CELEX: 62006CJ0449
Pareigūnai
Darbo užmokestis
Pareigūnų tarnybos nuostatai
Šeimos išmokos
Nacionalinių šeimos išmokų dydžio nustatymas
Vaikų eiliškumo nustatymas
Vaikas, suteikiantis teisę gauti Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytas šeimos išmokas

Briuselio darbo teismo
(Tribunal du travail de Bruxelles)
prašymas priimti prejudicinį sprendimą, susijęs su 1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68, nustatančiu Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas bei Komisijos pareigūnams laikinai taikomas specialias priemones (
OL L 56, 1968, p. 1
), iš dalies pakeistu 1983 m. liepos 21 d. Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 2074/83 (
OL L 203, 1983, p. 1
) (toliau – PTN), buvo pateiktas nagrinėjant bylą
S. Gysen prieš Groupe S-Caisse d’Assurances sociales pour indépendants
(S grupė – Savarankiškai dirbančių asmenų socialinio draudimo kasa, toliau – Socialinio draudimo kasa) dėl S. Gysen vaikų eiliškumo nustatymo apskaičiuojant Belgijos šeimos išmokų dydį.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
Pagal 11 straipsnio antrąją pastraipą PTN „yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse“.
Remiantis PTN 67 straipsnio 1 dalimi, šeimos išmokas sudaro: namų ūkio išmoka, išmoka vaikui išlaikyti, mokymosi išmoka.
Vadovaujantis PTN 67 straipsnio 2 dalimi, pareigūnai, gaunantys šiame straipsnyje nurodytas šeimos išmokas, deklaruoja panašaus pobūdžio išmokas iš kitų šaltinių; jos išskaičiuojamos iš išmokų, mokamų pagal VII priedo 1–3 straipsnius.
PTN VII priedo 2 straipsnio 7 dalyje nurodyta, kad jei išlaikomo vaiko globa pagal įstatymą, teismo sprendimu arba kompetentingos institucijos administraciniu potvarkiu patikėta kitam asmeniui, tam asmeniui pareigūno vardu ir jo sąskaita mokama išmoka.
Nacionalinės teisės aktai
Pagal 1976 m. balandžio 8 d. Karaliaus dekretą, nustatantį šeimos įmokų mokėjimo savarankiškai dirbantiems asmenims tvarką (
Moniteur belge
, 1976 m. gegužės 6 d.), už vaiką mokamos išmokos suma didinama atsižvelgiant į vaikų skaičių.
Šio dekreto (pagrindinės bylos faktinių aplinkybių metu galiojanti redakcija) 16 straipsnio 1 dalies pirmojoje pastraipoje apibrėžtas vaikų eiliškumas, atsižvelgiant į vaikų, kurių atžvilgiu mokamos išmokos pagal šį Karaliaus dekretą, konsoliduotus įstatymus dėl šeimos išmokų, mokamų pagal darbo sutartį dirbantiems darbuotojams, 1976 m. kovo 26 d. Karaliaus dekretą dėl šeimos išmokų, skiriamų tam tikroms valstybės tarnautojų kategorijoms, 1971 m. liepos 20 d. Įstatymą, nustatantį garantuojamas šeimos išmokas ir Belgijoje galiojančias socialinės apsaugos tarptautines sutartis, gimimo eiliškumą.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Belgijos pilietė S. Gysen vykdo Belgijoje savarankišką profesinę veiklą. 1986 m. vasario 1 d. ji ištekėjo ir 1989 m. spalio 20 d. pagimdė vaiką. 1993 m. birželį sutuoktiniai nutraukė santuoką.
1993 m. gruodžio mėn. S. Gysen ištekėjo antrą kartą ir šioje santuokoje 1994 m. gegužės 5 d. ir 1996 m. rugsėjo 17 d. gimė du vaikai. 2000 m. sutuoktiniai nutraukė santuoką.
