CELEX: 62001CJ0486
Muutoksenhaku
Euroopan parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan mukainen poliittisen ryhmän muodostamista koskeva ilmoitus
Poliittisen yhteenkuuluvuuden puuttuminen
TDI-ryhmän hajottaminen taannehtivin vaikutuksin
Vastavalitus
EY 230 artiklan neljännen kohdan tulkinta
Sellaisen päätöksen käsite, joka koskee luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä "suoraan ja erikseen"
Kansallisen poliittisen puolueen nostaman kanteen tutkimatta jättäminen

Front national on yhteisöjen tuomioistuimeen 12.12.2001 toimittamallaan valituksella hakenut muutosta EY 225 artiklan ja EY:n
tuomioistuimen perussäännön 49 artiklan nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T‑222/99, T‑327/99
ja T‑329/99, Martinez ym. vastaan parlamentti, 2.10.2001 antamaan tuomioon (Kok. 2001, s. II‑2823; jäljempänä valituksenalainen
tuomio) siltä osin kuin siinä on hylätty valittajan kanne, jossa se vaati ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan
Euroopan parlamentin 14.9.1999 tekemän päätöksen, joka koski Euroopan parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan tulkintaa
ja jolla hajotettiin taannehtivin vaikutuksin ”Riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä (TDI) – Sekaryhmä” ‑niminen ryhmä (”Groupe
technique des députés indépendants (TDI) – Groupe mixte”) (jäljempänä riidanalainen toimi).
Front national on yhteisöjen tuomioistuimeen 11.12.2001 toimittamallaan erillisellä asiakirjalla esittänyt EY 242 artiklan
nojalla hakemuksen siitä, että kanteen kohteena olevan tuomion täytäntöönpanoa lykätään. Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti
hylkäsi kuitenkin kyseisen hakemuksen yhdistetyissä asioissa C‑486/01 P‑R ja C‑488/01 P‑R, Front national ja Martinez vastaan
parlamentti, 21.2.2002 antamallaan määräyksellä (Kok. 2002, s. I‑1843) muun muassa sillä perusteella, ettei lykkäyksen myöntäminen
ollut omiaan estämään sellaista vakavaa ja peruuttamatonta vahinkoa, johon hakija vetosi.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
Euroopan parlamentin työjärjestyksen, sellaisena kuin se oli voimassa oikeusriidan tosiseikkojen tapahtuma-aikana (EYVL 1999,
L 202, s. 1; jäljempänä työjärjestys), 29 artiklassa, jonka otsikkona on ”Poliittisten ryhmien muodostaminen”, määrättiin
seuraavaa:
”1.      Jäsenet voivat ryhmittyä poliittisten kantojensa mukaisiin ryhmiin.
2.      Poliittisessa ryhmässä on oltava jäseniä useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta. Poliittisen ryhmän muodostamiseen tarvitaan
vähintään 23 jäsentä jäsenten ollessa kahdesta eri jäsenvaltiosta, 18 jäsentä jäsenten ollessa kolmesta eri jäsenvaltiosta
ja 14 jäsentä jäsenten ollessa neljästä tai useammasta eri jäsenvaltiosta.
3.      Jäsen voi kuulua vain yhteen poliittiseen ryhmään.
4.      Poliittisen ryhmän muodostamisesta ilmoitetaan puhemiehelle. Ilmoituksessa täsmennetään ryhmän nimi, sen jäsenten nimet ja
sen työvaliokunnan kokoonpano.
– – ”
Työjärjestyksen 30 artiklassa, joka koskee sitoutumattomia jäseniä, määrättiin seuraavaa:
”1.      Poliittisiin ryhmiin kuulumattomien jäsenten käytössä on sihteeristö. Puhemiehistö antaa siitä tarkemmat määräykset pääsihteerin
ehdotuksesta.
2.      Puhemiehistö määrää lisäksi näiden jäsenten aseman ja parlamentaariset oikeudet.”
Työjärjestyksen 180 artiklassa, joka koskee työjärjestyksen soveltamista, määrättiin seuraavaa:
”1. Jos tämän työjärjestyksen soveltamisesta tai tulkitsemisesta syntyy epäselvyyttä, puhemies voi antaa kysymyksen asiasta
vastaavan valiokunnan käsiteltäväksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta aiempien asiaan liittyvien päätösten soveltamista.
Puhemies voi lähettää kysymyksen asiasta vastaavaan valiokuntaan myös, kun on kyse 142 artiklan mukaisesta työjärjestyspuheenvuorosta.
2. Valiokunta päättää, onko työjärjestykseen tarpeellista ehdottaa muutosta. Tällöin valiokunta toimii 181 artiklan määräysten
mukaisesti.
3. Jos valiokunta päättää, että voimassa olevan työjärjestyksen tulkinta on riittävä, se lähettää tulkintansa puhemiehelle,
joka ilmoittaa asiasta parlamentille.
