CELEX: 62006CJ0017
Ochranné známky
Článek 5 odst. 1 písm. a) a čl. 6 odst. 1 písm. a) první směrnice 89/104/EHS
Právo majitele zapsané ochranné známky vznést námitky proti užívání označení totožného s ochrannou známkou třetí osobou
Užívání označení jako obchodní firmy, obchodního jména nebo označení provozovny
Právo třetí osoby užívat své jméno

1       Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 5 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988,
kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92,
dále jen „směrnice“).
2       Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společnostmi Céline SA a Céline SARL ve věci užívání obchodní firmy „Céline“
a označení provozovny „Céline“ touto posledně uvedenou společností.

Právní rámec
3       Článek 5 směrnice, nazvaný „Práva z ochranné známky“, ve svých odstavcích 1, 3 a 5 stanoví:
„1.      Ze zapsané ochranné známky vyplývají pro jejího majitele výlučná práva. Majitel je oprávněn zakázat všem třetím osobám, které
nemají jeho souhlas, aby v obchodním styku užívaly:
a)      označení totožné s ochrannou známkou pro zboží nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je známka zapsána;
b)      označení, u něhož z důvodu jeho totožnosti nebo podobnosti s ochrannou známkou a totožnosti či podobnosti zboží nebo služeb
označovaných ochrannou známkou a označením existuje nebezpečí záměny u veřejnosti, včetně nebezpečí asociace označení s ochrannou
známkou.
[…]
3.      Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 1 a 2, může být zakázáno zejména:
a)      umísťovat označení na zboží nebo jeho obaly;
b)      nabízet zboží pod tímto označením, uvádět je na trh nebo skladovat za tímto účelem anebo nabízet či poskytovat pod tímto označením
služby;
c)       dovážet či vyvážet pod tímto označením zboží;
d)      užívat toto označení v obchodních listinách a v reklamě.
[…]
5.      Odstavce 1 až 4 se nedotknou těch ustanovení členského státu, která se týkají ochrany proti užívání označení k jinému účelu
než je rozlišování zboží nebo služeb, pokud užívání tohoto označení bez řádného důvodu protiprávně těží z rozlišovací způsobilosti
nebo dobrého jména ochranné známky nebo jim působí újmu.“
4       Článek 6 směrnice, nazvaný „Omezení účinků ochranné známky“, ve svém odstavci 1 stanoví:
„Ochranná známka neopravňuje majitele, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku:
a)      své jméno a adresu;
[…]
pokud je užívá v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.“

Spor v původním řízení a předběžná otázka
5       Hlavní činností společnosti Céline SA, založené pod touto obchodní firmou dne 9. července 1928, je vytváření a prodej oděvního
zboží, jakož i módních doplňků.
6       Dne 19. dubna 1948 tato společnost podala přihlášku slovní ochranné známky CÉLINE, jejíž zápis byl od té doby nepřetržitě
obnovován, naposledy dne 6. března 1998, pro označení veškerých výrobků spadajících do tříd 1 až 42 ve smyslu Niceské dohody
o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, zejména „oděvů
a obuvi“.
7       Pan Grynfogel se dne 25. září 1950 nechal zapsat do obchodního rejstříku v Nancy pro provozování podniku s pánskou a dámskou
konfekcí s označením „Céline“.
8       Společnost Céline SARL prohlásila, že odvozuje své právo na užívání označení „Céline“ od p. Grynfogela prostřednictvím následných
provozovatelů tohoto podniku. Tato společnost byla zapsána do obchodního rejstříku dne 31. ledna 1992 za účelem provozování
podniku spočívajícího v obchodování s konfekčními oděvy, prádlem, konfekcí, kožešinami, oblečením a různými doplňky pod uvedeným
označením.
9       Poté, co byla informována o tomto skutkovém stavu, společnost Céline SA podala proti společnosti Céline SARL žalobu, aby bylo
zakázáno jednání porušující práva k ochranné známce CÉLINE a nekalosoutěžní jednání, spočívající v neoprávněném užívání obchodní
firmy „Céline“ a označení provozovny „Céline“, jakož i za účelem získání náhrady svých škod.
10     Rozsudkem ze dne 27. června 2005 tribunal de grande instance de Nancy všem návrhům společnosti Céline SA vyhověl a zakázal
společnosti Céline SARL jakékoli užívání výrazu „Céline“, samotného nebo ve spojení, ať je jeho důvod jakýkoli, nařídil jí,
aby změnila svou obchodní firmu a zvolila výraz, který nemůže být zaměněn se starší ochrannou známkou CÉLINE, jakož i s označením
provozovny „Céline“, a uložil jí, aby společnosti Céline SA uhradila 25 000 eur jako náhradu škody.
11     Dne 4. července 2005 podala společnost Céline SARL proti tomuto rozsudku u cour d'appel de Nancy odvolání, přičemž uplatnila,
že užívání označení totožného se starší slovní ochrannou známkou jako obchodní firmy nebo označení provozovny nespadá do oblasti
porušování práv k ochranné známce, poněvadž funkcí obchodní firmy ani označení provozovny není rozlišovat zboží nebo služby,
a že v každém případě u veřejnosti nemůže dojít k záměně ohledně původu dotyčného zboží z důvodu výhradního postavení společnosti
Céline SA na trhu s luxusními oděvy a doplňky.
12     Cour d'appel de Nancy se rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být čl. 5 odst. 1 směrnice [...] vykládán v tom smyslu, že zvolí-li si třetí osoba, která k tomu nebyla oprávněna, zapsanou
slovní ochrannou známku jako obchodní firmu, obchodní jméno nebo označení provozovny v rámci činnosti uvádění totožných výrobků
na trh, představuje to užívání této ochranné známky v obchodním styku, jehož ukončení je majitel oprávněn dosáhnout na základě
svého výlučného práva?“