Nuo 2001 m. sausio 17 d. vyriausias S. Gysen sūnus gyvena su motina. 2001 m. vasario 13 d. teismo sprendime nurodyta, kad tėvų teisės ir pareigos ir turto administravimas jaunesniųjų vaikų atžvilgiu vykdomi abiejų tėvų ir kad S. Gysen mokamos šeimos išmokos.
2001 m. gruodžio 1 d. 1989 m. gimusio vaiko tėvas įsidarbino Europos Bendrijų Komisijoje. Nuo šios datos Komisijos tarnybos tėvo vardu ir jo sąskaita moka S. Gysen visas šeimos išmokas už vyriausiąjį sūnų.
2002 m. vasario 22 d. laišku S. Gysen pranešė apie šią situaciją Socialinio draudimo kasai. Po šios datos ši kasa nutraukė šeimos išmokos už vyriausiąjį sūnų mokėjimą, tačiau ir toliau jas mokėjo už jaunesniuosius vaikus.
Vėliau, manydama, kad išmokos buvo mokamos nepagrįstai, Socialinio draudimo kasa nuo 2003 m. kovo mėn. išskaitė iš mėnesinių šeimos išmokų 2284,84 EUR sumą. Šią sumą sudaro skirtumas tarp išmokų, išmokėtų už jos jaunesniuosius vaikus, kaip už antros ir trečios eilės vaikus, ir išmokų, kurios, Socialinio draudimo kasos manymu, turėjo būti sumokėtos, t. y. išmokų už du pirmosios ir antrosios eilės vaikus.
Manydama, kad administraciniai Socialinio draudimo kasos sprendimai dėl išskaitymo pagrįsti neteisėtu trijų vaikų eiliškumo nustatymu ir dėl to turi būti panaikinti, S. Gysen pareiškė ieškinį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
Šiomis aplinkybėmis Briuselio darbo teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar PTN, jų VII priedo „Atlyginimas <…>“ 1 skyrius „Šeimos išmokos“ ir 67 straipsnio 1 dalis, kuriuose numatytos <…> namų ūkio išmoka, <…> išmoka vaikui išlaikyti <…> ir mokymosi išmoka, gali ar privalo būti laikomi šioje byloje ginčijamame nacionalinės teisės akte numatyta vadinamąja <…> „Belgijoje galiojančia socialinės apsaugos tarptautine sutartimi“?“
Dėl prejudicinio klausimo
Siekiant naudingai atsakyti į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą, kuris leistų šiam teismui priimti sprendimą nagrinėjamoje byloje, reikia pabrėžti PTN pobūdį ir teisinę galią.
Pagal EB 234 straipsnį numatytą teisminio bendradarbiavimo sistemą Teisingumo Teismas turi aiškinti Bendrijos teisės nuostatas. Reikia priminti, kad pagal šią sistemą nacionalinės teisės nuostatas turi aiškinti nacionaliniai teismai (žr. 1993 m. spalio 12 d. Sprendimo
Vanacker ir Lesage
,
C-37/92, Rink. p. I-4947
, 7 punktą).
Iš šių prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktų pagrindinei bylai svarbių teisės aktų išplaukia, kad pagal Belgijos teisę į savarankiškai dirbančio asmens, sutuoktinio ar buvusio sutuoktinio vardu gaunančio kitos valstybės narės socialinio draudimo institucijų taikant tarptautines sutartis mokamas išmokas vaiką atsižvelgiama nustatant šio darbuotojo vaikų gimimo eiliškumą, siekiant apskaičiuoti Belgijos šeimos išmokų, kurias pastarasis turi teisę gauti už kitus vaikus, dydį.
Iš nacionalinio teismo sprendimo taip pat išplaukia, kad ginčą pagrindinėje byloje lėmė kasos atsisakymas nustatant savarankiškai dirbančios moters vaikų gimimo eiliškumą, siekiant apskaičiuoti šeimos išmokų, kurias ji turi teisę gauti už kitus vaikus, dydį atsižvelgti į vaiką, už kurį išmoka mokama jo tėvo, Bendrijos tarnautojo, vardu ir sąskaita.
