CELEX: 62007CJ0199
Valsts pienākumu neizpilde
Publiskie iepirkumi
Direktīva 93/38/EEK
Paziņojums par paredzamo publisko iepirkumu
Pētījuma veikšana
Automātiskas noraidīšanas kritēriji
Kvalitātes kritēriji, atlasot piedāvājumus, un piešķiršanas kritēriji

Savā prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, faktiski ieviešot automātiskas noraidīšanas papildu kritēriju, kas ir nelabvēlīgs ārvalstu konsultāciju firmām un kas nav skaidri paredzēts Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (
OV L 199, 84. lpp.
), 31. panta 2. punktā, un nenošķirot apstrīdētajā konkursā kvalitātes kritērijus, atlasot piedāvājumus, no piešķiršanas kritērijiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no Kopienu tiesību aktiem attiecībā uz publisko iepirkumu un it īpaši šīs direktīvas 4. panta 2. punkta, 31. panta 1. un 2. punkta un 34. panta 1. punkta a) apakšpunkta, kā tos ir interpretējusi Tiesa, Kopienu tiesību aktos attiecībā uz publisko iepirkumu reglamentētā savstarpējas oficiālo kvalifikāciju atzīšanas principa, kā arī EKL 12. un 49. panta.
Atbilstošās tiesību normas
Direktīvas 93/38 2. panta redakcijā, kura bija spēkā šīs lietas faktu rašanās brīdī, bija noteikts:
“1.   Šī direktīva attiecas uz līgumslēdzējiem subjektiem:
a)
kas ir valsts iestādes vai valsts uzņēmumi un kas veic kādu no 2. punktā minētajām darbībām;
[..]
2.   Šajā direktīvā par atbilstošām darbībām uzskata:
[..]
c)
tādu tīklu apsaimniekošanu, kas iedzīvotājiem nodrošina pakalpojumus dzelzceļa, automātisko sistēmu, tramvaju, trolejbusu, autobusu vai kabeļu transporta jomā.
[..]”
Šīs pašas direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) daļā ir paredzēts:
“Šī direktīva attiecas uz:
[..]
c)
līgumiem, ko piešķir līgumslēdzēji subjekti, kas veic III, IV, V un VI pielikumā minētās darbības, ar noteikumu, ka paredzamā vērtība bez PVN ir vismaz:
i)
EUR 400000 piegāžu un pakalpojumu līgumiem;
[..].”
Saskaņā ar Direktīvas 93/38 4. panta 2. punktu:
“Līgumslēdzēji subjekti nodrošina to, ka piegādātājus, būvuzņēmējus vai pakalpojumu sniedzējus nediskriminē.”
Šīs pašas direktīvas 31. pants bija formulēts šādi:
“1.   Līgumslēdzēji subjekti, kas atlasa dalībniekus konkursam slēgtās procedūrās vai dalībai sarunu procedūrās, dara to saskaņā ar objektīviem kritērijiem un noteikumiem, ko tie nosaka un ko dara pieejamus ieinteresētajiem piegādātājiem, būvuzņēmējiem vai pakalpojumu sniedzējiem.
2.   Izmantotajos kritērijos var iekļaut [Padomes 1971. gada 26. jūlija] Direktīvas 71/305/EEK [par procedūru koordinēšanu būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanai (
OV L 185, 5. lpp.
)] 23. pantā un [Padomes ] Direktīvas 77/62/EEK [par procedūru koordinēšanu piegāžu publiskā iepirkuma līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanai (OV 1977, L 13, 1. lpp.)] 20. pantā minētos noraidīšanas kritērijus.
3.   Kritērijus drīkst pamatot ar līgumslēdzēja subjekta objektīvu vajadzību samazināt dalībnieku skaitu līdz līmenim, ko pamato vajadzība nodrošināt to, ka konkrētas līguma piešķiršanas procedūras iezīmes un tās realizācijai nepieciešamie līdzekļi ir līdzsvarā. Atlasīto dalībnieku skaitam tomēr jāatbilst vajadzībai nodrošināt atbilstošu konkurenci.”
Direktīvas 71/305 23. panta un Direktīvas 77/62 20. panta, kuriem abiem ir vienāds formulējums, IV sadaļas 1. nodaļā “Kvalitātes kritēriji, atlasot piedāvājumus” ir uzskaitīti gadījumi, kuros būvuzņēmējiem var liegt dalību publiskā iepirkuma procedūrā. Šie gadījumi attiecas vai nu uz būvuzņēmēja individuālo stāvokli, proti, bankrotu, likvidāciju, darbības izbeigšanu, piespiedu likvidāciju, ar spēkā stājušos spriedumu atzīšanu par vainīgu likumpārkāpumā, vai arī uz būvuzņēmēja rīcību, proti, nopietnu pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību, pienākumu attiecībā uz sociālās apdrošināšanas iemaksām un nodokļu samaksu neizpildi vai nepatiesas informācijas sniegšanu.
