CELEX: 62009CJ0241
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Tiesas kompetence
Prasītāja pamata lietā daļēja atteikšanās no prasības
Atbilstošo tiesību normu maiņa
Lietas risinājumam vairs nevajadzīga Tiesas atbilde
Tiesvedības izbeigšana pirms sprieduma taisīšanas

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvas 2003/55/EK
par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu (OV L 176, 57. lpp.; OV
Īpašais izdevums latviešu valodā: 12. nod., 2. sēj., 230. lpp.) 1., 2. un 18. pantu, kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes
2005. gada 28. septembra Regulas (EK) Nr. 1775/2005 par dabasgāzes pārvaldes tīklu piekļuves nosacījumiem (OV L 289, 1. lpp.)
3. pantu.
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp uzņēmumu
Fluxys SA
, kuram ir uzticēta dabasgāzes pārvades tīkla pārvaldīšana Beļģijā (turpmāk tekstā – “
Fluxys
”), un
Commission de régulation de l’électricité et du gaz
[Elektroenerģijas un gāzes pakalpojumu regulēšanas komisija] (
CREG
) par šīs pēdējās 2008. gada 6. jūnija lēmumu par izplatīšanai valsts tirgū paredzētās gāzes pārvades tarifu noteikšanu laikposmam
no 2008. līdz 2011. gadam.

Atbilstošās tiesību normas

Savienības tiesības
Direktīvas 2003/55 1. panta 1. punktā ir noteikts:
“Šī direktīva nosaka kopīgus dabasgāzes pārvades, sadales, piegādes un uzglabāšanas noteikumus. Tā paredz noteikumus, kas
attiecas uz dabasgāzes nozares organizāciju un darbību, pieeju [piekļuvi] tirgum, kritērijiem un procedūrām, kas piemērojamas,
lai piešķirtu atļaujas dabasgāzes pārvadei, sadalei, piegādei un uzglabāšanai un sistēmu [tīklu] ekspluatācijai.”
Direktīvas 2003/55 2. panta 3. punktā jēdziens “pārvade” tās izpratnē tiek definēts šādi:
“Dabasgāzes transportēšana pa augsta spiediena vadu tīklu, izņemot gāzes piegādes tīklu, lai to nogādātu līdz patērētājiem,
bet tā neietver piegādi.”
Direktīvas 2003/55 18. panta 1. punktā ir noteikts:
“Dalībvalstis nodrošina tādas sistēmas ieviešanu, kas trešai personai dod pieeju [piekļuvi] pārvades un sadales sistēmai [tīkliem]
un [sašķidrinātās dabasgāzes] objektiem, pamatojoties uz publicētu tarifu [publicētiem tarifiem], ko piemēro visiem tiesīgiem
patērētājiem, tostarp piegādes uzņēmumiem, un piemēro objektīvi un bez sistēmas [tīkla] lietotāju diskriminācijas. Dalībvalstis
nodrošina to, ka šos tarifus vai metodiku, ko izmanto tarifu aprēķināšanā, 25. panta 1. punktā minētā pārvaldes [regulatīvā]
iestāde apstiprina pirms to stāšanās spēkā, un ka šie tarifi un metodika, ja apstiprina vienīgi metodiku, tiek publicēti pirms
to stāšanās spēkā.”
Regulas Nr. 1775/2005 3. panta 1. punktā ir piebilsts:
“Tarifi vai metodoloģijas, kas izmantotas to aprēķināšanai, kurus piemēro pārvades sistēmu [tīkla] operatori un apstiprinājušas
regulatīvās iestādes saskaņā ar Direktīvas 2003/55[..] 25. panta 2. punktu [..], ir pārskatāmi, ņem vērā vajadzību pēc sistēmas
viengabalainības un tās uzlabošanas un atspoguļo faktiskās izmaksas, ciktāl šīs izmaksas atbilst efektīva un strukturāli salīdzināma
tīkla operatora izmaksām un ir pārredzamas, tajā pašā laikā ietverot attiecīgu peļņu no investīcijām un vajadzības gadījumā
ņemot vērā tarifu salīdzinošo novērtēšanu, ko izstrādājušas regulatīvās iestādes. Tarifus vai metodoloģijas, kas izmantotas,
lai tos aprēķinātu, piemēro bez diskriminācijas.