4. Jos poliittinen ryhmä tai vähintään kolmekymmentäkaksi jäsentä esittää vastalauseen valiokunnan tulkinnasta, asiasta äänestetään
parlamentissa. Sanamuoto hyväksytään yksinkertaisella enemmistöllä vähintään yhden kolmasosan parlamentin jäsenistä ollessa
läsnä äänestyksessä. Jos sanamuoto hylätään, asia palautetaan valiokuntaan.
5. Tulkinnat, joista ei ole esitetty vastalausetta, ja parlamentin hyväksymät tulkinnat lisätään kursiivilla painettuina selittävinä
huomautuksina asianomaiseen artiklaan tai asianomaisiin artikloihin yhdessä työjärjestyksen soveltamista koskevien päätösten
kanssa.
6. Selittävät huomautukset on otettava huomioon kyseisten artiklojen myöhemmässä soveltamisessa ja tulkitsemisessa.
– – ”

Oikeusriidan taustalla olevat tosiseikat
Valituksenalaisesta tuomiosta ilmenee, että sen jälkeen, kun parlamentin puhemiehelle oli 19.7.1999 päivätyllä kirjeellä ilmoitettu
sellaisen uuden ”Riippumattomien jäsenten tekninen ryhmä (TDI) – Sekaryhmä” ‑nimisen ryhmän (Groupe technique des députés
indépendants (TDI) – Groupe mixte; jäljempänä TDI‑ryhmä) muodostamisesta, jonka päämääräksi ilmoitettiin sen takaaminen, että
jokainen parlamentin jäsen voi hoitaa täysipainoisesti parlamentaarista edustajantointaan, muiden poliittisten ryhmien puheenjohtajat
esittivät vastalauseita kyseisen ryhmän perustamisen osalta, koska sen jäsenten poliittiset kannat eivät olleet samansuuntaiset.
Näin ollen parlamentin perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunnan käsiteltäväksi saatettiin työjärjestyksen
180 artiklan 1 kohdan mukaisesti työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan tulkintaa koskeva pyyntö.
Kyseisen valiokunnan puheenjohtaja antoi 28.7.1999 päivätyllä kirjeellä pyydetyn tulkinnan tiedoksi parlamentin puhemiehelle.
Kyseisessä kirjeessä täsmennettiin muun muassa seuraavaa:
”Perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunta on 27. ja 28.7.1999 pitämässään kokouksessa käsitellyt työjärjestyksen
29 artiklan 1 [kohtaa] koskevan tulkintapyynnön, jonka puheenjohtajakokous oli 21.7.1999 pitämässään kokouksessa päättänyt
lähettää sen käsiteltäväksi.
Perusteellisen mielipiteiden vaihdon jälkeen ja äänin 15 puolesta, kaksi vastaan ja yksi tyhjä perussopimus‑, työjärjestys‑
ja toimielinasioiden valiokunta tulkitsee työjärjestyksen 29 artiklan 1 [kohtaa] seuraavasti:
[TDI ryhmän] muodostamisilmoitus ei ole [työjärjestyksen] 29 artiklan 1 [kohdan] mukainen.
Tämän ryhmän muodostamisilmoituksessa, erityisesti Euroopan parlamentin puhemiehelle osoitetun, ryhmän muodostamista koskevan
kirjeen liitteessä 2, suljetaan nimittäin poliittisten kantojen samansuuntaisuus kokonaan pois. Siinä annetaan allekirjoittajina
oleville eri osapuolille täydellinen poliittinen riippumattomuus kyseisen ryhmän sisällä.
Ehdotan, että työjärjestyksen 29 artiklan 1 [kohtaan] lisätään tulkitsevana huomautuksena seuraava teksti:
’Tämän artiklan mukaan ei ole sallittua muodostaa sellaista ryhmää, joka kieltää avoimesti poliittisen luonteensa ja kaiken
poliittisten kantojen samansuuntaisuuden osapuoltensa välillä.’
– – ”
Parlamentin puhemies ilmoitti 13.9.1999 pidetyssä täysistunnossa parlamentille kyseisen kirjeen sisällöstä. TDI‑ryhmä esitti
työjärjestyksen 180 artiklan 4 kohdan perusteella vastalauseen perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunnan
esittämästä tulkitsevasta huomautuksesta, joten kyseisestä tulkitsevasta huomautuksesta äänestettiin 14.9.1999 pidetyssä parlamentin
täysistunnossa, jossa parlamentti hyväksyi sen jäsentensä äänten enemmistöllä.
Front national katsoi, että kyseinen äänestystulos oli sen kannalta vahingollinen, joten se nosti ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimeen 19.11.1999 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa se vaati riidanalaisen toimen kumoamista (asia
T‑327/99). Martinez ja de Gaulle nostivat samansisältöisen kanteen 5.10.1999 toimittamallaan kannekirjelmällä (asia T‑222/99)
ja Bonino, Pannella, Cappato, Dell’Alba, Della Vedova, Dupuis, Turco ja Lista Emma Bonino tekivät näin 22.11.1999 toimittamallaan
kannekirjelmällä (asia T‑329/99).

Valituksenalainen tuomio
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisessa tuomiossa, että Front nationalin kanne täytti tutkittavaksi
ottamisen edellytykset, mutta se hylkäsi kanteen perusteettomana.

