CELEX: 62003CJ0083
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Ympäristö
Direktiivi 85/337/ETY
Hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi
Huvivenesataman rakentaminen Fossacesiaan

1       Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut
tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston
direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40) 4 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole varmistanut asianmukaisesti,
onko huvivenesataman rakentamista Fossacesiaan (Chieti) koskeva rakennushanke, joka kuuluu tyypiltään mainitun direktiivin
liitteessä II olevaan luetteloon, luonteeltaan sellainen, että se edellyttää ympäristövaikutusten arviointimenettelyn aloittamista.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
2       Direktiivin 85/337 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, sellaisena kuin se oli tosiseikkojen tapahtumahetkellä, seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ennen luvan [joka oikeuttaa hankkeen
toteuttajan ryhtymään hankkeen toteuttamiseen] myöntämistä arvioidaan niiden hankkeiden vaikutukset, joilla etenkin laatunsa,
kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia.
Tässä tarkoitetut hankkeet määritellään 4 artiklassa.”
3       Mainitun direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Liitteessä II mainittuihin luokkiin kuuluvat hankkeet arvioidaan 5–10 artiklan mukaisesti, jos jäsenvaltiot toteavat niiden
laadun sitä vaativan.
Tätä varten jäsenvaltiot voivat erityisesti määritellä, että tietyntyyppiset hankkeet on arvioitava tai niille on vahvistettava
arviointiperusteet tai rajat, jotka ovat tarpeen päätettäessä, mitkä liitteessä II mainittuihin luokkiin kuuluvat hankkeet
arvioidaan 5–10 artiklan mukaisesti.”
4       Direktiivin 85/337 liitteessä II olevassa 10 kohdassa, jonka otsake on ”Yhdyskuntarakennetta kehittävät hankkeet”, on viittaus
”huvivenesatamiin”.
5       Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä
92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) säädetään osaltaan ”Natura 2000” ‑nimisen erityisten suojelutoimien alueiden yhtenäisen ekologisen
verkoston perustamisesta.
6       Tämän verkoston avulla, joka koostuu alueista, joilla on tiettyjä luontotyyppejä ja lajeja, on varmistettava kyseisten luontotyyppien
ja lajien suotuisan suojelun tason säilyttäminen asianmukaisten suojelutoimenpiteiden avulla. Tämän verkoston perustamiseksi
jäsenvaltioiden on direktiivin 92/43 4 artiklan perusteella tehtävä ehdotuksia alueiksi, jotka voidaan yksilöidä yhteisön
tärkeinä pitämiksi alueiksi ja sitten osoittaa erityisten suojelutoimien alueina (joita yleisesti nimitetään ”ehdotetuiksi
yhteisön tärkeinä pitämiksi alueiksi”, jäljempänä ehdotetut SCI-alueet).

Kansallinen lainsäädäntö
7       Asiakirja-aineistosta ilmenee, että huvivenesatamien osalta Italian lainsäädännössä, jolla pannaan täytäntöön direktiivi 85/337,
tehdään ero sellaisten satamien, joiden vesipinta-ala on yli 10 hehtaaria tai joiden maapinta-ala on yli 5 hehtaaria tai joiden
laiturien pituus on yli 500 metriä, ja sellaisten satamien välillä, jotka eivät ylitä mainittuja rajoja. Ainoastaan ensiksi
mainittujen katsotaan olevan sellaisia, että mainitussa direktiivissä säädetty arviointimenettely on ehdottomasti pakollinen.
Jälkimmäiset tutkitaan tapauskohtaisesti sen selvittämiseksi, onko tällaisen menettelyn aloittaminen tarpeen.

Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely
8       Ympäristönsuojelujärjestöjen saatettua asian komission tietoon komissio pyysi Italian viranomaisilta tietoja huvivenesataman
rakentamisesta Fossacesiaan, Abruzzien alueelle (jäljempänä alue). Tälle rakennushankkeelle oli näet myönnetty lupa arvioimatta
sen ympäristövaikutuksia tai edes varmistumatta siitä, oliko tällainen arviointi tehtävä.
9       Italian viranomaisten vastauksessaan antamista tiedoista ilmenee, että asiassa oli kyse 391 paikan huvivenesatamasta, jonka
kokonaispinta-ala on 59 825 m
ja johon kuului muun muassa 398‑paikkainen pysäköintialue, eri palveluja ja ostoskeskus. Komissio korostaa, että rakennushanke
sijaitsee kokonaan direktiivissä 92/43 tarkoitetun Lecceta litoranea di Torino di Sangro e foce fiume Sangro ‑nimisellä ehdotetulla
SCI-alueella, joka on yksi Abruzzien saariston parhaiten säilyneistä luonnonalueista.
10     Komissio huomauttaa, että aluehallinto myönsi lopullisen rakennusluvan 9.6.1999. Italian viranomaisten tietojen mukaan aluehallinto
vahvisti 27.1.2000 annetulla alueellisella asetuksella nro 14/2000, että hankkeeseen ei tarvinnut soveltaa ympäristövaikutusten
arviointimenettelyä, koska se ei ylittänyt Italian lainsäädännössä säädettyä rajoja, joiden ylittyessä mainittua menettelyä
sovelletaan automaattisesti. Komission mukaan aluehallinto teki tämän arvioinnin sen jälkeen, kun ympäristövaikutusten arviointia
käsittelevä alueellinen koordinointikomitea (jäljempänä alueellinen koordinointikomitea) oli 21.1.2000 antanut puoltavan lausunnon
eli lausunnon nro 2/92 hankkeen laatua koskevan tutkimuksen jälkeen, ja lausunnossa todettiin, ettei tällaista arviointia
tarvittu.
11     Koska Italian tasavallan esittämä selvitys ei vakuuttanut komissiota, se kehotti Italian tasavaltaa 29.10.2001 päivätyllä
kirjeellä esittämään mainittua päätöstä, jonka mukaan hankkeeseen ei sovelleta tällaista arviointia, koskevat huomautuksensa.
12     Koska komissio ei saanut vastausta Italian viranomaisilta, se osoitti niille 27.6.2002 perustellun lausunnon, jota se kehotti
niitä noudattamaan kahden kuukauden määräajassa.
13     Koska nämä viranomaiset eivät vastanneet komissiolle, se päätti nostaa tämän kanteen yhteisöjen tuomioistuimessa.