Susipažinus su bylos medžiaga manytina, kad skirtingas kasos atliktas šių dviejų nagrinėjamų situacijų vertinimas slypi PTN numatytos S. Gysen už 1989 m. gimusį vaiką mokamos išmokos teisinio pagrindo specifikoje.
Prašyme priimti prejudicinį sprendime pateikusiame teisme Socialinio draudimo kasa tvirtino, kad PTN suteikia Bendrijos pareigūnams teises, kuriomis jie gali remtis savo darbdavio atžvilgiu, ir prireikus teisę pareikšti ieškinį Bendrijos teismuose, tačiau šios teisės nėra tiesiogiai taikomos nacionalinėse teisės sistemose.
Reikia konstatuoti, kad šis teiginys prieštarauja PTN pobūdžiui ir teisinei galiai.
Be abejo, Reglamento Nr. 259/68 negalima prilyginti tarptautinei sutarčiai, nes jį priėmė ne pagal tarptautinės teisės normas veikiančios valstybės narės, o Europos Bendrijų Taryba, veikdama savarankiškai (šiuo klausimu žr. 1970 m. vasario 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
,
8/69, Rink. p. 47
, 11 punktą ir 1980 m. kovo 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
,
91/79, Rink. p. 1099
, 7 punktą). Vis dėlto reikia priminti, kad pagal EB 249 straipsnio antrąją pastraipą šis reglamentas yra taikomas visuotinai, privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse (žr. 1981 m. spalio 20 d. Sprendimo
Komisija prieš Belgiją
,
137/80, Rink. p. 2393
, 7 punktą ir 1987 m. gegužės 7 d. Sprendimo
Komisija prieš Belgiją
,
186/85, Rink. p. 2029
, p. 21). Be to, kaip tvirtina S. Gysen, PTN 11 straipsnio antrojoje pastraipoje aiškiai numatyta, kad šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Atsižvelgiant į tiesioginį Reglamento Nr. 259/68 taikymą valstybių narių teisės sistemose, nacionalinis teismas turi jį taikyti, užtikrindamas nediskriminavimo principo paisymą. Taigi jis privalo užtikrinti vienodą požiūrį į asmenis, kurių vaikas suteikia jiems teisę gauti šeimos išmokas pagal PTN, ir asmenis, kurių vaikas suteikia jiems teisę gauti šias išmokas pagal vidaus teisę ar atitinkamoje valstybėje narėje galiojančią tarptautinę socialinės apsaugos sutartį.
Atsižvelgiant į tai, kas pirmiau išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad, pirma, PTN yra visuotinai taikomi, privalomi visi ir tiesiogiai taikomi visose valstybėse narėse, ir, antra, kad atsižvelgiant į tiesioginį Reglamento Nr. 259/68 taikymą valstybių narių teisės sistemose vaikas, suteikiantis teisę gauti šeimos išmokas pagal PTN, turi būti prilyginamas vaikui, suteikiančiam teisę gauti tokias išmokas pagal vidaus teisę ar atitinkamoje valstybėje narėje galiojančią tarptautinę socialinės apsaugos sutartį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:

1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamentas (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68, nustatantis Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas bei Komisijos pareigūnams laikinai taikomas specialias priemones, iš dalies pakeistas 1983 m. liepos 21 d. Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 2074/83, yra visuotinai taikomas, privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse. Atsižvelgiant į tiesioginį šio reglamento taikymą valstybių narių teisės sistemose vaikas, suteikiantis teisę gauti šeimos išmokas pagal Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus, turi būti prilyginamas vaikui, suteikiančiam teisę gauti tokias išmokas pagal vidaus teisę ar atitinkamoje valstybėje narėje galiojančią tarptautinę socialinės apsaugos sutartį.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.