K předběžné otázce
13     Podstatou otázky předkládajícího soudu je to, zda užívání označení totožného se starší slovní ochrannou známkou jako obchodní
firmy, obchodního jména nebo označení provozovny třetí osobou, která k tomu nebyla oprávněna, v rámci činnosti uvádění na
trh výrobků totožných s těmi, pro něž byla ochranná známka zapsána, představuje užívání, jehož ukončení je majitel oprávněn
dosáhnout podle čl. 5 odst. 1 směrnice.

K výkladu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice
14     Podle čl. 5 odst. 1 první věty směrnice ze zapsané ochranné známky vyplývají pro jejího majitele výlučná práva. Na základě
téhož odstavce písm. a) tato výlučná práva opravňují majitele zakázat všem třetím osobám, které nemají jeho souhlas, aby v obchodním
styku užívaly označení totožné s ochrannou známkou pro zboží nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je známka zapsána.
Jiná ustanovení směrnice, jako je článek 6, definují určitá omezení účinků ochranné známky.
15     Za účelem zabránění tomu, aby se ochrana přiznaná majiteli ochranné známky v jednotlivých členských státech lišila, přísluší
Soudnímu dvoru, aby poskytl jednotný výklad čl. 5 odst. 1 směrnice, zvláště pak pojmu „užívaly [užívání]“, který je v něm
uveden (rozsudky ze dne 12. listopadu 2002, Arsenal Football Club, C‑206/01, Recueil, s. I‑10273, bod 45, a ze dne 25. ledna
2007, Adam Opel, C‑48/05, Sb. rozh. s. I‑1017, bod 17).
16     Jak vyplývá z judikatury Soudního dvora (výše uvedený rozsudek Arsenal Football Club; rozsudek ze dne 16. listopadu 2004,
Anheuser-Busch, C‑245/02, Sb. rozh. s. I‑10989, a výše uvedený rozsudek Adam Opel), může majitel zapsané ochranné známky podle
čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice zakázat užívání označení totožného s jeho ochrannou známkou třetí osobou pouze tehdy, když
jsou splněny následující čtyři podmínky:
–       k tomuto užívání musí docházet v obchodním styku;
–       musí k němu docházet bez souhlasu majitele ochranné známky;
–       musí k němu docházet pro zboží nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž byla známka zapsána, a
–       musí zasahovat nebo musí být schopné zasáhnout do funkcí ochranné známky, a zejména do její základní funkce, jíž je zaručit
spotřebitelům původ výrobků nebo služeb.
17     Ve věci v původním řízení je nesporné, že k užívání označení totožného s dotčenou ochrannou známkou dochází v kontextu obchodní
činnosti, jejímž cílem je hospodářské zvýhodnění, a nikoli v soukromé oblasti. V důsledku toho dochází k užívání tohoto označení
v obchodním styku (viz obdobně výše uvedené rozsudky Arsenal Football Club, bod 40, a Adam Opel, bod 18).
18     Je rovněž nesporné, že k užívání uvedeného označení došlo bez souhlasu majitele ochranné známky, která je předmětem původního
řízení.
19     Společnost Céline SARL naproti tomu popírá, že k užívání označení totožného s dotčenou ochrannou známkou dochází „pro zboží“
ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice.
20     Ze struktury článku 5 směrnice vyplývá, že užívání označení pro zboží nebo služby ve smyslu odstavců 1 a 2 tohoto článku je
užíváním za účelem rozlišování uvedeného zboží nebo služeb, zatímco odstavec 5 téhož článku se týká „užívání označení, ke
kterému dochází k jinému účelu, než je rozlišování zboží nebo služeb“ (rozsudek ze dne 23. února 1999, BMW, C‑63/97, Recueil,
