CELEX: 62004CJ0316
Leidimas pateikti į rinką augalų apsaugos ir biocidinių produktus
Direktyva 91/414/EEB
8 straipsnis
Direktyva 98/8/EB
16 straipsnis
Valstybių narių galios pereinamuoju laikotarpiu

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414 dėl augalų apsaugos produktų
pateikimo į rinką (OL L 230, p. 1) ir 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių
produktų pateikimo į rinką (OL L 123, p. 1) pereinamojo laikotrapio nuostatų išaiškinimo.
2       Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bylą tarp
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie
(toliau ‑
Stichting
) ir
College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
(toliau ‑
College
) dėl Nyderlandų teisėje numatytos leidimų pateikti į rinką pesticidus suteikimo procedūros ir sąlygų.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisė
Direktyva 91/414
3       Remiantis Direktyvos 91/414 2 straipsnio 1 dalimi, augalų apsaugos produktai suprantami kaip „veikliosios medžiagos ir preparatai,
turintys vieną ar daugiau veikliųjų medžiagų, tokio pavidalo, kokio jie tiekiami vartotojui“ (Pataisytas vertimas) ir iš esmės
skirti apsaugoti augalams ar augaliniams produktams nuo kenksmingų organizmų. Šios direktyvos 2 straipsnio 4 dalyje veikliosios
medžiagos apibrėžiamos kaip „medžiagos ar mikroorganizmai, įskaitant virusus, pasižymintys bendru ar specifiniu poveikiu“
kenksmingiems organizmams arba augalams, jų dalims ar augaliniams produktams.
4       Direktyvos 91/414 3 straipsnio 1 dalis numato, kad augalų apsaugos produktai negali būti pateikti į rinką ir naudojami valstybėse
narėse, kol kompetentingos institucijos nesuteikė jiems leidimų šioje direktyvoje nustatyta tvarka.
5       Šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalis nustato, jog valstybės narės užtikrina, kad dėl augalų apsaugos produkto nebūtų suteikiamas
leidimas, „kol jo veikliosios medžiagos neįrašytos į I priedo sąrašą ir neįvykdytos visos ten nustatytos sąlygos“ ir šio straipsnio
b‑f punktuose išdėstytos sąlygos.
6       Direktyvos 91/414 4 straipsnio 5 dalyje nustatyta:
„Leidimai bet kuriuo metu gali būti peržiūrimi, jeigu pastebėta, kad nebevykdomi 1 dalyje nurodyti reikalavimai. Tokiais atvejais
valstybės narės gali prašyti pareiškėjo ar šalies, kuriai buvo išduotas naudojimo spektro išplėtimas pagal 9 straipsnio nuostatas,
pateikti papildomą informaciją, kurią būtina peržiūrėti. Prireikus leidimas gali būti pratęsiamas laikotarpiui, kuris būtinas
peržiūrėjimui užbaigti ir išsamesnei informacijai pateikti.“ (Pataisytas vertimas)
7       Šios direktyvos 8 straipsnis susijęs su pereinamojo laikotarpio priemonėmis ir leidžiančiomis nukrypti nuostatomis. Šio straipsnio
1 dalis nustato reikalavimus dėl leidimo pateikti į rinką augalų apsaugos produktus, turinčius veikliosios medžiagos, neįrašytos
į I priedą ir kuri nebuvo rinkoje dvejus metus po pranešimo apie šią direktyvą, suteikimo.
8       Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalis nustato:
„Nukrypstant nuo 4 straipsnio nuostatų ir nepažeidžiant 3 straipsnio dalies arba Direktyvos 79/117/EEB nuostatų, valstybė
narė gali per 12 metų nuo pranešimo apie šią direktyvą suteikti leidimus pateikti į vidaus rinką savo teritorijoje augalų
apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų į I priedą, kurios jau dvejus metus nuo pranešimo
apie šią direktyvą dienos yra rinkoje.
<…>“ (Pataisytas vertimas)
9       Pagal 8 straipsnio 3 dalį, „kai valstybės narės peržiūri augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliosios medžiagos,
pagal 2 straipsnio dalies nuostatas ir prieš tokį peržiūrėjimą, jos gali taikyti 4 straipsnio 1 dalies b punkto i‑v papunkčių
ir c‑f punktų nuostatas pagal nacionalines duomenų pateikimo nuostatas“.
10     Remiantis Direktyvos 91/414 13 straipsnio 6 dalimi, „veikliosioms medžiagoms, esančioms rinkoje jau dvejus metus po pranešimo
apie šią direktyvą, valstybės narės gali, deramai atsižvelgusios į Sutarties nuostatas, toliau taikyti ankstesnes nacionalines
taisykles dėl duomenų reikalavimų, kol tokios medžiagos nėra įrašytos į I priedą“.
11     Šios direktyvos 23 straipsnis nustato, kad ji turi būti įgyvendinta „per dvejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą“.
Direktyva 98/8
12     Direktyvos 98/8 2 straipsnio 1 dalies a punkte biocidiniai produktai apibrėžiami kaip „veikliosios medžiagos ir preparatai,
savo sudėtyje turintys vieną arba daugiau veikliųjų medžiagų, tokio pavidalo, kokio jie tiekiami vartotojui, skirti sunaikinti,
sulaikyti, nukenksminti, išvengti poveikio arba kitokiu būdu kontroliuoti kenksmingus organizmus cheminėmis arba biologinėmis
priemonėmis“.
