CELEX: 62009CJ0464
Odvolanie
Štátna pomoc
Usmernenia týkajúce sa pomoci v odvetví poľnohospodárstva
Bod 4.2.5
Trh so sladom
Neexistencia bežných trhových odbytísk
Opatrenie pomoci vyhlásené za nezlučiteľné so spoločným trhom

Svojím odvolaním sa spoločnosť Holland Malt BV (ďalej len „Holland Malt“) domáha zrušenia rozsudku Súdu prvého stupňa Európskych
spoločenstiev z 9. septembra 2009, Holland Malt/Komisia (T‑369/06, Zb. s. II‑3313, ďalej len „napadnutý rozsudok“), ktorým
tento súd zamietol jej žalobu o neplatnosť rozhodnutia Komisie 2007/59/ES z 26. septembra 2006 o štátnej pomoci poskytnutej
Holandskom spoločnosti Holland Malt BV (Ú. v. EÚ L 32, 2007, s. 76, ďalej len „sporné rozhodnutie“).

Právny rámec
Bod 3.2 Usmernení Spoločenstva týkajúcich sa štátnej pomoci v oblasti poľnohospodárstva (Ú. v. ES C 28, 2000, s. 2, ďalej
len „usmernenia“) v časti „Všeobecné zásady“ stanovuje:
„Hoci sa články 87 [ES], 88 [ES] a 89 [ES] plne uplatňujú na oblasti, na ktoré sa vzťahuje spoločná organizácia trhu, ich
uplatnenie zostáva napriek tomu vo vzťahu k ustanoveniam príslušných nariadení sekundárne. Inými slovami, použitie ustanovení
článkov 87 [ES], 88 [ES] a 89 [ES] členským štátom nemôže mať prednosť pred použitím ustanovení nariadenia, ktoré upravuje
túto oblasť trhu. … Komisia nemôže za žiadnych okolností schváliť pomoc, ktorá nie je v súlade s ustanoveniami upravujúcimi
spoločnú organizáciu trhu alebo ktorá by zasahovala do náležitého fungovania spoločnej organizácie trhu.“
Bod 4.2.5 usmernení v časti týkajúcej sa „Investičnej pomoci“ stanovuje:
„Nijakú pomoc nemožno poskytnúť [pre investície spojené so spracovaním a uvádzaním poľnohospodárskych produktov na trh], ak
nie je možné dostatočne preukázať, že pre tieto výrobky možno nájsť bežné odbytištia na trhu s predmetnými výrobkami. Význam
takéhoto dokazovania musí byť primerane posúdený z hľadiska sporných výrobkov, typu investície, ako aj existujúcich a predpokladaných
kapacít. V tejto súvislosti treba vziať do úvahy každé obmedzenie v oblasti výroby alebo každé obmedzenie komunitárnej podpory,
ktoré prípadne stanovia spoločné organizácie trhu. Nemožno poskytnúť nijakú pomoc predovšetkým v prípade zákazu alebo obmedzenia
stanoveného spoločnými organizáciami trhu…
…“
Napokon bod 4.2.6 tej istej časti usmernení stanovuje:
„Investičná pomoc s oprávnenými výdavkami nad 25 miliónov EUR, alebo ak skutočná výška pomoci prekročí 12 miliónov EUR, táto
pomoc sa musí osobitne notifikovať Komisii v súlade s článkom 88 ods. 3 Zmluvy.“

Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie
Holland Malt BV je združením
ad hoc
medzi pivovarom Bavaria NV, ktorý vyrába pivo a nealkoholické nápoje, a spoločnosťou Agrifirm, družstvom, v rámci ktorého
spolupracujú výrobcovia obilnín z Nemecka a zo severu Holandska. Odvolateľka získala koncesiu na výrobu a predaj sladu HTST
(„High Temperature, Short Time“).
Holandské kráľovstvo prijalo regionálny investičný program s názvom „Regionale investeringsprojecten 2000“. Rozhodnutím zo
17. augusta 2000 Komisia schválila tento program a rozhodnutím z 18. februára 2002 rovnako schválila aj rozšírenie pôsobnosti
tohto programu na odvetvia spracovania a uvádzania na trh poľnohospodárskych výrobkov uvedených v prílohe I Zmluvy ES.