s. I‑905, bod 38).
21     Účelem obchodní firmy, obchodního jména nebo označení provozovny přitom samo o sobě není rozlišovat zboží nebo služby (viz
v tomto smyslu rozsudky ze dne 21. listopadu 2002, Robelco, C‑23/01, Recueil, s. I‑10913, bod 34, a výše uvedený rozsudek
Anheuser-Busch, bod 64). Cílem obchodní firmy je totiž identifikovat společnost, zatímco cílem obchodního jména nebo označení
provozovny je označit podnik. Pokud se tedy užívání obchodní firmy, obchodního jména nebo označení provozovny omezuje na identifikaci
společnosti nebo na označení podniku, nemůže být považováno za užívání, ke kterému dochází „pro zboží nebo služby“ ve smyslu
čl. 5 odst. 1 směrnice.
22     Naproti tomu jde o užívání „pro zboží“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice, jestliže třetí osoba umístí označení tvořící její
obchodní firmu, její obchodní jméno nebo její označení provozovny na výrobky, které uvádí na trh (viz v tomto smyslu výše
uvedené rozsudky Arsenal Football Club, bod 41, a Adam Opel, bod 20).
23     Krom toho i v případě neumístění označení na výrobky dochází k užívání „pro zboží nebo služby“ ve smyslu uvedeného ustanovení,
jestliže třetí osoba užívá uvedené označení takovým způsobem, že dojde k vytvoření spojitosti mezi označením tvořícím obchodní
firmu, obchodní jméno nebo označení provozovny třetí osoby a zbožím uváděným na trh nebo službami poskytovanými třetí osobou.
24     Ve věci v původním řízení přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda užívání označení „Céline“ společností Céline SARL
představuje užívání pro uvedené zboží ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice.
25     Konečně, společnost Céline SARL tvrdí, že u veřejnosti nemůže dojít k záměně ohledně původu dotyčného zboží.
26     Jak bylo připomenuto v bodě 16 tohoto rozsudku, užívání označení totožného s ochrannou známkou zapsanou pro zboží nebo služby
totožné s těmi, pro něž je tato ochranná známka zapsána, třetí osobou, která k tomu nebyla oprávněna, může být zakázáno podle
čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice pouze tehdy, když zasahuje nebo je schopné zasáhnout do funkcí uvedené ochranné známky, a zejména
do její základní funkce, jíž je zaručit spotřebitelům původ výrobků nebo služeb.
27     Je tomu tak v případě, kdy je označení užíváno třetí osobou pro její výrobky nebo její služby takovým způsobem, že si jej
spotřebitelé mohou vykládat tak, že označuje původ dotčených výrobků nebo služeb. V takovém případě totiž užívání uvedeného
označení může ohrozit základní funkci ochranné známky, neboť pro to, aby ochranná známka mohla hrát svou roli základního prvku
systému nenarušené hospodářské soutěže, k jehož vytvoření a zachování směřuje Smlouva o ES, musí představovat záruku, že všechny
výrobky nebo služby, které jsou jí označeny, byly vyrobeny nebo poskytnuty pod kontrolou jediného podniku, kterému je možno
přičíst odpovědnost za jejich jakost (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Arsenal Football Club, bod 48 a uvedená judikatura,
jakož i body 56 až 59).
28     Ve věci v původním řízení přísluší předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda užívání označení „Céline“ společností Céline SARL
zasahuje nebo je schopné zasáhnout do funkcí ochranné známky CÉLINE, a zejména do její základní funkce.

