CELEX: 62007CJ0568
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
EB 43 ir 48 straipsniai
Optikai
Įsisteigimo sąlygos
Optikos įrangos parduotuvių atidarymas ir eksploatacija
Nevisiškas Teisingumo Teismo sprendimo įvykdymas
Vienkartinė suma

Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija Teisingumo Teismo prašo:
—
pripažinti, kad nesiėmusi visų 2005 m. balandžio 21 d. Sprendimą
Komisija prieš Graikiją
(
C-140/03, Rink. p. I-3177
) įgyvendinančių priemonių, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 43 ir 48 straipsnius,
—
įpareigoti Graikijos Respubliką sumokėti Komisijai baudą, kurios siūloma suma yra 70956 eurai už kiekvieną minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
neįvykdymo dieną, skaičiuojant nuo sprendimo, kuris bus priimtas šioje byloje, paskelbimo dienos iki minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
pilno įvykdymo,
—
įpareigoti Graikijos Respubliką sumokėti Komisijai vienkartinę baudą, kurios dydis bus apskaičiuotas padauginus baudos mokesčio sumą už dieną iš dienų, per kurias tęsiasi įsipareigojimų neįvykdymas, skaičiaus, skaičiuojant nuo minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
priėmimo dienos iki sprendimo, kuris bus priimtas šioje byloje, paskelbimo dienos, ir
—
priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Nacionalinis teisės pagrindas
Nacionalinės teisės pagrindas yra nustatytas šiais įstatymais: Įstatymu Nr. 971/79 dėl teisės verstis optiko veikla ir dėl optikos parduotuvių (FEK A’ 223, toliau – Įstatymas Nr. 971/79); Įstatymu Nr. 2646/98 dėl nacionalinės socialinio aprūpinimo sistemos vystymo ir kitų nuostatų (FEK A’ 236, toliau – Įstatymas Nr. 2646/98); Įstatymu Nr. 3204/03, keičiančiu ir papildančiu teisės aktus dėl nacionalinės sveikatos sistemos ir reglamentuojančiu kitus Sveikatos ir socialinio aprūpinimo ministerijos kompetencijai priskiriamus klausimus (FEK A’ 296, toliau – Įstatymas Nr. 3204/03), ir 2008 m. gegužės 19 d. Įstatymu Nr. 3661/08 (FEK A’ 89, toliau – Įstatymas Nr. 3661/08).
Faktinių aplinkybių, reikšmingų minėtam sprendimui
Komisija prieš Graikiją
, metu Įstatymo Nr. 971/79 6 straipsnio 6 dalis, 7 straipsnio 1 dalis ir 8 straipsnio 1 dalis buvo suformuluotos taip:
„
6 straipsnis
<…>
6.   Nepažeidžiant šio straipsnio (įsisteigimas vaistinėse) 3 dalies ir 8 straipsnio antrosios pastraipos (perleidimas šeimos nariams) nuostatų, optikos parduotuves asmeniškai valdo jų eksploatacijai išduoto leidimo savininkas. Kiekvienas optikas gali valdyti tik vieną optikos parduotuvę <…>.
7 straipsnis
1.   Optikos parduotuves gali atidaryti tik asmuo, turintis optiko licenciją, ir jų eksploatacijai reikalingas kompetentingos viešosios valdžios institucijos suteiktas leidimas.