Šie divi panti tika pārņemti attiecīgi Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīvas 93/37/EEK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu [būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras (
OV L 199, 54. lpp.
), 24. pantā un Padomes Direktīvas 93/36/EEK, ar ko koordinē piegāžu valsts līgumu [piegāžu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūras (
OV L 199, 1. lpp.
), 20. pantā, kas kodificēja Direktīvu 71/305 un Direktīvu 77/62.
Direktīvas 93/38 34. panta 1. punktā ir noteikts:
“1.   Neierobežojot valstu normatīvos vai administratīvos aktus par noteiktu pakalpojumu atlīdzību, piešķirot līgumus, līgumslēdzēji subjekti pamatojas uz šādiem kritērijiem:
a)
saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu, ievērojot dažādus kritērijus atkarībā no konkrētā līguma, piemēram: iegādes vai izpildes termiņu, kārtējās izmaksas, rentabilitāti, kvalitāti, estētiskās un funkcionālās iezīmes, tehniskās īpašības, garantijas apkopi un tehnisko apkopi, saistības par rezerves daļām, piegāžu drošību un cenu; vai
b)
tikai zemāko cenu.”
Visbeidzot, Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/13/EEK, ar ko koordinē normatīvos un administratīvos aktus par to, kā piemēro Kopienas noteikumus par līgumu [slēgšanas tiesību] piešķiršanas procedūrām, ko piemēro subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē (
OV L 76, 14. lpp.
), 2. panta ar nosaukumu “Prasības attiecībā uz pārskatīšanas procedūrām” 6. punkta redakcijā, kura bija spēkā šīs lietas faktu rašanās brīdī, ir noteikts:
“Šā panta 1. punktā minēto pilnvaru īstenošanas ietekmi uz līgumiem, kas noslēgti pēc to piešķiršanas, nosaka valstu tiesību akti. Turklāt, izņemot gadījumus, kad lēmums ir jāatceļ pirms zaudējumu atlīdzināšanas, dalībvalstis var paredzēt, ka pēc līguma noslēgšanas, kas notiek pēc tā piešķiršanas, par pārskatīšanu atbildīgā struktūra ir pilnvarota tikai lemt par zaudējumu atlīdzināšanu personām, kam pārkāpuma dēļ nodarīts kaitējums.”
Minētās tiesību normas formulējums ir gandrīz vienāds ar Padomes 1989. gada 21. decembra Direktīvas 89/665/EEK par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas procedūru piemērošanu, piešķirot piegādes un uzņēmuma līgumus [piegāžu un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumus] valsts vajadzībām (
OV L 395, 33. lpp.
), ar grozījumiem, kas izdarīti ar Padomes Direktīvu 92/50/EEK (
OV L 209, 1. lpp.
), 2. panta 6. punkta formulējumu.
Paziņojums par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu un pirmstiesas procedūra
Šajā lietā Komisijas iebildumi ir vērsti pret konkrētiem noteikumiem un nosacījumiem paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu, kuru ir publicējis
ERGA OSE AE
(turpmāk tekstā — “
ERGA OSE
”), kas ir par dzelzceļu atbildīgai Grieķijas iestādei piederošs valsts uzņēmums. Šis paziņojums attiecās uz pētījumu veikšanu nekustamā īpašuma un elektromehānikas projektu ietvaros saistībā ar dzelzceļa stacijas būvniecību.
Paziņojums par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu ar numuriem 2003/S 205-185214 un 2003/S 206-186119 tika publicēts 2003. gada 16. oktobrī. Šī paziņojuma noteikumi un nosacījumi tika pamatoti ar tobrīd spēkā esošo valsts tiesisko regulējumu, proti, 1977. gada Likumu 716.
Lai izskatītu šo prasību, ir jāņem vērā šādi atbilstošie paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu noteikumi:
“III nodaļa: Juridiska, ekonomiska, finanšu un tehniska rakstura informācija
[..]
2.1)
Informācija par [..] pakalpojumu sniedzēju individuālo stāvokli un formalitātes, lai izvērtētu to minimālo ekonomisko un tehnisko spēju:
[..]