V rámci tohto regionálneho investičného programu Holandské kráľovstvo poskytlo spoločnosti Holland Malt investičnú pomoc vo
výške 7 425 000 eur. Táto pomoc bola určená na výstavbu sladovne v obci Eemshaven (Holandsko). Pomoc podliehala realizácii
investície do 1. júla 2005. Jej skutočné vyplatenie však bolo pozastavené až do schválenia pomoci zo strany Komisie.
Listom z 31. marca 2004 Holandské kráľovstvo oznámilo Komisii opatrenie pomoci podľa článku 88 ods. 3 ES a bodu 4.2.6 usmernení.
Dňa 5. mája 2005 Komisia začala konanie podľa článku 88 ods. 2 ES. V dôsledku začatia tohto konania sa vyplatenie podpory
oneskorilo oproti pôvodnému dátumu realizácie investície, ktorý pôvodne stanovilo Holandské kráľovstvo, a odvolateľka požiadala
o predĺženie tejto lehoty až do vydania rozhodnutia Komisie o tejto podpore.
Dňa 26. septembra 2006 Komisia prijala sporné rozhodnutie, v ktorom dospela k záveru, že predmetné opatrenie týkajúce sa investície
s cieľom zlepšiť kvalitu výrobkov Holland Malt a zvýšiť jej výrobnú kapacitu je štátnou pomocou v zmysle článku 87 ods. 1 ES.
Následne Komisia preskúmala, či by takéto opatrenie mohlo byť napriek tomu vyhlásené za zlučiteľné so spoločným trhom podľa
článku 87 ods. 3 písm. c) ES.
V tejto súvislosti Komisia konštatovala, že neexistujú samostatné trhy pre slad HTST alebo prémiový slad a obyčajný slad.
Okrem toho vzhľadom na to, že svetový trh so sladom a trh so sladom v rámci Spoločenstva je presýtený, uviedla, že sa nedokázalo,
že je možné nájsť na trhu bežné odbytiská pre tento produkt v zmysle bodu 4.2.5 usmernení. V odôvodnení č. 93 sporného rozhodnutia
síce uznala význam pomoci pre regionálny rozvoj, ale v odôvodnení č. 94 toho istého rozhodnutia uviedla, že táto pomoc nespĺňa
dôležitú podmienku uvedenú v usmernení.
Z týchto dôvodov Komisia v článku 1 sporného rozhodnutia konštatovala, že sporná pomoc je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Podľa článku 2 sporného rozhodnutia Holandské kráľovstvo je povinné upustiť od tejto pomoci a podľa článku 3 uvedeného rozhodnutia
musí vymáhať od príjemcu neoprávnene poskytnutú pomoc. Podľa článku 4 toho istého rozhodnutia Holandské kráľovstvo musí Komisiu
informovať o opatreniach prijatých na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím.

Konanie pred Súdom prvého stupňa a napadnutý rozsudok
Žalobou podanou do kancelárie Súdu prvého stupňa 7. decembra 2006 spoločnosť Holland Malt podala žalobu o neplatnosť sporného
rozhodnutia.
Podaním doručeným do kancelárie Súdu prvého stupňa 6. apríla 2007 Holandské kráľovstvo podalo návrh na vstup vedľajšieho účastníka
do konania na podporu odvolateľky. Uznesením z 12. júna 2007 predseda tretej komory Súdu prvého stupňa vyhovel tomuto návrhu.
Holland Malt na podporu svojej žaloby uviedla štyri žalobné dôvody založené na porušení článku 87 ods. 1 a článku 87 ods. 3
písm. c) ES, na porušení zásady riadnej správy vecí verejných a na porušení povinnosti odôvodnenia zakotvenej v článku 253 ES.
Druhá časť druhého žalobného dôvodu týkajúceho sa porušenia článku 87 ods. 3 písm. c) ES sa zakladala na nedostatočnom zvážení
zvýhodňujúcich účinkov pomoci a vplyvu pomoci na podmienky obchodu v rámci Spoločenstva.