<…>
8 straipsnis
1.   Leidimas eksploatuoti optikos parduotuvę yra asmeninis ir neperleidžiamas.
<…>“
Įstatymo Nr. 2646/98 27 straipsnio 4 dalyje numatyta:
„Tik licenciją turintys optikai gali įsteigti tikrąją ar komanditinę ūkinę bendriją optikos parduotuvei eksploatuoti su sąlyga, kad asmuo, turintis leidimą eksploatuoti parduotuvę, valdo bent 50% bendrovės kapitalo. Optikas gali dalyvauti tik vienoje kitoje bendrovėje, tačiau leidimas atidaryti ir eksploatuoti optikos parduotuvę turi būti suteiktas kito licenciją turinčio optiko vardu.“
Įstatymo Nr. 971/79 6 straipsnio nuostatos buvo pakeistos Įstatymu Nr. 3204/03 vykstant procesui byloje, kurioje priimtas minėtas sprendimas
Komisija prieš Graikiją
taip, kad optikams, fiziniams asmenims, nuo šiol bus leidžiama eksploatuoti daugiau negu vieną optikos parduotuvę su sąlyga, kad kiekvienai parduotuvei vadovaus licenciją turintis optikas.
Įstatymo Nr. 971/79 7 straipsnio nuostatos buvo taip pat pakeistos Įstatymu Nr. 3204/03 šitaip:
„1.   Optikos parduotuves gali atidaryti:
a)
asmuo, turintis optiko licenciją; ir
b)
įmonės, neatsižvelgiant į jų formą, su sąlyga, kad:
1)
tikrųjų ūkinių bendrijų atveju dauguma partnerių ir vadovaujantis asmuo arba dauguma vadovaujančių asmenų būtų licenciją turintys optikai;
2)
uždarųjų akcinių bendrovių atveju daugiau negu pusė akcininkų, valdančių daugiau negu pusę akcinio kapitalo, būtų licenciją turintys optikai;
3)
akcinių bendrovių atveju bent 51% akcinio kapitalo valdytų vienoje iš Europos Sąjungos valstybių gyvenantys optikai.
<…>“
Pasibaigus terminui, kurį nustatė Komisija 2006 m. liepos 4 d. pagrįstoje nuomonėje, Graikijos Respublika priėmė 2008 m. gegužės 19 d. Įstatymą Nr. 3661/08, kurio 14 straipsnyje numatyta:
„Įstatymo Nr. 971/79 <…>, redakcijos, iš dalies pakeistos Įstatymo Nr. 3204/03 21 straipsnio 3 dalimi, 7 straipsnio 1, 2, 3, 4, 5, 6 ir 7 dalys pakeičiamos tokiu tekstu:
Optikos parduotuvę gali atidaryti: a) fiziniai asmenys ir a) įmonės, neatsižvelgiant į jų formą. Leidimo užsiimti optiko veikla nereikalaujama.
Optikos parduotuvę galima eksploatuoti paskiriant už sveikatą atsakingą licenciją turintį optiką, kuris privalo dirbti tik šioje parduotuvėje. Už sveikatą atsakingu asmeniu taip pat gali būti bendrovės steigėjos savininkas ar narys, jei jis yra licenciją turintis optikas ir jei dirba parduotuvėje.
Fiziniai asmenys ir bendrovės gali steigti ir eksploatuoti kelias optikos parduotuves, iš kurių kiekviena turi turėti atskirą leidimą ir skirtingą už sveikatą atsakingą optiką.
<…>“
Sprendimas
Komisija prieš Graikiją
Minėtu sprendimu
Komisija prieš Graikiją
Teisingumo Teismas pritarė pirmajam Komisijos kaltinimui ir pripažino, kad priimdama ir palikdama galioti Įstatymą Nr. 971/79, pagal kurį diplomuotam optikui, fiziniam asmeniui, neleidžiama eksploatuoti daugiau kaip vienos optikos parduotuvės, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 43 straipsnį (toliau – pirmasis kaltinimas, kuriam pritarta).
