CELEX: 61992CJ0438
Forordning (EØF) nr. 855/84
afvikling af monetære udligningsbeløb
særstøtte til tyske producenter
producenter der er hjemmehørende i en anden medlemsstat end Forbundsrepublikken Tyskland

1 Ved kendelse af 9. december 1992, indgaaet til Domstolen den 31. december s.aa., har Finanzgericht Baden-Wuerttemberg (Tyskland) i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 855/84 af 31. marts 1984 om beregning og afvikling af de monetaere udligningsbeloeb, der gaelder for visse landbrugsprodukter (EFT L 90, s. 1).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem det franske selskab Rustica Semences SA (herefter benaevnt "Rustica"), der har hjemsted i Blagnac (Frankrig), og afgiftsmyndighederne i Kehl (Tyskland, herefter benaevnt "Finanzamt Kehl") angaaende afgiftsfradrag.
3 Rustica driver virksomhed i Frankrig inden for planteforaedling og froeproduktion. Selskabet eksporterer sine produkter til bl.a. Tyskland, hvor det er registreret som mervaerdiafgiftspligtigt. Ved selskabets momsangivelser for regnskabsaarene 1986 og 1987 kraevede Rustica ret til afgiftsfradrag i medfoer af § 24a i Umsatzsteuergesetz (tysk lov om omsaetningsafgift, herefter benaevnt "UStG"). Denne bestemmelse hjemler den saerstoette, der omhandles i artikel 3 i forordning nr. 855/84.
4 Foerste, anden og trettende betragtning til forordning nr. 855/84 har foelgende ordlyd:
"I landbrugssektoren har den monetaere ustabilitet foert til, at der er blevet indfoert specifikke omregningskurser, som skal sikre stabilitet i priserne paa landbrugsprodukter; anvendelsen af disse repraesentative kurser medfoerer forskellige prisniveauer i de forskellige medlemsstater; i samhandelen skal disse prisforskelle udlignes ved anvendelse af monetaere udligningsbeloeb; denne ordning har medfoert vanskeligheder.
Erfaringen har vist, at landbrugssektorens tilbagevenden til de faktiske oekonomiske forhold ved tilpasning af de repraesentative kurser til centralkurserne er vanskelig, navnlig for de medlemsstater, der anvender positive monetaere udligningsbeloeb, idet afvikling af disse medfoerer et prisfald udtrykt i national valuta.
...
Tilpasningen af de repraesentative kurser i Tyskland og Nederlandene medfoerer et prisfald udtrykt i national valuta og foelgelig et fald i landbrugernes indkomster; som kompensation boer der aabnes mulighed for, at der kan ydes national stoette, til hvis finansiering Faellesskabet deltager midlertidigt og i aftagende omfang."
5 Artikel 3 i forordning nr. 855/84 er affattet saaledes:
"1. En saerstoette, der ydes til de tyske landbrugere, anses for at vaere forenelig
med det faelles marked, saafremt nedenstaaende betingelser opfyldes.
2. Forbundsrepublikken Tyskland bemyndiges til at yde saerstoetten ved udbetaling anfoert i fakturaen eller momsangivelsen, idet momsen anvendes som instrument.
Denne stoette maa ikke overstige 3% af den pris uden moms, som koeberen af landbrugsproduktet betaler."
6 Ved Raadets beslutning 84/361/EOEF af 30. juni 1984 om stoette til landbrugerne i Forbundsrepublikken Tyskland (EFT L 185, s. 41) blev stoettens maksimum paa 3% forhoejet til 5% for perioden fra den 1. juli 1984 til den 31. december 1988.
7 Da den i artikel 3 omhandlede saerstoette havde form af en momslettelse, var en aendring af det faelles mervaerdiafgiftssystem noedvendig. Ved artikel 2 i Raadets tyvende direktiv, 85/361/EOEF, af 16. juli 1985 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsaetningsafgifter ° Det faelles mervaerdiafgiftssystem: undtagelser i forbindelse med den saerstoette, der ydes til visse landbrugere som kompensation for afviklingen af de monetaere udligningsbeloeb for visse landbrugsprodukter (EFT L 192, s. 18), er det foelgelig bestemt, at momsen indtil den 31. december 1991 kan anvendes som middel til at yde stoette inden for rammerne af de procentsatser, der er fastsat i artikel 3 i forordning nr. 855/84.
8 Da Finanzamt Kehl fandt, at den i UStG, § 24a, omhandlede afgiftslettelse er forbeholdt tyske virksomheder med hjemsted i Tyskland, afslog afgiftsmyndigheden Rustica' s anmodning om afgiftsnedsaettelse med den begrundelse, at selskabet har hjemsted i Frankrig.
9 Rustica indbragte afslaget til proevelse for Finanzgericht Baden-Wuerttemberg, der fandt, at sagens afgoerelse afhang af, hvorledes artikel 3 i forordning nr. 855/84 skal fortolkes, hvorfor retten besluttede at udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Er det foreneligt med artikel 3, stk. 1, i afsnit II i Raadets forordning (EOEF) nr. 855/84 af 31. marts 1984 (EFT L 90, s. 1), at Forbundsrepublikken Tyskland yder saerstoette til en landbrugsproducent, som ikke er hjemmehoerende i Tyskland, men i et andet EF-land, og som indfoerer sine produkter til Tyskland fra det land, hvor de fremstilles, og saelger dem paa det tyske marked for landbrugsprodukter til tyske koebere?