13     Šios direktyvos 3 straipsnio 1 dalis nustato, kad „valstybės narės numato, kad biocidiniai produktai negali būti pateikti
į rinką ir naudojami jų teritorijoje, kol jiems nesuteikti leidimai šioje direktyvoje nustatyta tvarka“. (Pataisytas vertimas)
14     Šios direktyvos 5 straipsnio 1 dalis nustato, kad valstybės narės suteikia leidimą biocidiniam produktui tik tada, kai „jame
esanti veiklioji medžiaga (-os) yra įrašyta (‑os) į I arba IA priedus ir laikomasi visų šiuose prieduose nustatytų reikalavimų“
ir kai įvykdomos tam tikros kitos sąlygos.
15     Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalis, susijusi su pereinamojo laikotarpio priemonėmis, numato, kad „Valstybė narė <...> gali
dar dešimt metų <...> taikyti jos dabartinę biocidinių produktų pateikimo į rinką sistemą arba praktiką. Visų pirma, laikydamasi
nacionalinių taisyklių, ji gali leisti pateikti į jos teritorijos rinką biocidinį produktą, turintį veikliosios medžiagos,
kuri neįrašyta į I arba IA priedą <...>“. Tačiau šios veikliosios medžiagos turi būti rinkoje daugiausia 24 mėnesius nuo šios
direktyvos įsigaliojimo kaip biocidinio produkto aktyviosios medžiagos kitais nei mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros
ar į gamybą orientuotų mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros tikslais.
16     16 straipsnio 5 dalis nustato, kad „šio straipsnio 2 dalyje nurodytu pereinamuoju laikotarpiu tebetaikomos 1983 m. kovo 28 d.
Tarybos direktyvos 83/189/EEB, nustatančios informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką, nuostatos“.
17     Šios direktyvos 34 straipsnis nustato, kad valstybės narės priima reikalingas priemones, kurios įsigaliojusios ne vėliau kaip
per 24 mėnesius, įgyvendina šią direktyvą. Remiantis šios direktyvos 35 straipsniu, ji „įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos
paskelbimo“, t. y. 1998 m. gegužės 14 d.

Nacionalinė teisė
18     1962 m.
Bestrijdingsmiddelenwet
(įstatymas dėl pesticidų, toliau –
Bmw
; Stb.  962, Nr. 288) 2 straipsnio 1 dalis nustato:
„Nyderlanduose draudžiama tiekti, laikyti ar sandėliuoti, įvežti ar naudoti bet kurį pesticidą, jei nenustatyta, kad dėl jo
(pateikimo į rinką) suteiktas leidimas pagal šį įstatymą, arba, kalbant apie mažos rizikos biocidinį produktą, kad jis įregistruotas.“
19
Bmw
3 straipsnio 1 dalimi iš esmės siekiama perkelti Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies nuostatas. Šio 3 straipsnio 1 dalies
a punkto 1‑10 papunkčiuose visų pirma nustatytos sąlygos, kurios iš esmės atitinka nustatytąsias 91/414 4 straipsnio 1 dalies
b, i‑v punktuose, o 3 straipsnio 1 dalies b‑d punktuose – sąlygos, atitinkančios numatytąsias direktyvos 4 straipsnio 1 dalies
c‑e punktuose.
20
Bmw
3 straipsnio 2 dalies a punktu siekiama perkelti Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatas.
21     Šio įstatymo 4 straipsnio 1 dalis numato, kad sprendimus dėl leidimų pateikti į rinką pesticidus ar pesticidų registravimu,
remdamasis prašymu, priima
College
.
22
Bmw
25d straipsnis nustato:
„1.      Nukrypstant nuo 3, 3a, 4 straipsnio 1 dalies ir 5 straipsnio 1 dalies arba jų taikymo dokumentų nuostatų, dėl augalų apsaugos
produkto, kurio veikliąją (‑iąsias) medžiagą (‑as) nustatė
College
, leidimas pateikti į rinką suteikiamas arba jis registruojamas be apribojimų nuo 3 dalyje nurodytos datos.
2.      Nustatant 1 dalyje nurodytą veikliąją medžiagą atsižvelgiama į šios medžiagos poveikius, nurodytus 3 straipsnio 1 dalies a punkto
3‑10 papunkčiuose.
3.      <…> Nukrypstant nuo 5 straipsnio 1 dalies, leidimas (pateikti į rinką) arba registracija galioja iki Bendrijos nuostatos,
susijusios su veikliąja medžiaga 3 straipsnio 2 dalies a punkto prasme, įgyvendinimo datos, tačiau bet kokiu atveju jie lieka
galioti po 2003 m. liepos 26 d. arba 2010 m. gegužės 15 d., jei vėliausiai iki vienos arba kitos datos nebuvo priimta Bendrijos
nuostata, nurodanti, ar susijusi veiklioji medžiaga gali būti naudojama augalų apsaugos arba biocidinio produkto sudėtyje.
<…>“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
23     2002 m. birželio 12 d.