Tutkittavaksi ottaminen
Mainitun kanteen tutkittavaksi ottamisen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on seuraavassa esitetyllä tavalla hylännyt
parlamentin esittämät oikeudenkäyntiväitteet, jotka koskevat sitä, että riidanalaista tointa ei ole olemassa; ettei se voi
olla yhteisön tuomioistuimen suorittaman laillisuusvalvonnan kohteena ja ettei kyseinen toimi koske Front nationalia EY 230 artiklan
neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla suoraan ja erikseen.
Vastauksenaan oikeudenkäyntiväitteeseen, joka koskee sitä, ettei TDI‑ryhmän hajottamista koskevaa riidanalaista tointa ole
olemassa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 26 kohdassa todennut ensinnäkin, että jotta voidaan
määritellä, ovatko tietyt toimet EY 230 artiklassa tarkoitettuja toimia, jotka voivat olla kanteen kohteena, tarkastelun kohteeksi
on otettava näiden toimien asiasisältö pikemminkin kuin niiden muoto. Tarkasteltuaan kyseisen toimen sisältöä ja toimen toteuttamiseen
johtaneita olosuhteita, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on saman tuomion 46 kohdassa katsonut, että parlamentti päätti
14.9.1999 tekemällään toimella hyväksyä perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunnan ehdottaman työjärjestyksen
29 artiklan 1 kohtaa koskevan yleisen tulkinnan ja tämän valiokunnan esittämän kannan, joka koski TDI‑ryhmän muodostamisilmoituksen
yhteensopivuutta kyseisen määräyksen kanssa, sekä todeta taannehtivasti, ettei tätä ryhmää ollut olemassa kyseisessä määräyksessä
asetetun edellytyksen noudattamatta jättämisen vuoksi.
Parlamentin toisen oikeudenkäyntiväitteen osalta, joka koskee sitä, ettei riidanalaista tointa voida vaatia kumottavaksi,
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 59–62 kohdassa, että tällainen toimi – niiltä osin
kuin se poistaa niiltä parlamentin jäseniltä, jotka ilmoittivat TDI‑ryhmän muodostamisesta, mahdollisuuden järjestäytyä kyseisen
ryhmän välityksellä työjärjestyksen 29 artiklassa tarkoitetuksi poliittiseksi ryhmäksi, minkä vuoksi näitä jäseniä pidetään
työjärjestyksen 30 artiklan mukaisina sitoutumattomina jäseninä – vaikuttaa kyseisten parlamentin jäsenten parlamentaaristen
tehtävien hoitamisen ehtoihin, ja sillä on tämän vuoksi näihin jäseniin ulottuvia oikeusvaikutuksia. Tällaisen toimen ei näin
ollen voida katsoa olevan pelkästään toimi, joka rajoittuu parlamentin töiden sisäiseen järjestämiseen, vaan yhteisöjen tuomioistuimen
on voitava tutkia sen laillisuus EY 230 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti.
Vastauksenaan oikeudenkäyntiväitteeseen, jolla parlamentti on asettanut kyseenalaiseksi EY 230 artiklan neljännessä kohdassa
määrättyjen tutkittavaksi ottamista koskevien edellytysten täyttymisen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen
tuomion 65 kohdassa todennut lopuksi, että kyseinen toimi estää ilman, että olisi tarpeen ryhtyä muihin toimenpiteisiin, Martinezia
ja de Gaullea sekä asiassa T‑329/99 kanteen nostaneita parlamentin jäseniä järjestäytymästä TDI‑ryhmän välityksellä työjärjestyksen
29 artiklassa tarkoitetuksi poliittiseksi ryhmäksi, millä puututaan suoraan heidän tehtäviensä hoitamisen ehtoihin, ja että
kyseisen toimen on näin ollen katsottava koskevan Front nationalia suoraan ja erikseen.
Mainituista edellytyksistä ensimmäisen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut täsmällisemmin seuraavaa:
”66      Asian T‑327/99 osalta on korostettava, että Kansallinen Rintama (Front national), joka on ranskalainen poliittinen puolue,
on oikeushenkilö, jonka sääntömääräisenä tarkoituksena on edistää jäsentensä välityksellä poliittisia mielipiteitä ja suunnitelmia
kansallisissa ja eurooppalaisissa toimielimissä. Se esitti ehdokaslistan parlamentin edustajien vaaleja varten kesäkuussa
1999. Sen tältä listalta parlamentin jäseniksi valitut jäsenet kuuluvat kaikki niihin parlamentin jäseniin, jotka ilmoittivat
TDI‑ryhmän muodostamisesta. He ovat kaikki 14.9.1999 tehdyn toimen johdosta edellä 59 kohdassa kuvatunlaisessa tilanteessa,
mikä vaikuttaa suoraan niiden puolueen kannattamien mielipiteiden ja suunnitelmien edistämisen edellytyksiin, joita nämä parlamentin
jäsenet edustavat Euroopan parlamentaarisessa järjestelmässä, ja siten tämän poliittisen puolueen sääntömääräisen tarkoituksen
toteuttamisen edellytyksiin euroopanlaajuisesti.