[..]”

Valsts tiesības, kādas tās izriet no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu
Beļģijā dabasgāzes sadale ir reglamentēta 1965. gada 12. aprīļa Likumā par gāzveida un citu produktu pārvadi pa cauruļvadiem
[
Loi du 12 avril 1965 relative au transport de produits gazeux et autres par canalisations
] (1965. gada 7. maija
Moniteur belge
, 5260. lpp.). No lēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu secināms, ka šā lēmuma laikā pamata lietā piemērojamās tiesību
normas izrietēja no šā likuma redakcijas ar grozījumiem, kas izdarīti ar 2009. gada 10. marta Likumu par grozījumu izdarīšanu
1965. gada 12. aprīļa Likumā par gāzveida un citu produktu pārvadi pa cauruļvadiem (2009. gada 31. marta
Moniteur belge
, 25173. lpp.; turpmāk tekstā – “Gāzes likums”).
Gāzes likuma 1. panta 7.a punktā “tranzīts” ir definēts šādi:
“Dabasgāzes pārvade, neveicot nedz dabasgāzes sadali, nedz piegādi Beļģijas teritorijā.”
Šā likuma 15/5.c pantā ir noteikts:
“1.      Dabasgāzes pārvades tīkla operators, dabasgāzes uzglabāšanas iekārtas operators, [sašķidrinātās dabasgāzes] iekārtas operators
atsevišķi iesniedz lūgumu [
CREG
] apstiprināt savus attiecīgos tarifus, kā arī papildpakalpojumu tarifus. Šos attiecīgajām darbībām apstiprinātos tarifus
tie katrs publicē atbilstoši šajā nodaļā izklāstītajām pamatnostādnēm.
[..]
4.      Operatori apstiprināšanai [
CREG
] iesniedz priekšlikumu par ieņēmumiem un tarifiem, kas izstrādāti, par pamatu ņemot 15/5.a pantā minēto ieņēmumu kopsummu.
[..]”
Minētā likuma 15/5.d panta 1. punktā ir noteikts:
“[..] šīs nodaļas un Karaļa 2007. gada 8. jūnija dekrēta par taisnīgu peļņu ietverošu ieņēmumu kopsummas noteikšanas metodoloģiju,
vispārējo tarifu struktūru, pamatprincipiem tarifu noteikšanas jomā, procedūrām, tarifu izsludināšanu, gada pārskatiem, grāmatvedību,
izmaksu kontroli, atšķirībām operatoru ieņēmumos un objektīvu indeksācijas formulu, ko paredz 1965. gada 12. aprīļa Likums
par gāzveida un citu produktu pārvadi pa cauruļvadiem, redakcijā, kas 2007. gada 29. jūnijā publicēta
Moniteur belge
, noteikumi ir piemērojami dabasgāzes tranzīta tarifiem un dabasgāzes pārvades tīkla operatoram, kurš nodarbojas ar tranzītu,
ievērojot šādas atkāpes:
1)      tarifus piemēro noteiktu laiku, kas paredzēts līgumā starp pārvades tīkla operatoru un šā tīkla lietotājiem;
2)      lai garantētu cenu noturīgumu nākotnē, 15/5.a panta 2. punktā minētais regulējuma periods drīkst pārsniegt četrus gadus;
3)      taisnīga peļņa no tranzīta ir noteikta saskaņā ar iepriekš minētā Karaļa 2007. gada 8. jūnija dekrēta 4.–8. pantu ar nosacījumu,
ka:
a)      reglamentēto tranzīta aktīvu sākotnējo vērtību 2007. gada 31. decembrī ir apstiprinājusi [
CREG
] pēc operatora piedāvājuma, ņemot vērā visas Beļģijā esošās pārvades iekārtas, kuras tiek izmantotas tranzītam;
b)      beta koeficienta un riska prēmijas iznākums kā iepriekš minētā Karaļa dekrēta 6. pantā paredzētās peļņas procenta R sastāvdaļa
ir noteikts 7 % apmērā;
[..].”