Stichting
pateikė skundą dėl tą pačią dieną priimto sprendimo, kuriuo
College
nustatė veikliųjų medžiagų sąrašą pagal
Bmw
25d straipsnį ir
ex officio
pritarė šiame straipsnyje nurodytų leidimų suteikimui.
24     2004 m. gegužės 12 d. sprendimu
College
pripažino
Stichting
priekaištus nepagrįstais.
25     2004 m. gegužės 28 d. pareiškė ieškinį dėl šio sprendimo
College van Beroep voor het bedrijfsleven
, kuris iš esmės susidūręs su
Bmw
25d straipsnio atitikties Direktyvų 91/414 ir 98/8 pereinamojo laikotarpio nuostatoms problema, nusprendė sustabdyti bylos
nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      a)     ar nacionalinis teismas gali taikyti Direktyvos dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnį pasibaigus jos
23 straipsnyje numatytam laikotarpiui?
b)     ar nacionalinis teismas gali taikyti Direktyvos dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnį pasibaigus jos 34 straipsnyje
numatytam laikotarpiui?
2.      ar Direktyvos dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnis turi tą pačią prasmę kaip Direktyvos dėl augalų apsaugos
produktų pateikimo į rinką 8 straipsnis?
3.      ar Direktyvos dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama kaip pareiga neveikti?
Jei atsakymas į šį klausimą yra neigiamas:
ar Direktyvos dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnio 1 dalis nustato nacionalinių taisyklių dėl biocidinių
produktų pateikimo į rinką pakeitimų apribojimus, ir, jei taip, kokius apribojimus?
4.      jei atsakymas į 2 klausimą yra neigiamas:
a)     ar Direktyvos dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalis reiškia, kad kai valstybė narė leidžia pateikti
į jos teritorijos rinką augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų į šios direktyvos
I priedą, kurie jau dvejus metus nuo pranešimo apie šią Direktyvą dienos buvo rinkoje, taip pat turi būti atsižvelgiama į
4 straipsnio nuostatas?
b)     ar Direktyvos dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalis taip pat reiškia, kad kai valstybė narė
leidžia pateikti į jos teritorijos rinką augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų
į šios direktyvos I priedą, kurie jau dvejus metus nuo pranešimo apie šią Direktyvą dienos buvo rinkoje, taip pat turi būti
atsižvelgiama į 8 straipsnio 3 dalies nuostatas?
5.      ar Direktyvos dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 3 dalis apima peržiūrėjimą, kurio metu turi būti
atsižvelgiama į susijusių veikliųjų medžiagų poveikius žmonių ir gyvūnų sveikatai bei aplinkai, ir kurio pagrindu šios veikliosios
medžiagos yra pažymimos, ir kad dėl tokio pažymėjimo augalų apsaugos produktai, savo sudėtyje turintys veikliųjų medžiagų,
yra leidžiami arba registruojami pagal įstatymą?
6.      ar Direktyvos dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 3 dalis apima tik nuostatas, susijusias su duomenų
pateikimu prieš peržiūrėjimą, ar ji reiškia, kad jos nustatyti reikalavimai taip pat taikomi peržiūros organizavimo ir vykdymo
būdui?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl priimtinumo
26     Prancūzijos vyriausybė Teisingumo Teismui pateiktose pastabose pirmiausia išreiškia abejones dėl kai kurių pateiktų klausimų
priimtinumo.
27     Pirmiausia ji pažymi, kad prašymą priimti prejudicini sprendimą pateikęs teismas savo pirmo klausimo pirmoje dalyje remiasi
visu Direktyvos 91/414 8 straipsniu, nenurodydamas šio straipsnio, kuris skirtas labai skirtingoms situacijoms, atitinkamos
dalies. Dar jis mano, kad šios direktyvos 23 straipsnyje nenustatyta, jog jos 10 straipsnio 1 dalies antrosios įtraukos taikymas
yra susijęs abipusio pripažinimo procedūromis dėl tam tikrų Direktyvos 91/414 4 straipsnio reikalavimų. Vadinasi, pirmo klausimo
pirma dalis, susijusi su šios direktyvos 8 straipsniu, yra nepriimtina tuo pagrindu, kad atsakymo nereikia pagrindinės bylos
išsprendimui.
28     Galiausiai Prancūzijos vyriausybė mano, jog pirmo klausimo antra dalis, taip pat antras ir trečias klausimai, susiję su Direktyvos 98/8
išaiškinimu, yra nepriimtini tuo pagrindu, kad pagrindinė byla yra susijusi su augalų apsaugos, bet ne su biocidiniais produktais.
29     Dėl to reikia pažymėti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką, Teisingumo Teismui ir nacionaliniam teismui bendradarbiaujant
pagal EB 234 straipsnį, tik bylą nagrinėjantis nacionalinio teismo teisėjas, kuriam tenka atsakomybė priimti teismo sprendimą,
atsižvelgdamas į bylos ypatumus, gali įvertinti tai, ar būtina pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kad galėtų
priimti savo sprendimą, bei Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų tinkamumą. Vadinasi, kai prejudiciniai klausimai yra susiję
su Bendrijos teisės aiškinimu, Teisingumo Teismas iš esmės turi priimti sprendimą (žr. šiuo klausimu 1995 m. gruodžio 15 d.
