CELEX: 62003TJ0275
Bendrijos prekių ženklas
Protesto procedūra
Bendrijos žodinio prekių ženklo Hi-FOCuS paraiška
Ankstesnis nacionalinis žodinis prekių ženklas FOCUS
Apeliacinės tarybos atlikto tyrimo apimtis
Apeliacinei tarybai pateiktų įrodymų vertinimas

Ginčo aplinkybės
1       1999 m. spalio 1 d.
ECI Telecom Ltd
(toliau – pareiškėja), remdamasi pataisytu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių
ženklo (OL L 11,1994, p. 1), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir dizainui) (VRDT) Bendrijos prekių
ženklo paraišką.
2       Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo „Hi-FOCuS“.
3       Prekės ir paslaugos, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio 15 d.
Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 9 ir 38 klasėms ir apibūdinamos taip:
–       9 klasė: „Telekomunikacijų ir perjungimo sistemos įvairioms telefono ryšio paslaugoms perduoti, kurias sudaro derinamo plačiajuosčio
ryšio prieiga; telekomunikacijų sistemos, kurioms naudojamos varinės technologijos; telekomunikacijų technologijos, kurioms
naudojami optiniai kabeliai; telekomunikacijų ir perjungimo sistemos, kuriose naudojamas asinchroninis perdavimo būdas; telefono
ryšio paslaugos, teikiamos tarp vietinio tinklo ir abonento, įskaitant centrinės stoties teikiamas ir abonentų aptarnavimo
paslaugas“;
–       38 klasė: „Įvairių telefono ryšio paslaugų perdavimas derinamo plačiajuosčio ryšio prieiga; ryšio perdavimas sistemomis, kurioms
naudojamos vario technologijos; ryšio perdavimas sistemomis, kurioms naudojami optiniai kabeliai; ryšio perdavimas ir perjungimo
paslaugų teikimas sistemomis, naudojančiomis asinchroninį perdavimo būdą; telefono ryšio paslaugos, teikiamos tarp vietinio
tinklo ir abonento, įskaitant centrinės stoties teikiamas ir abonentų aptarnavimo paslaugas“.
4       Paraiška buvo pateikta anglų kalba. Prancūzų kalba buvo nurodyta kaip antroji kalba pagal Reglamento Nr. 40/94 115 straipsnio
3 dalį.
5       2001 m. liepos 9 d. ši paraiška buvo paskelbta
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 60/2001.
6       2000 m. liepos 18 d.
Focus Magazin Verlag GmbH
, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 42 straipsniu, pateikė protestą dėl prašomo prekių ženklo registracijos. Protestas buvo grindžiamas
1996 m. gegužės 23 d. Vokietijoje registruotu žodiniu nacionaliniu prekių ženklu Nr. 394 07 564 3, 5, 6, 7, 8, 9, 14, 15,
18, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 30, 33, 34, 36, 38, 39, 41 ir 42 klasėms priklausančioms prekėms ir paslaugoms.
7       Protestas buvo pateiktas dėl visų Bendrijos prekių ženklo paraiškoje nurodytų prekių ir paslaugų ir grindžiamas visomis prekėmis
ir paslaugomis, kurioms skirtas ankstesnis prekių ženklas. Proteste ieškovė nurodė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies
b punkte bei 8 straipsnio 5 dalyje įtvirtintus santykinius atmetimo pagrindus.
8       Kaip ankstesnio prekių ženklo registracijos įrodymą, protestas apima Vokietijoje registruoto prekių ženklo, kuriuo grindžiamas
protestas, vokiečių kalba išduotą prekių ženklo registracijos pažymėjimą ir tarptautinio prekių ženklo FOCUS Nr. 663 349,
kurio savininkė taip pat yra pareiškėja, prancūzų kalba išduotą prekių ženklo registracijos pažymėjimą. Ieškovė prancūzų kalbą
pasirinko procedūros kalba.