Kanne

Asianosaisten lausumat
14     Komissio katsoo, että toimivaltaiset viranomaiset eivät ole direktiivin 85/337 kansallisen täytäntöönpanolainsäädännön mukaisesti
varmistaneet asianmukaisesti sitä, edellyttääkö Fossacesian huvivenesataman rakentaminen ympäristövaikutusten arviointia.
Mainittujen viranomaisten tätä koskevan kielteisen arvioinnin perustelujen puuttumisen tai riittämättömyyden sekä sen seikan
johdosta, että arviointi on tehty rakennusluvan myöntämisen jälkeen, komissio katsoo, että direktiivin 85/337 4 artiklan 2
kohtaa ei ole sovellettu oikein.
15     Italian hallitus myöntää, että alueellisen koordinointikomitean 21.1.2000 antama lausunto sekä 27.1.2000 annettu alueellinen
asetus, jolla poistetaan ympäristövaikutusten arviointimenettelyn tarpeellisuus, on perusteltu puutteellisesti. Se myöntää
myös, että nämä säädökset on annettu rakennusluvan myöntämisen jälkeen.
16     Se vetoaa kuitenkin alueellisen koordinointikomitean myöhempään, seikkaperäiseen ja myönteiseen lausuntoon, johon liittyy
ehdotuksia, joilla on tarkoitus muun muassa poistaa tietyistä jo suoritetuista töitä aiheutuneita haittoja. Se ilmoittaa myös
huomauttaneensa alueelle siitä, että jos ympäristövaikutusten arviointimenettelyssä päädyttäisiin lopulta kielteiseen kantaan,
olisi tutkittava alkuperäisen tilan palauttamisen mahdollisuudet. Italian hallitus lisää, että riippumatta siitä, mikä arviointimenettelyn
tulos on, on ryhdyttävä kyseistä ehdotettua SCI-aluetta koskeviin toimenpiteisiin huvivenesataman alueessa menetetyn säilyttämiseksi
tai löytämiseksi muualta.
17     Italian hallitus esittää kuitenkin, että huvivenesataman ympäristövaikutusten arviointi on tarpeellinen ainoastaan siltä osin
kuin arvioidaan sen vaikutuksia Lecceta litoranea di Torino di Sangro e foce fiume Sangro ‑nimiseen ehdotettuun SCI-alueeseen.
Tämä arviointi on sen mukaan tehty jälkikäteen alueellisen koordinointikomitean toisen lausunnon yhteydessä.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
18     Direktiivin 85/337 tarkoituksena on, kuten sen johdanto-osan viidennessä perustelukappaleessa todetaan, ottaa käyttöön yksityisten
ja julkisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin yleisiä periaatteita tavoitteena täydentää ja yhtenäistää merkittäviä
ympäristövaikutuksia todennäköisesti aiheuttavien hankkeiden suunnittelua sääntelevät lupamenettelyt.
19     Tietyntyyppisten hankkeiden osalta direktiivin 85/337 4 artiklan 2 kohdassa jätetään jäsenvaltioille harkintavaltaa määrittää,
edellyttääkö hankkeen laatu ympäristövaikutusten arviointimenettelyn soveltamista. Tätä harkintavaltaa rajoittaa kuitenkin
näiden valtioiden mainitun direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa säädetty velvollisuus soveltaa tällaista arviointia hankkeisiin,
joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia (ks. vastaavasti asia C‑72/95, tuomio 24.10.1996, Kraaijeveld ym., Kok. 1996,
s. I‑5403, 50 kohta).
20     Kun jäsenvaltio käyttää direktiivin 85/337 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä mahdollisuutta ja määrittää
yleiset säännöt sen arvioimiseksi, onko mainitun 4 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan kuuluviin hankkeisiin sovellettava ennen
luvan myöntämistä niiden ympäristövaikutusten alustavaa arviointia, näiden sääntöjen rikkominen merkitsee välttämättä direktiivin
85/337 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan säännösten, luettuina yhdessä, noudattamatta jättämistä.
21     Tässä asiassa on riidatonta, että aluehallinto on myöntänyt luvan huvivenesataman rakentamiseen Fossacesiaan ennen mainitun,
Italian lainsäädännössä edellytetyn hankkeen ympäristövaikutusten arvioimisen tarpeellisuutta koskevan tapauskohtaisen, alustavan
tutkimuksen suorittamista. Näin ollen ilman, että olisi tarpeen lausua tällaista tarpeellisuutta koskevan myönteisen tai kielteisen
päätöksen perustelemista koskevista vaatimuksista, on todettava, että aluehallinto ei ole noudattanut direktiivin 85/337 4
artiklan 2 kohdan säännöksiä luettuina yhdessä sen 2 artiklan 1 kohdan kanssa.
22     Vaikka on totta, että tässä asiassa yhteisön oikeuden rikkominen merkitsee myös jäsenvaltion, jonka alueella rikkominen on
tapahtunut, yhteisön oikeuden mukaisesti antaman kansallisen oikeuden rikkomista ja että tämä olisi hyvin todennäköisesti
voitu todeta kansallisia oikeussuojakeinoja käyttämällä, merkitsee tämä jäsenvaltion julkisyhteisön tekemä rikkominen sitä,
että mainittu valtio on jättänyt täyttämättä jäsenyysvelvoitteensa EY 226 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
23     Edellä esitetystä seuraa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 85/337 4 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan,
koska aluehallinto ei ole varmistanut asianmukaisesti, onko huvivenesataman rakentamista Fossacesiaan koskeva rakennushanke,
joka kuuluu tyypiltään mainitun direktiivin liitteessä II olevaan luetteloon, luonteeltaan sellainen, että se edellyttää ympäristövaikutusten
arviointimenettelyn aloittamista.

Oikeudenkäyntikulut
24     Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Italian tasavallan velvoittamista korvaamaan
oikeudenkäyntikulut ja koska Italian tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Italian tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä
kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY 4 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska Abruzzien alue
ei ole varmistanut asianmukaisesti, onko huvivenesataman rakentamista Fossacesiaan (Chieti) koskeva rakennushanke, joka kuuluu
tyypiltään mainitun direktiivin liitteessä II olevaan luetteloon, luonteeltaan sellainen, että se edellyttää ympäristövaikutusten
arviointimenettelyn aloittamista.
2)
Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: italia.