbal pur descriptiv
în raport cu o băutură alcoolică, și anume un rachiu pe bază de trestie‑de‑zahăr.
Numărul 51 apare, la rândul său, ca un element numeric arbitrar în cadrul mărcii portugheze verbale anterioare. Desigur, la
punctul 27 din decizia atacată, camera de recurs a considerat că, în speță, caracterul distinctiv intrinsec al numerelor,
în special al numerelor cu două cifre, este limitat în măsura în care acestea sunt utilizate în mod obișnuit pentru a desemna
anumite caracteristici ale produselor, în special ale băuturilor alcoolice, iar consumatorii nu sunt obișnuiți să le perceapă
ca mărci. Cu toate acestea, ea a omis să țină cont de faptul că, astfel cum precizează în mod corect reclamanta, numărul 51
nu este susceptibil să fie perceput imediat de către publicul relevant ca fiind descriptiv în raport cu o caracteristică dată
a produsului în cauză, în măsura în care nu este asociat, în marca portugheză verbală anterioară, cu niciuna dintre unitățile
care servesc în mod obișnuit pentru a măsura o caracteristică particulară a băuturilor alcoolice, precum conținutul în alcool
în volumul total, volumul sau timpul necesar procesului de maturare. OAPI precizează, de altfel, în memoriul său în răspuns
că „valoarea la care fac referire numerele [51 și 61] este necunoscută”.
Deși este exact că, la punctul 24 din decizia atacată, camera de recurs a calificat cuvântul „cachaça” drept element dominant
al mărcii portugheze verbale anterioare, arătând în același timp, la punctele 26 și 28 din aceeași decizie, că acest cuvânt
este lipsit de caracter distinctiv intrinsec în Portugalia, unde este perceput ca descriptiv pentru produsele în cauză, nu
este mai puțin adevărat că aceasta a considerat, la punctele 28 și 29 din decizia atacată, că elementul 51 nu este neglijabil
în impresia de ansamblu produsă de această marcă, caracterul distinctiv al acesteia constând în combinația dintre elementele
„cachaça” și „51”.
Nu se poate susține, prin urmare, că respectiva cameră de recurs a omis să țină cont de elementul „51” al mărcii portugheze
verbale anterioare la analiza existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
nr. 40/94. În plus, nu se poate imputa camerei de recurs că a ținut cont, în cadrul aceleiași analize, și de elementul „cachaça”.
Deși acest element este perceput de consumatorul mediu portughez ca descriptiv pentru tipul de produse în cauză, nu este mai
puțin adevărat că el păstrează, în cadrul mărcii portugheze verbale anterioare, un caracter autonom în raport cu elementul
„51”, precum și un caracter distinctiv rezidual, care rezultă din combinația sa cu elementul „51” și din aceea că, fiind o
parte inițială a mărcii portugheze verbale anterioare, are în mod normal, din punct de vedere vizual și fonetic, un impact
mai puternic asupra consumatorului decât partea finală a acesteia [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 17
martie 2004, El Corte Inglés/OAPI – González Cabello și Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR), T‑183/02 și T‑184/02, Rec.,
p. II‑965, punctele 81 și 83].
Rezultă că, în cazul mărcii portugheze verbale anterioare, camera de recurs nu a săvârșit o eroare atunci când a ținut cont
de elementele „cachaça” și „51” pentru a analiza existența unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera
(b) din Regulamentul nr. 40/94.
În ceea ce privește mărcile figurative anterioare, trebuie precizat că acestea sunt formate prin combinarea a numeroase elemente
verbale și figurative.
Nu este contestat că elementele care compun aceste mărci, altele decât elementul „cachaça” sau „pirassununga” și elementul
„51”, scris cu caractere albe într‑un cerc inserat pe jumătate într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în
cealaltă, sunt neglijabile în impresia de ansamblu produsă de acestea și pot fi, așadar, înlăturate în vederea analizării
existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94.
În ceea ce privește mărcile portugheze figurative anterioare, nu este contestat că, în cadrul acestora, cuvintele „cachaça”
și „pirassununga” sunt percepute de consumatorul mediu portughez ca elemente pur descriptive pentru tipul de produse desemnate
de mărcile în cauză, respectiv un rachiu pe bază de trestie‑de‑zahăr, și pentru locul său de producție, respectiv o localitate
din Brazilia.
Pentru aceleași motive ca acelea evocate la punctul 60 de mai sus, numărul 51 trebuie considerat ca fiind un element arbitrar
în cadrul mărcilor portugheze figurative anterioare.
Camera de recurs a constatat, la punctele 25 și 29 din decizia atacată, că impresia de ansamblu produsă de mărci este dominată
de elementele „cachaça” sau „pirassununga” și „51”, precum și că respectivul caracter distinctiv al acestora constă în combinația
dintre aceste elemente.
Astfel, nu se poate susține în mod valabil că respectiva cameră de recurs a omis să țină cont de elementul „51” scris cu caractere
albe într‑un cerc inserat pe jumătate într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în cealaltă, care figurează
în mărcile portugheze figurative anterioare, la analizarea existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul
(1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Pe de altă parte, nu se poate imputa camerei de recurs faptul că a ținut cont,
în cadrul acestei din urmă analize, de elementul „cachaça” sau „pirassununga”. Deși acest element este perceput de consumatorul
mediu portughez ca fiind descriptiv pentru tipul de produse în cauză sau pentru locul de elaborare al acestuia, nu este mai
puțin adevărat că păstrează, în cadrul mărcilor portugheze figurative anterioare, un caracter autonom în raport cu elementul
„51”, precum și un caracter distinctiv rezidual, care rezultă din combinația sa cu elementul „51” și din aceea că, în cadrul
acestor semne, cuvântul „cachaça” sau „pirassununga” ocupă o poziție cel puțin echivalentă cu aceea a elementului „51”. Prin
urmare, nu poate fi considerat, nici măcar din punct de vedere vizual, ca fiind neglijabil în raport cu acest din urmă element.