Gāzes likuma 15/19. pantā ir noteikts, ka līgumi, kuri atbilstoši Padomes 1991. gada 31. maija Direktīvas 91/296/EEK par dabasgāzes
tranzītu pa cauruļvadu tīkliem (OV L 147, 37. lpp.; OV Īpašais izdevums latviešu valodā: 12. nod., 1. sēj., 151. lpp.) 3. panta
pirmajai daļai noslēgti līdz 2004. gada 1. jūlijam (turpmāk tekstā – “vēsturiskie līgumi”), ir spēkā un tiek pildīti atbilstoši
minētās direktīvas noteikumiem.

Pamata lieta un prejudiciālais jautājums
2007. gadā saskaņā ar Gāzes likuma 15/5.c pantu
Fluxys
iesniedza
CREG
apstiprināšanai tarifu piedāvājumus gan attiecībā uz izplatīšanai kādā citā valstī paredzētas gāzes pārvades darbībām (turpmāk
tekstā – “tranzīts”), gan attiecībā uz sadalīšanai Beļģijā paredzētas gāzes pārvades (turpmāk tekstā – “nogāde”) un uzglabāšanas
darbībām laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam.
Par tarifu piedāvājumiem attiecībā uz tranzīta darbībām
CREG
attiecīgi 2008. gada 15. maijā un 6. jūnijā pieņēma divus lēmumus. Ar
Cour d’appel de Bruxelles
[Briseles apelācijas tiesas] 2008. gada 10. novembra spriedumu lietā šo lēmumu izpilde tika apturēta, pamatojoties uz to
pirmšķietamo [
prima facie
] prettiesiskumu.

Fluxys
tarifu piedāvājumus nogādes un uzglabāšanas darbībām
CREG
atteicās apstiprināt un 2007. gada 19. decembra lēmumā pati noteica pagaidu tarifus, turklāt šim uzņēmumam uzdodot iesniegt
jaunas budžeta aplēses ar jauniem tarifu piedāvājumiem. Pēc tam, kad šie piedāvājumi tika iesniegti, 2008. gada 6. jūnijā
CREG
pieņēma jaunu lēmumu, kurā tā noteica pagaidu tarifus nogādes un uzglabāšanas darbībām. Šajā lēmumā tā norādīja, ka tā nespēj,
pamatojoties uz
Fluxys
sniegto informāciju, noteikt, kā izmaksas attiecinātas uz dažādām tās veiktajām pārvades darbībām, un tādēļ ir veikusi jaunu
aprēķinu, no jauna sadalot izmaksas šo darbību starpā. Pamatojoties uz minēto aprēķinu,
CREG
nolēma attiecībā uz nogādes darbību noteikt tarifus, kas ir zemāki par šīs sabiedrības piedāvātajiem.
Apstrīdēdama
CREG
nogādes un uzglabāšanas tarifu noteikšanai izmantoto metodi, 2008. gada 27. jūnijā
Fluxys
cēla prasību
Cour d’appel de Bruxelles
, lai panāktu, ka minētā 2008. gada 6. jūnija lēmuma par šiem tarifiem izpilde tiek apturēta un tas tiek atcelts. Tā uzskata,
ka daļu no tās nogādes darbības operatīvajām izmaksām
CREG
esot kļūdaini attiecinājusi uz tranzīta darbību.
Fluxys
tostarp apgalvo, ka
CREG
nav ievērojusi Gāzes likumu, kurā attiecībā uz tranzīta darbībām, no vienas puses, un nogādes un uzglabāšanas darbībām, no
otras puses, ir paredzēti atšķirīgi tarifu aprēķināšanas noteikumi, jo vienus un tos pašus noteikumus piemērojusi attiecībā
uz visam šīm darbībām.
Pamata lietā
CREG
norāda tostarp, ka Eiropas Savienības tiesiskajā regulējumā, it īpaši Direktīvā 2003/55, ir liegts tāds valsts tiesiskais
regulējums kā Beļģijas tiesībās spēkā esošais, kurā dažādiem dabasgāzes pārvades veidiem ir noteiktas atšķirīgas tarifikācijas
metodes.
