CELEX: 62002TJ0207
Uradniki
Splošni javni natečaj

Tožba, katere predmet je predlog za razglasitev ničnosti odločbe natečajne komisije COM/A/10/01 z dne 2. maja 2002, da se
tožečo stranko izključi iz pisnega preizkusa, ki se opravlja po predizbornih testih, ker ni pridobila dovolj točk, da bi se
uvrstila med 400 kandidatov z najboljšo oceno.
Odločitev:
Tožba se zavrne. Vsaka stranka nosi svoje stroške, vključno s stroški postopka za izdajo začasne odredbe.
Povzetek
1.
Uradniki – Tožba – Tožba zoper odločbo natečajne komisije o zavrnitvi pripustitve – Možnost sklicevanja na nezakonitost objave
javnega natečaja za izpodbijanje zavrnitve pripustitve – Pogoji
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 91)
2.
Uradniki – Javni natečaj – Javni natečaj na podlagi dokazil o usposobljenosti in preizkusov – Pogoji pripustitve in podrobna
pravila – Pooblastilo organa, pristojnega za imenovanje, za odločanje po prostem preudarku – Pravila in vsebina preizkusov
– Pooblastilo komisije za odločanje po prostem preudarku – Omejitve
(Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga III)
3.
Uradniki – Javni natečaj – Organizacija – Pooblastilo organa, pristojnega za imenovanje, za odločanje po prostem preudarku
– Javni natečaj, ki ga opredeljuje veliko število udeležencev – Poseganje po predizbornih testih – Določitev numerus clausus
za uspešnost na predizbirnih testih, ne glede na dejansko pripustitev tako izbranih kandidatov k preizkusom po preverjanju,
ali izpolnjujejo pogoje pripustitve k javnemu natečaju – Dopustnost
(Kadrovski predpisi za uradnike, Priloga III, člena 4 in 5)
1.     Kandidati javnega natečaja smejo vložiti ničnostno tožbo le zoper nekatere določbe objave javnega natečaja, kadar so jim v
škodo. Poleg tega smejo ti kandidati v utemeljitvi tožbe zoper posamično odločbo natečajne komisije o nepripustitvi kadar
koli uveljavljati nezakonitost objave javnega natečaja, če dokažejo obstoj neposredne zveze med domnevnimi nezakonitostmi
objave javnega natečaja in odločbo o nepripustitvi. Te možnosti nimajo le takrat, ko obstoj take zveze ni bil dokazan.
(Glej točki 21 in 22.)
Napotitev na: Sodišče, 19. junij 1975, Küster proti Parlamentu, 79/74, Recueil, str. 725, točke od 5 do 8; Sodišče, 11. marec
1986, Adams proti Komisiji, 294/84, Recueil, str. 977, točka 17; Sodišče, 8. marec 1988, Sergio in drugi proti Komisiji, 64/86,
od 71/86 do 73/86 in 78/86, Recueil, str. 1399, točka 15; Sodišče, 6. julij 1988, Simonella proti Komisiji, 164/87, Recueil,
str. 3807, točka 19; sklepni predlogi generalnega pravobranilca Légerja – Sodišče, 11. avgust 1995, Komisija proti Noonan,
C-448/93 P, Recueil, str. I-2323, točka 22; Sodišče prve stopnje, 16. oktober 1990, Gallone proti Svetu, T-132/89, Recueil,
str. II-549, točka 20; Sodišče prve stopnje, 16. september 1993, Noonan proti Komisiji, T-60/92, Recueil, str. II-911, točke
od 21 do 29, potrdilo Sodišče, 11. avgust 1995, zgoraj navedena sodba Komisija proti Noonan, točke od 17 do 19; Sodišče prve
stopnje, 17. december 1997, Chiou proti Komisiji, T-225/95, RecFP, str. I-A-423 in II-1135, točka 62.
2.     Odločilna vloga objave javnega natečaja je v tem, da zainteresirane osebe čim natančneje obvesti o pogojih, ki se zahtevajo
za zasedbo zadevnega delovnega mesta, da bi se jim s tem omogočila presoja, ali naj vložijo prijavo. Institucije imajo široko
pooblastilo za odločanje po prostem preudarku, ko določajo merila in ko glede na ta merila in v interesu službe opredeljujejo
pogoje pripustitve k opravljanju preizkusov javnega natečaja in podrobna pravila organizacije javnega natečaja. Komisija,
ki ima široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku glede podrobnih pravil in natančnejše vsebine preizkusov, predvidenih
v javnem natečaju, je vseeno vezana na besedilo te objave.
(Glej točko 31.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 16. oktober 1990, Gallone proti Svetu, T‑132/89, Recueil, str. II-549, točka 27; Sodišče
prve stopnje, 17. december 1997, Moles García Ortúzar proti Komisiji, T-216/95, RecFP, str. I-A-403 in II-1083, točki 44 in
45.
3.     Organ, pristojen za imenovanja, ima široko pooblastilo za odločanje po prostem preudarku pri določanju pogojev in podrobnih
pravil organizacije javnega natečaja in Sodišče prve stopnje sme kritizirati njegovo odločitev le takrat, kadar niso bile
upoštevane omejitve tega pooblastila.
Kadar organ, pristojen za imenovanja, organizira splošni javni natečaj, sme v okviru te diskrecijske pravice v objavi tega
javnega natečaja predvideti prvo predizborno fazo kandidatov, ki jo opravi komisija, da bi bili obravnavani le tisti kandidati,
ki imajo na zadevnem področju kvalifikacije, zahtevane za pripustitev k javnemu natečaju, s tem pa v skladu z načelom dobre
uprave zadosti zahtevam po smotrni organizaciji javnega natečaja. V tem smislu je postopanje, ki zlasti v postopkih javnega
natečaja, ki ga opredeljuje veliko število udeležencev, sestoji iz tega, da se šele po predizbornih testih preveri, ali kandidati
izpolnjujejo posebne pogoje za pripustitev k javnemu natečaju, v skladu s členoma 4 in 5 Priloge III h Kadrovskim predpisom
in z interesom institucije, da ima za sodelovanje pri preizkusih javnega natečaja na voljo le kandidate, ki izpolnjujejo te
pogoje, in z načelom dobre uprave.
Organ, pristojen za imenovanja, tako ne presega svojega pooblastila za odločanje po prostem preudarku, kadar oceni kot primerno,
da se za namene določitve čakalnega seznama 150 uspešnih udeležencev, ki v skladu s členom 27 Kadrovskih predpisov ustrezajo
najvišjim zahtevam glede usposobljenosti, storilnosti in neoporečnosti, za pripustitev k opravljanju preizkusov določi dvojni
pogoj, da je kandidat eden izmed 400 kandidatov, ki so dosegli najboljše rezultate pri predizbornih testih, in da izpolnjuje
vse pogoje za pripustitev k javnemu natečaju, in ne pogoja, da je eden izmed 400 kandidatov, ki izpolnjujejo navedene pogoje
in so dosegli najboljše rezultate pri predizbornih testih.
(Glej točke od 38 do 40, 44 in 46.)
Napotitev na: Sodišče prve stopnje, 2. maj 2001, Giulietti in drugi proti Komisiji, T-167/99 in T-174/99, RecFP, str. I-A-93
in II-441, točka 77; Sodišče prve stopnje, 28. november 2002, Pujals Gomis proti Komisiji, T-332/01, RecFP, str. I-A-233 in
II-1155, točke od 84 do 86.