K výkladu čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice
29     Podle ustálené judikatury má Soudní dvůr poskytnout předkládajícímu soudu veškerý výklad práva Společenství, který může být
potřebný pro rozhodnutí věci, jež mu byla předložena, ať jej posledně uvedený uvedl v položených otázkách, či nikoli (výše
uvedený rozsudek Adam Opel, bod 31 a uvedená judikatura).
30     V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice ochranná známka neopravňuje majitele, aby zakázal
třetí osobě užívat v obchodním styku své jméno a adresu, pokud je užívá v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.
31     Soudní dvůr rozhodl, že toto ustanovení není omezeno na jména fyzických osob (výše uvedený rozsudek Anheuser-Busch, body 77
až 80).
32     V případě, že by předkládající soud dospěl k závěru, že společnost Céline SA je oprávněna zakázat užívání označení „Céline“
společností Céline SARL podle čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice, a za účelem umožnit tomuto soudu, aby rozhodl před ním projednávaný
spor, je tedy třeba zjistit, zda v takové situaci, jako je ta, o kterou jde v původním řízení, čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice
brání tomu, aby majitel ochranné známky zakázal třetí osobě užívat označení totožné s jeho ochrannou známkou jako obchodní
firmu nebo obchodní jméno.
33     Soudní dvůr rozhodl, že taková podmínka užívání „v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě“, jaká je uvedena
v čl. 6 odst. 1 směrnice, je v podstatě vyjádřením povinnosti poctivosti ve vztahu k legitimním zájmům majitele ochranné známky
(výše uvedený rozsudek Anheuser-Busch, bod 82).
34     V tomto ohledu je třeba připomenout, že dodržování uvedené podmínky poctivého užívání musí být posuzováno s přihlédnutím jednak
k míře, v níž by užívání jména třetí osoby bylo chápáno dotčenou veřejností nebo přinejmenším podstatnou částí této veřejnosti
tak, že označuje vztah mezi výrobky nebo službami třetí osoby a majitelem ochranné známky nebo osobou oprávněnou užívat ochrannou
známku, a jednak, v níž si toho třetí osoba měla být vědoma. Okolnost, že se jedná o ochrannou známku, která v členském státě,
kde je zapsána a kde se požaduje její ochrana, požívá určitého dobrého jména, z něhož by třetí osoba mohla těžit prospěch
pro uvádění svých výrobků nebo služeb na trh, představuje rovněž faktor, který musí být při tomto posouzení zohledněn (výše
uvedený rozsudek Anheuser-Busch, bod 83).
35     Předkládajícímu soudu přísluší, aby provedl celkové posouzení všech relevantních okolností věci v původním řízení, a to konkrétněji
za účelem posouzení, zda lze Céline SARL považovat za společnost, která se dopouští nekalé soutěže ve vztahu ke společnosti
Céline SA (viz v tomto smyslu výše uvedený rozsudek Anheuser-Busch, bod 84).
36     S ohledem na všechny předcházející úvahy je namístě na položenou otázku odpovědět tak, že užívání obchodní firmy, obchodního
jména nebo označení provozovny totožných se starší ochrannou známkou třetí osobou, která k tomu nebyla oprávněna, v rámci
činnosti uvádění na trh výrobků totožných s těmi, pro něž byla tato ochranná známka zapsána, představuje užívání, které je
majitel uvedené ochranné známky oprávněn zakázat podle čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice, pokud se jedná o užívání pro zboží,
které zasahuje nebo je schopné zasáhnout do funkcí ochranné známky.
Je-li tomu tak, čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice může bránit takovému zákazu pouze tehdy, pokud třetí osoba svou obchodní firmu
nebo své obchodní jméno užívá v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.

K nákladům řízení
37     Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (velký senát) rozhodl takto:
Užívání obchodní firmy, obchodního jména nebo označení provozovny totožných se starší ochrannou známkou třetí osobou, která
k tomu nebyla oprávněna, v rámci činnosti uvádění na trh výrobků totožných s těmi, pro něž byla tato ochranná známka zapsána,
představuje užívání, které je majitel uvedené ochranné známky oprávněn zakázat podle čl. 5 odst. 1 písm. a) první směrnice
Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, pokud
se jedná o užívání pro zboží, které zasahuje nebo je schopné zasáhnout do funkcí ochranné známky.
Je-li tomu tak, čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice 89/104 může bránit takovému zákazu pouze tehdy, pokud třetí osoba svou obchodní
firmu nebo své obchodní jméno užívá v souladu s poctivými zvyklostmi v průmyslu nebo v obchodě.
Podpis
*
Jednací jazyk: francouzština.