Lēmumā par prejudiciāla jautājuma uzdošanu
Cour d’appel de Bruxelles
uzsver, ka strīda izspriešanā ir jāizvērtē Beļģijas tiesību akti, it īpaši Gāzes likuma 15/5.d pants redakcijā ar grozījumiem,
kas izdarīti ar 2009. gada Gāzes likumu, no kura izriet, ka tranzīta darbību tarifu noteikšanas metode atšķiras no citu dabasgāzes
pārvades darbību tarifu noteikšanai izmantotās. Saskaņā ar šiem tiesību aktiem tranzīta darbību tarifu noteikšanā netiek ņemtas
vērā izmaksas, kas saistītas ar tīkla ekspluatāciju visam operatora darbību kopumam. Ievērojot šos apsvērumus, iesniedzējtiesa
apturēja
CREG
2008. gada 6. jūnija lēmuma izpildi.
Šajos apstākļos
Cour d’appel de Bruxelles
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Direktīvas [2003/55] 1., 2. un 18. pants un Regulas [Nr. 1775/2005] 3. pants liedz valsts tiesību aktos noteikt īpašu
tarifu režīmu attiecībā uz tranzīta darbību, kurā ir izdarītas atkāpes no noteikumiem par pārvadi, pārvades darbībā “nogādi”
nodalot no “tranzīta”?”

Tiesvedība Tiesā
2010. gada 7. aprīļa vēstulē, kas Tiesas kancelejā tika saņemta 2010. gada 28. aprīlī,
Fluxys
pārstāvji Tiesai darīja zināmu, ka “[..] ar
CREG
[tikusi] panākta vienošanās par tāda tarifu režīma piemērošanu, kura pamatā vairs nav nogādei valstī veiktās pārvades nošķiršana
no tranzīta un kurā, pamatojoties uz to pašu metodiku, ir atspoguļotas katras darbības nodrošināšanai sniegto un ar to saistīto
pakalpojumu izmaksas”. Šajā vēstulē tika vienlīdz norādīts, ka “tā, kā paredz šī vienošanās,
Fluxys
ir atteikusies no visiem prasības pamatiem, ko tā izvirzījusi
Cour d’appel de Bruxelles
pret
CREG
lēmumiem, tostarp saistībā ar tranzīta nošķiršanu [no] iekšzemes pārvades”, atskaitot vienīgi prasības pamatu saistībā ar
vēsturiskajiem līgumiem, attiecībā uz kuriem ir paredzēts izņēmums.
Ņemot vērā šo vēstuli, Tiesa lūdza iesniedzējtiesai norādīt, kā šī atteikšanās ietekmē prejudiciālā nolēmuma tiesvedību.
Vēstulē, kura Tiesas kancelejā tika saņemta 2010. gada 17. maijā,
Cour d’appel de Bruxelles
darīja zināmu, ka tā uztur lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, jo, lai arī
Fluxys
daļēji ir atteikusies no prasības,
CREG
2008. gada 6. jūnija lēmums nav atcelts un “
Fluxys
uztur savu prasību” šo lēmumu “atcelt” saistībā ar tiem prasības pamatiem, no kuriem tā nav atteikusies un kuri attiecas uz
Gāzes likuma noteikumu par tarifu aprēķināšanas metodi neievērošanu. Turklāt tā informēja Tiesu, ka saskaņā ar Beļģijas
code judiciaire
[Tiesu iekārtas kodeksa] 825. pantu
Fluxys
daļējās atteikšanās no prasības spēkā esamība “ir pakārtota nosacījumam, ka to akceptē pretējā puse” un ka tiesvedībā pamata
lietā
CREG
šo atteikšanos no prasības nav akceptējusi. Noslēgumā tā piebilda, ka “saistībā ar sabiedriskās kārtības jomā ietilpstošu
jautājumu” tai ir neierobežota kompetence un tādējādi nav pienākuma spriest tikai par prasības pamatiem, ko izvirzījuši lietas
dalībnieki.
