CELEX: 61984CJ0269
Tjenestemænd
vedtægten for tjenestemænd, artikel 45, stk. 2

Ved stævninger, indgivet til Domstolens justitskontor henholdsvis den 14. november og den 5. december 1984, har sagsøgerne i sag 269/84, C. Fabbro, F. Giuffrida og C. Herbin, og sagsøgeren i den med førstnævnte sag forenede sag 292/84, H. Scharf, der er tjenestemænd i kategori A i Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, anlagt to sager, med påstand om
a)
i sag 269/84 annullation af Kommissionens beslutning af 11. juli 1984, truffet under dens 745. møde, for så vidt det deri bestemmes, at ansøgninger fra tjenestemænd i sprogtjenesten kan tages i betragtning ved besættelsen af stillinger i kategori A allerede i den første ansættelsesfase, dvs. ved meddelelserne om ledige stillinger, og
b)
i sag 292/84, at det statueres, at beslutningen af 11. juli 1984 er ulovlig, hvorfor de i medfør af beslutningen vedtagne afgørelser af 30. november 1984 om henholdsvis udnævnelse af R. Teerlink, tjenestemand i sprogtjenesten, til en stilling i kategori A, der blev opslået i meddelelse om ledig stilling KOM/1207/84, og afslaget på den ansøgning om samme stilling, indgivet af H. Scharf, der er tjenestemand i kategori A, annulleres.
Den anfægtede beslutning er en af flere beslutninger om karrierestrukturen, som Kommissionen vedtog på sit 745. møde, og som blev offentliggjort i meddelse til personalet Infor-Rapide af 18. juli 1984. Det blev heri angivet, at Kommissionen som led i sin politik for personalets mobilitet havde vedtaget, at ansøgninger fra tjenestemænd i sprogtjenesten samt fra videnskabelige eller tekniske tjenestemænd kan tages i betragtning ved besættelsen af stillinger i administrationen allerede i den første ansættelsesfase, dvs. ved meddelelsen om ledig stilling. Tjenestemænd i administrationen kan på samme måde ansøge om ledige stillinger i sprogtjenesten og den videnskabelige og tekniske tjeneste.
Kommissionen har i sag 269/84 nedlagt påstand om afvisning og subsidært frifindelse i det omfang, det er nødvendigt, og i sag 292/84 om frifindelse.
Formaliteten i sag 269/84
Kommissionen har påstået søgsmålet afvist under henvisning til, at sagsøgerne ikke har en personlig, selvskreven og aktuel interesse i at anfægte beslutningen af 11. juli 1984, der ikke indeholder et klagepunkt mod dem, idet den ikke umiddelbart vedrører deres retsstilling. Kommissionen har herved fremhævet, at sagsøgerne ikke ansøgte om at komme i betragtning ved besættelsen af de stillinger, en tjenestemand i sprogtjenesten blev udnævnt i. De ville kun kunne anses som umiddelbart berørt af den anfægtede generelle beslutning, såfremt de i medfør af den faktisk var blevet vraget til fordel for en tjenestemand i sprogtjenesten.
Kommissionen har tilføjet, at den anfægtede foranstaltning kun vedrører de forflyttelser, der ikke undtagen i tilfælde af magtfordrejning kan påvirke karriereforløbet, og at der ikke, selv om det antages, at en beslutning om forflyttelse fra sprogtjenesten forringer mobilitets- og forfremmelsesudsigterne for tjenestemænd i den generelle kategori, er forskel på, om forflyttelsen sker i medfør af den første fase af den i artikel 29 i vedtægten for tjenestemænd fastlagte procedure eller i en senere fase.
Kommissionen har endelig anført, at forflyttelse af tjenestemænd i sprogtjenesten til stillinger i kategori A, ikke kan føre til en begrænsning af forfremmelsesmulighederne for tjenestemænd i sidstnævnte kategori, da der for enhver forflyttet tjenestemand i sprogtjenesten bliver en stilling på samme niveau i sprogtjenesten ledig, som en tjenestemand i kategori A kan ansøge om, idet den anfægtede beslutning af 11. juli 1984 gør det muligt at bevæge sig i begge retninger.