V tejto druhej časti odvolateľka v podstate vytýka Komisii, že v spornom rozhodnutí sa oprela len o bod 4.2.5 usmernení a nedostatočne
porovnala pozitívne účinky predmetnej podpory na jednej strane a jej prípadný negatívny vplyv na podmienky obchodu v rámci
Spoločenstva na druhej strane, čím porušila článok 87 ods. 3 písm. c) ES.
Uviedla, že skutočnosť, že usmernenia sa zakladajú na článku 87 ods. 3 ES, nevyhnutne znamená, že Komisia sa vo svojej voľnej
úvahe nemôže obmedziť len na kritériá v nich stanovené. Predovšetkým by mala bod 4.2.5 usmernení vykladať z hľadiska všeobecného
kritéria stanoveného v Zmluve v tom zmysle, že za nezlučiteľnú so spoločným trhom by sa mala považovať len taká pomoc, ktorá
nepriaznivo ovplyvňuje podmienky obchodu tak, že je to v rozpore so spoločným záujmom.
Podľa spoločnosti Holland Malt Komisia v spornom rozhodnutí neposúdila, či vzhľadom na výhody, ktoré navrhovaná podpora prináša,
je jej vplyv skutočne v rozpore so spoločným záujmom v zmysle článku 87 ods. 3 ES, ale obmedzila sa len na vylúčenie zlučiteľnosti
tejto pomoci na základe údajnej neexistencie bežných trhových odbytísk pre dotknutý výrobok. Komisia ale naopak mala konštatovať
jednak, že sporná investícia mala značne priaznivý vplyv na realizáciu cieľov spoločnej poľnohospodárskej politiky, najmä
na politiku v oblasti rozvoja vidieka v rámci regiónu dotknutého predmetnou podporou, a jednak, že práve po poskytnutí predmetnej
podpory sa odvolateľka rozhodla znášať náklady súvisiace s otvorením sladovne v Eemshavene, čiže v oblasti, ktorú bolo potrebné
hospodársky rozvíjať, a nie na inom, hospodársky vhodnejšom mieste v inom regióne Holandska.
Súd prvého stupňa napadnutým rozsudkom žalobu zamietol a zaviazal odvolateľku na náhradu jej vlastných trov konania a trov
konania Komisie.
Pokiaľ ide o druhú časť druhého žalobného dôvodu, Súd prvého stupňa v bodoch 166 až 180 napadnutého rozsudku rozhodol, že
sporné rozhodnutie sa prijalo na základe uplatnenia ustanovení článku 87 ods. 1 a 3 ES, ako aj ustanovení usmernení, najmä
ich bodu 4.2.
Súd prvého stupňa pripomenul, že podľa judikatúry Súdneho dvora ak Komisia prijala takéto usmernenia, sú pre ňu záväzné a súd
Spoločenstva má právomoc preskúmať, či táto inštitúcia dodržala pravidlá, ktoré si stanovila. Uviedol, že v prejednávanej
veci z bodu 3.7 usmernení vyplýva, že všetky pozitívne aspekty dotknutej pomoci môžu byť zohľadnené len v rámci uplatnenia
kritérií usmernení.
V tejto súvislosti konštatoval, že podľa bodu 4.2.5 usmernení Komisia po zistení, že sporná pomoc patrí do pôsobnosti usmernení,
musela v prvom rade preskúmať, či sa dostatočne preukázalo, že pre dotknuté výrobky možno nájsť na trhu bežné odbytiská. Keďže
táto predbežná podmienka vo veci samej nebola splnená, Komisia nemohla podľa Súdu prvého stupňa predmetnú pomoc schváliť,
aby neporušila svoje vlastné usmernenia, takže preskúmanie cieľov a kladných účinkov tejto pomoci bolo zbytočné.