Vēstulē, kura Tiesas kancelejā tika saņemta 2010. gada 1. jūnijā, Beļģijas valdība Tiesai paziņoja, ka Eiropas Komisijas saskaņā
ar LESD 258. pantu jautājumā par Gāzes likumu nosūtītās brīdinājuma vēstules rezultātā šajā likumā ir izdarīti grozījumi ar
2010. gada 29. aprīļa Likumu par grozījumu izdarīšanu 1965. gada 12. aprīļa Likumā par gāzveida un citu produktu pārvadi pa
cauruļvadiem attiecībā uz tranzīta tarifiem (2010. gada 21. maija
Moniteur belge
, 31397. lpp.).
No Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem vienlīdz izriet, ka iepriekš minēto 2009. gada 10. marta likumu tostarp tāpēc,
ka tas bija pretrunā Direktīvai 2003/55 un Regulai Nr. 1775/2005, ar 2010. gada 8. jūlija spriedumu
Cour constitutionnelle
[Konstitucionālā tiesa] ir atcēlusi
ex tunc
.

Par lūgumu atkārtoti uzsākt mutvārdu procesu
2010. gada 17. novembra vēstulē
CREG
lūdza atkārtoti uzsākt mutvārdu procesu, apgalvodama būtībā, ka “jautājums par Gāzes direktīvas 32. panta 1. punktā attiecībā
uz tā dēvētajiem [vēsturiskajiem] līgumiem noteiktā izņēmuma spēkā esamību, kā arī piemērošanu laikā” ir jāiztirzā uz sacīkstes
principu balstītā procedūrā tāpēc, ka ģenerāladvokāte secinājumos ir pamatojusies uz informāciju un apsvērumiem, kas esot
pavisam jauni un par ko
CREG
neesot varējusi sniegt apsvērumus.
Šajā ziņā jāatgādina, ka Tiesa pēc savas ierosmes vai ievērojot ģenerāladvokāta ieteikumu vai arī lietas dalībnieku lūgumu
var izdot rīkojumu par atkārtotu mutvārdu procesa sākšanu atbilstoši tās Reglamenta 61. pantam, ja tā uzskata, ka tai nav
pietiekami skaidri lietas apstākļi vai ka lieta ir jāizskata, ņemot vērā argumentu, ko lietas dalībnieki nav apsprieduši (skat.
it īpaši 2009. gada 8. septembra spriedumu lietā C‑42/07
Liga Portuguesa de Futebol Profissional
un
Bwin International
, Krājums, I‑7633. lpp., 31. punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Eiropas Savienības Tiesas Statūtos un tās Reglamentā lietas dalībniekiem turpretim nav paredzēta iespēja iesniegt apsvērumus
par ģenerāladvokāta sniegtajiem secinājumiem (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Liga Portuguesa de Futebol Profissional
un
Bwin International
, 32. punkts).
Uzklausījusi ģenerāladvokāti, Tiesa uzskata, ka, tā kā uz prejudiciālo jautājumu vairs nav jāatbild, pieteikums par mutvārdu
procesa atkārtotu uzsākšanu ir noraidāms.

Par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu
No Tiesas judikatūras izriet, ka vienīgi valsts tiesu, kuras izskata lietu un kurām ir jāuzņemas atbildība par tiesas nolēmuma
pieņemšanu, ziņā ir, ievērojot katras lietas īpatnības, novērtēt gan prejudiciāla nolēmuma nepieciešamību savu spriedumu taisīšanai,
gan arī Tiesai uzdoto jautājumu atbilstību (skat. it īpaši 1995. gada 15. jūnija spriedumu apvienotajās lietās no C‑422/93
līdz C‑424/93
Zabala Erasun
u.c.,
Recueil
, I‑1567. lpp., 14. punkts).
Tomēr, izmantojot savu rīcības brīvību, valsts tiesa sadarbībā ar Tiesu pilda tām kopīgi uzticētu uzdevumu, lai nodrošinātu,
ka Savienības tiesību piemērošanā un interpretēšanā tiktu ievērots tiesiskums. Tādēļ problēmas, kas var rasties saistībā ar
valsts tiesai esošās rīcības brīvības izmantošanu, un tās atbilstoši LESD 267. pantam ar Tiesu uzturētās attiecības ietilpst
tikai un vienīgi Savienības tiesību jomā (skat. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās
Zabala Erasun
u.c., 15. punkts).