Sagsøgerne har gjort gældende, at tjenestemænd i modsætning til, hvad der er tilfældet efter den i EØF-traktatens artikel 173 fastlagte søgsmålsadgang i medfør af vedtægtens artikler 90 og 91 efter forudgående klage kan anfægte individuelle foranstaltninger, der er truffet i henhold til en generel beslutning, eller selve den generelle beslutning, når denne indeholder et klagepunkt imod dem. I det foreliggende tilfælde består det mod dem rettede klagepunkt i den anfægtede beslutning i, at enhver forflyttelse af en tjenestemand fra sprogtjenesten til en stilling i kategori A reducerer antallet af stillinger, som tjenestemænd i sidstnævnte kategori sædvanligvis kan forfremmes til. Sagsøgerne har herved anført, at hvis en tjenestemand udnævnes til en ledig stilling og derefter forflyttes f. eks. til et andet generaldirektorat til en tilsvarende stilling som den, han besad i det forladte generaldirektorat, medfører dette, at der dér bliver en stilling ledig, hvilket derimod ikke er tilfældet, såfremt den ledige stilling i kategori A besættes med en tjenestemand fra sprogtjenesten, idet der ikke kan foretages en overførsel af stillingerne på budgettet, da stillingerne i kategori A og i sprogtjenesten ifølge artikel 6 i vedtægten budgetmæssigt er adskilt.
Ifølge sagsøgerne indeholder den anfægtede beslutning derfor et klagepunkt imod dem, idet den ved at mindske deres forfremmelsesmuligheder skaber en personlig, selvskreven og aktuel interesse hos dem for at få beslutningen annulleret. De har i den forbindelse oplyst, at en af dem, sagsøgeren Herbin, tjenestemand i lønklasse A7, som figurerede på listen for 1984 over tjenestemænd, der kunne forfremmes til lønklasse A6, og som indeholdt 60 tjenestemænd, hvoraf 52 blev forfremmet, i det foreliggende tilfælde ville have haft flere muligheder for at blive forfremmet, såfremt tre tjenestemænd i lønklasse LA6 ikke var blevet forflyttet til stillinger i lønklasse A6. En anden af sagsøgerne, Fabbro, tjenestemand i lønklasse A6, som figurerede på listen for 1985 over tjenestemænd, der kunne forfremmes til lønklasse A5, fik også sine forfremmelsesmuligheder forringet, fordi administrationen forflyttede to tjenestemænd i lønklasse LA6 til stillinger i lønklasse A6. Endelig har også Giuffrida, tjenestemand i lønklasse A4, måttet konstatere, at antallet af de ansøgere, der eventuelt kunne komme i betragtning ved besættelsen af en eventuel ledig stilling i lønklasse A3, var steget uretmæssigt.
Det må fastslås, at antagelse til realitetsbehandling af et søgsmål anlagt i medfør af EØF-traktatens artikel 179, ifølge artikel 90, stk. 2, og artikel 91, i vedtægten for tjenestemænd forudsætter, at den anfægtede retsakt indeholder et klagepunkt imod sagsøgeren, og at det kun — som Domstolen gentagne gange har fastslået — er akter, der umiddelbart kan berøre en bestemt retsstilling, der kan antages at kunne indeholde et klagepunkt.
Af ordlyden af den anfægtede retsakt af 11. juli 1984, som Kommissionen har vedtaget uden henvisning til hjemmel af nogen art, fremgår det alene, at administrationen fremtidigt agter at tage ansøgninger fra tjenestemænd i sprogtjenesten til stillinger i kategori A og fra tjenestemænd i kategori A til stillinger i sprogtjenesten i betragtning allerede i den i artikel 29, stk. 1, litra a), i vedtægten for tjenestemænd omhandlede fase. En blot og bar tilkendegivelse om en sådan kommende praksis kan imidlertid ikke skabe rettigheder og forpligtelser for tjenestemændene.
Heraf følger, at den retsakt, sagsøgerne har påstået annulleret, ikke har kunnet ændre deres retsstilling. Den anfægtede retsakt, der er uden retsvirkninger, har derfor ikke karakter af en akt, der indeholder et klagepunkt, hvorfor sag 269/84 må afvises.
