CELEX: 62005CJ0206
Tagállami kötelezettségszegés
90/427/EGK irányelv
A lófélék Közösségen belüli kereskedelme
A tenyészmének genetikai értékbecslésére vonatkozó kötelezettség Svédországban

Az Európai Közösségek Bizottsága keresetlevelében annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Svéd Királyság – mivel belső
jogrendjében előírta, hogy a méneket a tenyészeten kívüli fedeztetésre történő felhasználáshoz genetikai értékbecslés alá
kell vonni Svédországban – nem teljesítette elsődlegesen a lófélék Közösségen belüli kereskedelmét szabályozó tenyésztéstechnikai
és származástani feltételekről szóló, 1990. június 26‑i 90/427/EGK tanácsi irányelv (HL L 224., 55. o.; magyar nyelvű különkiadás
3. fejezet, 10. kötet, 165. o., a továbbiakban: irányelv) 3. cikkéből, másodlagosan pedig az EK 28. cikkből eredő kötelezettségeit.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
Az irányelv második és hatodik preambulumbekezdése így szól:
„mivel a lófélék tenyésztése ésszerű fejlesztésének, és ezáltal az ágazat termelékenysége növelésének biztosítása érdekében
közösségi szinten kell szabályozni a lófélék Közösségen belüli kereskedelemben történő értékesítését;
[…]
mivel a törzskönyvezett lófélék Közösségen belüli kereskedelmét fokozatosan liberalizálni kell; mivel a kereskedelem teljes
liberalizálása további harmonizációt igényel, különösen ami a tenyészeten kívüli fedeztetés engedélyezését, valamint a spermának
és a petesejteknek az alkalmazását illeti az egyes méneskönyvek jellemzőivel összhangban”.
Az irányelv 3. cikkének első bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A lófélék és azok spermájának, petesejtjeinek és embrióinak Közösségen belüli kereskedelmét az ezen irányelv alkalmazásából
következőktől eltérő tenyésztéstechnikai vagy származástani alapon nem szabad tiltani vagy korlátozni.”
Az irányelv 7. cikke felhatalmazza a Bizottságot, hogy amennyiben az irányelv rendelkezéseinek egységes alkalmazása végett
szükséges, az irányelvben megállapított alapelveknek megfelelően és az ott előírt eljárással összhangban meghatározza:
„a)      a tenyészállatok teljesítményének vizsgálatára és genetikai értékük becslésére szolgáló módszereket;
b)      az a) pontban említett módszerek alapján a hímivarú tenyészállat, vagy adott esetben a nőivarú tenyészállat tenyésztési, illetve
sperma‑, petesejt‑ vagy embriófelhasználási célra történő jóváhagyásának általános feltételeit”.

A nemzeti szabályozás
Svédországban a tenyészmének genetikai értékbecslésére vonatkozó kötelezettséget, valamint az erre vonatkozó szabályokat a
tenyésztési célra használt lófélékről és a lófélék azonosításáról szóló, nemzeti mezőgazdasági hatósági iránymutatás (Statens
jordbruksverks föreskrifter [SJVFS 1994:82] om hästdjur som används till avel och om identifiering av hästdjur, a továbbiakban:
lófélékre vonatkozó jogszabály) írja elő.
A lófélékre vonatkozó jogszabály 29. cikke a következőket írja elő:
„A tenyészeten kívüli fedeztetésre történő felhasználáshoz a mént genetikai értékbecslés alá kell vonni Svédországban. A mén
felhasználására jogosító genetikai értékbecslés akkor tekinthető elvégzettnek, ha a 20–22. cikk alapján teljesítményvizsgálat
történt, illetve a mént a 24–26. cikk szerint ivadékvizsgálat alá vonták, és a fenti 27. cikknek megfelelően genetikai értéktanúsítványt
állítottak ki.”
E jogszabály 20. és 21. cikke felsorolja a lóféle teljesítményvizsgálata során alkalmazandó becslési szempontokat. E szempontok
közé tartozik különösen az adott egyed származása, teljesítménye, külleme, mérete és egészsége. Az említett jogszabály 22. cikkével
összhangban figyelembe kell venni a méneskönyveket fenntartó, elismert külföldi tenyésztő szervezet vagy egyesület által a
külföldi lóféléről nyújtott információkat is.
Az említett jogszabály 24. és 25. cikke rögzíti a lóféle ivadékvizsgálatának szabályait. Ugyanezen jogszabály 26. cikkével
összhangban figyelembe kell venni a méneskönyveket fenntartó, elismert külföldi tenyésztő szervezet vagy egyesület által a
külföldi lóféle ivadékairól nyújtott információkat is.
A lófélékre vonatkozó jogszabály 27. cikke alapján genetikai értéktanúsítványt kell kiadni minden lófélére, amely tekintetében
genetikai értékbecslést végeztek. Ezen tanúsítványnak tartalmaznia kell különösen az egyes lóféle nevét, azonosítását, származását,
a teljesítményvizsgálat és adott esetben az ivadékvizsgálat eredményét.