Tamdēļ ir noteikti vajadzīgs, lai Tiesas rīcībā būtu ziņas par pamata lietas faktiskajiem apstākļiem un tiesisko regulējumu,
jo lūgumos sniegt prejudiciālu nolēmumu sniegtā informācija noder ne tikai tam, lai Tiesa varētu sniegt lietderīgu atbildi,
bet arī tam, lai dotu dalībvalstu valdībām un citām ieinteresētām personām iespēju sniegt apsvērumus saskaņā ar Tiesas Statūtu
23. pantu. Ņemot vērā, ka saskaņā ar šo tiesību normu ieinteresētās personas tiek iepazīstinātas tikai ar lūgumiem sniegt
prejudiciālu nolēmumu, Tiesai ir jārūpējas, lai šī iespēja tiktu nodrošināta (1982. gada 1. aprīļa spriedums apvienotajās
lietās no 141/81 līdz 143/81
Holdijk
u.c.,
Recueil
, 1299. lpp., 6. punkts, kā arī 2000. gada 28. jūnija rīkojums lietā C‑116/00
Laguillaumie
, I‑4979. lpp., 14. punkts).
Tādējādi, lai arī Tiesai ir jāvar pēc iespējas vairāk paļauties uz valsts tiesas vērtējumu par tai uzdoto jautājumu vajadzību,
tai ir arī jāspēj veikt jebkuru ar tās funkciju pildīšanu saistītu vērtējumu, tostarp, lai vajadzības gadījumā pārbaudītu,
kā tas jādara ikvienai tiesai, vai lieta ir tai piekritīga (iepriekš minētais spriedums apvienotajās lietās
Zabala Erasun
u.c., 16. punkts).
Šajā gadījumā no vēstulēm, kas Tiesā saņemtas pēc lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšanas, izriet, pirmkārt, ka
Fluxys
ir atteikusies no prasības pamatiem, kas iesniedzējtiesā bija izvirzīti jautājumā par
CREG
iesniedzējtiesā apstrīdētajā lēmumā izmantotās tarifu noteikšanas metodes prettiesiskumu, un lēmumus, kas apstrīdēti
Cour d’appel de Bruxelles
, lūdz atcelt vairs tikai saistībā ar vēsturiskajiem līgumiem, attiecībā uz kuriem saskaņā ar Direktīvas 2003/55 32. panta
1. punktu ir paredzēts izņēmums. Otrkārt, pēc
Cour constitutionnelle
2010. gada 8. jūlija sprieduma iesniedzējtiesas piemērojamais valsts tiesiskais regulējums vairs nav tas pats, kas tika ņemts
vērā, izdodot lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu.
Šajos apstākļos Tiesai atliek vien konstatēt, pirmkārt, ka
Cour d’appel de Bruxelles
lēmumā par prejudiciāla jautājuma uzdošanu aprakstītās valsts tiesību normas pamata lietā vairs nav piemērojamas, lai arī,
pēc minētās tiesas domām, jautājums par iepriekš minētā
Cour constitutionnelle
sprieduma rezultātā no jauna piemērojamo valsts noteikumu saderību ar Savienības tiesībām ir tikpat aktuāls kā ar minēto spriedumu
atcelto noteikumu gadījumā, un, otrkārt, ka prasītāja pamata lietā vairs nevaino
CREG
Gāzes likuma 15/5.d panta pārkāpumā.
No iepriekš minētā izriet, ka, ņemot vērā tiesvedības attīstības gaitu iesniedzējtiesā gan procesuālā, gan piemērojamo tiesību
ziņā, Tiesa vairs nespēj spriest par tai uzdoto jautājumu.

Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās
izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi,
nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
Uz lietā C‑241/09 uzdoto prejudiciālo jautājumu vairs nav jāatbild.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – franču.