CELEX: 62006TJ0262
Apellatsioonkaebus
Avalik teenistus
Ametnikud

1.
Tühistamishagi – Väited – Mõiste
(EÜ artikkel 230)
2.
Ametnikud – Hagi – Tühistamisotsus – Mõju – Kohtuotsuse täitmiseks vajalike meetmete rakendamise kohustus
(EÜ artikkel 233; personalieeskirjad, artiklid 73 ja 78)
1.
Kui elemendid, mis on esitatud tühistamishagis pealkirja all „Faktilised asjaolud”, ei tundu esmapilgul sisaldavat iseseisvaid
väited, mis võiksid viia vaidlustatud otsuse tühistamiseni, vaid tunduvad pigem vaidlustatava akti kirjeldusena, ei saa siiski
a priori
välistada võimalust, et see hagiavalduse osa võib sisaldada akti tühistamisele suunatud väidet või selle osa.
(vt punkt 52)
Viited: Esimese Astme Kohus, 14. detsember 2005, kohtuasi T‑209/01: Honeywell
vs
. komisjon (EKL 2005, lk II‑5527, punktid 105–107).
2.
Kui ühenduste kohus tühistab ametisse nimetava asutuse otsuse, millega määrati ametnikule personalieeskirjade artikli 78 kolmanda
lõigu alusel kinnitatud invaliidsuspension, sest töövõimetuskomitee tegi mõiste „kutsehaigus” määratlemisel vea, mis võis
mõjutada langetatud otsust, ei otsusta see kohus küsimuse üle, kas tegemist on kutsehaigusega, sest arvestades töövõimetuskomiteele
meditsiini valdkonnas kuuluvat kaalutlusõigust, ei ole niisugune faktiliste asjaolude tuvastamine selle kohtu pädevuses. Juhul,
kui ametisse nimetav asutus otsustab hiljem, et tegemist on kutsehaigusega ja määrab ametnikule personalieeskirjade artikli 78
teise lõigu alusel kinnitatud invaliidsuspensioni, ei ole selline järeldus eelkäsitletud kaalutlustest lähtuvalt seadusjõuga
kaetud.
Sellest järeldub, et kui tegemist on tühistamishagiga otsuse peale, millega keelduti tunnistamast ametniku haigust kutsehaiguseks
personalieeskirjade artikli 73 mõttes, rikub ühenduste kohus õigusnormi, kui ta leiab, et ametisse nimetav asutus võib õiguspäraselt
ja seadusjõust üle astumata keelduda tunnistamast ametniku haigust, mis on kutsehaigus personalieeskirjade artikli 78 mõttes,
kutsehaiguseks ka personalieeskirjade artikli 73 mõttes.
Igal juhul on personalieeskirjade artiklites 73 ja 78 ette nähtud hüvitised erinevad ja teineteisest sõltumatud, nii et need
võivad olla kumuleeruvad. Samuti näevad need sätted ette kaks erinevat menetlust, milles võidakse jõuda kahe teineteisest
sõltumatu otsuseni. Ehkki on soovitav, et neid menetlusi viidaks vastavalt vajadusele läbi koostöös ning et samal meditsiiniasutusel
palutaks otsustada ametniku töövõimetuse eri aspektide üle, ei ole siiski tegemist asjaoludega, mis mõjutaksid ühe või teise
menetluse õiguspärasust ja ametisse nimetavale asutusele kuulub sellega seoses ja sõltuvalt asjaoludest kaalutlusõigus. Ametnike
õnnetusjuhtumi‑ ja kutsehaiguskindlustuse ühiseeskirjade artiklist 25 tuleneb lisaks, et ka täielikult ja püsivalt töövõimetuks
tunnistamine „ei piira mingilgi viisil personalieeskirjade artikli 78 kohaldamist ja vastupidi”. Sellest järeldub, et täielikult
või osaliselt püsivalt töövõimetuks tunnistamine artikli 73 alusel ja invaliidsuspensioni määramine personalieeskirjade artikli 78
alusel võivad õiguspäraselt viia lahknevate tulemusteni sama faktilise olukorra ja iseäranis küsimuse osas, kas sama ametniku
haiguse näol on tegemist kutsehaigusega.
(vt punktid 70–74)
Viited: Euroopa Kohus, 15. jaanuar 1981, kohtuasi 731/79: B.
vs
. parlament (EKL 1981, lk 107, punktid 9 ja 10); 12 jaanuar 1983, kohtuasi 257/81 : K
vs
. nõukogu (EKL 1983, lk 1, punkt 10); 14. mai 1998, kohtuasi T‑165/95: Lucaccioni
vs
. komisjon (EKL AT 1998, lk I‑A‑203 ja II‑627, punktid 136 ja 137); 23. november 2004, kohtuasi T‑376/02: O
vs
. komisjon (EKL AT 2004, lk I‑A‑349 ja II‑1595, punkt 45).