Sprendimo
Bosman
, C‑415/93, Rink. p. I‑4921, 59 punktą ir 2002 m. vasario 19 d. Sprendimo
Arduino
, C‑35/99, Rink. p. I 1529, 24 punktą).
30     Tačiau Teisingumo Teismas taip pat nurodė, kad išimtinėmis aplinkybėmis, siekdamas įvertinti, ar byla jam teisminga, jis gali
nagrinėti sąlygas, kuriomis nacionalinis teismas bylą jam perdavė (žr. šiuo klausimu 1981 m. gruodžio 16 d. Sprendimo
Foglia
, 244/80, Rink. p. 3045, 21 punktą). Teisingumo Teismas gali atsisakyti priimti prejudicinį sprendimą dėl jam nacionalinio
teismo teisėjo pateikto klausimo, tik jeigu yra akivaizdu, kad nacionalinio teismo prašymas išaiškinti Bendrijos teisę niekaip
nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar objektu, kai problema yra hipotetinė, arba kai Teisingumo Teismas neturi faktinės
ar teisinės informacijos, būtinos naudingai atsakyti į jam pateiktus klausimus (žr., be kita ko, minėto sprendimo
Bosman
61 punktą ir minėto sprendimo
Arduino
25 punktą).
31     Šioje byloje nėra akivaizdu, kad prašymą priimti prejudicini sprendimą pateikusio teismo klausimai būtų kilę iš minėtų atvejų.
32     Pirma, nors
College van Beroep voor het bedrijfsleven
savo pirmo klausimo pirmoje dalyje nenurodė ketinto nurodyti Direktyvos 91/414 straipsnio, šis teismas vis dėlto pateikė
Teisingumo Teismui visą informaciją, būtiną jam pateikti naudingą atsakymą. Iš tikrųjų, iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą
aiškiai išplaukia, kad
College van Beroep voor het bedrijfsleven
nurodė 8 straipsnio 2 ir 3 dalis tiek, kiek jos susijusios su augalų apsaugos produktais, turinčiais veikliųjų medžiagų,
neįrašytų į šios direktyvos I priedą ir jau esančių rinkoje dvejus metus po pranešimo apie šią direktyvą, bei šios direktyvos
23 straipsnio 1 dalį, nustatančią dviejų metų perkėlimo (į nacionalinę teisę) terminą nuo pranešimo apie šią direktyvą.
33     Antra, neturėtų būti tvirtinama, kad Direktyvos 98/8 išaiškinimas niekaip nesusijęs su pagrindinės bylos faktais ar ginčo
dalyku, arba kad klausimas yra hipotetinis, nes iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir iš Nyderlandų vyriausybės pastabų
išplaukia, jog
Bmw
25d straipsniu siekiama ne tik perkelti Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalį, bet ir Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalį.
34     Todėl visi pateikti klausimai yra priimtini.

Dėl esmės
Dėl trečio klausimo
35     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo trečiu klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, klausia, ar
Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti kaip nustatančią „neveikimo“ pareigą, arba, ar šis straipsnis nustato
kitus valstybių narių taisyklių dėl jų leidimų sistemos pereinamuoju laikotarpiu pakeitimų apribojimus.
36
Stichting
nuomone, tokios frazės kaip „taikyti jos dabartinę sistemą arba praktiką“, esančios Direktyvos 98/8 16 straipsnyje, nebuvimas
Direktyvoje 91/414 reiškia, kad turi būti toliau taikoma leidimų pateikti į rinką sistema, taikoma pirmosios direktyvos įsigaliojimo
momentu. Pakeitimai gali būti leidžiami tik tiek, kiek jais siekiama labiau Direktyvos 98/8 reikalavimus atitinkančios sistemos.
37     Visų pirma reikia pabrėžti, kad dėl galimo „neveikimo“ pareigos egzistavimo negalima daryti išvados iš Direktyvos 98/8 16 straipsnio,
kuriame nėra aiškios formuluotės šiuo klausimu, 1 dalies teksto.
38     Tokia „neveikimo“ pareiga juo labiau nekyla iš Direktyvos 98/8 18 konstatuojamosios dalies, kuri nurodo, pirma, kad „valstybėms
narėms turėtų būti suteikta galimybė tam tikrą nustatytą laiką išduoti leidimus biocidiniams produktams, neatitinkantiems
pirmiau minėtų sąlygų, ypač iškilus nenumatytam pavojui žmonių ir gyvūnų sveikatai bei aplinkai, kurio neįmanoma sustabdyti
kitais būdais“ ir, antra, kad „Bendrijos tvarka neturėtų trukdyti valstybėms narėms leisti tam tikrą nustatytą laiką naudoti
jų teritorijose biocidinius produktus, turinčius dar į Bendrijos sąrašą neįrašytos veikliosios medžiagos, jei buvo pateikti
Bendrijos reikalavimus atitinkantys dokumentai ir atitinkama valstybė narė yra įsitikinusi, kad veiklioji medžiaga ir biocidinis
produktas atitinka jiems nustatytas Bendrijos sąlygas“.
39     Be to, kaip teisingai tvirtina
3M Nederland BV ir kt.
(toliau ‑
3M Nederland ir kt.