9       2000 m. rugsėjo 19 d. Protestų skyrius ieškovei nurodė iki 2000 m. lapkričio 19 d. pateikti prekių ir paslaugų sąrašą minėta
kalba, nes priešingu atveju protestas bus atmestas kaip nepriimtinas. Dokumente, kuriuo nustatomas šis terminas, buvo nuoroda
„Pranešimas protestą pateikusiam asmeniui apie proteste pastebėtus trūkumus (1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95,
skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 (OL L 303, p. 1) 15 taisyklė ir 18 taisyklės 2 dalis)“.
10     2000 m. rugsėjo 27 d. faksimiliniu pranešimu ieškovė pranešė VRDT apie tai, kad prašomą vertimą ji jau pateikė kartu su protestu.
Ji iš naujo pateikė tarptautinio prekių ženklo Nr. 663 349 registracijos pažymėjimą patikslindama, kad tai yra Vokietijoje
registruoto prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas, oficialus tarptautinės registracijos pažymėjimo vertimas, kurį išdavė
Pasaulinė intelektinės nuosavybės organizacija (TINO).
11     2001 m. sausio 15 d. Protestų skyrius išsiuntė ieškovei kitą dokumentą, pavadintą „Pranešimas protestą pateikusiam asmeniui
apie protestavimo procesinių veiksmų pradžią ir terminą faktams, įrodymams ir argumentams, kuriais grindžiamas protestas,
pateikti (Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 1 dalis, 16 taisyklės 3 dalis, 17 taisyklės 2 dalis ir 20 taisyklės 2 dalis)“.
Prie šio dokumento buvo pridėtos paaiškinamosios pastabos dėl įrodymų, kuriais grindžiamas protestas, pateikimo.
12     2001 m. kovo 21 d. laišku pareiškėja pranešė ieškovei apie tai, kad nori ginčą išspręsti taikiai.
13     2001 m. gegužės 15 d. ieškovė pateikė papildomus dokumentus su faktais, įrodymais ir argumentais, kuriais grindžiamas jos
protestas.
14     2001 m. liepos 12 d. VRDT ieškovei pranešė, kad minėtus dokumentus ji perdavė pareiškėjai; ji taip pat nurodė, kad priims
sprendimą dėl protesto, nes ieškovė nepateikė vienintelio prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas, t. y. Vokietijoje registruoto
prekių ženklo Nr. 394 07 564 registracijos pažymėjimo išsamaus vertimo.
15     2001 m. liepos 16 d. ieškovė iš naujo pateikė VRDT savo 2000 m. rugsėjo 27 d. laišką, pagal kurį ankstesnio Vokietijoje registruoto
prekių ženklo prekių ir paslaugų sąrašas atitinka tarptautinio prekių ženklo prekių ir paslaugų sąrašą. Ji pažymėjo, kad tarptautinės
registracijos pažymėjimas aiškiai nurodo ankstesnį Vokietijoje registruotą prekių ženklą kaip pagrindinį prekių ženklą ir
prioriteto datą; ankstesnio prekių ženklo registracijos pažymėjime pateikiama visa informacija kartu su standartizuotomis
normomis, todėl pareiškėja galėjo žinoti visą būtiną informaciją.
16     2001 m. rugpjūčio 27 d. Sprendimu Protestų skyrius protestą atmetė remdamasis tuo, kad nepateikusi Vokietijoje registruoto
savo prekių ženklo registracijos pažymėjimo išsamaus vertimo, ieškovė neįrodė savo ankstesnio prekių ženklo egzistavimo. Ji
tvirtino, kad nuoroda į prekių ir paslaugų, kurioms skirtas tarptautinis prekių ženklas, sąrašą negali būti laikoma išsamiu
vokiško registracijos pažymėjimo vertimu į prancūzų kalbą.
17     2001 m. spalio 15 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 40/94 57-62 straipsniais, pateikė VRDT apeliaciją dėl Protestų skyriaus
sprendimo. Apeliacijos priede buvo pateiktas ankstesnio prekių ženklo vokiško registracijos pažymėjimo vertimas į prancūzų
kalbą.