A pert megelőző eljárás
A Bizottsághoz panaszt nyújtottak be a lófélékre vonatkozó jogszabály 29. cikkével kapcsolatban, amely előírja, hogy a tenyészeten
kívüli fedeztetésre történő felhasználáshoz a mént genetikai értékbecslés alá kell vonni Svédországban.
Miután a Bizottság úgy ítélte meg, hogy e rendelkezés összeegyeztethetetlen az irányelvvel, vagy legalábbis az EK 28. és az
EK 30. cikkel, megindította a Svéd Királysággal szemben az EK 226. cikkben foglalt kötelezettségszegés megállapítása iránti
eljárást azáltal, hogy 2002. július 18‑i levelében felszólította e tagállamot észrevételei előterjesztésére. Mivel a Bizottság
nem tartotta kielégítőnek e tagállam válaszát, 2003. július 25‑én indokolással ellátott véleményt adott ki, amelyben fenntartotta
azon álláspontját, miszerint a szóban forgó nemzeti rendelkezés összeegyeztethetetlen a közösségi joggal, és felhívta a Svéd
Királyságot, hogy a közléstől számított két hónapos határidőn belül tegye meg a véleménynek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket.
Az említett indokolással ellátott véleményre 2003. szeptember 22‑én adott válaszában a svéd kormány úgy érvelt, hogy a lófélék
tenyésztését illetően nemzeti szinten bevezetett szabályozás nem ellentétes a közösségi joggal. Mindamellett e kormány közölte,
a lefolytatott felülvizsgálat és értékelés nyomán megállapíthatta, hogy a svéd jogszabályt lehet úgy módosítani, hogy az kevésbé
legyen megszorító.
A 2004. év folyamán a svéd kormány és a Bizottság képviselői két alkalommal ültek össze az új szabályozásról szóló javaslat
megvitatása céljából. Miután azonban a Bizottság nem volt meggyőződve arról, hogy e javaslat összeegyeztethető a közösségi
joggal, a jelen kereset benyújtása mellett döntött.

A keresetről

A felek érvei
A Bizottság úgy érvel, hogy a lófélékre vonatkozó jogszabály 29. cikke a lófélék Közösségen belüli kereskedelmének olyan korlátozását
jelenti, amelyet tilt az irányelv 3. cikkének első bekezdése. Az említett 29. cikk szerint ugyanis a Svéd Királyságon kívüli
tagállamból származó és az ott hatályos rendelkezések alapján tenyésztési célra jóváhagyott mént Svédországban genetikai értékbecslés
alá kell vonni a tenyésztési célra történő felhasználáshoz. Ez olyan többletköltséget eredményez, amelyet esettől függően
vagy a mén, vagy a kanca tulajdonosának kell viselnie.
A Bizottság hangsúlyozza, hogy a vitatott nemzeti rendelkezést a mének tenyésztési célra történő jóváhagyása feltételének
kell tekinteni az irányelv 7. cikke értelmében. Így az említett rendelkezés az irányelv hatálya alá esik, és az általa összehangolt
szabályozási terület részét képezi.
A Bizottság emlékeztet arra, hogy az irányelv 7. cikke kifejezetten felhatalmazta őt, hogy amennyiben az irányelv rendelkezéseinek
egységes alkalmazása végett szükséges, a 4. cikk (1) bekezdésében megállapított elveknek megfelelően meghatározza a hímivarú
tenyészállatok teljesítményének vizsgálatára és a genetikai értékük becslésére szolgáló módszereket, valamint e módszerek
alapján a hímivarú tenyészállatok tenyésztési célra történő jóváhagyásának általános feltételeit.
A Bizottság kifejti, hogy nem találta szükségesnek az irányelv 7. cikkén alapuló rendelkezések elfogadását, és hangsúlyozza,
hogy az a körülmény, hogy nem hozott ilyen rendelkezéseket, nem jelenti azt, hogy a tagállam olyan jellegű rendelkezéseket
fogadhat el, amelyek a vitatott rendelkezéshez hasonlóan megvalósítják a lófélék Közösségen belüli kereskedelmének korlátozását.
A Bizottság ebből arra következtet, hogy a vitatott nemzeti rendelkezés nem az irányelv alkalmazásán alapul, és összeegyeztethetetlen
annak 3. cikke első bekezdésével.
A Bizottság másodlagosan úgy érvel, hogy amennyiben a Bíróság úgy ítélné meg, hogy e nemzeti rendelkezés nem ellentétes az
irányelvvel, akkor az mindenképpen ellentétes az EK 28. cikkel, és nem igazolható az EK 30. cikk alapján.
E tekintetben a Bizottság különösen úgy érvel, hogy mind a nemzeti jog rendelkezéseiből, mind a svéd kormány által adott magyarázatból
kitűnik, hogy a lófélékre vonatkozó jogszabály 29. cikkében előírt kötelezettség inkább az egyes fajok tulajdonságainak javítására,
mintsem az állatok egészségének és életének védelmére irányul. Ezt az álláspontot támasztja alá az is, hogy e 29. cikkből
az tűnik ki, hogy a mének genetikai értékbecslés alá vonásának kötelezettsége nem vonatkozik a tenyészeten belüli fedeztetésre
használt ménekre. Ha e kötelezettség célja csakugyan a lófélék egészségének és életének a védelme lenne, akkor a tenyészeten
belüli fedeztetésre használt ménekre is vonatkoznia kellene.
Ezen túlmenően a Bizottság azt is megjegyzi, hogy a lófélékre vonatkozó jogszabály 29. cikkéből az is kitűnik, hogy a tenyésztési
célra történő jóváhagyáshoz nem szükséges, hogy a mén meghatározott eredményt érjen el a genetikai értékbecslés során, az
is elegendő, ha az említett becslésre sor kerül. Márpedig a lófélék egészségének és életének védelmében elő kellett volna
írni, hogy a kielégítő eredményt el nem érő mént ki kell zárni a tenyésztésből annak elkerülése érdekében, hogy súlyos genetikai
hibákat örökítsen át az ivadékaira.
A svéd kormány elismeri a Bizottság annak megállapítására irányuló kérelmének megalapozottságát, hogy a vitatott nemzeti rendelkezés
összeegyeztethetetlen az irányelv 3. cikkével, valamint elismeri az annak megállapítására irányuló bizottsági kérelem megalapozottságát
is, hogy viselje ő az eljárási költségeket.