67      Näin ollen on katsottava, että 14.9.1999 tehty toimi koskee Kansallista Rintamaa suoraan.”
Toisen EY 230 artiklan neljännessä kohdassa määrätyn edellytyksen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin muistutti ensin
kyseisen edellytyksen tulkintaa koskevasta oikeuskäytännöstä ja TDI‑ryhmän hajottamiseen johtaneista olosuhteista, minkä jälkeen
se totesi valituksenalaisen tuomion 72 kohdassa, että riidanalainen toimi koski Front nationalia erikseen, koska sen tilanne
erottui kaikkien muiden tilanteesta.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi näin ollen parlamentin tekemän kolmannen oikeudenkäyntiväitteen, ja totesi valituksenalaisen
tuomion 75 kohdassa, että Front nationalin nostama kumoamiskanne oli otettava tutkittavaksi.

Aineellinen kysymys
Kanteen aineellisen sisällön osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sitä vastoin hylkäsi kaikki Front nationalin esittämät
kanneperusteet, jotka koskivat parlamentin työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan virheellistä tulkintaa (ensimmäinen kanneperuste),
yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista, työjärjestyksen määräysten rikkomista ja oikeudellisen perustan virheellisyyttä
(toinen kanneperuste), yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista TDI‑ryhmän jäsenten osalta (kolmas kanneperuste),
jäsenvaltioille yhteisten parlamentaaristen perinteiden noudattamatta jättämistä (neljäs kanneperuste), olennaisten menettelymääräysten
rikkomista (viides kanneperuste) ja olettamaa menettelyn väärinkäytöstä (kuudes kanneperuste).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi näin ollen käsiteltäväkseen saatetun kumoamiskanteen ja velvoitti Front nationalin
vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan parlamentille asiassa T‑327/99 aiheutuneet kulut.

Valitus
Front national vaatii valituksessaan, että yhteisöjen tuomioistuin
–        ottaa valituksen tutkittavaksi
–        toteaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut yhteisön oikeutta
–        kumoaa valituksenalaisen tuomion osiltaan ja perusteluiltaan kokonaan tai osaksi
–        ratkaisee asian itse tai palauttaa sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi
–        velvoittaa parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.
Parlamentti vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–        hylkää valituksen
–        kumoaa valituksenalaisen tuomion niiltä osin kuin siinä todetaan, että Front nationalin kanne voidaan ottaa tutkittavaksi
–        jättää kanteen tutkimatta tai toissijaisesti hylkää sen perusteettomana
–        velvoittaa Front nationalin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Vastavalitus

Asianosaisten lausumat
Parlamentti riitauttaa vastavalituksessaan, jota on aiheellista tarkastella ensin, sen, oliko Front national sellaisessa asemassa,
että se saattoi nostaa riidanalaista tointa koskevan kumoamiskanteen. Parlamentti toteaa tältä osin, että vaikka ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 66 kohdassa arvioinut asianmukaisesti kyseisen toimen vaikutusta niiden
jäsenten oikeudelliseen asemaan, jotka ilmoittivat TDI‑ryhmän muodostamisesta – ja joista osa oli myös Front nationalin jäseniä
–, se teki sitä vastoin oikeudellisen virheen katsoessaan kyseisen tuomion 67 kohdassa, että kyseinen toimi koskee mainittua
poliittista puoluetta ”suoraan”. Parlamentin mukaan Front national ei täytä kyseistä EY 230 artiklan neljännessä kohdassa
määrättyä edellytystä, koska riidanalainen toimi koskee sitä nimenomaan ainoastaan välillisesti. Parlamentti vetoaa tältä
osin seuraaviin seikkoihin.
Ensinnäkin se päätelmä, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on päätynyt valituksenalaisen tuomion 67 kohdassa, on
parlamentin mukaan ristiriidassa sellaisen toteamuksen kanssa, joka on esitetty tuomion muissa kohdissa ja muun muassa tuomion
59 ja 65 kohdassa, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, että riidanalaisen toimen oli katsottava koskevan
TDI‑ryhmän muodostamisesta ilmoittaneita jäseniä ”suoraan”, koska heiltä oli kyseisellä toimella poistettu ”mahdollisuus järjestäytyä
kyseisen ryhmän välityksellä työjärjestyksen 29 artiklassa tarkoitetuksi poliittiseksi ryhmäksi”. Parlamentin mukaan on nimittäin
mahdotonta ymmärtää, että parlamentin toimet voisivat vaikuttaa kansallisiin poliittisiin puolueisiin, joilla ei ole minkäänlaista
työjärjestyksessä tarkoitettua erityisasemaa, samalla tavalla kuin parlamentin jäseniin, joilla puolestaan on työjärjestyksessä
tarkoitettu erityisasema.