Okrem toho rozhodol, že odvolateľka nemôže riadne tvrdiť, že neuplatnenie usmernení a priame uplatnenie článku 87 ods. 3 písm. c) ES
by viedlo k zohľadneniu cieľov a kladných účinkov spornej pomoci na účely konštatovania zlučiteľnosti tejto pomoci so spoločným
trhom. V tejto súvislosti pripomenul, že podľa rozsudku z 24. februára 1987, Deufil/Komisia (310/85, Zb. s. 901, s. 18) článok
87 ods. 3 ES dáva Komisii priestor na voľnú úvahu, ktorej výkon zahŕňa posúdenia ekonomického a sociálneho charakteru, ktoré
musia byť vykonané v kontexte Spoločenstva, a Komisia neprekračuje mieru voľnej úvahy, keď tvrdí, že poskytnutie investičnej
pomoci, ktorá zvyšuje výrobné kapacity v sektore, v ktorom už sú značné prebytky, ovplyvňuje obchod tak, že je to v rozpore
so spoločným záujmom, a že takáto pomoc nemôže prispieť k hospodárskemu rozvoju predmetného regiónu.
Súd prvého stupňa dodal, že tento záver nemôže spochybniť ani tvrdenie odvolateľky, podľa ktorého sporná pomoc len kompenzovala
ekonomické nevýhody vyplývajúce z jej rozhodnutia otvoriť závod v hospodársky menej rozvinutej oblasti.

Návrhy účastníkov konania pred Súdnym dvorom
Holland Malt navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zrušil body 168 až 180 napadnutého rozsudku,
–        vrátil vec Všeobecnému súdu alebo zrušil sporné rozhodnutie a
–        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
–        odvolanie zamietol a
–        zaviazal Holland Malt na náhradu trov konania.
Holandské kráľovstvo rovnako ako odvolateľka navrhuje, aby sa napadnutý rozsudok zrušil a aby bola Komisia zaviazaná na náhradu
trov konania.

O odvolaní
Na podporu svojho odvolania Holland Malt uvádza dva odvolacie dôvody týkajúce sa posúdenia druhej časti druhého žalobného
dôvodu Súdom prvého stupňa v prvostupňovom konaní.
Prvý odvolací dôvod sa týka nesprávneho právneho posúdenia, ako aj rozporného a nedostatočného odôvodnenia výkladu a uplatnenia
článku 87 ods. písm. c) ES a usmernení. Druhý odvolací dôvod sa týka procesných nedostatkov spôsobených nesprávnym výkladom
a nepresným prednesením tvrdení odvolateľky.

O prvom odvolacom dôvode týkajúcom sa nesprávneho právneho posúdenia, ako aj rozporného a nedostatočného odôvodnenia výkladu
a uplatnenia článku 87 ods. 3 písm. c) ES a usmernení
Argumentácia účastníkov konania
Na podporu svojho prvého odvolacieho dôvodu Holland Malt uvádza tri časti týkajúce sa nesprávneho právneho posúdenia pri výklade
a uplatnení článku 87 ods. 3 písm. c) ES, nesprávneho právneho posúdenia pri výklade a uplatnení usmernení a rozporného a nedostatočného
odôvodnenia ich výkladu a uplatnenia.
–       O prvej časti prvého odvolacieho dôvodu
Odvolateľka uvádza, že Súd prvého stupňa sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia pri výklade a uplatnení článku 87 ods. 3
písm. c) ES, keď z už citovaného rozsudku Deufil/Komisia odvodil, že Komisia nemusela brať do úvahy kladné účinky podpory
pri svojom posúdení zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom, keď táto podpora viedla k zvýšeniu výrobných kapacít v trhovom
sektore, v ktorom už bol aj tak značný prebytok.
V tejto súvislosti uvádza, že opatrenie dotknuté v prejednávanej veci sa odlišuje od opatrenia dotknutého vo veci, ktorá viedla
k už citovanému rozsudku Deufil/Komisia. V tejto druhej uvedenej veci totiž poskytnutá podpora nezasahovala verejný záujem,
zatiaľ čo v spornom rozhodnutí Komisia uznala význam projektu spoločnosti Holland Malt pre regionálny rozvoj. Okrem toho vo
veci, ktorá viedla k uvedenému rozsudku, už v trhovom sektore existoval značný prebytok, pričom miera využívania výrobných
kapacít bola 72 % a 64 %, zatiaľ čo miera využívania výrobných kapacít v prejednávanej veci presahuje 90 %.