Rezultă că, în cazul mărcilor portugheze figurative anterioare, camera de recurs nu a săvârșit o eroare atunci când a ținut
cont atât de elementul „cachaça” sau „pirassununga”, cât și de elementul „51”, scris cu caractere albe într‑un cerc inserat
pe jumătate într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în cealaltă, precum și de impresia care rezultă din combinația
acestora, pentru analizarea existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
nr. 40/94.
În ceea ce privește mărcile spaniolă, din Regatul Unit, austriacă și daneză anterioare, camera de recurs a constatat, la punctele
27 și 29 din decizia atacată, că elementul dominant și cel mai distinctiv al acestora este „cachaça”, ținând seama de natura
sa verbală și fantezistă în raport cu consumatorii spanioli, din Regatul Unit, austrieci și danezi, precum și de caracterul
distinctiv limitat al numerelor cu două cifre în ceea ce privește băuturile alcoolice. Aceasta nu a considerat însă, în continuarea
deciziei atacate, că elementul „51” este neglijabil în impresia de ansamblu produsă de mărcile respective, însă a ținut cont
în mod corespunzător de acest element la analizarea existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1)
litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. La punctul 31 din decizia atacată, aceasta a precizat în special că „[p]e plan fonetic,
consumatorii se vor referi la mărcile anterioare numindu‑le «cachaça» sau «cachaça 51» în Spania, în Danemarca, în Regatul
Unit și în Austria, având în vedere că este vorba de elementele lor dominante și distinctive”.
În consecință, nu se poate susține că respectiva cameră de recurs a omis să ia în considerare elementul „51”, scris cu caractere
albe într‑un cerc inserat pe jumătate într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în cealaltă, din mărcile spaniolă,
din Regatul Unit, austriacă și daneză anterioare, la analiza existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul
(1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Pe de altă parte, nu se poate imputa camerei de recurs faptul că, în cadrul acestei
din urmă analize, a ținut seama și de elementul „cachaça”. Chiar presupunând că, astfel cum susține reclamanta, acest element
poate fi perceput de publicul relevant, în Spania, în Danemarca, în Regatul Unit sau în Austria, sau de către o parte însemnată
din acest public drept un nume generic sau necesar pentru a desemna tipul de produse vizate de mărcile în cauză, nu este mai
puțin adevărat că ar păstra, în cadrul fiecăreia dintre aceste mărci, un caracter autonom în raport cu elementul „51”, precum
și un caracter distinctiv rezidual, care rezultă din combinația sa cu elementul „51” și din faptul că, întrucât cuvântul „cachaça”
ocupă în cadrul semnului un loc cel puțin echivalent cu cel al elementului „51”, nu poate, cel puțin din punct de vedere vizual,
să fie considerat neglijabil în raport cu acesta din urmă.
Reclamanta nu este, așadar, îndreptățită să susțină că, în cazul mărcilor spaniolă, din Regatul Unit, austriacă și daneză
anterioare, camera de recurs a săvârșit o eroare atunci când a ținut cont atât de elementul „cachaça”, cât și de elementul
„51”, scris cu caractere albe într‑un cerc inserat pe jumătate într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în
cealaltă, precum și de impresia care rezultă din combinarea acestora, pentru a analiza existența unui risc de confuzie în
sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94.
Având în vedere ansamblul considerațiilor anterioare, reclamanta nu este întemeiată să susțină că respectiva cameră de recurs
a săvârșit vreo eroare atunci când a ținut cont, pentru totalitatea mărcilor anterioare, atât de elementul „cachaça” sau „pirassununga”,
cât și de elementul „51” pentru a analiza riscul de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
nr. 40/94, astfel încât cea de a doua obiecție trebuie respinsă în totalitate.
În ceea ce privește marca solicitată, camera de recurs a constatat, la punctul 30 din decizia atacată, că elementul distinctiv
și dominant al acesteia este elementul numeric și figurativ central „61”, ținând seama, în primul rând, de poziția sa centrală
pusă în evidență de două răsaduri de trestie‑de‑zahăr care îl încadrează de fiecare parte și, apoi, de faptul că celelalte
elemente sunt percepute ca ornamentale și secundare, fie din cauza caracterului lor descriptiv (butoiul și cele două răsaduri
de trestie‑de‑zahăr), fie din cauza dimensiunii lor reduse (expresia „a nossa alegria” de pe panglică, percepută ca o „legendă
ornamentală”). Cu toate acestea, din decizia atacată rezultă că elementele figurative ce corespund butoiului și celor două
răsaduri de trestie‑de‑zahăr, precum și elementul verbal constituit din expresia „a nossa alegria” nu au fost considerate
de camera de recurs drept elemente neglijabile în impresia de ansamblu produsă de marca menționată. Astfel, la analizarea
existenței unei similitudini fonetice eventuale între mărcile în conflict, camera de recurs a arătat, la punctul 31 din decizia
atacată, că „nu se poate elimina posibilitatea ca [marca solicitată] să fie numită «[a nossa alegria]» având în vedere […]
că este vorba de singurul element verbal al semnului”. Tot astfel, la punctul 34 din decizia atacată, aceasta a ținut cont
de faptul că „numărul 61 din marca atacată desemnează un butoi, element care nu apare în niciuna dintre mărcile anterioare”
în cadrul analizei existenței unei similitudini conceptuale eventuale între mărcile în conflict.