Parlamentti väittää toiseksi, että toteamus, jonka mukaan riidanalainen toimi koskee Front nationalia suoraan, on ristiriidassa
yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön ja muun muassa asiassa 69/69, Alcan ym. vastaan komissio, 16.6.1970 annetun tuomion
(Kok. 1970, s. 385) kanssa, jonka mukaan toimi voi koskea kantajaa suoraan ainoastaan silloin, kun kyseinen toimi itsessään
aiheuttaa suoraan sen, että kantajalta evätään jokin oikeus tai hänelle asetetaan jokin velvollisuus siten, että tällainen
kantaja asetetaan sellaiseen asemaan, jossa hän olisi, jos kyseinen toimi olisi osoitettu hänelle. Parlamentin mukaan käsiteltävänä
olevassa asiassa ei ole kyse tällaisesta tilanteesta, koska erotuksena parlamentin jäseniksi valituista Front nationalin asettamista
ehdokkaista kyseinen toimi koskee Front nationalia ainoastaan välillisesti.
Kolmanneksi parlamentti väittää, että vaikka yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä seuraa, että sen toimet voivat olla
kumoamiskanteen kohteena silloin, kun niillä on oikeusvaikutuksia kolmansiin osapuoliin nähden tai kun tällaiset vaikutukset
ylittävät toimielimen töiden sisäisen järjestämisen rajat, sellaisella toimella, josta käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse
ja jolla säännellään tiettyjen jäsenten asemaa, ei ole oikeusvaikutuksia sellaiseen kolmanteen osapuoleen kuin kansalliseen
poliittiseen puolueeseen nähden. Parlamentti toteaa tältä osin, ettei Front national voi vedota siihen, että se on osallistunut
vuoden 1999 vaaleihin ja että tiettyjä sen jäseniä on tosiasiassa valittu parlamentin jäseniksi, koska kyseisten vaalien jälkeen
vaalikampanjaan osallistuneiden poliittisten puolueiden ja valitun parlamentin välillä ei enää ole oikeudellisia suhteita.
Parlamentti toteaa, että sekä edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä välittömillä vaaleilla 20 päivänä
syyskuuta 1976 annetun säädöksen (EYVL L 278, s. 5) 4 artiklan 1 kohdasta että työjärjestyksen 2 artiklasta ilmenee, että
parlamentin jäsenet ovat edustajantoimessaan itsenäiset, heitä eivät sido mitkään ohjeet, eivätkä he saa ottaa vastaan sitovia
toimintaohjeita. Jos tässä tilanteessa hyväksyttäisiin näkemys siitä, että riidanalaisella toimella on oikeusvaikutuksia myös
sellaiseen kansalliseen poliittiseen puolueeseen kuin Front nationaliin nähden, parlamentin jäsenet rinnastettaisiin ainoastaan
puolueensa ja parlamentin ”välikappaleisiin”, joilla ei olisi itsenäisyyttä ja omaa vastuuta, mikä olisi ristiriidassa kyseisten
määräysten kirjaimen ja hengen kanssa.
Parlamentti vetoaa neljänneksi kielteisiin seurauksiin, joita Front nationalin kanteen tutkittavaksi ottamisesta voisi seurata.
Jos yhteisöjen tuomioistuin hyväksyisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämän tulkinnan, kyseisiin tuomioistuimiin
kohdistuisi vaara siitä, että kanteita alkaisi tulvia paitsi muilta henkilöiltä ja henkilöryhmiltä, joita parlamentin sisäistä
järjestystä koskevat toimenpiteet koskevat ainoastaan välillisesti, – kuten poliittisten puolueiden säätiöt sellaisessa tapauksessa,
että ne lakkaavat saamasta ryhmille maksettavia tukia – myös muut puolueet, jotka omien sääntöjensä perusteella kokisivat
velvollisuudekseen noudattaa työjärjestyksen konkreettisia sääntöjä, kuten 152 artiklaa, jossa määrätään valiokuntien kokoonpanosta,
tai 168 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan parlamenttien välisistä suhteista vastaavien valtuuskuntien asettamisessa ”pyritään
mahdollisuuksien mukaan varmistamaan jäsenvaltioiden ja poliittisten kantojen tasapuolinen edustus”.
Front national riitauttaa huomautuksissaan, jotka se on yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 117 artiklan 2 kohdan mukaisesti
esittänyt vastavalituksen osalta, parlamentin näkemyksen siitä, ettei sillä ole EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaista
asiavaltuutta. Front nationalin mukaan sen kanne nimittäin täyttää tutkittavaksi ottamisen edellytykset paitsi riidanalaisen
toimen oikeudellisen luonteen myös kanteen nostavan tahon henkilöllisyyden osalta.
Riidanalaisen toimen oikeudellisen luonteen osalta Front national toteaa ensinnäkin, että päätös, jolla parlamentti 14.9.1999
vahvisti perussopimus‑, työjärjestys‑ ja toimielinasioiden valiokunnan esittämän, työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohtaa koskevan
tulkinnan, on kannekelpoinen toimi niiltä osin kuin se on yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä edellytetyllä tavalla
lopullinen ja sillä on oikeusvaikutuksia, jotka ylittävät parlamentin työn sisäisen järjestämisen rajat sen takia, että sillä
evätään poliittisilta puolueilta ja jäseniltä, jotka ilmoittavat haluavansa kuulua TDI‑ryhmään, mahdollisuus järjestäytyä
poliittiseksi ryhmäksi. Näin ollen Front nationalin sellaiset jäsenet, jotka Front national on asettanut ehdokkaiksi vaaleissa
ja jotka ovat Front nationalin toiminnan ansiosta tulleet valituiksi, asetetaan Front nationalin mukaan epäedullisempaan asemaan
kuin poliittiseen ryhmään kuuluvat edustajat, mikä vaikuttaa suoraan niihin edellytyksiin, joilla edustajat voivat edistää
puolueen mielipiteitä ja suunnitelmia, ja vääristää jälkikäteen vaalien lopputulosta.