18     2003 m. balandžio 30 d. Sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) Ketvirtoji apeliacinė taryba apeliaciją atmetė. Ji manė,
kad ieškovė turėjo pateikti įrodymą dėl jos ankstesnio prekių ženklo egzistavimo, pateikdama registracijos pažymėjimo vertimą,
ir kad šiuo atveju pateiktas įrodymas buvo nepakankamas. Be to, Apeliacinė taryba nurodė, kad VRDT neturėjo nurodyti protestą
pateikusiam asmeniui apie tai, jog dokumentas arba jo vertimas nepakankami, kad įrodytų ankstesnės teisės egzistavimą. Todėl
Apeliacinė taryba atsisakė atsižvelgti į pirmą kartą jai pateikto vokiško registracijos pažymėjimo vertimą.

Šalių reikalavimai
19     Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       panaikinti Protestų skyriaus sprendimą;
–       panaikinti ginčijamą sprendimą;
–       nurodyti VRDT priimti sprendimą iš esmės atsižvelgiant į Pirmosios instancijos teismo sprendimą;
–       priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas.
20     VRDT Pirmosios instancijos teismo prašo:
–       atmesti ieškinį;
–       priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl trečiojo ieškovės reikalavimo priimtinumo
21     Trečiuoju reikalavimu ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo nurodyti VRDT priimti sprendimą iš esmės atsižvelgiant į
Pirmosios instancijos teismo sprendimą.
22     Šiuo požiūriu būtina priminti, kad remiantis Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 6 dalimi VRDT turi imtis visų priemonių, kad
būtų įvykdytas Bendrijos teismo sprendimas. Todėl Pirmosios instancijos teismas neturi įpareigoti VRDT tai daryti. Iš tikrųjų
pastaroji turi padaryti išvadas iš Pirmosios instancijos teismo sprendimų rezoliucinių dalių ir motyvų (2001 m. sausio 31 d.
Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld prieš VRDT (Giroform)
, T‑331/99, Rink., p. II-433, 33 punktas; 2002 m. vasario 27 d. Sprendimo
Eurocool Logistik prieš VRDT (EUROCOOL)
, T‑34/00, Rink., p. II-683, 12 punktas ir 2003 m. liepos 3 d. Sprendimo
Alejandro prieš VRDT - AnheuserBusch (BUDMEN)
, T‑129/01, Rink., p. II-2251, 22 punktas).
23     Taigi trečiasis ieškovės reikalavimas yra nepriimtinas.

Dėl esmės
24     Savo ieškinį ieškovė iš esmės grindžia trimis pagrindais, pirma, dėl Protestų skyriaus neatsižvelgimo į pateiktus įrodymus,
antra, dėl pareigos nagrinėti dokumentus, kuriuos ji pateikė Apeliacinėje taryboje, pažeidimo ir, trečia, dėl taisyklės, reglamentuojančios
ankstesnio prekių ženklo egzistavimo įrodymą, pažeidimo.
25     Pirmiausia reikia nagrinėti antrąjį pagrindą.

Šalių argumentai
26     Ieškovė tvirtina, kad įrodymas dėl ankstesnės teisės gali būti pateikiamas dar ir per procedūrą Apeliacinėje taryboje.
27     Iš tikrųjų Reglamento Nr. 2868/95 16-20 taisyklės, apribojančios laiko tarpą, kada įrodymas gali būti pateikiamas, taikomos
tik protesto procedūrai. Be to, būtų pažeidžiamas veiksmingos teisminės gynybos principas, jeigu apeliacinėje procedūroje
nebūtų galima pateikti kitų įrodymų dėl ankstesnio prekių ženklo egzistavimo.
28     Ieškovė tvirtina, kad iš 2003 m. rugsėjo 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Henkel prieš VRDT – LHS (UK) (KLEENCARE)
(T‑308/01, Rink., p. II‑3253) išplaukia, jog įrodymas dėl ankstesnio prekių ženklo egzistavimo gali būti pateikiamas dar ir
apeliacinėje procedūroje. Tai, ar turi būti atsižvelgiama naujus įrodymus, bet kuriuo atveju priklauso nuo vertinimo kiekvienu
konkrečiu atveju, pagal kurį šiuo atveju į pateiktą vertimą turi būti atsižvelgiama.