În cadrul prezentei proceduri, reclamanta susține că analizarea existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul
(1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 trebuie efectuată numai în raport cu elementul „61”, care domină impresia de ansamblu
produsă de marca solicitată. La rândul său, OAPI, concluzionând în sensul respingerii acțiunii, apreciază în același timp
că această analiză trebuie să țină cont atât de elementul „61”, cât și de elementele figurative ce corespund butoiului și
celor două răsaduri de trestie‑de‑zahăr, precum și de elementul verbal constituit din expresia „a nossa alegria”, care nu
sunt neglijabile în impresia de ansamblu produsă de marca solicitată.
Nu se poate imputa camerei de recurs că a ținut cont de expresia „a nossa alegria” din marca solicitată pentru analizarea
existenței unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94. Această expresie,
singura care figurează în marca solicitată, prezintă importanță la pronunțarea mărcii respective și, prin urmare, nu poate
fi considerată neglijabilă în impresia de ansamblu produsă de aceasta. Tot astfel, în mod corect a ținut cont camera de recurs
de anumite elemente figurative din marca solicitată, precum desenul reprezentând un butoi. Deși evocă în mare măsură o băutură
alcoolică pe bază de trestie‑de‑zahăr care se poate matura în butoaie din lemn de stejar și, ca atare, au un slab caracter
distinctiv în raport cu astfel de produse, butoiul și cele două răsaduri de trestie‑de‑zahăr păstrează o autonomie în marca
solicitată, precum și un caracter distinctiv rezidual ce rezultă din combinarea cu elementul „61” și din faptul că dețin,
în marca respectivă, un loc cel puțin echivalent cu acela ocupat de elementul „61”. Prin urmare, în mod corect susține OAPI,
în cadrul prezentului litigiu, că aceste elemente pot fi considerate, cel puțin pe plan vizual, neglijabile în raport cu acesta
din urmă.
Ținând seama de cele expuse anterior și având în vedere jurisprudența citată la punctul 46 de mai sus, similitudinea trebuie
apreciată, în raporturile dintre marca portugheză verbală anterioară și marca solicitată, dată fiind impresia de ansamblu
produsă de combinația dintre elementul „cachaça” și elementul „51”, pe de o parte, și aceea produsă de combinația dintre elementul
„61”, scris cu caractere albe în poziție centrală, și elementele constituite din desenul reprezentând un butoi încadrat, de
fiecare parte, de două răsaduri de trestie‑de‑zahăr și de elementul ce corespunde unei panglici pe care este înscrisă expresia
„a nossa alegria”, pe de altă parte. În raporturile dintre mărcile figurative anterioare și marca solicitată, această apreciere
trebuie făcută pe baza impresiei de ansamblu produse de combinația dintre elementul „cachaça” sau „pirassununga” și elementul
„51”, scris cu caractere albe într‑un cerc inserat pe jumătate într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în
cealaltă, pe de o parte, și a aceleia produse de combinația dintre elementul „61”, scris cu caractere albe în poziție centrală,
elementele constituite dintr‑un desen reprezentând un butoi încadrat, de fiecare parte, de două răsaduri de trestie‑de‑zahăr
și elementul ce corespunde unei panglici pe care este înscrisă expresia „a nossa alegria”, pe de altă parte.
–       Cu privire la similitudinea vizuală
În ceea ce privește similitudinea vizuală dintre mărcile în conflict, camera de recurs a concluzionat, la punctele 32 și 33
din decizia atacată, că acestea nu coincid decât în ceea ce privește reprezentarea cifrei 1. „[S]imilitudinile vizuale relative”
dintre cifrele 5 și 6, scrise cu un font destul de comun, nu ar putea fi luate în considerare în măsura în care publicul relevant
ar fi obișnuit să vadă în aceste cifre și ar distinge în mod obișnuit detaliile care le diferențiază. Coincidența care există
între mărcile în conflict cu privire la reprezentarea cifrei 1 nu ar fi suficientă pentru ca acestea să producă o impresie
vizuală de ansamblu similară, ținând seama de natura, de structura și de componența lor diferite.
Prin intermediul celei de a treia obiecții, reclamanta susține că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când
a apreciat că mărcile în conflict nu produc o impresie vizuală similară. Elementele „51” și „61” sunt, în opinia reclamantei,
similare din punct de vedere vizual în măsura în care cuprind două cifre, dintre care una este identică, sunt de o mărime
comparabilă, ambele sunt înscrise cu alb pe un fond negru, în formă de cerc, iar cifrele 5 și 6 cuprind de asemenea mari similitudini
grafice. În plus, elementele verbale ale mărcii solicitate, redactate în portugheză, ar sugera că tipul de produse desemnate
de această marcă provine dintr‑o țară de limbă portugheză, ceea ce ar spori riscul de confuzie.
OAPI concluzionează, în esență, în sensul respingerii celei de a treia obiecții. Acesta susține că mărcile în conflict sunt
în mod global diferite din punct de vedere vizual. Chiar și numerele 51 și 61 se diferențiază din punct de vedere vizual,
date fiind configurațiile diferite ale cifrelor 5 și 6.
În cadrul impresiei vizuale de ansamblu produse de marca solicitată, elementele cele mai distinctive sunt elementul „61” și
elementele figurative ornamentale ce corespund butoiului și celor două răsaduri de trestie‑de‑zahăr. Elementul „a nossa alegria”,
la care se referă reclamanta, nu va avea, la rândul său, decât un slab impact vizual, ținând seama de dimensiunile sale reduse,
de poziția inferioară pe care o ocupă în cadrul semnului și de aspectul său grafic banal. În mărcile anterioare, impresia
vizuală de ansamblu este dominată sau, în cazul mărcii portugheze verbale anterioare, este susceptibilă să fie dominată, potrivit
reprezentării grafice pe care aceasta o primește, de elementele „cachaça” sau „pirassununga” și „51”, precum și, în mărcile
figurative anterioare, de elementul figurativ ornamental ce constă într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte
în cealaltă.
