CELEX: 61985CJ0232
Tjenestemænd
opvurdering af en udvælgelsesprøve

Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 23. juli 1985, har Jean Victor Becker, tjenestemand i lønklasse A 6 ved Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, i medfør af artikel 91 i vedtægten for tjenestemænd i De europæiske Fællesskaber (herefter benævnt »vedtægten«) anlagt sag, hvori han i det væsentlige har nedlagt påstand om annullation af den afgørelse af 24. april 1985, hvorved Kommissionen afviste hans klage af 30. november 1984 over Kommissionens afvisning af at opvurdere den interne udvælgelsesprøve KOM/339/82.
Ved kontrakt af 10. januar 1976 blev Becker ved Kommissionen ansat som midlertidigt ansat for at udøve hvervet som ekspeditionssekretær hos et medlem af Kommissionen. Han blev indplaceret i lønklasse A 5. Ved flere på hinanden følgende kontrakter blev ansættelsesforholdet forlænget indtil februar 1984. Ved afgørelse af 6. februar 1984, meddelt sagsøgeren den 15. s. m., blev sagsøgeren på grundlag af udvælgelsesprøve KOM/339/82 vedrørende en stilling i stillingsgruppen A 7/A 6 udnævnt til tjenestemand på prøve og indplaceret i lønklasse A 6.
Becker's ansøgning af 4. juli 1983 til den nævnte udvælgelsesprøve var vedlagt en skrivelse, hvori han henviste til, at et tidligere medlem af Kommissionen havde lovet ham, at han ville blive fastansat i lønklasse A 5, og til, at Kommissionens tjenestegrene over for ham havde oplyst, at der kun ville blive gjort undtagelse fra reglen om, at fastansættelse sker i de første lønklasser, med hensyn til stillinger som chef for særlige tjenestegrene eller lignende stillinger. I skrivelsen gjorde han desuden opmærksom på, at Kommissionens tjenestegrene tidligere havde offentliggjort flere meddelelser om interne udvælgelsesprøver med henblik på besættelse af stillinger i stillingsgrupperne A 5/A 4 og A 3.
Den 27. juni 1984 indgav Becker til ansættelsesmyndigheden en anmodning om opvurdering af udvælgelsesprøve KOM/339/82, således at han kunne udnævnes i lønklasse A 5. I ansøgningen nævnte han, at meddelelserne om interne udvælgelsesprøver på grundlag af kvalifikationsbeviser KOM/296/80, KOM/460/82 og KOM/1078/83, som alle var offentliggjort efter hans udnævnelse, og som vedrørte stillinger i kategori A 5/A 4, måtte føre til, at den begrundelse, Kommissionens tjenestegrene havde givet ham med henblik på at undgå, at han udnævntes i lønklasse A 5, var fejlagtig. Generaldirektøren for personale afviste ved afgørelse af 6. november 1984 ansøgningen, idet han anførte, at de udvælgelsesprøver, Becker henviste til, var udskrevet i medfør af beslutninger truffet af Kommissionen vedrørende dens ansættelsespolitik. Herefter indgav Becker en klage i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 2. Ved afgørelse af 24. april 1985, truffet af næstformanden for Kommissionen, blev klagen afvist, hvorefter Becker anlagde nærværende sag.
Kommissionen har påstået sagen afvist, idet fristen for at indgive klage vedrørende afgørelsen af 6. februar 1984 ifølge Kommissionen ikke var overholdt.
Heroverfor har sagsøgeren gjort gældende, at sagen er anlagt rettidigt. Han har nærmere anført, at han først efter sin udnævnelse, nemlig da Kommissionen offentliggjorde ovennævnte udvælgelsesprøver, som må anses for nye faktiske omstændigheder, blev klar over, at han var udsat for forskelsbehandling. Ifølge sagsøgeren er det derfor Kommissionens svar af 6. november 1984, som må være den akt, der indeholder et klagepunkt imod ham.
Med hensyn til sagens øvrige omstændigheder og parternes nærmere argumentation henvises til retsmøderapporten.
Det bemærkes, at i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 1, kan enhver tjenestemand forelægge en ansøgning for ansættelsesmyndigheden om at træffe en beslutning for sit vedkommende. I henhold til Domstolens faste praksis kan en tjenestemand ikke omgå klage- og søgsmålsfristerne i vedtægtens artikel 90 ved gennem en sådan ansøgning at anfægte en tidligere afgørelse, der ikke er anfægtet inden for fristerne. De nævnte frister, som er indført af klarheds- og retssikkerhedshensyn, er præceptive og kan ikke fraviges. Kun væsentlige nye faktiske omstændigheder kan begrunde, at der indgives en ansøgning om, at en beslutning, der ikke længere kan anfægtes, tages op til fornyet overvejelse.
I den foreliggende sag er den akt, der indeholder et klagepunkt imod sagsøgeren, jfr. vedtægtens artikel 91, stk. 1, som fastlægger Domstolens kompetence i tjenestemandssager, Kommissionens afgørelse af 6. februar 1984 om udnævnelse af sagsøgeren til tjenestemanden på prøve i lønklasse A 6. Netop i den nævnte afgørelse er defineret de arbejdsopgaver, sagsøgeren er ansat til at udføre, og hvorved den hertil svarende indplacering er endeligt fastsat. Da den nævnte retsakt ikke er anfægtet inden for de i vedtægten fastsatte frister, skal det undersøges, om der foreligger en sådan ny faktisk omstændighed, at akten kan anfægtes efter fristernes udløb.
Det må i den forbindelse fastslås, at offentliggørelsen af meddelelserne om flere udvælgelsesprøver vedrørende stillinger i lønklasse A 5/A 4 ikke er en ny faktisk omstændighed. De nævnte meddelelser ændrer ikke sagsøgerens retsstilling. De berører ikke umiddelbart sagsøgerens stilling, og det kan ikke antages, at sagsøgeren herved for første gang blev bekendt med, at Kommissionen afholder udvælgelsesprøver med hensyn til stillinger i andre stillingsgrupper end A 7/A 6. Desuden havde sagsøgeren allerede i ansøgningen af 4. juli 1983 gjort Kommissionen opmærksom på, at der på grundlag af interne udvælgelsesprøver blev gjort undtagelser fra reglen om, at ansøgere fastansættes i den første lønklasse.
Sagsøgerens retsstilling findes herefter ikke at være ændret i væsentlig grad som følge af, at ovennævnte udvælgelsesprøver blev offentliggjort efter hans udnævnelse, og de kan herefter ikke antages at udgøre nye faktiske omstændigheder, som sagsøgeren kan påberåbe sig.
Sagen vil herefter være at afvise.
Sagens omkostninger
Ifølge procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den part, der taber sagen, til at afholde sagens omkostninger. I henhold til procesreglementets artikel 70 bærer institutionerne imidlertid selv de af dem afholdte udgifter i sager anlagt af ansatte i Fællesskaberne.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (anden afdeling)

1)
Sagen afvises.

2)
Hver part bærer sine omkostninger.

O'Higgins
Due
Bahlmann
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 13. november 1986.
P. Heim
Justitssekretær
T. F. O'Higgins
Formand for anden afdeling
(
*1
) – Proccssprog: Fransk.