), Nyderlandų vyriausybė ir Europos Bendrijų Komisija, Direktyvos 98/8 16 straipsnio 5 dalis nustato, kad pereinamuoju laikotarpiu
tebetaikomos Direktyvos 83/189, nustatančios informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką, nuostatos.
Taipogi reikia akcentuoti, kad Direktyvos 98/8 34 straipsnio 3 dalis įpareigoja valstybes nares pateikti Komisijai šios direktyvos
taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų tekstus. Kadangi pastarojo straipsnio 1 dalis numato specialų nacionalinių
priemonių, priimtų siekiant perkelti į nacionalinę teisę Direktyvą 98/8, pateikimą ir atkreipia dėmesį į 16 straipsnio 5 dalies
bei 34 straipsnio 3 dalies nuostatų tikslus, konstatuotina, kad ši direktyva numatė taip pat ir kitus nacionalinės tvarkos
pereinamuoju laikotarpiu pakeitimus nei siekiamus ją perkeliant (į nacionalinę teisę).
40     Iš to išplaukia, kad Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalies frazė „taikyti jos dabartinę biocidinių produktų pateikimo į rinką
sistemą arba praktiką“ neturi būti aiškinama kaip nustatanti „neveikimo“ pareigą.
41     Tačiau valstybių narių taisyklės dėl jų leidimų pateikti į rinką biocidinius produktus sistemos pakeitimų neturėtų būti laikomos
neapibrėžtomis.
42     Iš tiesų reikia priminti, kad nors valstybės narės nėra įpareigotos priimti direktyvą įgyvendinančių nuostatų iki pasibaigiant
šiuo tikslu numatytam laikotarpiui, iš EB 10 straipsnio antrosios pastraipos, skaitomos kartu su EB 249 straipsnio trečiąja
pastraipa, bei iš pačios direktyvos teksto išplaukia, kad per šį laikotarpį jos turi susilaikyti nuo nuostatų, galinčių labai
pažeisti direktyvos siekiamą tikslą, priėmimo (1997 m. gruodžio 18 d. Sprendimo
Inter‑Environnement Wallonie
, C‑129/96, Rink. p. I‑7411, 45 punktas). Tas pats taikoma ir pereinamuoju laikotarpiu, numatytu Direktyvos 98/8 16 straipsnio
1 dalyje, kuriuo valstybėms narėms leidžiama toliau taikyti jų nacionalines sistemas, nors jos nesuderintos su šia direktyva.
43     Vadinasi, nacionalinio teismas turi įvertinti, ar tai yra nacionalinių nuostatų, kurių teisėtumą jam pavesta nagrinėti, atvejis.
44     Taigi į trečią klausimą reikia atsakyti taip, kad Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti kaip nenustatančią
„neveikimo“ pareigos. Tačiau EB 10 straipsnio antroji pastraipa, EB 249 straipsnio trečioji pastraipa bei Direktyva 98/8 nustato,
kad per šios direktyvos 16 straipsnio 1 dalyje numatytą pereinamąjį laikotarpį valstybės narės turi susilaikyti nuo nuostatų,
galinčių labai pažeisti direktyvos siekiamą tikslą, priėmimo.
Dėl ketvirtojo klausimo
45     Prašymą priimti prejudicini sprendimą pateikęs teismas savo ketvirtu klausimu, kuris padalintas į dvi dalis, klausia, ar Direktyvos 91/414
8 straipsnio dalį reikia aiškinti taip, kad, jei valstybė narė leido savo teritorijoje pateikti į rinką augalų apsaugos produktus,
turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų į šios direktyvos I priedą, ir kurios nebuvo rinkoje dvejus metus po pranešimo apie
šią direktyvą, ji privalo atsižvelgti į šios direktyvos 4 straipsnio arba 8 straipsnio 3 dalies nuostatas.
46     Pirmiausia reikia pabrėžti, kad, kaip teisingai tvirtina
3M Nederland ir kt
., Nyderlandų vyriausybė ir Komisija, Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalis taikoma nukrypstant nuo šios direktyvos 4 straipsnio
nuostatų, ir kad kitaip nei minėto straipsnio 1 dalis ji nenustato reikalavimų leidimo pateikti į rinką suteikimui. Tačiau
joje nustatyta, kad toks leidimas turi būti suteikiamas nepažeidžiant 8 straipsnio 3 dalies nuostatų.
47     Pagal šią trečią dalį „valstybės narės gali taikyti 4 straipsnio 1 dalies b punkto i‑v papunkčių ir c‑f punktų nuostatas“,
kai jos „peržiūri augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliosios medžiagos“, neįrašytos į šios Direktyvos 91/414
I priedą, ir kuri jau yra rinkoje dvejus metus po pranešimo apie šią direktyvą, ir prieš šį peržiūrėjimą.
48     Toks peržiūrėjimas, kaip teigia
3M Nederland ir kt
. ir Nyderlandų vyriausybė, leidžia manyti, kad dėl augalų apsaugos produkto buvo suteiktas leidimas pateikti į rinką, ir
kad jis dar galioja. Tokią išvadą galima daryti būtent iš Direktyvos 91/414 5 straipsnio 4 dalies, pagal kurią leidimai pateikti
į rinką augalų apsaugos produktus, turinčius veikliųjų medžiagų, įrašytų į šios direktyvos I priedą, gali būti peržiūrimi
bet kuriuo metu, jeigu pastebėta, kad nebevykdomi nurodyti reikalavimai jų suteikimui.