Mărcile în conflict se diferențiază din punct de vedere vizual prin elementele verbale „a nossa alegria”, „cachaça” și „pirassununga”,
precum și, eventual, prin elementele lor verbale ornamentale, care sunt reprezentate într‑un mod simplu și relativ banal.
În schimb, aceste mărci coincid din punct de vedere vizual în ceea ce privește reprezentarea unui număr cu două cifre, dintre
care cea de a doua, respectiv cifra 1, este identică. În plus, deși grafia cifrei 5 se deosebește prin câteva detalii de aceea
a cifrei 6, diferențele grafice care există între aceste două cifre sunt mai puțin pronunțate decât cele care deosebesc fiecare
dintre aceste cifre de celelalte cifre. Pe lângă aceasta, în cazul mărcilor figurative în conflict, numărul cu două cifre,
și anume 51 în mărcile figurative anterioare și 61 în marca solicitată, este reprezentat în mod similar cu caractere de mari
dimensiuni, plasate în poziție centrală și a căror culoare albă contrastează cu fondul de culoare închisă. Mai mult, forma
fondului în cauză este relativ apropiată, fiind vorba de o formă rotundă în mărcile figurative anterioare și de o formă ovală,
corespunzătoare culorii butoiului, în cazul mărcii solicitate.
Similitudinea vizuală existentă între mărcile în conflict, chiar dacă este aparent slabă în raport cu impresia vizuală globală
produsă de acestea, este suficient de notabilă pentru a fi percepută de ansamblul publicului relevant. Prin urmare, este necesar
să se constate că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat, în esență, în sensul lipsei
de similitudine vizuală dintre mărcile în conflict și să se primească, în această măsură, cea de a treia obiecție formulată
de reclamantă.
–       Cu privire la similitudinea fonetică
În ceea ce privește similitudinea fonetică dintre mărcile în conflict, camera de recurs a considerat, la punctul 31 din decizia
atacată, că mărcile anterioare sunt numite „cachaça”, „cachaça 51” sau, respectiv, „pirassununga 51”, în timp ce marca solicitată
va fi numită „61”, neputând fi exclus ca aceasta din urmă să fie numită „a nossa alegria”. Potrivit camerei de recurs, pronunția
identică ce privește numai cifra „1” este insuficientă pentru ca mărcile în conflict să poate fi considerate similare din
punct de vedere fonetic.
Prin intermediul celei de a patra obiecții, reclamanta susține că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când
a apreciat că mărcile în conflict nu produc o impresie fonetică în mare măsură similară. În opinia sa, având în vedere că,
în baruri și în restaurante, publicul relevant este obișnuit să comande oral produsul desemnat de mărcile anterioare, iar
cuvântul inițial „cachaça” este și ar mai putea să fie, în viitor, utilizat de Missiato Industria e Comercio pentru identificarea
produselor sale, mărcile în conflict vor fi comandate sub denumirea de „cachaça 51” sau de „cachaça 61”. Cea mai mare similitudine
între mărci există în limbile în care, precum în portugheză sau în spaniolă, cifrele 5 sau 6 sunt pronunțate cu ajutorul acelorași
litere inițiale și finale („s” și, respectiv, „enta”). Consumatorii portughezi și spanioli pronunță numerele 51 și 61 în aproape
același mod: „sin‑cu‑enta y um” și „se‑senta y um” în cazul consumatorilor portughezi și, în mod practic identic, „sin‑cuenta
e uno” și „se‑senta e uno” pentru consumatorii spanioli. Diferența dintre semne nu se bazează, în ceea ce îi privește pe consumatorii
spanioli și, respectiv, portughezi, decât pe existența literelor „incu” și, respectiv, „ess” în centrul numerelor, după cum
sunt pronunțate de publicul în cauză. Diferența fonetică existentă între anumite elemente ale mărcilor în conflict este de
mai mică importanță având în vedere funcția decorativă sau descriptivă a acestor elemente în cadrul semnelor în discuție.
OAPI concluzionează, în esență, în sensul respingerii celei de a patra obiecții. Chiar dacă nu se iau în considerare decât
numerele 51 și 61 din cadrul mărcilor în conflict, diferențele fonetice dintre acestea rămân, în opinia sa, audibile. Potrivit
OAPI, în Spania, diferențele fonetice dintre „cincuenta y uno” și „sesenta y uno” nu trec neobservate. Diferențele sunt și
mai evidente, în engleză, între „fifty one” și „sixty one”, în germană, între „einundfünfzig” și „einundsechzig”, și în daneză,
între „enoghalvtreds” și „enogtres”, unde începutul cuvintelor „50” și „60” se pronunță într‑un mod radical diferit. Diferențele
fonetice dintre mărcile în conflict ar fi și mai puternice în cazul în care, astfel cum OAPI consideră necesar, s‑ar ține
seama, în Spania, în Regatul Unit, în Austria și în Danemarca, de cuvântul „cachaça”, a cărui semnificație nu ar fi percepută
de publicul pertinent, precum și, în Spania, de expresia „a nossa alegria”, al cărei sens ar putea fi înțeles de publicul
relevant. În cel mai bun caz, similitudinea fonetică dintre semnele în conflict este slabă, dacă nu chiar minimă, în Spania
și încă și mai slabă în Regatul Unit, în Austria și în Danemarca. În Portugalia, similitudinea fonetică dintre mărcile în
conflict este slabă, dacă nu chiar minimă, în măsura în care diferențele fonetice dintre „sincuenta y um” și „sesenta y um”
nu trec neobservate, iar expresia „a nossa alegria” poate de asemenea să fie pronunțată.