2) Saafremt spoergsmaal 1) besvares benaegtende, udelukker artikel 3 i afsnit II i forordning nr. 855/84 da umiddelbart, at der til landbrugsproducenter, som ikke er hjemmehoerende i Tyskland, ydes en ved tyske momsforskrifter fastsat saerstoette, som efter omstaendighederne strider mod artikel 3, stk. 1?"
Foerste spoergsmaal
10 Med hensyn til spoergsmaalets formulering bemaerkes, at Domstolen ifoelge fast praksis ikke kan traeffe afgoerelse om, hvorvidt en national foranstaltning er forenelig med faellesskabsretten (jf. bl.a. dom af 21.1.1993, sag C-188/91, Deutsche Shell, Sml. I, s. 363, praemis 27). Domstolen kan dog forsyne den nationale ret med alle fortolkningsbidrag vedroerende faellesskabsretten, saaledes at retten selv kan vurdere spoergsmaalet om forenelighed i den sag, den skal paakende (jf. dom af 9.7.1992, sag C-131/91, "K" Line Air Service Europe, Sml. I, s. 4513, praemis 10).
11 Foelgelig skal det forelagte spoergsmaal forstaas saaledes, at det oenskes afgjort, om artikel 3 i forordning nr. 855/84 skal fortolkes paa den maade, at bestemmelsen er til hinder for, at Forbundsrepublikken Tyskland yder saerstoette til en landbrugsproducent med hjemsted i en anden medlemsstat, der eksporterer sine produkter til Tyskland, hvor de saelges til tyske aftagere.
12 Hertil bemaerkes, at den omstaendighed, at de repraesentative omregningskurser blev aendret med henblik paa, at landbrugssektoren ° som anfoert i anden betragtning til forordning nr. 855/84 ° kunne vende tilbage til de faktiske oekonomiske forhold, har medfoert et fald i interventionspriserne og faellesskabsstoetten udtrykt i DM; ifoelge trettende betragtning er formaalet med den nationale saerstoette netop at yde kompensation for det fald i landbrugernes indkomster, der er sket som foelge heraf.
13 Prisfaldet i DM i tilslutning til afviklingen af de positive monetaere udligningsbeloeb indvirker derimod ikke paa priserne ved import til Tyskland. Som foelge heraf er en yderligere kompensation for prisfaldet i DM unoedvendig, da der allerede er sikret kompensation ved aendringen af de positive monetaere udligningsbeloeb, hvilket viser sig ved en lavere afgift paa import. Saerstoette til importoerere ville foelgelig vaere en overkompensation, der ville give disse en uberettiget konkurrencemaessig fordel.
14 Det foerste spoergsmaal skal foelgelig besvares med, at artikel 3 i forordning nr. 855/84 skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for, at Forbundsrepublikken Tyskland yder saerstoette til en landbrugsproducent med hjemsted i en anden medlemsstat, der eksporterer sine produkter til Tyskland, hvor de saelges til tyske aftagere.
Andet spoergsmaal
15 Med dette spoergsmaal oensker den nationale ret oplyst, om de tyske myndigheder under hensyn til Domstolens besvarelse af det foerste spoergsmaal alligevel i henhold til tyske momsforskrifter kan yde direkte saerstoette til landbrugsproducenter med hjemsted i en anden medlemsstat.
16 Den saerstoette, som tvisten i hovedsagen angaar, var en foranstaltning, der indgik som led i den faelles landbrugspolitik, der er omfattet af Faellesskabets enekompetence. Det ville foelgelig vaere utilladeligt, saafremt medlemsstaterne vedtog nationale foranstaltninger i strid med faellesskabsretten.
17 Som Domstolen netop har praeciseret, blev saerstoetten alene indfoert for at yde kompensation for indkomstfaldet for landbrugerne i medlemsstater, der anvendte positive udligningsbeloeb. Heraf foelger alt andet lige, at det ikke er tilladt at yde en saadan saerstoette.
18 Det andet spoergsmaal skal foelgelig besvares med, at forordning nr. 855/84 er til hinder for, at der til landbrugsproducenter, der ikke har hjemsted i en medlemsstat, der anvender positive udligningsbeloeb, ydes nogen form for saerstoette i henhold til denne medlemsstats afgiftslovgivning.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
19 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Baden-Wuerttemberg ved kendelse af 9. december 1992, for ret:
1) Artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 855/84 af 31. marts 1984 om beregning og afvikling af de monetaere udligningsbeloeb, der gaelder for visse landbrugsprodukter, skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for, at Forbundsrepublikken Tyskland yder saerstoette til en landbrugsproducent med hjemsted i en anden medlemsstat, der eksporterer sine produkter til Tyskland, hvor de saelges til tyske aftagere.
2) Forordning nr. 855/84 er til hinder for, at der til landbrugsproducenter, der ikke har hjemsted i en medlemsstat, der anvender positive udligningsbeloeb, ydes nogen form for saerstoette i henhold til denne medlemsstats afgiftslovgivning.