Realiteten i sag 292/84
Sagsøgeren har gjort gældende, at de anfægtede afgørelser er ulovlige, idet de strider mod artikel 45, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd, hvorefter »en tjenestemands overgang fra en tjenestegruppe eller kategori til en anden tjenestegruppe eller højere kategori, ... kun [kan] finde sted på grundlag af en udvælgelsesprøve«.
Sagsøgeren har anført, at det af denne bestemmelse fremgår, at fællesskabslovgiveren har villet understrege, at der er tale om stillinger i forskellige kategorier og tjenestegrupper, for hvilke der derfor er opstillet forskellige ansættelses- og karrierevilkår, jfr. artikel 5, stk. 3, i vedtægten; fællesskabslovgiver sondrer ikke blot mellem kategorier men også mellem kategorier og tjenestegrupper. Sagsøgeren har foruden artikel 5, stk. 3, i vedtægten, henvist til dennes artikel 7, stk. 1 og 2, artikel 31, stk. 1, artikel 39, litra e), artikel 40, stk. 4, litra d), artikel 41, stk. 3, andet afsnit, artikel 45, stk. 1, artikel 102, stk. 4, samt artikel 14, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten.
Sagsøgeren har specielt vedrørende grupperingen af stillinger i sprogtjenesten anført, at begrundelsen herfor er de særlige krav til uddannelse og faglige kvalifikationer, der stilles til ansatte i denne tjeneste, hvilket nødvendigvis fører til, at de herfor gældende ansættelsesvilkår har en anden beskaffenhed end dem, der gælder for kategori A, hvilket fremgår af Domstolens praksis. Kommissionen har i øvrigt altid i den ansættelsespolitik, den har ført, respekteret disse forskelle.
Kommissionen har henvist til de fordele, der er forbundet med beslutningen af 11. juli 1984, som er en af flere foranstaltninger, der skal tjene til at fremme personalets mobilitet og til at bryde »sprogtjenestens isolation«, således at tjenestemændene får større valgfrihed og administrationen bedre muligheder for i tjenestens interesse at udnytte mulighederne i så stor en kreds af tjenestemænd som muligt under overholdelse af mindst mulige formaliteter. Det er for de juridiske sprogeksperter ansatte i sprogtjenesten sammenlignet med tjenestemænd i kategori A uden for tjenestegruppe velbegrundet at skabe ensartede ansættelses- og karrierevilkår, dels fordi deres uddannelse ofte omfatter et bredere virkefelt end det, deres stilling aktuelt byder på, dels fordi stillinger i kategori A bestrides af folk med meget forskellig uddannelse. Kommissionen har endelig fremhævet, at den mulighed, de juridiske sprogeksperter ansatte i sprogtjenesten således har fået for at ansøge om en stilling i kategori A, modsvares af den mulighed, ansatte i kategori A har for at ansøge om en stilling i sprogtjenesten, og at denne mulighed har bestået for videnskabelige og tekniske tjenestemænd helt fra 1971.
Kommissionen har vedrørende fortolkningen af vedtægtens artikel 45, stk. 2, argumenteret ud fra den opfattelse, at tjenestegrupperne er etableret inden for rammerne af en kategori. På grundlag heraf har den anført, at en tjenestemands tilhørsforhold til en tjenestegruppe ikke berøver ham hans stilling som tjenestemand i den kategori, inden for hvilken tjenestegruppen er etableret, og at de rettigheder, som tilhørsforholdet til nævnte kategori skaber, ikke alene kan begrænses til de lønmæssige forhold.