Publicul relevant se va referi oral la mărcile în conflict pronunțând, în cazul cel mai probabil, combinația formată de acelea
dintre elementele verbale care nu sunt neglijabile în impresia de ansamblu produsă de acestea. Astfel, mărcile anterioare
vor fi numite „cachaça 51” sau „pirassununga 51”, în timp ce marca solicitată va fi numită „61” sau, eventual, „61 a nossa
alegria”.
Mărcile în conflict se diferențiază din punct de vedere fonetic prin elementele lor verbale „a nossa alegria”, „cachaça” și
„pirassununga”. În schimb, aceste mărci coincid parțial în ceea ce privește pronunțarea elementului lor numeric. Trebuie constatat
cu titlu introductiv că, în ansamblul limbilor în cauză, cuvintele ce corespund cuvintelor 51 și 61 exprimă adăugarea unei
unități la numerele 50 și 60. Fonemele care exprimă adăugarea acestei unități la cifra zecilor se pronunță, în fiecare dintre
limbile în discuție, în mod distinct și în același mod în 51 și 61. Fonemele ce corespund la „einund” și la „enog” vor fi
chiar primele pronunțate în germană și în daneză, în cuvintele „einundfünfzig” și „einundsechzig” sau, respectiv, „enoghalvtreds”
și „enogtres”. Cu toate acestea, contrar celor susținute de reclamantă, mărcile în conflict se diferențiază fonetic prin pronunția
fonemelor ce corespund numărului zecilor, 50 sau 60. În portugheză și în spaniolă, diferențele respective de pronunție care
există între fonemele ce corespund la „cinquenta” și „sessenta”, pe de o parte, și la „cincuenta” și „sesenta”, pe de altă
parte, sunt semnificative și nu vor trece neobservate de publicul relevant. Contrar celor susținute de reclamantă, chiar fonemele
ce corespund literelor „c” și „s”, în Portugalia și în cea mai mare parte a Spaniei, nu coincid în cuvintele în cauză. Astfel
cum în mod corect arată OAPI, diferențele sunt cu atât mai audibile în engleză („fifty” și „sixty”), în germană („fünfzig”
și „sechzig”) și în daneză („halvtreds” și „tres”), unde începutul numerelor 50 și 60 se pronunță într‑un mod radical diferit.
Rezultă că similitudinea fonetică existentă între mărcile în conflict, chiar dacă este slabă în ceea ce privește impresia
fonetică globală produsă de acestea, este totuși suficient de notabilă pentru a putea fi percepută de ansamblul publicului
relevant. Prin urmare, este necesar să se constate că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat
în esență în sensul lipsei de similitudine fonetică dintre mărcile în conflict și să se primească, în această măsură, cea
de a patra obiecție a reclamantei.
–       Cu privire la similitudinea conceptuală
În ceea ce privește similitudinea conceptuală dintre mărcile în conflict, camera de recurs a arătat la punctul 34 din decizia
atacată că, în orice caz, aceasta nu poate rezulta decât din reprezentarea, în fiecare dintre acestea, a unui număr cu două
cifre. Totuși, în măsura în care numerele respective sunt radical diferite ca urmare a valorii lor intrinsece absolute, ea
însăși diferită, iar numărul 61, în marca solicitată, desemnează un butoi, mărcile în conflict ar fi diferite pe plan conceptual.
În cadrul celei de a cincea obiecții, reclamanta susține că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când a
concluzionat în sensul lipsei de similitudine conceptuală între mărcile în conflict. Potrivit reclamantei, elementul distinctiv
constă într‑un număr cu două cifre, dintre care cea de a doua este identică, număr asociat unui același tip de produse, respectiv
un rachiu pe bază de trestie‑de‑zahăr, elaborat în Brazilia, și unor elemente verbale redactate în aceeași limbă, respectiv
în portugheză. În plus, numerele în cauză sunt sau pot fi precedate de termenul „cachaça”. Astfel, din punct de vedere conceptual,
mărcile în conflict nu ar fi fundamental diferite.
OAPI concluzionează, în esență, în sensul respingerii celei de a cincea obiecții. Acesta argumentează că mărcile în conflict
sunt în mod global diferite din punct de vedere conceptual. În măsura în care valoarea la care fac trimitere numerele 51 și
61 este necunoscută, este improbabil ca aceste numere să poată contribui la o similitudine sau la o diferență conceptuală
între mărcile în conflict. În schimb, elementul figurativ al mărcii solicitate, mai precis butoiul încadrat de două răsaduri
de trestie‑de‑zahăr, este bogat din punct de vedere conceptual, aceasta cu atât mai mult cu cât nu rezultă din dosar că numeroși
operatori utilizează acest tip de elemente grafice, sub indiferent ce formă stilizată, în cadrul comerțului cu băuturi alcoolice.
Elementul figurativ al mărcii solicitate ar contribui, așadar, la a distinge mărcile în conflict din punct de vedere conceptual.
Expresia „a nossa alegria” adaugă, în opinia reclamantei, un element de diferențiere conceptuală între mărcile în conflict,
mai ales în Spania. Conținutul semantic al acestei expresii poate fi păstrat în memorie, aceasta cu atât mai mult cu cât este
vorba despre singurul element al mărcii solicitate care posedă un conținut semantic clar. În Portugalia, expresia „a nossa
alegria” și cuvintele „cachaça” și „pirassununga” introduc elemente suplimentare de diferențiere conceptuală.