2.1.3)
Tehniskā spēja — Vajadzīgie pierādījumi: A. Pieteikumi tiks pieņemti, ja tos iesniegs:
a)
Grieķijas konsultāciju firmas, kuras iekļautas attiecīgajā valsts reģistrā un kurām ir sertifikāts:
[..]
b)
ārvalstu konsultāciju firmas, kuras izveidotas saskaņā ar Eiropas Savienības vai [Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ)] dalībvalsts tiesību aktiem un kuru galvenā vadība, galvenā uzņēmējdarbības veikšanas vieta vai juridiskā adrese ir Eiropas Savienībā vai EEZ [..]. Ārvalstu konsultantiem jābūt oficiālām un faktiskām kvalifikācijām katrā pētījumu kategorijā, kura atbilst Grieķijas konsultāciju firmu reģistrā iekļautajiem Grieķijas konsultantiem nepieciešamajām kvalifikācijām, un konsultāciju firmu rīcībā jābūt personālam katrai pētījumu kategorijai, kas atbilst Grieķijas konsultāciju firmām nepieciešamajam personālam [..]
Jāuzsver, ka ārvalstu konsultāciju firmas/konsultanti, kuri iesnieguši pieteikumu [
ERGA OSE
] konkursa procedūrā sešu mēnešu laikā pirms dienas, kad tie iesnieguši pieteikumu šajā konkursā, un kuri deklarējuši kvalifikācijas, kas atbilst sertifikātu kategorijām, kuras atšķiras no pašreiz prasītajām, netiks akceptēti.
[..]
IV nodaļa: Procedūra
IV. 1) Procedūras veids: atklātā procedūra.
[..]
IV. 2) Piešķiršanas kritēriji:
saimnieciski visizdevīgākais piedāvājums atbilstoši šādiem kritērijiem [..]:
Ievērojot Direktīvas 93/38 34. panta 1. punkta a) apakšpunktu, līguma slēgšanas tiesības tiks piešķirtas saskaņā ar šādiem kritērijiem:
1.
Specifiska un vispārēja konsultāciju firmu vai konsultantu un to zinātnisko darbinieku pieredze, it īpaši projektēšanas darbos saistībā ar līdzīgiem projektiem.
2.
Reāla spēja veikt pētījumus saskaņā ar laika grafiku, kas plānots, ievērojot pienākumus veikt citus pētījumus, īpašs zinātniskais un funkcionālais personāls attiecīgo pētījumu veikšanai, kā arī aprīkojums saistībā ar pētījumu priekšmetu,
prioritārā kārtībā: nē
[..].”
Saskaņā ar Grieķijas sistēmu konsultāciju firmu un konsultantu sertifikāti tiek klasificēti kategorijās pēc pieredzes, kā arī veiktajiem pētījumiem, un tiek ietverti šai pieredzei atbilstošos reģistros. Ārvalstu konsultāciju firmām un konsultantiem nav obligāti jābūt iekļautiem šajos reģistros. Attiecībā uz katru līgumu tiek prasītas konkrētas kategorijas sertifikāti, atbilstoši šim līgumam nepieciešamajai pieredzei.
1977. gada Likums 716 tika atcelts un aizstāts ar 2005. gada Likumu 3316.
Pēc sūdzības saņemšanas Komisija 2005. gada 28. jūnijā nosūtīja kompetentajām Grieķijas iestādēm vēstuli, uzsverot, ka daži paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu noteikumi ir pretrunā noteiktiem Direktīvas 93/38 noteikumiem un nediskriminācijas principam pilsonības dēļ. Grieķijas iestādes atbildēja ar vēstuli. Pēc šīs atbildes izvērtēšanas Komisija nosūtīja Grieķijas Republikai brīdinājuma vēstuli. Divi šajā vēstulē minētie iebildumi attiecās, pirmkārt, uz ārvalstu konsultāciju firmu vai konsultantu diskrimināciju paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu III nodaļas 2.1.3. punkta b) apakšpunkta otrās daļas formulējuma dēļ un, otrkārt, uz kvalitātes kritēriju, atlasot piedāvājumus, nenošķiršanu no piešķiršanas kritērijiem minētā paziņojuma IV sadaļas 2. punktā.
Tā kā Grieķijas iestāžu 2005. gada 14. decembra atbildi uz šo brīdinājuma vēstuli Komisija neuzskatīja par atbilstošu, tā nosūtīja Grieķijas Republikai argumentētu atzinumu, uz kuru pēdējā minētā atbildēja ar vēstuli. Tā kā šī atbilde Komisiju nepārliecināja, tā nolēma celt šo prasību.
Par prasību
Par pieņemamību
Grieķijas Republika izvirza iebildi par prasības nepieņemamību.