Tuo pačiu sprendimu Teisingumo Teismas pritarė ir antrajam Komisijos kaltinimui ir pripažino, kad priimdama ir palikdama galioti Įstatymą Nr. 971/79 bei Įstatymą Nr. 2646/98, pagal kuriuos juridinis asmuo Graikijoje gali atidaryti optikos parduotuvę šiomis sąlygomis:
—
leidimas atidaryti ir eksploatuoti optikos parduotuvę suteiktas pripažinto optiko fizinio asmens vardu; asmuo, turintis leidimą eksploatuoti parduotuvę, valdo bent 50% bendrovės kapitalo ir šia dalimi jam tenka šios bendrovės pelnas ir nuostoliai; bendrovė veikia kaip tikroji ar komanditinė ūkinė bendrija, ir
—
atitinkamas optikas dalyvauja tik vienoje kitoje bendrovėje, kuriai priklauso optikos parduotuvė, su sąlyga, kad leidimas atidaryti ir eksploatuoti šią parduotuvę yra suteiktas kito pripažinto optiko vardu,
Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 43 ir 48 straipsnius (toliau – antrasis kaltinimas, kuriam pritarta).
Ikiteisminė procedūra
2005 m. gruodžio 13 d. oficialiu pranešimu Komisija nusprendė, kad priemonėmis, kurių ėmėsi Graikijos Respublika, buvo nevisiškai įvykdytas minėtas sprendimas
Komisija prieš Graikiją
.
Savo 2006 m. vasario 22 d. atsakyme ši valstybė narė tvirtino, kad parengė įstatymo projektą, kuriuo siekiama pripažinti visų tipų bendrovėms galimybę atidaryti optikos parduotuves nereikalaujant daugumos optikų dalyvavimo.
2006 m. liepos 4 d. Komisija priėmė pagrįstą nuomonę, kurioje paprašė Graikijos Respublikos imtis visų priemonių, reikalingų, kad būtų užtikrintas minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
įvykdymas.
2006 m. rugsėjo 8 d. laišku ši valstybė narė atsakė, kad pritaria minėto įstatymo projekto pakeitimui, kuris užtikrintų visišką minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
įvykdymą.
Ši valstybė informavo Komisiją 2006 m. gruodžio 22 d. laišku, kad minėtas Įstatymo projekto pakeitimas buvo pateiktas Graikijos Parlamentui 2006 m. gruodžio 15 dieną.
Manydama, kad per nustatytą terminą nebuvo imtasi priemonių, kurių reikia įvykdyti minėtą sprendimą
Komisija prieš Graikiją
, Komisija pateikė šį ieškinį.
Šio proceso metu įvykę pokyčiai
2008 m. gegužės 19 d. Graikijos Respublikos oficialiajame leidinyje buvo paskelbtas Įstatymas Nr. 3661/08, kuris, atsakovės nuomone, užtikrina visišką minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
įvykdymą.
Išnagrinėjusi minėto įstatymo turinį Komisija 2008 m. lapkričio 28 d. laišku informavo Teisingumo Teismą, kad ji mano, jog Graikijos Respublika suderino savo teisės aktus su minėtu sprendimu.
Todėl Komisija nebeprašo nustatyti baudą. Tačiau ji paliko savo prašymą dėl vienkartinės sumos sumokėjimo ir jos dydžio.
Dėl įsipareigojimų neįvykdymo
Šalių argumentai
Komisija mano, kad pagrįstoje nuomonėje nustatytą datą Graikijos Respublika tik iš dalies įvykdė minėtą sprendimą
Komisija prieš Graikiją
.
Graikijos Respublika ginčija įsipareigojimų neįvykdymą, tvirtindama, kad Įstatymu Nr. 3204/03 buvo pašalinti visi fizinių asmenų įsisteigimo laisvės apribojimai ir sumažinti juridinių asmenų įsisteigimo laisvės apribojimai. Viena vertus, šiuo įstatymu panaikintas draudimas fiziniams asmenims eksploatuoti kelias optikos parduotuves ir, kita vertus, juo buvo leista įmonėms, nepaisant jų formos, valdyti ir eksploatuoti optikos parduotuves.