Front national väittää toiseksi kanteen nostaneen tahon henkilöllisyyden osalta, että sitä, että kanne täyttää tutkittavaksi
ottamisen edellytykset, osoittaa myös se, että riidanalainen toimi koskee Front nationalia sekä suoraan että erikseen.
Sen edellytyksen osalta, että kanteen kohteena olevan päätöksen tulee koskea luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä suoraan,
Front national jakaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsityksen siitä, että riidanalainen toimi täyttää tämän edellytyksen,
koska vaikka sillä on huomattavia vaikutuksia TDI‑ryhmän jäsenten poliittisiin oikeuksiin ja aineellisiin etuuksiin, sillä
on välittömiä vaikutuksia myös niihin puolueisiin, joista kyseiset edustajat ovat lähtöisin, ja näin ollen myös Front nationaliin,
koska viimeksi mainittu on toiminut aktiivisesti edistääkseen jäsentensä valintaa parlamenttiin ja uhrannut tähän huomattavia
menoja. Kyseisellä puolueella oli näin ollen selvä intressi siihen, että niillä jäsenillä, joiden valintaa se on tukenut,
on käytettävissään samat mahdollisuudet kuin parlamentin muillakin jäsenillä. Front national vetoaa tältä osin erityisesti
asiassa 294/83, Les Verts vastaan parlamentti, 23.4.1986 annettuun tuomioon (Kok. 1986, s. 1339, Kok. Ep. VIII, s. 551) ja
riitauttaa parlamentin väitteen, jonka mukaan vaalikampanjaan osallistuneiden poliittisten puolueiden ja valituksi tulleen
parlamentin välillä ei vaalien jälkeen enää ole oikeudellisia suhteita. Front national toteaa, että yhteisöjen tuomioistuimen
edellä mainitussa tuomiossa vahvistama periaate, jonka mukaan poliittiset yhteenliittymät ovat vaalikampanjassa yhdenvertaiset,
on voimassa myös vaalien jälkeen, joten yhteisöjen tuomioistuimen olisi puututtava kyseisen periaatteen loukkaamiseen aina,
jos Front nationalin äänestäjiä ei parlamentissa edusteta samankaltaisilla, ellei jopa samanlaisilla, edellytyksillä kuin
ne, joita sovelletaan parlamentin muihin ryhmiin kuuluviin jäseniin.
Sen edellytyksen osalta, että kanteen kohteena olevan päätöksen tulee koskea luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä ”erikseen”,
Front national korostaa sitä, että se täyttää oikeuskäytännössä ja erityisesti asiassa C‑309/89, Codorniu vastaan neuvosto,
18.5.1994 annetussa tuomiossa (Kok. 1994, s. I‑1853, Kok. Ep. XV, s. I‑177) asetetut edellytykset, koska riidanalainen toimi
koskee sitä sille tunnusomaisten erityispiirteiden ja sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu
kaikista muista. Front national on tältä osin samaa mieltä siitä, mitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittänyt
valituksenalaisen tuomion 69–71 kohdassa.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on muistettava, että EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen
hänelle osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka huolimatta siitä, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle
osoitettuna päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä ”suoraan ja erikseen”.
Vaikka parlamentti ei vastavalituksessaan aseta kyseenalaiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviota siitä, että
riidanalainen toimi on luonteeltaan päätös ja että se koskee Front nationalia erikseen, parlamentti riitauttaa kuitenkin valituksenalaisen
tuomion 67 kohdassa olevan päätelmän siitä, että kyseinen toimi koskee mainittua puoluetta suoraan.
Tältä osin on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 230 artiklan neljännen kohdan mukainen edellytys siitä,
että kanteen kohteena oleva päätös koskee luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä ”suoraan”, edellyttää sitä, että sillä
on välittömiä vaikutuksia yksityisen oikeusasemaan ja ettei se jätä niille, joille se on osoitettu ja joiden tehtävänä on
sen toimeenpano, ollenkaan harkintavaltaa, jolloin toimeenpano on luonteeltaan puhtaasti automaattista ja se perustuu yksinomaan
yhteisön lainsäädäntöön eikä edellytä välissä olevien sääntöjen soveltamista (ks. mm. asia C‑404/96 P, Glencore Grain v. komissio,
tuomio 5.5.1998, Kok. 1998, s. I‑2435, 41 kohta ja siinä mainittu oikeuskäytäntö).