Pirmkārt, tā norāda, ka 1977. gada Likums 716, kas bija paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu pamats, tika atcelts ar jaunu likumu pirms argumentētajā paziņojumā noteiktā termiņa beigām, proti, pirms tāda laika sprīža beigām, kurā tiek novērtēta pienākumu neizpilde. Paziņojums par paredzamo publisko iepirkumu, kas tika publicēts uz šī jaunā likuma pamata, vairs neietvēra tādus noteikumus, kādi tiek apstrīdēti šajā lietā. Tomēr tiesvedības par valsts pienākumu neizpildes konstatēšanu mērķis ir nevis nosodīt dalībvalsti, bet ļaut tai izstrādāt Kopienu tiesībām atbilstošu tiesisko regulējumu, un šis mērķis tika sasniegts ar 2005. gada Likumu 3316.
Otrkārt, Grieķijas Republika būtībā apgalvo, ka Direktīvas 92/13 2. panta 6. punkts tika transponēts Grieķijas tiesībās ar 1997. gada Likuma 2252 4. panta 2. punktu, saskaņā ar kuru pēc līguma noslēgšanas to vairs nevar apstrīdēt. Līdz ar to līguma, kas tika noslēgts uz paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu pamata un tiktāl ir uzskatāms par pagaidu līgumu, ciktāl tas attiecas uz pētījumu veikšanu, atcelšana
a posteriori
nav iespējama, jo vairāk tāpēc, ka šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršana tiktu apstiprināta ar trīs valsts tiesu nolēmumiem pagaidu noregulējuma tiesvedībās. Tāpēc Grieķijas Republika faktiski apgalvo, ka Komisijas prasībai ir zudis priekšmets.
Šādai argumentācijai nevar piekrist.
Jāatzīmē, pirmkārt, — kā izriet gan no prasības pieteikuma, gan no Komisijas replikas raksta un kā pēdējā minētā apstiprināja tiesas sēdē Tiesā — ka prasība attiecas nevis uz Direktīvas 93/38 nepilnīgu vai nepareizu transponēšanu valsts tiesībās un pat ne uz pastāvīgu administratīvo praksi, kas ir pamatota uz 1977. gada Likumu 716, kurš neatbilst šai direktīvai, bet gan uz šīs direktīvas nepareizu piemērošanu attiecīgajā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā.
Tāpēc tikai Komisija var izlemt, vai ir atbilstoši uzsākt tiesvedību par valsts pienākumu neizpildes konstatēšanu un lemt par attiecīgās dalībvalsts darbību vai bezdarbību, uz kā pamata būtu jāuzsāk šī tiesvedība. Tāpēc tā var lūgt Tiesu konstatēt, ka konkrētajā gadījumā, nesasniedzot direktīvā paredzēto rezultātu, dalībvalsts nav izpildījusi savu pienākumu (2003. gada 10. aprīļa spriedums apvienotajās lietās
C-20/01 un C-28/01 Komisija/Vācija,
Recueil
, I-3609. lpp.
, 30. punkts un tajā minētā judikatūra). Tādējādi 1977. gada Likuma 716 atcelšana un jauna likuma pieņemšana pirms argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām nav pamats uzskatīt, ka prasībai ir zudis priekšmets.
Otrkārt, ir jāuzsver, ka atbilstoši Tiesas judikatūrai Direktīvas 89/665 2. panta 6. punkts, kura saturs ir identisks Direktīvas 92/13 2. panta 6. punkta saturam, nevar ietekmēt prasību, kas celta saskaņā ar EKL 226. pantu (2007. gada 18. jūlija spriedums lietā
C-503/04 Komisija/Vācija, Krājums, I-6153. lpp.
, 34. punkts). Minētās direktīvas, uzliekot pienākumu dalībvalstīm veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka līgumslēdzēju iestāžu pieņemtie lēmumi var tikt efektīvi izvērtēti, nevar tikt uzskatītas par tādām, kas regulē arī attiecības starp dalībvalstīm un Kopienu un tādējādi ietekmē EKL 226. panta piemērošanu (šajā sakarā skat. spriedumu lietā C-275/08 Komisija/Vācija, 33. un 35. punkts).
Katrā ziņā tas, ka strīdīgo līgumu, iespējams, vairs nevarēs atcelt, nav pamats, lai uzskatītu, ka tiesvedībai par valsts pienākumu neizpildi ir zudis priekšmets.
Turklāt ir jākonstatē, ka tad, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais divu mēnešu termiņš, proti, 2006. gada 4. septembrī, minētais līgums vēl nebija pilnībā izpildīts, un šāda izpilde ir Tiesas pastāvīgajā judikatūrā paredzēts nosacījums, lai Komisijas prasību varētu uzskatīt par pieņemamu (skat. it īpaši spriedumu lietā
C-394/02 Komisija/Grieķija, Krājums, I-4713. lpp.
, 18. punkts un tajā minētā judikatūra, kā arī spriedumu lietā
C-237/05 Komisija/Grieķija, Krājums, I-8203. lpp.
, 29. punkts).