29     Ieškovės nuomone, neatsižvelgimas į naujus įrodymus ir faktines aplinkybes ne sumažina, bet tik padidina VRDT darbo krūvį,
o tai prieštarauja teisinio saugumo principui. Iš tikrųjų, jeigu protesto procedūros turi būti nesėkmingos dėl paprastų formalių
klaidų, ankstesnio prekių ženklo savininkas, remdamasis Reglamento Nr. 40/94 52 ir 55 straipsniais, tuoj pat gali pateikti
prašymą paskelbti prekių ženklą negaliojančiu, o tai lemtų visų faktinių aplinkybių nagrinėjimą iš naujo.
30     Be to, kadangi pareiškėja pirmojoje instancijoje neginčijo ankstesnio prekių ženklų egzistavimo, ji taip pat turi pritarti
kitų įrodymų pateikimui. Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalyje numatytas atsižvelgimas į faktus ar įrodymus reiškia,
kad turi būti atsižvelgta į vokiško registracijos pažymėjimo vertimą. Kadangi ieškovė, nors ir ne procedūros kalba, per protesto
procedūrą pateikė įrodymus, būtų teisinga leisti jai pateikti atitinkamą vertimą apeliacinėje procedūroje. Be to, pareiškėja
galėtų pateikti apeliacinį skundą Pirmosios instancijos teismui ir todėl jos teisės į gynybą nebūtų pažeistos.
31     VRDT tvirtina, kad minėtas sprendimas
KLEENCARE
šiuo atveju netaikytinas. Iš tikrųjų atsižvelgimas į faktinę ir teisinę situaciją Apeliacinės tarybos sprendimo priėmimo
metu negali pašalinti procedūrinių trūkumų arba papildyti bylos medžiagos pasibaigus nustatytam terminui.
Inter partes
procese VRDT turi diskreciją naujų faktinių aplinkybių ir įrodymų atžvilgiu tik tada, jeigu iš anksto nebuvo nustatytas terminas
jiems pateikti, tačiau šiuo atveju taip nėra. Šis aiškinimas buvo patvirtintas 2002 m. spalio 23 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimu
Institut für Lernsysteme prieš VRDT – Educational Services (ELS)
(T‑388/00, Rink., p. II‑4301, 29 punktas), susijusiu su įrodymų dėl ankstesnio prekių ženklo naudojimo pateikimu (2002 m.
birželio 13 d. Pirmosios instancijos tesimo sprendimas
Chef Revival USA prieš VRDT – Massagué Marín (Chef)
, T‑232/00, Rink., p. II‑2749).
32     VRDT nurodo, kad jeigu šalys pirmą kartą pateikdamos Apeliacinei taryba naujas faktines aplinkybes ir įrodymus galėtų laisvai
kompensuoti pirmojoje VRDT instancijoje praleistą terminą, Bendrijos prekių ženklo registravimo procedūra smarkiai užsitęstų,
o tai pažeistų teisinio saugumo principą.
33     Be to, VRDT primena, kad protesto procedūroje priimti sprendimai nėra privalomi, kai galutiniai spendimai atmesti prašymą
dėl sprendimo panaikinimo įgyja
res judicata
galią. Tai yra dvi skirtingos iš Bendrijos teisės aktų išplaukiančios procedūros ir ieškovė savo tvirtinimu šį skirtumą ginčija.
34     Neleistina riboti pareiškėjos teisių į gynybą VRDT apeliacinėje instancijoje (2003 m. lapkričio 17 d. Pirmosios instancijos
teismo nutartis
Strongline prieš VRDT – Scala (SCALA)
, T‑235/02, Rink., p. II-4903). Funkcinis VRDT instancijų darbo tęstinumas reikalauja, kad termino praleidimo teisiniai padariniai
išliktų ir Apeliacinėje taryboje. Prašymo dėl naujų įrodymų apeliacinėje instancijoje priimtinumo panaikinimo nekompensuoja
galimybė kreiptis į Pirmosios instancijos teismą ir, prireikus, į Teisingumo Teismą, nes procesas Bendrijos teisme yra daug
sudėtingesnis ir brangesnis už administracinę procedūrą VRDT.