Tačiau Graikijos Respublika savo atsiliepime į ieškinį pripažįsta, kad Įstatyme Nr. 3204/03 išliko vienintelė sąlyga, kuri nevisiškai atitinka antrojo kaltinimo, kuriam buvo pritarta minėtame sprendime
Komisija prieš Graikiją
, sąlygų, būtent, kad dauguma optikos parduotuvės eksploatuojančios bendrovės narių būtų optikai, akcinių bendrovių atveju – kad ne mažiau kaip 51% kapitalo valdytų optikai.
Graikijos Respublika mano, kad priėmusi Įstatymą Nr. 3661/08 ji ėmėsi visų priemonių, reikalingų minėtam sprendimui
Komisija prieš Graikiją
įvykdyti.
Savo pareiškimuose ir per posėdį Graikijos Respublika tvirtino, kad vėlavimas, atsiradęs priimant nagrinėjamų teisės aktų pakeitimus, buvo dėl, viena vertus, rinkimų trukmės ir, antra vertus, dėl to, kad Parlamentas atmetė pirmąjį įstatymo projektą šiuo aspektu.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką įsipareigojimo neįvykdymas turi būti vertinamas atsižvelgiant į padėtį valstybėje narėje pagrįstoje nuomonėje nustatyto termino pabaigoje ir į vėlesnius pakeitimus Teisingumo Teismas atsižvelgti negali (žr., be kita ko, 2008 m. gruodžio 9 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C-121/07, Rink. p. I-9159, 22 punktą).
Kaip pripažįsta ir Graikijos Respublika, įstatyminės priemonės, kurių buvo imtasi prieš pasibaigiant pagrįstoje nuomonėje nustatytam terminui, neužtikrina minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
įvykdymo šiuo sprendimu pritarto antrojo kaltinimo atžvilgiu.
Be to, yra akivaizdu, kad Įstatymas Nr. 3661/08 buvo priimtas pasibaigus minėtam terminui ir todėl į jo nuostatas neturėtų būti atsižvelgta vertinant įsipareigojimų neįvykdymo egzistavimą.
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad iki tos dienos, kai baigėsi Komisijos pagal EB 228 straipsnį priimtoje pagrįstoje nuomonėje nurodytas terminas, nesiėmusi visų priemonių įvykdyti minėtą sprendimą
Komisija prieš Graikiją
Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 228 straipsnio 1 dalį.
Dėl piniginės baudos
Šalių argumentai
Savo 2005 m. gruodžio 13 d. Komunikatu dėl EB 228 straipsnio įgyvendinimo (SEC(2005) 1658, toliau – 2005 m. Komunikatas) Komisija nustato būdą, kuriuo nuo šiol ji siekia vykdyti užduotį, jai nustatytą šiuo straipsniu.
Kaip skelbiama šio komunikato 10 punkte, Komisija nuo šiol sistemingai siūlys priteisti iš įsipareigojimų neįvykdžiusios valstybės narės sumokėti vienkartinę sumą ir laikysis šio reikalavimo neatsisakydama ieškinio net tuo atveju, jei vykstant procesui valstybė narė įvykdys Teisingumo Teismo sprendimą, taip pat prieš priimant sprendimą pagal EB 228 straipsnį.
Remdamasi 2005 m. liepos 12 d. Sprendimu
Komisija prieš Prancūziją
(
C-304/02, Rink. p. I-6263
) ir savo 2005 m. gruodžio 13 d. Komunikatu Komisija pirmiausia paprašė Teisingumo Teismo skirti Graikijos Respublikai tuo pačiu metu ir baudą, ir vienkartinę sumą.
Kaip tai buvo priminta šio sprendimo 17 punkte, Komisija mano, kad priimdama Įstatymą Nr. 3661/08 Graikijos Respublika suderino savo teisės aktus su minėtu sprendimu
Komisija prieš Graikiją
ir nusprendė prašyti Teisingumo Teismo priteisti iš šios valstybės narės tik vienkartinę sumą.
Per rašytinį procesą ir posėdį Komisija tvirtino, kad vienkartinės sumos dydis turėjo būti apskaičiuotas padauginant pagrindinę vienkartinę sumą – 200 eurų per dieną – iš pažeidimo sunkumo ir mokumo koeficiento, kuris Graikijos Respublikai būtų 4,38.