Kommissionen har på grundlag heraf vedrørende ansættelses- og karrierevilkårene gjort gældende, at der ikke ved artikel 5, stk. 3, etableres nogen adskillelse af »kategorier« og »tjenestegrupper«. Ordet »respectivement« i den franske udgave af vedtægtens artikel 5, stk. 3, hvorefter ansættelses- og karrierevilkår for tjenestemænd i samme kategori eller samme tjenestegruppe, skal være de samme, finder ikke anvendelse på begreberne »catégorie« og »cadre«, men på ordene »conditions identiques de recrutement« og »déroulement de carrière«, hvilket fremgår af den engelske og den tyske udgave af nævnte bestemmelse. Den omstændighed, at stk. 2 i vedtægtens artikel 5 om oprettelse af en særlig sprogtjeneste kommer før stk. 3, kan ikke bruges som argument for, at det forholder sig omvendt. Ifølge Kommissionen, er det derfor ikke efter vedtægtens artikel 5, stk. 3, forbudt at tilstræbe identiske ansættelses- og karrierevilkår for kategori A uden for tjenestegruppe og for sprogtjenesten og herved gøre det muligt at gennemføre en ny praksis, hvorefter der for så vidt angår en tjenestemand i sprogtjenesten kan tages hensyn til en faglig erfaring, der ikke er af sproglig art, og hvorefter en tjenestemand i kategori A kan påberåbe sig en overvejende sproglig faglig erfaring.
Kommissionen har herved anført, at tilhørsforholdet til én og samme kategori, hvilket ikke modsiges af de førnævnte bestemmelser i vedtægten, med de heraf flydende identiske retsvirkninger muliggør en overgang fra en tjenestegruppe, der er oprettet inden for en kategori, til en stilling »uden for tjenestegruppe« i samme kategori uden udvælgelsesprøve, hvilket ikke kan ligestilles med en ansættelse.
Der er Kommissionens opfattelse, at det efter artikel 45, stk. 2, i vedtægten, er nødvendigt at afholde en udvælgelsesprøve, når der er tale om overgang fra en tjenestegruppe til en anden eller til en højere kategori, men ikke ved overgang fra en tjenestegruppe i en kategori til samme kategori uden for tjenestegruppe og omvendt. Som det klart fremgår af den nederlandske og den engelske udgave af vedtægten, er ordene »tjenestegruppe« i artikel 45, stk. 2, i vedtægten, ensbetydende med, at der udelukkende kræves afholdt en udvælgelsesprøve ved overgang til »en anden tjenestegruppe« og nødvendigheden af at anvende samme fremgangsmåde som følge af ordene »kategori« består kun for så vidt angår overgangen til en højere kategori.
Kommissionen har endelig anført, at såfremt der stilles krav om udvælgelsesprøve for overgang til kategori A uden for tjenestegruppe for tjenestemænd fra sprogtjenesten, må der stilles samme krav til videnskabelige eller tekniske tjenestemænd, der imidlertid fra 1971 har kunnet ansøge om forflyttelse til stillinger i kategori A uden for tjenestegruppe.
Det bemærkes, at begreberne »kategori« og »tjenestegruppe« i vedtægten for tjenestemænd udgør to adskilte begreber med præcis retlig betydning. Ved vedtægten er der oprettet tjenestegrupper (sprogtjenesten og den videnskabelige og tekniske tjeneste); ifølge vedtægten er det endvidere muligt at oprette andre tjenestegrupper for tjenestemænd, der udfører specielle hverv, der kræver særlige kvalifikationer, hvilket gør det muligt at sikre dem et særligt karriereforløb under hensyn til disse særegenheder. Kommissionens argument om, at virkningerne af en tjenestemands tilhørsforhold til en tjenestegruppe neutraliseres af de vedtægtsmæssige virkninger af tilhørsforholdet til en kategori, er uden grundlag ifølge vedtægten. Tværtimod kan ifølge vedtægtens artikel 5, stk. 1, sidste afsnit, en tjenestegruppe oprettes ved samling af stillinger, der omfatter et antal lønklasser inden for én eller flere kategorier. Endvidere fremgår det klart af forskellige bestemmelser i vedtægten om tjenestemandens karriereforløb og retsstilling, at disse bestemmelser er baseret på en systematisk sondring mellem kategori og tjenestegruppe.
Således forholder det sig med bestemmelserne om ansættelse ved udnævnelse eller forflyttelse (artikel 7, stk. 1) om midlertidig tjeneste (artikel 7, stk. 2) om udnævnelse (artikel 31, stk. 1), om genindtræden efter midlertidig tjeneste i anden stilling (artikel 39, litra e)) eller efter udløbet af tjenestefrihed af personlige årsager (artikel 40, stk. 4, litra d)), om ventepenge (artikel 41, stk. 3, 2. afsnit), om forfremmelse (artikel 45, stk. 1), om indplacering i sprogtjenesten (artikel 102, stk. 4, litra b] eller om genindtræden efter en invaliditetsperiode (artikel 14, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten).