Pirmosios instancijos teismo vertinimas
35     Šiuo atveju yra žinoma, kad ieškovė kartu su protestu pateikė ankstesnio prekių ženklo vokišką registracijos pažymėjimą ir
savo tarptautinio prekių ženklo Nr. 663 349, kuris grindžiamas ankstesniu prekių ženklu, registracijos pažymėjimą prancūzų
kalba. Taip pat yra žinoma, kad apeliacijos dėl Protestų skyriaus sprendimo priede ieškovė pateikė ankstesnio prekių ženklo
vokiško registracijos pažymėjimo vertimą į prancūzų kalbą.
36     Pastarąjį dokumentą ieškovė pateikė todėl, kad Protestų skyrius manė, jog tarptautinio prekių ženklo, grindžiamo ankstesniu
nacionaliniu prekių ženklu, registracijos pažymėjimas negali būti laikomas vokiško registracijos pažymėjimo išsamiu vertimu
į procedūros kalbą, nepaisant aplinkybės, jog ieškovė pranešė, kad tai yra TINO išduotas oficialus Vokietijoje registruoto
prekių ženklo, kuriuo grindžiamas protestas, tarptautinės registracijos vertimas.
37     Pirmosios instancijos teismas primena, kad iš funkcinio VRDT instancijų darbo tęstinumo išplaukia, jog Reglamento Nr. 40/94
74 straipsnio 1 dalies
in fine
taikymo atveju Apeliacinė taryba turi pagrįsti savo sprendimą visomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis, kurias suinteresuota
šalis nurodė per procedūrą padalinyje, priėmusiame sprendimą pirmojoje instancijoje, arba, išskyrus to paties straipsnio 2 dalyje
numatytą išimtį, per apeliacinę procedūrą  (nurodyto sprendimo
KLEENCARE
, 32 punktas). Taigi atvirkščiai nei teigia VRDT, kalbant apie
inter partes
procesą, įvairių VRDT instancijų funkcinis tęstinumas nereiškia, kad šalis, nenurodžiusi padalinyje, priėmusiame sprendimą
pirmojoje instancijoje, tam tikrų faktinių ar teisinių aplinkybių per šiame padalinyje nustatytą terminą, pagal Reglamento
Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalį negali remtis šiomis aplinkybėmis Apeliacinėje taryboje. Priešingai, funkcinis tęstinumas sąlygoja
tai, kad tokia šalis gali remtis minėtomis aplinkybėmis Apeliacinėje taryboje, jeigu per procedūrą šioje instancijoje laikomasi
minėto reglamento 74 straipsnio 2 dalies (2004 m. lapkričio 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Kaul prieš VRDT – Bayer (ARCOL)
, T‑164/02, Rink. p. II‑0000, 29 punktas).
38     Kadangi šiuo atveju nagrinėjamas dokumentas nebuvo pateiktas pavėluotai Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalies prasme,
o pateiktas ieškovės 2001 m. spalio 15 d., t. y. per Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnyje numatytą terminą Apeliacinei tarybai
pateikto dokumento priede, pastaroji negalėjo atsisakyti į jį atsižvelgti.
39     Tokiomis aplinkybėmis VRDT nuoroda į minėtą sprendimą
Chef
, kur kalbama ne apie Apeliacinei tarybai pateiktus įrodymus, bet apie klausimą, ar Protestų skyrius turėjo protestą pateikusiam
asmeniui pranešti apie pažeidimą, susijusį su ankstesnio prekių ženklo registracijos pažymėjimo vertimo nepateikimu per nustatytą
terminą, yra netinkama. Be to, kadangi šiame sprendime protestą pateikęs asmuo vertimo nepateikė ir pasibaigus terminui, Pirmosios
instancijos teismas manė, kad nebūtina priimti sprendimą dėl to, ar remdamasi Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalimi
VRDT gali atsižvelgti į faktines aplinkybes ir įrodymus, pateiktus pasibaigus jos nustatytam terminui (minėto sprendimo
Chef
, 63–65 punktai).