Šiuo požiūriu Komisija, atsižvelgdama į pažeistų Bendrijos nuostatų svarbą ir į šio pažeidimo poveikį bendriesiems ir asmeniniams interesams, siūlo koeficientą 9 iš 20.
Pirma, kalbėdama apie šio pažeidimo svarbą Bendrijos taisyklėms, Komisija pabrėžia, kad dėl minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
neįvykdymo išliko didelė grėsmė pagrindinei laisvei sukuriant diskriminaciją tarp fizinių ir juridinių asmenų, o tai nėra suderinama su EB 43 ir 48 straipsniais.
Antra, Komisija mano, kad pažeidimo pasekmės bendriems ir asmeniniams interesams yra ypač sunkios, nes nagrinėjamų teisės aktų nuostatų pagrindinis tikslas yra saugoti Graikijos rinką ir trukdyti į ją patekti valstybėse narėse įsteigtoms optikos bendrovėms. Todėl minėtų nuostatų palikimas galioti yra labai didelė kliūtis vidaus rinkos funkcionavimui, nes jos prisidėjo prie jos suskaidymo.
Trečia, kalbant apie sunkinančias ir lengvinančias aplinkybes, pažymėtina, kad Komisija mano, jog Graikijos Respublika per kelis vienas po kito einančius metus ir dėl to, kad puikiai žinojo tiek Bendrijos teisės aktus, tiek minėtą sprendimą
Komisija prieš Graikiją
, siekė išsaugoti tam tikros kategorijos darbuotojų apsaugos sistemą, drausdama patekti kitų valstybių narių juridiniams asmenims į minėtą rinką. Taip ji visiškai ignoravo oficialų pranešimą ir kelis Komisijos priminimus.
Graikijos Respublika iš esmės tvirtina, kad vienkartinės sumos paskyrimas yra nepagrįstas, nes ji ėmėsi reikalingų įstatyminių priemonių ir savo iniciatyva per trumpą ir protingą terminą įvykdė minėtą sprendimą
Komisija prieš Graikiją
.
Papildomai ši valstybė narė ginčija Komisijos pasiūlytą pažeidimo sunkumo koeficientą ir akcentuoja aplinkybę, kad ginčijamais Graikijos teisės aktais nesiekiama protekcionistinio tikslo; jie atitinka bendrojo intereso reikalavimus, susijusius su visuomenės sveikata.
Vėlavimas, atsiradęs vykdant minėtą sprendimą
Komisija prieš Graikiją
, priklauso ne nuo pašalinių siekių, o nuo vidinių problemų, susijusių su teisės aktų leidybos procedūra ir rinkimų trukme.
Atsižvelgiant į bylos dalyką ir į Įstatymo Nr. 3661/08 14 straipsnį, nėra jokios konkrečios recidyvo rizikos.
Be to, Graikijos Respublikos teigimu, pažeidimas nėra labai sunkus, nes jis susijęs, nors ir prieš priimant Įstatymą Nr. 3661/08, tik su minėtame sprendime
Komisija prieš Graikiją
pritarto antrojo kaltinimo dalimi.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl periodinės baudos
Reikia priminti, kad iš nusistovėjusios teismo praktikos išplaukia, jog galimas periodinės baudos pagal EB 228 straipsnį skyrimas iš principo yra pateisinamas tik tiek, kiek tęsiasi iš ankstesnio Teisingumo Teismo sprendimo neįvykdymo kylantis pažeidimas (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2006 m. liepos 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C-119/04, Rink. p. I-6885, 45 ir 46 punktus ir 2007 m. liepos 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C-503/04, Rink. p. I-6153, 40 punktą).
Dėl aplinkybės, kad Komisija pripažįsta, jog Įstatymas Nr. 3661/08 užtikrina visišką minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
įvykdymą, nereikia įpareigoti Graikijos Respublikos sumokėti periodinę baudą.
