CELEX: 62007FJ0104
Публична служба
Наемане

1.
Длъжностни лица — Жалба — Увреждащ акт — Решение, прието след преразглеждане на предходно решение — Отказ да бъде назначен
на работа договорно нает служител след становище на лекарската комисия
(член 33 и член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица; член 83 от Условията за работа на другите служители)
2.
Длъжностни лица — Условия за работа на другите служители — Назначаване на договорно наети служители на основание член 2 от
приложението към Условията за работа на другите служители
(член 82, параграф 3, буква г) от Условията за работа на другите служители и член 2 от приложението към него)
1.
Жалба за отмяна, подадена срещу решение, което изцяло потвърждава предишно решение, необжалвано в сроковете, е недопустима,
тъй като тази квалификация предполага, че актът не съдържа никакво ново обстоятелство по отношение на това решение и че не
е бил предхождан от преразглеждане на положението на адресата му.
При жалба срещу решение обаче, с което се отказва назначаване на договорно нает служител поради физическата му непригодност,
установена в резултат на медицинския преглед при постъпване на работа, признаването на възможността да се сезира лекарската
комисия в съответствие с член 33 от Правилника има за задължителна последица, че не първоначалното решение, а решението, прието
след становище на посочената комисия, трябва да се счита за увреждащ акт по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника.
Всъщност противното би лишило от полезното ѝ действие признатата от Правилника възможност да се сезира лекарската комисия
за становище. В това отношение, ако единствено предишното решение за отказ за назначаване трябва да се счита за увреждащ акт,
лицата, които желаят да сезират лекарската комисия за становище, биха били принудени, за да избегнат евентуално просрочване
на предписания срок, да подадат едновременно със сезирането на лекарската комисия административна жалба по смисъла на член 90,
параграф 2 от Правилника, което би ограничило ползата от процедурата, установена в член 33 от Правилника. Подобно положение
би било в противоречие и с принципа на процесуална икономия.
(вж. точки 40, 49 и 50)
Позоваване на:
Първоинстанционен съд — 18 септември 1992 г., X/Комисия, T‑121/89 и T‑13/90, Recueil, стр. II‑2195, точки 4, 5, 7, 11 и 12;
23 февруари 1995 г., F/Съвет, T‑535/93, Recueil FP, стр. I‑A‑49 и II‑163, точки 4, 5, 7—9 и 11; 15 октомври 1997 г., IPK/Комисия,
T‑331/94, Recueil, стр. II‑1665, точка 24; 21 октомври 1998 г., Vicente-Nuñez/Комисия, T‑100/96, Recueil FP, стр. I‑A‑591
и II‑1779, точка 37; 18 януари 2001 г., Ioannou/Съвет, T‑65/00, Recueil FP, стр. I‑A‑15 и II‑67, точки 5, 8 и 13—15; 3 април
2001 г., Zaur-Gora и Dubigh/Комисия, T‑95/00 и T‑96/00, Recueil FP, стр. I‑A‑79 и II‑379, точки 24 и 27
2.
Съгласно член 2 от приложението към Условията за работа на другите служители договорът на договорно нает служител за неопределено
време, който се предлага на всяко лице, което към 1 май 2004 г. е на служба за Общностите при условията, посочени в член 2,
влиза в сила най-късно на 1 май 2005 г. От друга страна, съгласно член 83, първа алинея от Условията за работа на другите
служители медицинският преглед, извършен от едно от медицинските лица на институцията, който служителят трябва да премине,
преди да бъде назначен на работа, позволява да се провери дали той отговаря на изискванията на член 82, параграф 3, буква г)
от посочените условия.
Така от прилагането на член 83, първа алинея във връзка с член 82, параграф 3, буква г) и с член 2 от приложението към Условията
за работа на другите служители следва, че договорно наетият служител, чийто договор трябва да влезе в сила най-късно на 1 май
2005 г., трябва да отговаря на условията за физическа годност най-късно към тази дата. В това отношение, тъй като член 2 от
приложението към посочените условия е изключение от общата процедура за назначаване на договорно наети служители, той следва
да се тълкува стриктно.
Следователно член 82, параграф 3, буква г) от Условията за работа на другите служители не може да се тълкува в смисъл, че
за да се установи дали условията за физическа годност са изпълнени, е достатъчно физическата непригодност да не бъде безвъзвратна
и че следователно условията за физическа годност могат да са изпълнени отново дори дълго време след това.
(вж. точки 71, 72, 75, 76 и 79)