Sondringen mellem kategori og tjenestegruppe genfindes i artikel 45, stk. 2, hvori det udtrykkeligt bestemmes, at »en tjenestemands overgang fra en tjenestegruppe eller kategori til en anden tjenestegruppe eller højere kategori, ... kun [kan] finde sted på grundlag af en udvælgelsesprøve«. Som fastslået af Domstolen i dom af 20. juni 1985 (Spachis,
138/84, Sml. s. 1939
) kan overgang fra sprogtjenesten til en administrativ stilling i kategori A kun finde sted på grundlag af en udvælgelsesprøve.
Denne bestemmelse i vedtægten, der efter Domstolens dom af 5. december 1974 (Van Belle,
176/73, Sml. s. 1361
) indeholder en fundamental regel, levner ikke som hævdet af Kommissionen administrationen nogen skønsmæssig beføjelse til at anvende en anden fremgangsmåde, og bestemmelsen kan kun fraviges ved bestemmelser af samme rang som f. eks. bestemmelsen i vedtægtens artikel 98, andet afsnit, hvorefter »bestemmelserne i artikel 45, stk. 2, ... ikke [finder] anvendelse på de i artikel 92 nævnte tjenestemænd«, dvs. på videnskabelige eller tekniske tjenestemænd. For så vidt angår sprogtjenesten findes der ingen tilsvarende bestemmelse.
Kommissionen har i den forbindelse gjort gældende, at en modsætningsslutning på grundlag af artikel 98, andet afsnit, ikke er mulig, idet undtagelsen er indført for at muliggøre overgang uden forudgående udvælgelsesprøve for videnskabelige og tekniske tjenestemænd. Kommissionens argument savner grundlag. Bestemmelsen i artikel 98, andet afsnit, er ikke en delvis undtagelse, der muliggør tjenestemænds overgang fra en tjenestegruppe til en anden tjenestegruppe, men er en fuldstændig fravigelse af reglen i artikel 45, stk. 2, i kraft af hvilken videnskabelige eller tekniske tjenestemænd kan overgå ikke blot til en anden tjenestegruppe men også til en anden kategori og omvendt.
Det må derfor fastslås, at de anfægtede afgørelser af 30. november 1984, hvorved R. Teerlink, som er tjenestemand i sprogtjenesten, blev udnævnt til den stilling i kategori A, der blev opslået i meddelelse om ledig stilling KOM/1207/84, og hvorved sagsøgeren Scharf's ansøgning til samme stilling blev afslået, strider mod artikel 45, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd, hvorfor de må annulleres.
Sagens omkostninger
Ifølge procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den part, der taber sagen til at betale sagens omkostninger.
I henhold til procesreglementets artikel 70 bærer institutionerne dog deres egne omkostninger i sager anlagt af Fællesskabets ansatte.
Parterne i sag 269/84 betaler herefter deres egne omkostninger; Kommissionen, der har tabt sagen i sag 292/84, betaler omkostningerne i denne sag.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (sjette afdeling)

1)
Sag 269/84 afvises.

2)
I sag 292/84 annulleres Kommissionens afgørelser af 30. november 1984 henholdsvis vedrørende udnævnelsen af R. Teerlink, tjenestemand i sprogtjenesten, til den stilling i kategori A, der blev opslået i meddelelse om ledig stilling nr. KOM/1207/84, henholdsvis vedrørende afslaget på sagsøgerens ansøgning til samme stilling.

3)
Parterne i sag 269/84 afholder deres egne omkostninger.

4)
Kommissionen betaler omkostningerne i sag 292/84.

Kakouris
O'Higgins
Koopmans
Bahlmann
Rodríguez Iglesias
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 21. oktober 1986.
P. Heim
Justitssekretær
C. Kakouris
Formand for sjette afdeling
(
*1
) – Processprog: Fransk.