Käsiteltävänä olevassa asiassa ei voida kiistää sitä, että niiltä osin kuin riidanalaisella toimella on evätty TDI‑ryhmän
muodostamisesta ilmoittaneilta edustajilta ja heidän joukossaan Front nationalin listalta valituilta edustajilta mahdollisuus
järjestäytyä TDI‑ryhmän välityksellä työjärjestyksen 29 artiklassa tarkoitetuksi poliittiseksi ryhmäksi, kyseinen toimi koskee
mainittuja edustajia suoraan. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen valituksenalaisen tuomion 59 ja 65 kohdassa
katsonut perustellusti, että näitä edustajia on kyseisellä toimella estetty järjestäytymästä poliittiseksi ryhmäksi ja heitä
on kyseisestä hetkestä alkaen pidetty työjärjestyksen 30 artiklan mukaisina sitoutumattomina jäseninä, joilla näin ollen on
rajallisemmat edustajantoimeen liittyvät valtaoikeudet ja vähäisemmät aineelliset ja rahoitukselliset etuudet kuin mitä heillä
olisi ollut, jos he olisivat olleet mainitussa 29 artiklassa tarkoitetun poliittisen ryhmän jäseniä.
Tällaista päätelmää ei sitä vastoin voida soveltaa Front nationalin kaltaisen poliittisen puolueen osalta. Kuten julkisasiamies
on ratkaisuehdotuksensa 40 kohdassa todennut, huolimatta siitä, että parlamentin vaaleissa ehdokkaita asettava poliittinen
puolue luonnollisesti toivoo, että sen ehdokkaat voivat valituksi tultuaan käyttää valtuuksiaan samoin edellytyksin kuin parlamentin
muutkin jäsenet, puolueelle ei tällaisen intressin perusteella synny oikeutta siihen, että sen edustajat voivat muodostaa
oman ryhmän tai että he voivat liittyä johonkin parlamenttiin muodostettavista ryhmistä.
On nimittäin muistettava, että yhtäältä työjärjestyksen 29 artiklan 2 kohdan mukaan parlamentin poliittisen ryhmän muodostaminen
edellyttää sitä, että siinä on vähimmäismäärä jäseniä useammasta kuin yhdestä jäsenvaltiosta, ja että toisaalta kyseisen artiklan
1 kohdassa viitataan ainoastaan siihen, että jäsenet voivat ryhmittyä poliittisten kantojensa mukaisiin ryhmiin. Kyseisillä
määräyksillä ei poliittisen ryhmän muodostamista koskevan menettelyn osalta anneta minkäänlaista erityistä asemaa niille kansallisille
poliittisille puolueille, joihin kyseiset edustajat kuuluvat.
Näin ollen ei voida väittää, että riidanalainen toimi, jota sovelletaan – ja jota työjärjestyksen 29 artiklan sanamuodon mukaan
voidaan ainoastaan soveltaa – yksinomaan TDI‑ryhmän muodostamisesta ilmoittaneisiin edustajiin, koskee suoraan kansallista
poliittista puoluetta.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toki valituksenalaisen tuomion 66 kohdassa katsonut, että niiltä osin kuin riidanalaisella
toimella evätään kyseisiltä edustajilta ja heidän joukossaan Front nationalin listalta valituilta edustajilta mahdollisuus
järjestäytyä poliittiseksi ryhmäksi, kyseinen toimi vaikuttaa suoraan sen puolueen kannattamien mielipiteiden ja suunnitelmien
edistämisen edellytyksiin, jota nämä parlamentin jäsenet edustavat Euroopan parlamentaarisessa järjestelmässä, ja siten tämän
poliittisen puolueen sääntömääräisen tarkoituksen toteuttamisen edellytyksiin euroopanlaajuisesti, minkä perusteella mainittu
toimi koskee Front nationalia suoraan.
Ei kuitenkaan voida katsoa, että tällaiset vaikutukset olisivat riidanalaisen toimen välitön seuraus. Vaikka oletettaisiin,
että tällaisia vaikutuksia syntyy, ne seuraisivat siitä, että edustajia, jotka eivät kuulu poliittiseen ryhmään, pidetään
työjärjestyksen 30 artiklan nojalla poliittiseen ryhmään kuulumattomina jäseninä, ja siitä, että työjärjestyksessä annetaan
ryhmään kuulumattomille jäsenille epäedullisempi asema. Riidanalainen toimi koskee Front nationalia ainoastaan välillisesti
sellaisten seurausten kautta, joita sillä on niihin edustajiin, joita kyseinen puolue väittää omikseen.
Lisäksi on hylättävä Front nationalin väite siitä, että yhteisöjen tuomioistuin olisi edellä mainitussa asiassa Les Verts
vastaan parlamentti antamassaan tuomiossa hyväksynyt periaatteen, jonka mukaan poliittisia ryhmittymiä on kohdeltava yhdenvertaisesti
niiden osallistuessa parlamentin jäsenten valintaan liittyvään vaalikampanjaan ja jonka mukaan kyseisen yhdenvertaisen kohtelun
on jatkuttava myös vaalien jälkeen. Kyseinen tuomio koski nimittäin täysin erilaista tilannetta kuin se, josta on kyse käsiteltävänä
olevassa asiassa.