În impresia conceptuală de ansamblu produsă de marca solicitată, elementul cel mai distinctiv este elementul „61”, datorită
caracterului său arbitrar în raport cu tipul de produse în cauză. Elementele figurative ornamentale ce corespund butoiului
și celor două răsaduri de trestie‑de‑zahăr, precum și expresia „a nossa alegria” nu vor avea, ca atare, decât o slabă putere
distinctivă pe plan conceptual, din moment ce evocă în mare măsură tipul de produse în cauză, locul de origine (și anume o
țară de limbă portugheză) sau anumite caracteristici sau proprietăți care nu au decât rolul de a declanșa, în percepția publicului
pertinent, asociații între un tip de produse, locul său de origine, caracteristicile sau proprietățile sale și elementele
cele mai distinctive ale mărcii solicitate. În mărcile anterioare, elementul „51” este cel mai distinctiv datorită caracterului
său arbitrar în raport cu tipul de produse în cauză (a se vedea punctele 60 și 67 de mai sus). Elementul figurativ ornamental
ce constă într‑o bandă lată care traversează semnul dintr‑o parte în cealaltă în mărcile figurative anterioare subliniază,
din punct de vedere conceptual, asocierea numărului 51 cu tipul de produse desemnate de mărcile respective. În consecință,
elementul în discuție este secundar în cadrul impresiei conceptuale de ansamblu produse de acestea. Elementele „cachaça” sau
„pirassununga” din cadrul mărcilor portugheze anterioare nu au decât o slabă putere distinctivă pe plan conceptual, din moment
ce evocă în mare măsură tipul de produse în cauză sau locul său de producție și nu au astfel decât rolul de a declanșa, în
percepția publicului pertinent, asociații între un tip de produse sau locul său de producție și elementele cele mai distinctive
ale mărcilor în cauză. În schimb, presupunând că, astfel cum a considerat camera de recurs la punctul 26 din decizia atacată,
termenul „cachaça” este efectiv perceput de cea mai mare parte a publicului relevant ca un termen fantezist, în Spania, în
Danemarca, în Regatul Unit și în Austria, ceea ce contestă reclamanta (punctul 72 de mai sus), elementul „cachaça” ar putea
fi considerat, împreună cu elementul „51”, ca unul dintre elementele cele mai distinctive ale mărcilor spaniolă, din Regatul
Unit, austriacă și daneză figurative anterioare.
Mărcile în conflict se diferențiază din punct de vedere conceptual prin elementele lor verbale „a nossa alegria”, „cachaça”
și „pirassununga” și, eventual, prin elementele lor figurative ornamentale. În schimb, aceste mărci coincid parțial în ceea
ce privește elementele lor numerice „51” și „61”. Fără îndoială că, în percepția publicului relevant, aceste elemente vor
fi recepționate imediat ca numere, care permit să se evalueze și să se comparare unele cantități sau ordine de mărime sau
eventual să se ordoneze elementele prin numerotare. Pentru motivele expuse deja la punctul 60 de mai sus, nu se poate considera
însă, în împrejurările din speță, că numerele în cauză sunt imediat percepute de publicul relevant ca aplicându‑se la anumite
caracteristici determinate cu claritate ale tipului de produse desemnate de mărcile în conflict, precum conținutul în alcool
în volumul total, volumul sau timpul necesar procesului de maturare. Rezultă că publicul relevant va percepe aceste numere
ca pe niște concepte în sine, fără a fi în măsură să le atribuie o semnificație concretă, clară și determinată în raport cu
produsele în cauză, astfel cum a admis chiar OAPI (a se vedea punctele 60 și 93 de mai sus).
Fiind numere, elementele „51” și „61” prezintă anumite similitudini pe plan conceptual. Astfel, ambele sunt numere naturale
întregi, impare, cu două cifre dintre care cea de a doua, respectiv cifra 1 a unităților, este identică. În schimb, numerele
în cauză se deosebesc unul de celălalt prin cifra zecilor, respectiv 5 în mărcile anterioare și 6 în marca solicitată Cu toate
acestea, diferența conceptuală dintre mărcile în conflict, care rezultă din cifra zecilor diferită, este atenuată de faptul
că, în ordinea crescătoare a zecilor, numărul 50, care corespunde la „5” zeci, este imediat inferior numărului 60, care corespunde
la „6” zeci și, prin urmare, valoarea de „50” este percepută ca relativ apropiată de „60”.
Între mărcile figurative anterioare spaniolă, din Regatul Unit, austriacă și daneză, pe de o parte, și marca solicitată, pe
de altă parte, gradul de similitudine conceptuală ce rezultă din elementele „51” și „61” ar putea fi însă atenuat puțin dacă,
astfel cum susține OAPI, elementul „cachaça” ar fi perceput în mod efectiv de cea mai mare parte a publicului relevant, în
Spania, în Danemarca, în Regatul Unit sau în Austria, ca un termen fantezist și, prin urmare, constituie împreună cu numărul
51 unul dintre elementele cele mai distinctive al mărcilor figurative anterioare spaniolă, din Regatul Unit, austriacă și
daneză.
Având în vedere considerațiile de mai sus, există un grad de similitudine conceptuală care poate fi calificat în mod global
ca fiind mediu în raporturile dintre mărcile portugheze anterioare și mărcile figurative anterioare spaniolă, din Regatul
Unit, austriacă și daneză, pe de o parte, și marca solicitată, pe de altă parte. Prin urmare, este necesar să se constate
că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat, în esență, în sensul lipsei de similitudine
conceptuală între mărcile în conflict și să se primească, în această măsură, cea de a cincea obiecție a reclamantei.