No lietas materiāliem izriet, ka attiecīgais līgums ir par diviem pētījumiem, kuri būtu jāveic konkursā uzvarējušajam pretendentam. Lai gan, kā to apgalvo Grieķijas Republika, pirmais pētījums, iespējams, bija pakārtots otram, netiek apstrīdēts, ka tie abi bija kā viens vesels attiecībā uz konkursā uzvarējušā pretendenta pienākumu izpildi. Tomēr saskaņā ar Grieķijas Republikas apgalvoto tiesas sēdē Tiesā, otrais pētījums vēl nebija pabeigts un tāpēc iesniegts līgumslēdzējai iestādei 2006. gada 4. septembrī. Līdz ar to šajā datumā attiecīgais līgums vēl nebija pilnībā izpildīts.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir jāsecina, ka Komisijas prasība ir pieņemama.
Par lietas būtību
Vispirms ir jāprecizē, ka
ERGA OSE
, kā izriet no lietas materiāliem, ir valsts uzņēmums, kura darbība ir saistīta ar valsts pakalpojumu sniegšanas tīklu apsaimniekošanu dzelzceļa transporta jomā. Tāpēc tā ir uzskatāma par līgumslēdzēju iestādi Direktīvas 93/38 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 2. punkta c) apakšpunkta izpratnē. Turklāt līguma, uz kuru attiecas paziņojums par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu, paredzamā vērtība ir EUR 3240000, kas tādējādi ievērojami pārsniedz šīs direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunkta i) daļā noteikto robežvērtību. Līdz ar to attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra ietilpst minētās direktīvas piemērošanas jomā.
Šajā prasībā izvirzītie iebildumi attiecas, pirmkārt, uz paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu III nodaļas 2.1.3. punkta b) apakšpunkta otrajā daļā minēto noteikumu un, otrkārt, uz minētā paziņojuma IV nodaļas 2. punktu.
Par paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu III nodaļas 2.1.3. punkta b) apakšpunkta otrajā daļā minēto noteikumu
Komisija apgalvo, ka paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu III nodaļas 2.1.3. punkta b) apakšpunkta otrajā daļā minētais noteikums — saskaņā ar kuru ārvalstu konsultāciju firmas vai konsultanti, kuri iesnieguši pieteikumu
ERGA OSE
konkursa procedūrā sešu mēnešu laikā pirms dienas, kad tie iesnieguši pieteikumu šajā konkursā, un kuri deklarējuši kvalifikācijas, kas atbilst sertifikātu kategorijām, kuras atšķiras no pašreiz prasītajām, netiek akceptēti — tiktāl ir pretrunā šīs pašas direktīvas 31. panta 1. un 2. punktam, ciktāl tajā paralēli Kopienu tiesībās attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumiem izsmeļoši uzskaitītajiem noraidīšanas pamatiem tika paredzēts papildu noraidīšanas pamats. Tāpat šis noteikums bija diskriminējošs attiecībā pret ārvalstu konsultāciju firmām un konsultantiem, pārkāpjot vienlīdzīgas attieksmes principu, kas ir paredzēts Direktīvas 93/38 4. panta 2. punktā un izriet no EKL 12. panta un EKL 49. panta. Tāpat tas ir pretrunā arī savstarpējās diplomu un citu oficiālu kvalifikāciju apliecinošu dokumentu atzīšanas principam.
Vispirms ir jāuzsver, ka Komisija neapstrīd Grieķijā pastāvošo sistēmu, saskaņā ar kuru konsultāciju firmu un konsultantu sertifikāti tiek klasificēti kategorijās pēc pieredzes, kā arī veiktajiem pētījumiem, ne arī to ietveršanu šai pieredzei atbilstošos reģistros. Tāpat tā neapstrīd ne to, ka dalībvalstis ir tiesīgas prasīt pierādījumus par šādu pieredzi, ne arī to, ka ārvalstu konsultāciju firmām un konsultantiem nav obligāti jābūt reģistrētiem šajos reģistros un ka tie var pierādīt savu pieredzi jebkādā veidā.
Veicot šo sākotnējo precizējumu, ir jāatzīmē, pirmkārt, ka paziņojums par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu attiecās uz atklātu procedūru. Taču, lūdzot sniegt atbildi uz šo jautājumu tiesas sēdē, Komisija atzina, ka problēma ir saistīta ar to, vai Direktīvas 93/38 31. pants ir piemērojams šāda veida procedūrām, ņemot vērā faktu, ka tā 1. punkts skaidri attiecas uz slēgtām procedūrām un sarunu procedūrām, nevis atklātām procedūrām. Šajā sakarā tā precizēja, ka tās iebildums attiecībā uz strīdīgo noteikumu būtībā ir pamatots ar minētās direktīvas 4. panta 2. punkta pārkāpumu.