A Bíróság álláspontja
Az irányelv hatálya alá tartozik a lófélékre vonatkozó jogszabály 29. cikke, amely a hímivarú tenyészállat tenyésztési célra
történő jóváhagyásának az irányelv 7. cikke szerinti feltételét állapítja meg.
Az irányelv 3. cikkével összhangban a tagállamok nem tilthatják vagy korlátozhatják a lófélék és azok spermájának, petesejtjeinek
és embrióinak Közösségen belüli kereskedelmét az irányelv alkalmazásából következőktől eltérő tenyésztéstechnikai vagy származástani
alapon.
Márpedig a lófélékre vonatkozó jogszabály 29. cikke korlátozó hatással jár. A Bizottság észrevételeiből ugyanis – anélkül
hogy a svéd kormány vitatná – az tűnik ki, hogy a más tagállamból származó lóféléket Svédországban genetikai értékbecslés
alá kell vonni a tenyészeten kívüli fedeztetésre történő felhasználáshoz, ami olyan többletköltséget okoz e lófélék felhasználóinak,
amely alkalmas arra, hogy korlátozza a lófélék Közösségen belüli, Svédországba irányuló kereskedelmét.
Az irányelv 7. cikkével összhangban a Bizottságra hárul az a feladat, hogy – amennyiben az irányelv egységes alkalmazása végett
szükséges – előírja a tenyészállatok teljesítményének vizsgálatára és genetikai értékük becslésére szolgáló módszereket, valamint
megállapítsa a hímivarú tenyészállat, vagy adott esetben a nőivarú tenyészállat tenyésztési, illetve sperma‑, petesejt‑ vagy
embriófelhasználási célra történő jóváhagyásának általános feltételeit.
Anélkül hogy szükséges lenne megvizsgálni azt, hogy az említett rendelkezés bizonyos hatásköröket meghagyott‑e, és ha igen,
akkor milyen mértékben, a tagállamoknak olyan szabályozás bevezetésére vagy fenntartására, amely nem valósítja meg a lófélék
Közösségen belüli kereskedelmének tiltását vagy korlátozását, különösen abban az esetben, ha a Bizottság nem élt hatáskörével,
az irányelv 3. cikke első bekezdésének egyértelmű szövegéből mindenestre az tűnik ki, hogy az ilyen tilalmat vagy korlátozást
bevezető valamennyi szabályozás kizárólag az irányelv alkalmazásából következhet. Márpedig – amint a jelen ítélet 25. pontjából
is kitűnik – a szóban forgó, ilyen korlátozást tartalmazó svéd jogszabály nem az irányelv alkalmazásából következik.
A Svéd Királyság elismeri a Bizottság annak megállapítására irányuló kérelmének megalapozottságát, hogy a lófélékre vonatkozó
jogszabály 29. cikke összeegyeztethetetlen az irányelv 3. cikkével.
Ezért a Bizottság keresetét megalapozottnak kell tekinteni.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Svéd Királyság – mivel belső jogrendjében előírta, hogy a méneket a tenyészeten
kívüli fedeztetésre történő felhasználáshoz genetikai értékbecslés alá kell vonni Svédországban – nem teljesítette az irányelv
3. cikkéből eredő kötelezettségeit.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Svéd Királyságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Svéd Királyság – mivel belső jogrendjében előírta, hogy a méneket a tenyészeten kívüli fedeztetésre történő felhasználáshoz
genetikai értékbecslés alá kell vonni Svédországban – nem teljesítette a lófélék Közösségen belüli kereskedelmét szabályozó
tenyésztéstechnikai és származástani feltételekről szóló, 1990. június 26‑i 90/427/EGK tanácsi irányelv 3. cikkéből eredő
kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a Svéd Királyságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: svéd.