–       Cu privire la riscul de confuzie
Aprecierea în mod global a riscului de confuzie implică o anumită interdependență între factorii luați în considerare și în
special similitudinea mărcilor și cea a produselor sau a serviciilor desemnate (a se vedea punctul 29 de mai sus). Astfel,
un grad scăzut de similitudine între produsele sau serviciile desemnate poate fi compensat printr‑un grad ridicat de similitudine
între mărci și invers [Hotărârea Curții din 29 septembrie 1998, Canon, C‑39/97, Rec., p. I‑5507, punctul 17, și Hotărârea
din 22 iunie 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer, C‑342/97, Rec., p. I‑3819, punctul 19, Hotărârea Tribunalului VENADO avec cadre
și altele, punctul 40 de mai sus, punctul 74].
În vederea aprecierii globale a riscului de confuzie, trebuie amintit că, potrivit jurisprudenței, consumatorul mediu al categoriei
de produse în cauză nu are decât rareori posibilitatea să efectueze o comparație directă între diferitele mărci, trebuind
să se bazeze pe imaginea imperfectă pe care a păstrat‑o în memorie (Hotărârea Lloyd Schuhfabrik Meyer, punctul 99 de mai sus,
punctul 26).
Pe de altă parte, trebuie arătat că, în aprecierea globală a riscului de confuzie, aspectele vizual, fonetic sau conceptual
ale semnelor în conflict nu au întotdeauna aceeași importanță și trebuie să se analizeze condițiile obiective în care mărcile
se pot prezenta pe piață [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 3 iulie 2003, Alejandro/OAPI – Anheuser‑Busch
(BUDMEN), T‑129/01, Rec., p. II‑2251, punctul 57, și Hotărârea Tribunalului din 6 octombrie 2004, New Look/OAPI – Naulover
(NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE și NLCollection), T‑117/03-T‑119/03 și T‑171/03, Rec., p. II‑3471, punctul 49].
Astfel, gradul de similitudine fonetică dintre cele două mărci prezintă o importanță scăzută în ceea ce privește produsele
comercializate într‑un astfel de mod încât, în mod obișnuit, publicul relevant percepe vizual marca ce le desemnează [Hotărârea
Tribunalului din 14 octombrie 2003, Phillips‑Van Heusen/OAPI – Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), T‑292/01, Rec.,
p. II‑4335, punctul 55, și Hotărârea Tribunalului din 28 iunie 2005, Canali Ireland/OAPI – Canal Jean (CANAL JEAN CO. NEW
YORK), T‑301/03, Rec., p. II‑2479, punctul 55].
Concluzia privind lipsa riscului de confuzie între mărcile în conflict la care a ajuns camera de recurs în decizia atacată
era întemeiată pe faptul că acestea erau diferite în mod global pe plan vizual, fonetic și conceptual.
Or, astfel cum s‑a constatat deja la punctele 84, 90 și 98 de mai sus, decizia atacată conține erori în măsura în care concluzionează
în sensul lipsei de similitudine fonetică, vizuală și conceptuală între mărcile în conflict. Astfel, în percepția consumatorilor
în cauză, mărcile în conflict vor produce o impresie vizuală și o impresie fonetică numai în mică măsură similare, iar pe
plan conceptual o impresie cu un nivel mediu sau scăzut de similitudine.
Prin intermediul celei de a șasea obiecții, reclamanta arată, în esență, că aceste erori au influențat decizia atacată în
măsura în care au condus, în mod eronat, camera de recurs să concluzioneze în sensul lipsei de risc de confuzie în spiritul
publicului relevant. În opinia reclamantei, adulții tineri și de vârstă medie care consumă de obicei cocteiluri în baruri,
restaurante sau în particular vor reține similitudinea fonetică a elementelor „61” și „51”, precedate de termenul „cachaça”,
iar elementul figurativ al mărcii solicitate nu face parte din imaginea imperfectă a mărcilor pe care aceștia o păstrează
în memorie. Chiar dacă publicul relevant este în măsură să deosebească mărcile în conflict, similitudinea dintre acestea pe
plan fonetic, vizual și conceptual îl poate determina să creadă că produsele desemnate de aceste mărci provin de la aceeași
întreprindere.
Cu toate că, astfel cum arată OAPI, s‑a acordat uneori o importanță preponderentă percepției fonetice asupra mărcilor în materie
de băuturi [Hotărârea Tribunalului din 15 ianuarie 2003, Mystery Drinks/OAPI – Karlsberg Brauerei (MYSTERY), T‑99/01, Rec.,
p. II‑43, punctul 48], acest lucru nu poate fi valabil în cazul de față. Astfel, după cum s‑a constatat la punctul 40 de mai
sus, în mod normal, produsele în cauză fac obiectul unei distribuții generalizate și sunt vândute nu numai în magazinele specializate,
ci și în hipermarketuri. În plus, reclamanta susține, iar OAPI nu contestă că, atunci când băuturile alcoolice sau lichiorurile
pe bază de trestie‑de‑zahăr desemnate de mărcile în conflict sunt consumate în baruri sau în restaurante, ele sunt consumate
în general ca ingredient în anumite cocteiluri, precum caipirinha. De aici rezultă că aceste băuturi sunt comandate oral sub
numele cocteilurilor respective, iar nu sub propria denumire.
În împrejurările din speță, este necesar, așadar, să nu se acorde decât o importanță secundară percepției fonetice a mărcilor
în conflict în impresia de ansamblu produsă de acestea. În schimb, percepțiile vizuale și conceptuale sunt preponderente în
cadrul aceleiași impresii de ansamblu.