Edellä mainitussa asiassa Les Verts vastaan parlamentti annettuun tuomioon johtaneessa asiassa parlamentin sellaiset päätökset,
joista asiassa oli kyse, koskivat kantajana ollutta puoluetta suoraan sillä perusteella, että kyseisissä toimissa määrättiin
vuonna 1984 järjestetyn parlamentin edustajien valinnan osalta määrärahojen jakamisesta poliittisten ryhmittymien – joihin
myös kyseinen puolue kuului – välillä ilman, että minkäänlaista täydentävää tointa tarvittiin, koska kullekin poliittiselle
ryhmittymälle tulevan määrärahaosuuden laskeminen oli automaattista eikä siinä ollut sijaa harkinnalle, minkä yhteisöjen tuomioistuin
totesi mainitun tuomion 31 kohdassa.
Käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalainen toimi ei sitä vastoin koske Front nationalia suoraan. Vaikka on kiistatonta,
ettei riidanalaisen toimen oikeusvaikutusten syntyminen edellytä minkäänlaisia täytäntöönpanotoimenpiteitä, on nimittäin vastaavalla
tavalla selvää, että työjärjestyksen 29 artiklan sanamuodon mukaan kyseisellä toimella voi olla vaikutuksia ainoastaan parlamentin
jäsenten oikeudelliseen tilanteeseen eikä sellaisiin kansallisiin poliittisiin puolueisiin nähden, joiden listoilta kyseiset
edustajat on valittu ja jotka mahdollisesti ovat myötävaikuttaneet kyseisten edustajien valituksi tuloon. Koska tällainen
toimi ei täytä tämän tuomion 34 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä vahvistettuja edellytyksiä, sillä ei näin ole suoria
vaikutuksia Front nationalin oikeudelliseen tilanteeseen.
Kun otetaan huomioon edellä esitetyt näkökohdat, on näin ollen todettava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt
oikeudellisen virheen, kun se on valituksenalaisen tuomion 67 kohdassa katsonut, että riidanalainen toimi koskee Front nationalia
suoraan, ja kumottava kyseinen tuomio niiltä osin kuin siinä on todettu, että Front nationalin kanne on otettava tutkittavaksi.

Front nationalin kanteen tutkittavaksi ottaminen
Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan yhteisöjen tuomioistuin voi silloin, kun ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen päätös todetaan mitättömäksi, joko itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen,
tai palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoo käsiteltävänä olevassa asiassa, että sillä on tiedossaan kaikki tarpeelliset seikat, jotta
se voi itse ratkaista, voidaanko Front nationalin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostama kanne ottaa tutkittavaksi.
Ne väitteet, jotka kyseinen puolue on esittänyt tukeakseen kantaansa, ovat samat kuin ne, joihin se on vedonnut parlamentin
vastavalitusta koskevissa huomautuksissaan, ja ne perustuvat pääasiallisesti siihen jo esitettyyn näkemykseen, että riidanalainen
toimii koskee Front nationalia suoraan sillä perusteella, että riidanalainen toimi vaikuttaa tuntuvasti niihin edellytyksiin,
joilla puolueen mielipiteitä ja suunnitelmia edistetään Euroopan parlamentissa.
Tämän tuomion 36–43 kohdassa esitetyistä syistä on katsottava, ettei riidanalainen toimi koske Front nationalia suoraan.
Näin ollen Front nationalin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostama kanne on jätettävä tutkimatta. Näin ollen ei
myöskään ole aiheellista ratkaista päävalitusta.

Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdassa, jota sovelletaan muutoksenhaussa työjärjestyksen 118 artiklan
perusteella, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska parlamentti on vaatinut, että Front national velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, viimeksi mainittu on velvoitettava
korvaamaan tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja ne kulut, jotka liittyvät tämän tuomion 2 kohdassa tarkoitettuun
välitoimia koskevaan menettelyyn.
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (suuri jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T‑222/99, T‑327/99 ja T‑329/99, Martinez
ym. vastaan parlamentti, 2.10.2001 antama tuomio kumotaan niiltä osin kuin siinä on todettu, että Front nationalin kanne (asia
T‑327/99) on otettava tutkittavaksi.
2)
Front nationalin kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi Euroopan parlamentin 14.9.1999 tekemä päätös, joka koskee parlamentin
työjärjestyksen 29 artiklan 1 kohdan tulkintaa ja jossa hajotetaan taannehtivin vaikutuksin ”Riippumattomien edustajien tekninen
ryhmä (TDI) – Sekaryhmä”, jätetään tutkimatta.
3)
Front nationalin tämän tuomiolauselman 1 kohdassa mainitusta tuomiosta tekemää valitusta ei enää ole aihetta ratkaista.
4)
Front national velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, joita Euroopan parlamentille on aiheutunut tässä asiassa ja välitoimia
koskevassa menettelyssä.
Skouris
Jann
Timmermans
Rosas
Puissochet
Cunha Rodrigues
Schintgen
Macken
Colneric
von Bahr

Silva de Lapuerta
Julistettiin Luxemburgissa 29 päivänä kesäkuuta 2004.
R. Grass

V. Skouris
kirjaaja

presidentti
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.