40     Nereikšminga yra ir VRDT nuoroda į minėtą sprendimą
ELS
, susijusį su ankstesnio prekių ženklo naudojimo įrodymų pateikimu Protestų skyriui, pasibaigus VRDT nustatytam terminui,
nes jeigu įrodymai Apeliacinėje taryboje buvo pateikti laiku, Apeliacinė taryba turi į juos atsižvelgti nagrinėdama apeliaciją
(nurodyto sprendimo
KLEENCARE
32 punktas ir nurodyto sprendimo
ARCOL
29 punktas). Bet kuriuo atveju reikia priminti, kad šioje byloje ieškovė per nustatytą terminą jau pateikė Protestų skyriui
įrodymus apie savo ankstesnės teisės egzistavimą, o vėliau Apeliacinėje taryboje papildomą vertimą, nes Protestų skyrius manė,
jog tarptautinės registracijos pažymėjimas nėra išsamus ankstesnio prekių ženklo vertimas.
41     VRDT nuoroda į minėtą nutartį
SCALA
taip pat yra netinkama. Iš tikrųjų šioje byloje ieškovė pirmą kartą Pirmosios instancijos teisme pateikė dokumentus ir būtinus
vertimus, kai šiuo atveju ginčijamo vertimo pateikimas ir atsižvelgimas į jį Apeliacinėje taryboje leistų pareiškėjai pasinaudoti
savo teisėmis į gynybą
inter partes
procese ir Apeliacinei tarybai gana aiškiai įsitikinti nurodytų teisių realumu (minėtos nutarties
SCALA
45 punktas). Be to, negalima paneigti, kad, atsižvelgiant į procedūros kalba parašyto tarptautinės registracijos pažymėjimo
pobūdį, jis kartu su vokišku registracijos pažymėjimu leistų pareiškėjai procedūroje Protestų skyriuje pasinaudoti savo teisėmis
į gynybą
inter partes
procese ir Apeliacinei tarybai gana aiškiai įsitikinti nurodytų teisių realumu.
42     Be to, VRDT argumentas, kad Bendrijos prekių ženklo registracijos procedūra smarkiai užsitęstų, jeigu šalys galėtų pirmą kartą
pateikti Apeliacinei taryba naujas faktines aplinkybes ir įrodymus, šiuo atveju nėra įtikinantis. Atvirkščiai, kadangi per
procedūrą Protestų skyriuje jau buvo pateikta daug įrodymų ankstesnės teisės egzistavimo atžvilgiu, atsisakymas priimti Apeliacinėje
taryboje pateiktą papildomą vertimą tik užtęsė šį procesą.
43     Iš to išplaukia, kad neatsižvelgdama į per Reglamento Nr. 40/94 59 straipsnyje nustatytą terminą ieškovės jai pateiktą dokumentą
Apeliacinė taryba pažeidė šio Reglamento 74 straipsnį. Todėl reikia panaikinti ginčijamą sprendimą, nes nėra būtinybės priimti
sprendimą dėl kitų pagrindų ir nėra būtinybės Pirmosios instancijos teismui priimti sprendimą dėl prašymo panaikinti Protestų
skyriaus sprendimą priimtinumo.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
44     Pagal Pirmosios instancijos teismo Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas,
jeigu laimėjusi šalis to prašė.
45     Kadangi VRDT pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal ieškovės pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2003 m. balandžio 30 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir dizainui) ketvirtosios apeliacinės
tarybos sprendimą (byla R 913/2001‑4).
2.
Priteisti iš atsakovės bylinėjimosi išlaidas.
Jaeger
Tiili
Czúcz
Paskelbta 2005 m. lapkričio 9 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris

Pirmininkas
E. Coulon

M. Jaeger
*
Proceso kalba: vokiečių.