Dėl vienkartinės sumos
Dėl galimo įpareigojimo sumokėti vienkartinę sumą reikia priminti, kad ji kiekvienu atskiru atveju turi priklausyti nuo visų svarbių veiksnių, susijusių ir su konstatuoto pažeidimo ypatybėmis, ir su atitinkamos valstybės narės, prieš kurią pradėta procedūra pagal EB 228 straipsnį, elgesiu (žr., be kita ko, minėto 2008 m. gruodžio 9 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
62 punktą).
Jei periodinės baudos skyrimas atrodo ypač tinkamas paskatinti valstybę narę kuo greičiau nutraukti įsipareigojimų nevykdymą, kuris, nesant tokios priemonės, būtų tęsiamas, įpareigojimas sumokėti vienkartinę sumą labiau grindžiamas atitinkamos valstybės narės pareigų nevykdymo pasekmėmis privatiems ir viešiesiems interesams, pavyzdžiui, kai įsipareigojimai buvo nevykdomi ilgą laiką nuo pirmojo šį įsipareigojimų neįvykdymą konstatavusio sprendimo (minėto 2005 m. liepos 12 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
81 punktas).
Teisingumo Teismas turi kiekvienoje byloje ir atsižvelgdamas į jo nagrinėjamos bylos aplinkybes bei, jo manymu, reikalingą įtikinimo ar atgrasymo lygį nustatyti tinkamas pinigines baudas, kad būtų kuo greičiau įvykdytas sprendimas, kuriuo prieš tai buvo pripažintas įsipareigojimų neįvykdymas, ir užkirstas kelias pakartoti panašius Bendrijos teisės pažeidimus (žr. minėto 2008 m. gruodžio 9 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
59 punktą).
Bet kuriuo atveju, jeigu Teisingumo Teismas nusprendžia skirti periodinę baudą ar įpareigoti sumokėti vienkartinę sumą, jis turi, naudodamasis savo diskrecija, ją nustatyti taip, kad, pirma, ji atitiktų aplinkybes ir, antra, būtų proporcinga konstatuotam pažeidimui bei tos atitinkamos valstybės narės mokumui (žr. 2003 m. lapkričio 25 d. Sprendimo
Komisija prieš Ispaniją
, C-278/01, Rink. p. I-14141, 41 punktą).
Todėl, norint nuspręsti dėl prašymo įpareigoti sumokėti vienkartinę sumą, reikia atsižvelgti į visas šios bylos aplinkybes ir, be kita ko, į Graikijos Respublikos elgesį, pažeidimo trukmę ir sunkumą.
Todėl, kalbant pirmiausia apie šios valstybės narės elgesį, yra akivaizdu, kad ji visiškai įvykdė antrąjį pagrindą, kuriam buvo pritarta minėtame sprendime
Komisija prieš Graikiją
, tik priimdama Įstatymą Nr. 3661/08, nors veiksmas, kurio reikia visiškai pašalinti šiame sprendime konstatuotas kliūtis, nesukelia ypatingų sunkumų.
Šiuo požiūriu Graikijos Respublikos nurodytiems pateisinimams, pagal kuriuos minėtą sprendimą buvo uždelsta įvykdyti dėl vidinių sunkumų, susijusių su teisės aktų leidybos procedūra, negalima pritarti. Kaip Teisingumo Teismas ne kartą yra pabrėžęs, valstybė narė negali remtis vidaus teisės nuostatomis, praktika ar padėtimi tam, kad pateisintų Bendrijos teisėje nustatytų pareigų neįvykdymą (žr., be kita ko, minėto sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
38 punktą).