49     Be to, kaip buvo nuspręsta 2001 m. gegužės 3 d. Sprendimo
Monsanto
(C‑306/98, Rink. p. I‑3279) 39 punkte, būtent vienas iš Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies b punkto i‑v papunkčiuose
ir c‑f punktuose nustatytų reikalavimų yra tai, kad valstybės narės nusprendžia atlikti augalų apsaugos produktų peržiūrėjimą.
50     Taigi Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad joje numatyta peržiūrėjimo tvarka turi vieną preliminarią
stadiją, susijusią su ja iš esmės, per kurią valstybės narės taip pat turi atsižvelgti į šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalies
b punkto i‑v papunkčių ir c‑f punktų nuostatas. Tačiau ši stadija skiriasi nuo leidimų procedūros, numatytos šios direktyvos
8 straipsnio 2 dalyje.
51     Todėl neatrodo, kad valstybės narės būtų įpareigotos laikytis Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies b punkto i‑v papunkčių
ir c‑f punktų nuostatų, kai jos nusprendžia suteikti leidimus pateikti į rinką jų teritorijoje augalų apsaugos produktus,
savo sudėtyje turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų į šios direktyvos I priedą, ir jau esančių rinkoje dvejus metus po pranešimo
apie šią direktyvą. Taigi iš esmės tai yra nacionaliniu lygmeniu nustatyta tvarka, taikoma suteikiant leidimus pateikti į
rinką.
52     Tačiau Danijos ir Prancūzijos vyriausybės iš esmės tvirtina, kad atliekant leidimų pateikti į rinką augalų apsaugos produktus
procedūrą pagal šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalį, pareiga atsižvelgti į Direktyvos 91/414 4 straipsnio nuostatas, nurodytas
8 straipsnio 3 dalyje, kyla kartu skaitant frazes: „nepažeidžiant 3 straipsnio dalies nuostatų“ ir „kai valstybės narės peržiūri
augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliosios medžiagos“, esančias atitinkamai 8 straipsnio 2 ir 3 dalyse.
53     Į šį argumentą neturėtų būti atsižvelgiama.
54     Iš tikrųjų, kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 70‑72 punktuose, nuoroda padaryta į Direktyvos 91/414 8 straipsnio
2 ir 3 dalis tik patikslinama, kad augalų apsaugos produktams, kuriems leidimai suteikti pagal nacionalinės teisės reikalavimus,
remiantis minėto straipsnio 2 dalimi, taip pat taikoma šio straipsnio 2 dalyje nustatyta peržiūrėjimo tvarka ir sąlygos. Be
to, frazė „kai valstybės narės peržiūri augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliosios medžiagos, pagal 2 straipsnio
dalies nuostatas“ reiškia, kad Direktyvos 61/414 8 straipsnio 3 dalyje numatyta peržiūrėjimo tvarka taikoma augalų apsaugos
produktams, savo sudėtyje turintiems veikliųjų medžiagų, neįrašytų į šios direktyvos I priedą, ir jau esančių rinkoje dvejus
metus po pranešimo apie šią direktyvą. Taigi ši tvarka nustatyta produktams, kuriems leidimai suteikti pagal minėto 8 straipsnio
2 dalies nuostatas.
55     Šis išaiškinimas atitinka pareinamojo laikotarpio tvarkos, įtvirtintos Direktyvoje 91/414, kuri numato tokią pačią augalų
apsaugos produktų, turinčių medžiagų, neįrašytų į jos I priedą, ir kuriems suteikti leidimai pagal šios direktyvos 8 straipsnio
2 dalį, peržiūrėjimo tvarką, kuri tam tikrais aspektais atitinka peržiūrėjimo tvarką pagal Bendrijos teisę, numatytą minėtos
direktyvos 4 straipsnio 5 dalyje, struktūrą ir tikslą.
56     Be to, kiek tai susiję su duomenų pateikimo reikalavimais, kuriuos turi pateikti leidimo pateikti į rinką augalų apsaugos
produktą pareiškėjas, Direktyvos 91/414 13 straipsnio 6 dalis numato, kad valstybės narės gali, deramai atsižvelgusios į EB sutarties
nuostatas, toliau taikyti ankstesnes nacionalines taisykles dėl duomenų reikalavimų, kol tokios medžiagos nėra įrašytos į
šios direktyvos I priedą.
57     Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, į ketvirtą klausimą reikia atsakyti taip, kad Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalį
reikia aiškinti taip, kad, jei valstybė narė leidžia savo teritorijoje pateikti į rinką augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje
turinčius veikliųjų medžiagų, neįrašytų į šios direktyvos I priedą, ir jau esančių rinkoje dvejus metus po pranešimo apie
šią direktyvą, ji neprivalo laikytis šios direktyvos 4 straipsnio arba 8 straipsnio 3 dalies nuostatų.
Dėl antro klausimo
58     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo antru klausimu iš esmės klausia, ar nepaisant skirtingų formuluočių
Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalyje ir Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje numatyta pereinamojo laikotarpio tvarka
turi tą pačią reikšmę.