Holandské kráľovstvo rovnako ako odvolateľka zastáva názor, že Súd prvého stupňa nesprávne konštatoval, že Komisia neporušila
článok 87 ods. 3 písm. c) ES, keď neprihliadla na pozitívne účinky predmetnej pomoci. Súhlasí aj s kritikou smerujúcou voči
výkladu Súdu prvého stupňa v súvislosti s už citovaným rozsudkom Deufil/Komisia. Tento členský štát zastáva názor, že Komisia
s cieľom zabezpečiť správne uplatnenie tohto ustanovenia a jeho plný účinok bola povinná porovnať pozitívne a negatívne účinky
predmetnej pomoci a nemohla sa uspokojiť s jednoduchým konštatovaním, že neexistuje dôkaz o bežných odbytiskách na trhu so
sladom.
Komisia tvrdí, že východiskovým bodom každej analýzy pravidiel uplatniteľných v oblasti pomoci je to, že článok 87 ods. 3 ES
stanovuje výnimky z pravidla všeobecného zákazu stanoveného v článku 87 ods. 1 ES, ktorý treba vykladať reštriktívne. Usmernenia
pritom stanovujú len absolútne minimálne normy, ktoré treba dodržať, aby bola pomoc v odvetví poľnohospodárstva považovaná
za zlučiteľnú so spoločným trhom. Komisia okrem toho uvádza, že v rámci svojej širokej právomoci voľnej úvahy pri posudzovaní
pomoci podľa článku 87 ods. 3 písm. c) ES je oprávnená obmedziť svoju voľnú úvahu prijatím usmernení podľa toho, ako zamýšľa
uplatniť toto ustanovenie na určité odvetvie alebo určitý druh pomoci, pokiaľ sa tieto usmernenia neodchyľujú od ustanovení
Zmluvy. Komisia tvrdí, že ak teda už raz prijala také usmernenia pre určité odvetvie alebo určitý druh pomoci, nemôže sa od
nich odchýliť. Ich prijatím totiž obmedzila svoju voľnú úvahu, v rámci ktorej potom môže posudzovať len podmienky vymedzené
v týchto usmerneniach.
V prejednávanej veci Komisia zastáva názor, že musela uplatniť bod 4.2.5 usmernení, pretože existencia bežných odbytísk na
trhu so sladom sa dostatočne nepreukázala.
Pokiaľ ide o tvrdenia týkajúce sa nesprávneho výkladu už citovaného rozsudku Deufil/Komisia, Komisia zdôrazňuje, že v tomto
rozsudku bola zlučiteľnosť opatrenia pomoci priamo posúdená na základe článku 87 ods. 3 písm. c) ES, pretože v čase prijatia
sporného rozhodnutia neexistoval nijaký iný text, ktorý by sa bol mohol uplatniť na výrobok, ktorému bola pomoc určená. Okrem
toho, pokiaľ ide o rozdiely v skutkovom stave oboch vecí, na ktoré odvolateľka poukazovala, Komisia tvrdí, že neboli relevantné,
vzhľadom na to, že v prejednávanej veci usmernenia nestanovujú, že je nevyhnutné preukázať značné prebytky v odvetví, ale
treba podľa nich preukázať len to, že na trhu existujú bežné odbytiská.
–       O druhej časti prvého odvolacieho dôvodu
Podľa spoločnosti Holland Malt je výklad usmernení podaný Súdom prvého stupňa nesprávny v tom, že zavádza podmienku, ktorá
predchádza posúdeniu zo strany Komisie týkajúcemu sa zlučiteľnosti pomoci so spoločným trhom. Súd prvého stupňa podľa nej
zastával názor, že pomoc patriacu do rozsahu pôsobnosti usmernení nemožno schváliť na základe kritéria porovnania negatívnych
a pozitívnych účinkov, ako stanovuje článok 87 ods. 3 písm. c) ES, pokiaľ nie je splnená podmienka v bode 4.2.5 usmernení.
Článok 87 ods. 3 písm. c) ES pritom nestanovuje podmienku, podľa ktorej na trhu musia existovať bežné odbytiská, aby Komisia
mohla vziať do úvahy pozitívne účinky pomoci.