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka Komisija ir atsaukusi savu iebildumu, ar kuru tiek apgalvots, ka minētais noteikums ir pretrunā Direktīvas 93/38 31. pantam.
Otrkārt, ir jākonstatē, ka minētais noteikums ar skaidru un nepārprotamu formulējumu ir jāsaprot tādējādi, ka ārvalstu konsultāciju birojam vai konsultantam — kuri ir piedalījušies vienas un tās pašas līgumslēdzējas iestādes, proti,
ERGA OSE
, organizētā procedūrā sešus mēnešus pirms jauna konkursa organizēšanas un kuri agrākajā procedūrā ir norādījuši kvalifikācijas, kas saskaņā ar sertifikātu klasifikācijas sistēmu Grieķijā atbilst sertifikātu kategorijām, kuras atšķiras no jaunajā procedūrā prasītajām, — tiek liegts piedalīties jaunajā procedūrā.
Tomēr Grieķijas Republika apgalvo, ka šis noteikums vienmēr tika piemērots tādējādi, ka ikviens ieinteresētais saimnieciskās darbības subjekts, kas šaubās par tā piemērošanas jomu, var lūgt attiecīgajai līgumslēdzējai iestādei sniegt precizējumus un iesniegt jebkāda veida pierādījumus par to, ka ir izpildījis nosacījumus dalībai attiecīgajā procedūrā.
Šajā sakarā ir jāatzīmē, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru vienlīdzīgas attieksmes princips ietver pārskatāmības principu. Šie principi, kas ir Kopienu direktīvu publiskā iepirkuma līgumu jomā pamats, it īpaši nozīmē, ka pretendentiem, pat potenciālajiem, ir jāatrodas vienlīdzīgā situācijā un jābūt vienlīdzīgām iespējām, formulējot savu dalības pieteikumu vai piedāvājumu noteikumus (šajā sakarā skat. 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā
C-470/99
Universale-Bau
u.c.,
Recueil
, I-11617. lpp.
, 93. punkts, un spriedumu lietā C-213/07
Michaniki
, Krājums. I-9999. lpp., 44. un 45. punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
It īpaši potenciālajiem pretendentiem ir jāatrodas vienlīdzīgā situācijā attiecībā uz paziņojumā par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu iekļautās informācijas pieejamību. Šie principi nebūtu ievēroti, ja kādas kategorijas pretendentiem būtu jāvēršas attiecīgajā līgumslēdzējā iestādē, lai saņemtu precizējumus un papildu informāciju par paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu satura patieso nozīmi, jo tā formulējums pietiekami labi informētam un rūpīgam pretendentam nerada nekādas šaubas.
Turklāt Tiesa atzina, ka Direktīvas 93/38 4. panta 2. punkts, aizliedzot jebkāda veida diskrimināciju pretendentu vidū, aizsargā arī tos, kuri ir atturēti iesniegt piedāvājumus, jo līgumslēdzējas iestādes izstrādātie procedūras noteikumi tos ir nostādījuši neizdevīgākā situācijā (2000. gada 5. oktobra spriedums lietā
C-16/98 Komisija/Francija,
Recueil
, I-8315. lpp.
, 109. punkts).
Nav apšaubāms, ka strīdīgajam noteikumam tā skaidrā formulējuma dēļ varēja būt atturoša iedarbība uz ārvalstu konsultāciju firmām un konsultantiem, kā tas bija šajā lietā.
Ir skaidrs, ka minētais noteikums ārvalstu konsultāciju firmām un konsultantiem liek domāt, ka jebkāda atšķirība starp kvalifikācijām, kas tika deklarētas agrākajā procedūrā, kuru organizēja viena un tā pati līgumslēdzēja iestāde, un kvalifikācijām, kādas tika prasītas procedūrā, uz kuru attiecās paziņojums par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu, nozīmē automātisku izslēgšanu no dalības šajā konkursā.
Tādējādi tādam ārvalstu pretendentam kā tam, kurš iesniedza sūdzību Komisijā, nav vienlīdzīgas iespējas salīdzinājumā ar vietējiem pretendentiem minētā noteikuma nepārprotami atturošā formulējuma dēļ un, lai arī ir šāds formulējums, ir jāveic papildu pasākumi, lai saņemtu precizējumus par nosacījumiem, kas ļauj piedalīties konkursa procedūrā.
Tāpēc ir jākonstatē, ka veids, kādā ir formulēts paziņojums par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu, izraisa atšķirīgu attieksmi, pamatojoties uz to, kurā dalībvalstī ir reģistrēts pretendents, tādējādi kaitējot ārvalstu pretendentiem, un Grieķijas Republika nav sniegusi nekādu pamatojumu šādai atšķirīgai attieksmei.