Trebuie ținut seama de faptul că mărcile în conflict se bazează, din punct de vedere vizual și conceptual, pe asocierea unor
băuturi alcoolice sau a unor lichioruri pe bază de trestie de zahăr și, mai precis, în cazul mărcilor portugheze anterioare,
a băuturii cachaça, cu un număr determinat, și anume 51 în mărcile anterioare și 61 în marca solicitată, care nu evocă sau
nu va evoca imediat, în percepția publicului relevant, o caracteristică determinată a tipului de produse în cauză. Acest număr
este, în mod identic în mărcile în conflict, un număr natural întreg, impar, cu două cifre, dintre care a doua, respectiv
cea a unităților, este 1. Pe de altă parte, diferențele vizuală și conceptuală dintre mărcile în conflict care rezultă din
diferențele grafică și de valoare care există între numerele 50 și 60 sunt atenuate de faptul că, pe de o parte, grafia cifrei
5 se apropie mai mult de grafia cifrei 6 decât de aceea a celorlalte cifre și reciproc și că, pe de altă parte, în ordinea
crescătoare a zecilor, numărul 50 este imediat inferior numărului 60, astfel încât valoarea acordată acestor numere va fi
relativ apropiată în percepția publicului relevant, normal informat și suficient de atent și de avizat.
În plus, mărcile anterioare și marca solicitată au sau, în ceea ce privește în mod expres marca portugheză verbală anterioară,
pot avea în comun, pe plan vizual, reprezentarea numerelor lor cu un corp mare, în poziție centrală în cadrul semnului, cu
caractere simple, de culoare albă, profilându‑se pe un fond de culoare închisă.
În ceea ce privește elementele figurative ale mărcilor figurative în conflict, acestea nu au un conținut conceptual determinat
și, pe plan vizual, se prezintă, la fel ca elementele verbale „cachaça”, „pirassununga” sau „a nossa alegria” pentru consumatorii
portughezi, ca elemente ce urmăresc să amplifice impactul elementului numeric, respectiv numărul 51 sau numărul 61, în asociație
cu tipul de produse în cauză, și anume băuturi alcoolice sau lichioruri pe bază de trestie‑de‑zahăr produsă într‑o țară de
limbă portugheză, în cazul de față Brazilia. În plus, mărcile figurative în conflict coincid în ceea ce privește unele dintre
elementele lor figurative, în special forma rotundă sau ovală ce corespunde conturului butoiului, pe care sunt aplicate numărul
51 sau numărul 61 în mărcile figurative anterioare sau în marca solicitată. Prin urmare, aceste elemente figurative, la fel
ca elementele verbale pentru publicul portughez, nu sunt, în sine, susceptibile să distingă suficient mărcile figurative anterioare
de marca solicitată și să înlăture orice risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul
nr. 40/94.
În sfârșit, diferențele fonetice existente între mărcile în conflict, chiar dacă sunt notabile, sunt, în speță, relativ secundare,
pentru motivele expuse deja la punctele 106 și 107 de mai sus.
Chiar dacă publicul relevant ar fi capabil să perceapă anumite diferențe între mărcile în conflict, riscul de a stabili o
legătură între acestea ar fi real, având în vedere ansamblul considerațiilor de mai sus și ținând seama de identitatea produselor
desemnate de mărcile respective. De fapt, aceste diferențe nu sunt suficiente, în speță, pentru a înlătura orice risc ca publicul
relevant sau, cel puțin, consumatorul de băuturi alcoolice mediu portughez care dă dovadă de un grad de atenție mediu să poată
crede, bazându‑se pe imaginea de ansamblu imperfectă pe care a păstrat‑o în memorie cu privire la aceste mărci, că produsele
desemnate de acestea provin de la aceeași întreprindere sau de la întreprinderi legate din punct de vedere economic.
Prin urmare, este necesar să se constate că respectiva cameră de recurs a săvârșit o eroare atunci când a concluzionat în
sensul lipsei unui risc de confuzie în sensul articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94 între mărcile
în conflict și să se primească, în această măsură, cea de a șasea obiecție a reclamantei.
Prin urmare și fără a mai fi necesar să se examineze temeinicia celei de a șaptea obiecții, întemeiată pe o eroare la aprecierea
elementelor de probă privind notorietatea mărcilor verbală și figurativă CACHAÇA 51 și Cachaça 51 în Portugalia sau, cel puțin,
a caracterului lor distinctiv global în această țară, este necesar să se primească motivul unic, întemeiat pe încălcarea articolului
8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, și, în consecință, să se anuleze decizia atacată.

Cu privire la cheltuielile de judecată
Potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, partea care cade în pretenții este obligată,
la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât OAPI a căzut în pretenții, se impune obligarea acestuia la plata cheltuielilor
de judecată, conform concluziilor reclamantei.
Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a doua)
declară și hotărăște:
1)
Anulează Decizia Camerei întâi de recurs a Oficiului pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale)
(OAPI) din 4 iulie 2008 (cauza R 1687/2007-1).
2)
Obligă OAPI la plata cheltuielilor de judecată.
Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 3 septembrie 2010 .
Cuprins
Istoricul cauzei
Concluziile părților
Cu privire la admisibilitatea documentelor prezentate pentru prima dată în fața Tribunalului
Cu privire la fond
1.  Cu privire la al doilea aspect al motivului unic de anulare a deciziei atacate, întemeiat pe încălcarea articolului 52
alineatul (1) litera (a) din Regulamentul nr. 40/94
2.  Cu privire la primul aspect al motivului unic de anulare a deciziei atacate, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul
(1) alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94
Argumentele părților
Aprecierea Tribunalului
Cu privire la publicul relevant
Cu privire la similitudinea produselor
Cu privire la similitudinea semnelor
– Cu privire la elementele distinctive și dominante
– Cu privire la similitudinea vizuală
– Cu privire la similitudinea fonetică
– Cu privire la similitudinea conceptuală
– Cu privire la riscul de confuzie
Cu privire la cheltuielile de judecată
*
Limba de procedură: engleza.