Antra, kalbant apie įsipareigojimų neįvykdymo trukmę, reikia priminti, kad nors EB 228 straipsnyje nenurodytas terminas, per kurį turi būti įvykdytas sprendimas, tačiau akivaizdu, kad jis turi būti įgyvendintas per kuo trumpesnį laiką (žr. 1985 m. lapkričio 6 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C-131/84, Rink. p. 3531, 7 punktą).
Šioje byloje reikia pažymėti, kad praėjo beveik 37 mėnesiai nuo minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
paskelbimo datos iki datos, kada Graikijos Respublika visiškai suderino savo teisės aktus su minėtu sprendimu.
Todėl reikia konstatuoti, kad įsipareigojimų neįvykdymas, kuriuo kaltinama Graikijos Respublika, užsitęsė ilgą laiką, ypač atsižvelgiant į nedidelį sudėtingumo, kurį sukelia minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
visiškas įvykdymas, laipsnį.
Trečia, dėl pažeidimo sunkumo reikia pažymėti, kad šis įsipareigojimų neįvykdymas lėmė svarbų įsisteigimo laisvės apribojimą.
Iš tiesų minėtame sprendime
Komisija prieš Graikiją
Teisingumo Teismas manė, kad ginčijamais teisės aktais pažeidžiamas pagrindinis EB 43 straipsnyje numatytas principas, leidžiant kitose valstybėse narėse įsikūrusioms bendrovėms atidaryti ir eksploatuoti optikos parduotuves, tik jei narių daugumą sudaro optikai, arba, tam tikru atveju, jei kapitalo savininkų daugumą sudaro optikai.
Šiuo požiūriu reikia konstatuoti, kad įsipareigojimų neįvykdymas, koks yra šiuo atveju, gali iš esmės paveikti bendrovių ir optikų, įsisteigusių kitoje valstybėje narėje ir siekiančių atidaryti optikos parduotuvę Graikijoje, interesus.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Teisingumo Teismas mano esant pagrįsta Graikijos Respubliką įpareigoti sumokėti vienkartinę baudą.
Dėl šios vienkartinės sumos dydžio reikia atsižvelgti, be šio sprendimo 49–56 punktuose išdėstytų pastabų, į toliau nurodytas aplinkybes.
Taigi reikia priminti, kad prieš paskelbiant minėtą sprendimą
Komisija prieš Graikiją
Graikijos Respublika iš dalies nutraukė šiame sprendime konstatuotą įsipareigojimų neįvykdymą. Iš tiesų atsakovė iš dalies pakeitė ginčijamas teisės aktų nuostatas, susijusias su fizinių asmenų optikų negalėjimu eksploatuoti daugiau kaip vieną optikos parduotuvę, ir pašalino daugumą sąlygų, susijusių su juridinių asmenų optikos parduotuvių atidarymu ir eksploatacija.
Taip pat reikia konstatuoti, kad priėmusi Įstatymą Nr. 3661/08 Graikijos Respublika visiškai įvykdė minėto sprendimo
Komisija prieš Graikiją
reikalavimus vykstant procesui šioje byloje.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, bylos aplinkybės bus tinkamai įvertintos nustačius vieno milijono eurų dydžio vienkartinę sumą, kurią turės sumokėti Graikijos Respublika.
Todėl Graikijos Respubliką reikia įpareigoti sumokėti Komisijai į „Europos Bendrijos nuosavų išteklių“ sąskaitą vieno milijono eurų vienkartinę sumą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Graikijos Respublika pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1.
Iki dienos, kai baigėsi Europos Bendrijų Komisijos pagal EB 228 straipsnį priimtoje pagrįstoje nuomonėje nurodytas terminas, nesiėmusi visų priemonių įvykdyti 2005 m. balandžio 21 d. Sprendimą
Komisija prieš Graikiją
(C-140/03), Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 228 straipsnio 1 dalį.

2.
Įpareigoti Graikijos Respubliką sumokėti Komisijai į „Europos Bendrijos nuosavų išteklių“ sąskaitą vieno milijono eurų vienkartinę sumą.

3.
Graikijos Respublika padengia bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.