Treškārt, ir jāatzīmē, ka saskaņā ar Direktīvas 93/38 preambulas trīsdesmit ceturto apsvērumu “gadījumos, kad dalībai kādā līguma piešķiršanas procedūrā vai projektu konkursā ir prasīts pierādījums par konkrētu kvalifikāciju, piemēro attiecīgus Kopienas noteikumus par diplomu, apliecību un citu oficiālu kvalifikācijas pierādījumu savstarpēju atzīšanu”.
Šajā gadījumā no paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu III nodaļas 2.1.3. punkta b) apakšpunkta otrajā daļā ietvertā noteikuma formulējuma patiešām izriet, ka ārvalstu pretendentiem, kas jau agrāk bija iesnieguši pieteikumu attiecībā uz citiem paziņojumiem par paredzamo publisko iepirkumu, kurus bija publicējusi viena un tā pati līgumslēdzēja iestāde, atšķirībā no vietējiem pretendentiem nav iespējas atsaukties uz visiem to jau esošajiem diplomiem vai profesionālajām kvalifikācijām.
Turpretim minētā noteikuma formulējums neļauj apstiprināt, ka šī iestāde principa pēc atteiksies ņemt vērā citas dalībvalsts izsniegtus diplomus vai profesionālo kvalifikāciju apliecinošus dokumentus.
No minētā izriet, ka Komisijas iebildums par Kopienu tiesību normu, kas regulē oficiālo kvalifikāciju apliecinošu dokumentu savstarpēju atzīšanu, pārkāpumu nav pamatots.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir jāsecina, ka strīdīgais noteikums nav saderīgs ar Direktīvas 93/38 4. panta 2. punktu.
Šādos apstākļos nav jāizvērtē citi Komisijas apgalvojumi, kas arī attiecas uz diskriminējošas attieksmes konstatēšanu.
Par paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu IV nodaļas 2. punktu
Komisija apgalvo, ka paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu IV nodaļas 2. punktā ar nosaukumu “Piešķiršanas kritēriji” nav nošķirti, kas ir nepieļaujami, pretendentu kvalitātes kritēriji, atlasot piedāvājumus, no līguma piešķiršanas kritērijiem. Tā apgalvo, ka ar Direktīvu 93/38 izveido sistēmu, kas ir līdzīga ar Direktīvu 92/50 izveidotajai sistēmai, saskaņā ar kuru ir jānošķir divas procedūras stadijas, no kurām pirmajā tiek noteikti pretendentu atlases kritēriji un otrajā — līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji. Tādējādi līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrai ir divas atsevišķas stadijas ar dažādiem mērķiem, kaut arī nevar aizliegt, saskaņā ar Komisijas apgalvoto, vienlaicīgi gan pārbaudīt pretendentu piemērotību, gan piešķirt līguma slēgšanas tiesības.
Šajā sakarā no judikatūras izriet, ka, kaut arī Kopienu direktīvas publisko iepirkumu jomā teorētiski neizslēdz, ka pretendentu atbilstības izvērtēšana var notikt vienlaicīgi ar publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, tomēr šīs ir divas atšķirīgas darbības, kuras reglamentē dažādas normas (pēc analoģijas skat. 1988. gada 20. septembra spriedumu lietā
31/87
Beentjes
,
Recueil
, 4635. lpp.
, 15. un 16. punkts, kā arī spriedumu lietā
C-532/06
Lianakis
u.c., Krājums, I-251. lpp.
, 26. punkts).
Pretendenta atbilstības pārbaudi veic līgumslēdzēja iestāde atbilstoši ekonomiskās, finansiālās un tehniskās kapacitātes kritērijiem (saukti par “kvalitātes kritērijiem, atlasot piedāvājumus”), kas šajā gadījumā ir noteikti Direktīvas 93/38 31. un 32. pantā (pēc analoģijas skat. iepriekš minētos spriedumus lietā
Beentjes
, 17. punkts, un lietā
Lianakis
u.c., 27. punkts).
Turpretī līguma slēgšanas tiesību piešķiršana šajā gadījumā ir pamatota ar kritērijiem, kas uzskaitīti šīs pašas direktīvas 34. panta 1. punktā, proti, vai nu ar viszemāko cenu, vai nu ar saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu (pēc analoģijas skat. iepriekš minētos spriedumus lietā
Beentjes
, 18. punkts, un lietā
Lianakis
u.c., 28. punkts).