Holandské kráľovstvo súhlasí s názorom odvolateľky. Tvrdí, že Súd prvého stupňa síce rozhodol, že usmernenia sa nemajú vykladať
len na základe svojich vlastných ustanovení, ale treba ich vykladať vo svetle článku 87 ES a cieľa stanoveného v tomto článku,
ale v skutočnosti ich vykladal len na základe ich samotného znenia. V dôsledku výkladu usmernení poskytnutého Súdom prvého
stupňa sa podľa neho posúdenie stanovené v článku 87 ES zúžilo na otázku existencie alebo neexistencie bežných odbytísk. Takýto
obmedzený výklad založený na jedinom doslovnom výklade usmernení je nesprávny a ohrozuje správne uplatňovanie článku 87 ods. 3
písm. c) ES a jeho plný účinok.
Komisia zastáva názor, že Súd prvého stupňa sa vo svojich záveroch nedopustil nesprávneho posúdenia. Porovnanie podľa článku
87 ods. 3 písm. c) ES je totiž zahrnuté v usmerneniach, a preto nebolo treba brať do úvahy iné kritériá, ak dotknutá pomoc
podlieha pravidlám stanoveným v usmerneniach. Komisia nemohla pristúpiť k zohľadneniu iných cieľov ako cieľov stanovených
v usmerneniach, pokiaľ išli nad rámec toho, čo táto inštitúcia v usmerneniach prijala. V prejednávanej veci bod 4.2.5 usmernení
jednoznačne stanovuje, že štátna pomoc sa nesmie poskytnúť na investície súvisiace so spracovaním poľnohospodárskych výrobkov,
ak nie je možné dostatočne preukázať, že pre tieto výrobky existujú na trhu bežné odbytiská. Podľa Komisie tak v prípade,
že táto podmienka nie je splnená, nie je možné porovnať očakávané pozitívne účinky dotknutej pomoci a jej vplyv na podmienky
obchodu.
–       O tretej časti prvého odvolacieho dôvodu
Pokiaľ ide o výklad usmernení, odôvodnenie napadnutého rozsudku je podľa odvolateľky rozporné a nedostatočné. V bodoch 132
a 133 uvedeného rozsudku totiž Súd prvého stupňa tvrdil, že usmernenia sa nemajú vykladať len na základe svojho vlastného
znenia, ani v takom zmysle, ktorý obmedzuje rozsah článkov 87 ES a 88 ES alebo je v rozpore s cieľmi v nich stanovenými. V bodoch
170 až 172 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa na druhej strane uviedol, že Komisia je povinná zohľadniť kritériá uvedené
v bode 4.2.5 usmernení a nevykladať ich vo svetle článku 87 ods. 3 písm. c) ES, teda neposudzovať, či dotknutá podpora ovplyvní
podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom.
Holandské kráľovstvo súhlasí s názorom odvolateľky a tvrdí, že pokiaľ ide o výklad a uplatnenie usmernení, odôvodnenie napadnutého
rozsudku je nedostatočné.
Komisia zastáva názor, že odôvodnenie napadnutého rozsudku nie je ani nedostatočné, ani rozporné. Uvádza najmä, že Súd prvého
stupňa v bode 132 napadnutého rozsudku správne pripomenul, že usmernenia sa majú vždy vykladať vo svetle cieľa nenarušenej
hospodárskej súťaže na spoločnom trhu, a v bodoch 173 až 177 jasne vysvetlil, prečo priame uplatňovanie článku 87 ods. 3 písm. c) ES
nezahŕňa zohľadnenie cieľov a kladných účinkov pomoci, o ktorú odvolateľka žiada. V tejto súvislosti v bode 176 napadnutého
rozsudku uvádza, že kritérium uvedené v bode 4.2.5 usmernení odráža podmienku vyplývajúcu z článku 87 ods. 3 písm. c) ES,
podľa ktorej nijaká pomoc, ktorá nepriaznivo ovplyvňuje podmienky obchodu tak, že je to v rozpore so spoločným záujmom, nemôže
byť zlučiteľná so spoločným trhom.
Posúdenie Súdnym dvorom
Všetky tri časti prvého odvolacieho dôvodu sa týkajú rozsahu a výkladu usmernení a sú namierené proti posúdeniu druhej časti
druhého žalobného dôvodu Súdom prvého stupňa v prvostupňovom konaní. Treba ich preto posúdiť spoločne.