59     Dėl to pirmiausia pabrėžtina, kad, remiantis Direktyvos 98/8 20 konstatuojamąja dalimi, reikia garantuoti glaudų derinimą
su kitais Bendrijos teisės aktais, ypač su Direktyva 91/414.
60     Dar svarbu priminti, kad Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalies kaip ir Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalies tikslas yra
leisti valstybėms narėms per šiose abiejose direktyvose nurodytą pereinamąjį laikotarpį taikyti egzistuojančias nacionalines
leidimų pateikti į rinką produktus, kuriems taikomos šios direktyvos ir kurių sudėtyje yra veikliųjų medžiagų, dar neįvertintų
Bendrijos lygmenyje, suteikimo tvarkas.
61     Vadinasi, niekas nerodo, kad Bendrijos teisės aktų leidėjo valia buvo suteikti minėtoms direktyvų nuostatoms skirtingas reikšmes.
62     Šis išaiškinimas patvirtintas nurodyto sprendimo
Monsanto
43 ir 44 punktuose, kuriuose Teisingumo Teismas nusprendė, kad Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje numatyta pereinamojo
laikotarpio tvarka atitinka sprendimą, įtvirtintą Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalyje.
63     Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta aukščiau, į antrą klausimą reikia atsakyti taip, kad Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalis
reiškia tą patį kaip Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalis.
Dėl penkto klausimo
64     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo penktu klausimu iš esmės klausia, ar peržiūrėjimas pagal Direktyvos 91/414
8 straipsnio 3 dalį taip pat apima vertinimą
Bmw
25d straipsnio 2 dalies prasme, kurį atlikus gali būti nurodoma veiklioji medžiaga leidimo aplinkos apsaugos produktams,
kurių sudėtyje yra ši medžiaga, suteikimo arba jų registravimo be apribojimų tikslais.
65
Stichting
teigia, kad veikliųjų medžiagų nurodymas
Bmw
25d straipsnio 2 dalies prasme turi būti laikomas leidimo suteikimu Direktyvos 91/414 3, 4 ir 8 straipsnių prasme. Prancūzijos
vyriausybė mano, kad augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra veikliosios medžiagos, peržiūrėjimo sąvoka pagal šios direktyvos
8 straipsnio 2 dalį turi apimti ne tik produktus, dėl kurių išduotas leidimas pateikti į rinką, bet ir naujus produktus, kurie
dar jo neturi, ir kurių sudėtyje yra veiklioji medžiaga, jau naudojama produktuose, dėl kurių suteiktas leidimas pagal minėtą
nuostatą. Komisija tvirtina, kad veikliųjų medžiagų vertinimas pagal
Bmw
25d straipsnį kaip ir Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalyje numatyta produktų peržiūrėjimo tvarka kilo iš nacionalinių
institucijų iniciatyvos. Todėl
Stichting
, Prancūzijos vyriausybė ir Komisija daro išvadą, kad šis vertinimas yra peržiūrėjimas, ir kad turėtų būti atsižvelgiama į
minėto 8 straipsnio 3 dalies reikalavimus.
66     Tačiau
3M Nederland ir kt
. bei Nyderlandų vyriausybė mano, kad Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalies ir
Bmw
25d straipsnio dalykai ir taikymo sritys yra skirtingos. Iš tiesų pirmasis iš šių straipsnių netaikomas tuomet, kai atliekant
peržiūrėjimą produktams jau yra suteiktas galiojantis leidimas, kas patvirtinta minėto sprendimo
Monsanto
34 punkte, tuo tarpu antrasis netaikomas pesticidams, kurių leidimų galiojimo laikas baigėsi. Be to, atsižvelgiant į sąvokų
„peržiūrėjimas“ ir „patikrinimas“ skirtumus, nei automatiškas leidimų pratęsimas, nei veikliųjų medžiagų vertinimas, kurį
atliekant, remiantis
Bmw
25d straipsniu, atsižvelgiama į poveikius žmonių ir gyvūnų sveikatai bei aplinkai, neturėtų būti laikomi peržiūrėjimu Direktyvos 91/414
8 straipsnio 3 dalies prasme.
67     Dėl to reikia priminti, kad, kaip jau nuspręsta šio sprendimo 48 punkte, peržiūrėjimas Direktyvos 91/414 prasme reiškia, jog
dėl nagrinėjamo augalų apsaugos produkto jau suteiktas leidimas ir jog jis dar galioja peržiūrėjimo momentu.
68     Be to, Direktyvos 91/414 4 straipsnio 5 dalį skaitant kartu su 8 straipsnio 3 dalimi, aišku, kad peržiūrėjimo tikslas yra
ne atskiros veikliosios medžiagos, bet galutinio augalų apsaugos produkto pakartotinis vertinimas, ir kad jis atliekamas nacionalinių
institucijų, o ne suinteresuotųjų privačių asmenų iniciatyva.
69     Taigi į penktą klausimą reikia atsakyti taip, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pareiga yra įvertinti,
ar
Bmw
25d straipsnio 2 dalyje numatytas vertinimas atitinka visus peržiūrėjimo požymius Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalies
prasme, ypač nurodytus šio sprendimo 67 ir 68 punktuose.