Kaut arī šajā pēdējā gadījumā, kā apstiprina vārda “piemēram” izmantošana, Direktīvas 93/38 34. panta 1. punkta a) apakšpunktā ietverto kritēriju, kurus var izmantot līgumslēdzēja iestāde, uzskaitījums nav izsmeļošs un tādējādi šī tiesību norma atstāj līgumslēdzējai iestādei iespēju izvēlēties kritērijus, kurus tā vēlas piemērot publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai, tomēr šī izvēle var attiekties tikai uz tādiem kritērijiem, kuru mērķis ir noteikt saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Beentjes
, 19. punkts; 2001. gada 18. oktobra spriedumu lietā
C-19/00
SIAC Construction
,
Recueil
, I-7725. lpp.
, 35. un 36. punkts; spriedumu lietā
C-513/99
Concordia Bus Finland
,
Recueil
, I-7213. lpp.
, 54. un 59. punkts; spriedumu lietā
C-315/01
GAT
,
Recueil
, I-6351. lpp.
, 63. un 64. punkts, kā arī iepriekš minēto spriedumu lietā
Lianakis
u.c., 29. punkts).
Attiecīgi “piešķiršanas kritērijos” neietilpst tie kritēriji, kuru mērķis nav noteikt saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu, bet kas būtībā ir saistīti ar pretendentu spējas izpildīt attiecīgo publiskā iepirkuma līgumu novērtējumu (pēc analoģijas skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Lianakis
u.c., 30. punkts).
Šajā lietā paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu IV nodaļas 2. punktā minētie kritēriji, kurus līgumslēdzēja iestāde izmantoja kā “piešķiršanas kritērijus”, attiecās uz pieredzi un reālajām iespējām nodrošināt attiecīgā publiskā iepirkuma līguma veiksmīgu izpildi. Līdz ar to runa ir par kritērijiem, kas attiecas uz pretendenta spēju izpildīt šo publiskā iepirkuma līgumu un kas tādējādi neatbilst “piešķiršanas kritērijiem” Direktīvas 93/38 34. panta 1. punkta izpratnē, ko, turklāt, Grieķijas iestādes nemaz nopietni neapstrīdēja.
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jāsecina, ka paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu IV nodaļas 2. punkts nav saderīgs ar Direktīvas 93/38 34. panta 1. punkta a) apakšpunktu.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, ir jākonstatē, ka, pirmkārt, noraidot ārvalstu konsultāciju firmas un konsultantus, kuri ir iesnieguši pieteikumu
ERGA OSE
konkursa procedūrā sešu mēnešu laikā pirms dienas, kad tie iesniedza pieteikumu šajā konkursā, un kuri ir deklarējuši kvalifikācijas, kas atbilst tādām diplomu kategorijām, kuras atšķiras no pašreiz prasītajām, saskaņā ar paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu III nodaļas 2.1.3. punkta b) apakšpunkta otro daļu, un, otrkārt, paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu IV nodaļas 2. punktā nenošķirot kvalitātes kritērijus, atlasot piedāvājumus, no minētā līguma piešķiršanas kritērijiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi Direktīvas 93/38 4. panta 2. punktā un 34. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētos pienākumus.
Pārējā daļā prasība ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Saskaņā ar tā paša panta 3. punkta pirmo daļu, ja abiem lietas dalībniekiem spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs vai ja pastāv izņēmuma apstākļi, Tiesa var nolemt, ka tiesāšanās izdevumi ir jāsadala vai ka lietas dalībnieki sedz savus izdevumus paši. Tā kā Grieķijas Republikai un Komisijai spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs, katra no tām sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:

1)
pirmkārt, noraidot ārvalstu konsultāciju firmas un konsultantus, kuri ir iesnieguši pieteikumu
ERGA OSE
konkursa procedūrā sešu mēnešu laikā pirms dienas, kad tie iesniedza pieteikumu šajā konkursā, un kuri ir deklarējuši kvalifikācijas, kas atbilst tādām diplomu kategorijām, kuras atšķiras no pašreiz prasītajām, saskaņā ar
ERGA OSE AE
2006. gada 16. oktobrī izziņotā paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu ar numuriem 2003/S 205-185214 un 2003/S 206-186119 III nodaļas 2.1.3. punkta b) apakšpunkta otro daļu, un, otrkārt, paziņojuma par paredzamo strīdīgo publisko iepirkumu IV nodaļas 2. punktā nenošķirot kvalitātes kritērijus, atlasot piedāvājumus, no līguma piešķiršanas kritērijiem, Grieķijas Republika nav izpildījusi Padomes Direktīvas 93/38/EEK, ar ko koordinē līgumu piešķiršanas procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un telekomunikāciju nozarē, 4. panta 2. punktā un 34. panta 1. punkta a) apakšpunktā paredzētos pienākumus;

2)
pārējā daļā prasību noraidīt.

3)
Eiropas Kopienu Komisija un Grieķijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda — grieķu.