Dėl šešto klausimo
70     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo šeštu klausimu klausia, ar Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalį
sudaro tik nuostatos, susijusios su duomenų perdavimu prieš peržiūrėjimą, arba, ar ją reikia aiškinti taip, kad joje nustatytos
sąlygos taip pat daro įtaką peržiūrėjimo organizavimo ir vykdymo būdui.
71     Dėl to jau buvo priminta šio sprendimo 47 punkte, kad, remiantis Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalimi, tuomet, kai valstybės
narės „peržiūri augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius veikliosios medžiagos“, neįrašytos į šios direktyvos I priedą,
ir jau esančios rinkoje dvejus metus po pranešimo apie šią direktyvą, ir prieš šį peržiūrėjimą, jos taiko šios direktyvos
4 straipsnio 1 dalies b punkto i‑v papunkčius ir c‑f punktų nuostatas. Be to, iš Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalies išplaukia,
kad valstybės narės šių reikalavimų laikosi pagal nacionalines duomenų pateikimo nuostatas.
72     Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies b‑e punktuose numatyti reikalavimai susiję su augalų apsaugos produktų saugumu ir
veiksmingumu. Šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalies f punkte nustatyta valstybių narių pareiga nustatyti didžiausius likučių
kiekius ir apie juos pranešti Komisijai, kad ji galėtų juos patvirtinti. Tai, kad valstybės narės nusprendžia vykdyti augalų
apsaugos produktų peržiūrėjimą, prieštarauja šiems kriterijams (šia prasme žr. minėto sprendimo
Monsanto
39 punktą).
73     Be to, konstatuotina, kad, kaip pabrėžė generalinis advokatas savo išvados 88 punkte, Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalyje
nėra jokių taisyklių, susijusių su peržiūrėjimo organizavimu ir vykdymu.
74     Esant šioms sąlygoms į šeštą klausimą reikia atsakyti taip, jog Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip,
kad joje yra tik nuostatų, susijusių su duomenų pateikimu prieš peržiūrėjimą.
Dėl pirmo klausimo
75     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo pirmu klausimu, kuris padalintas į dvi dalis, iš esmės klausia,
ar Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 ir 3 dalys bei Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalis turi tiesioginį veikimą pasibaigus
šių direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminui.
76     Atsižvelgiant į atsakymus, pateiktus į kitus klausimus, į šį pirmą klausimą atsakyti nereikia.
77     Pagal nusistovėjusią teismo praktiką valstybėms narėms numatytas įpareigojimas pasiekti direktyvoje numatytą tikslą ir EB 10 straipsnyje
numatytos pareigos imtis visų tinkamų priemonių vykdymą privalo užtikrinti visos šių valstybių valdžios institucijos, įskaitant
ir teismus, jei tai priklauso jų jurisdikcijai (konkrečiai kalbant žr. 1984 balandžio 10 d. Sprendimo
Von Colson ir Kamann
, 14/83, Rink. p. 1891, 26 punktą ir 1990 m. lapkričio 13 d. Sprendimo
Marleasing
, C‑106/89, Rink. p. I‑4135, 8 punktą).
78     Todėl nacionalinis teismas, taikydamas nacionalinius teisės aktus, ypač tokius kaip šioje byloje specialiai priimtus įgyvendinti
direktyvos reikalavimus, turi aiškinti nacionalinės teisės aktus kiek įmanoma atsižvelgdamas į susijusios direktyvos tekstą
ir į jos tikslą, kad būtų pasiektas direktyvoje numatytas rezultatas ir kad būtų laikomasi EB 249 straipsnio trečiosios pastraipos
(žr. šiuo klausimu minėtų sprendimo
Von Colson ir Kamann
26 punktą ir sprendimo
Marleasing
8 punktą).

Dėl bylinėjimosi išlaidų
79     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką 16 straipsnio
1 dalį reikia aiškinti kaip nenustatančią „neveikimo“ pareigos. Tačiau EB 10 straipsnio antroji pastraipa, EB 249 straipsnio
trečioji pastraipa bei Direktyva 98/8 nustato, kad per šios direktyvos 16 straipsnio 1 dalyje numatytą pereinamąjį laikotarpį
valstybės narės turi susilaikyti nuo nuostatų, galinčių labai pažeisti direktyvos siekiamą tikslą, priėmimo.
2.
1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką 8 straipsnio 2 dalį reikia aiškinti
taip, kad jei valstybė narė leidžia savo teritorijoje pateikti į rinką augalų apsaugos produktus, savo sudėtyje turinčius
veikliųjų medžiagų, neįrašytų į šios direktyvos I priedą ir jau esančių rinkoje dvejus metus po pranešimo apie šią direktyvą,
ji neprivalo laikytis šios direktyvos 4 straipsnio arba 8 straipsnio 3 dalies nuostatų.
3.
Direktyvos 98/8 16 straipsnio 1 dalis reiškia tą patį kaip Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalis.
4.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi įvertinti, ar 1962 m. įstatymo dėl pesticidų (
Bestrijdingsmiddelenwet
) 25d straipsnio 2 dalyje numatytas vertinimas atitinka visus peržiūrėjimo požymius Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalies
prasme.
5.
Direktyvos 91/414 8 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip, kad joje yra tik nuostatų, susijusių su duomenų pateikimu prieš
peržiūrėjimą.
6.
Į pirmą klausimą atsakyti nereikia.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.