V súvislosti s tým treba pripomenúť, že Komisia v spornom rozhodnutí uplatnila bod 4.2.5 usmernení a konštatovala, že pomoc
určená spoločnosti Holland Malt nie je zlučiteľná so spoločným trhom v rozsahu, v akom na dotknutom trhu neexistujú bežné
odbytiská. Súd prvého stupňa v napadnutom rozsudku po prvé rozhodol, že v rozsahu, v akom nebola splnená podmienka stanovená
v bode 4.2.5 usmernení, Komisia nemohla schváliť spornú pomoc. Po druhé, odvolávajúc sa na už citovaný rozsudok Deufil/Komisia,
uviedol, že skutočnosť, že neboli uplatnené usmernenia, ale len samotný článok 87 ods. 3 písm. c) ES, v prejednávanej veci
neznamenala – na rozdiel od tvrdenia odvolateľky – že Komisia mala povinnosť vziať do úvahy pozitívne účinky dotknutej pomoci
v posudzovanom regióne.
V súvislosti s týmito dvoma konštatovaniami sa Súd prvého stupňa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia.
Ako totiž vyplýva z ustálenej judikatúry, Komisia má pri uplatňovaní článku 87 ods. 3 ES široký priestor na voľnú úvahu, ktorej
výkon zahŕňa komplexné hodnotenia ekonomického a sociálneho charakteru, ktoré musia byť vykonávané v rámci Spoločenstva (pozri
rozsudok z 11. septembra 2008, Nemecko a i./Kronofrance, C‑75/05 P a C‑80/05 P, Zb. s. I‑6619, bod 59 a citovanú judikatúru).
Prijatím pravidiel postupu a zverejnením, že ich odteraz bude uplatňovať na príslušné prípady, sa sama obmedzuje pri výkone
svojej voľnej úvahy a nemôže sa od týchto pravidiel odchýliť bez toho, aby nebola prípadne sankcionovaná z dôvodu porušenia
všeobecných právnych zásad, akými sú zásada rovnosti zaobchádzania alebo zásada ochrany legitímnej dôvery (pozri rozsudok
Nemecko a i./Kronofrance, už citovaný, bod 60 a citovanú judikatúru).
Podľa tejto judikatúry je tak v špecifickej oblasti štátnej pomoci Komisia viazaná pravidlami a oznámeniami, ktoré prijíma,
pokiaľ sa neodchyľujú od noriem Zmluvy (pozri rozsudky z 5. októbra 2000, Nemecko/Komisia, C‑288/96, Zb. s. I‑8237, bod 62,
a Nemecko a i./Kronofrance, už citovaný, bod 61).
V tejto súvislosti treba uviesť, že ako už vyplýva aj z už citovaného rozsudku Deufil/Komisia, článok 87 ods. 3 písm. c) ES
sa má v zásade vykladať v tom zmysle, že ak sa pomoc poskytne na trhu, kde existujú prebytky, takáto pomoc nepriaznivo ovplyvňuje
podmienky obchodu tak, že je to v rozpore so spoločným záujmom.
Ďalej treba uviesť, že skutočnosť, že pomoc má aj pozitívne účinky pre dotknutý región alebo hospodárske odvetvie, nevyhnutne
neznamená, že sa musí považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. Z článku 87 ods. 3 písm. c) ES totiž vyplýva, že ak opatrenie
pomoci nepriaznivo vplýva na podmienky obchodu tak, že je v rozpore so spoločným záujmom, nemožno ho vyhlásiť za zlučiteľné
so spoločným trhom bez ohľadu na prípadné pozitívne účinky, ktoré prináša. Pri posúdení účinkov na obchod však Komisia musí
vziať do úvahy všetky špecifiká opatrenia a dotknutých trhov (pozri rozsudok z 25. júna 1970, Francúzsko/Komisia, 47/69, Zb.
s. 487, body 7 až 9).
Nič nenaznačuje, že tento výklad primárneho práva neplatí rovnako aj pre pomoc v odvetví poľnohospodárstva. Z článku 36 prvého
odseku ES, ktorý uznáva prednosť poľnohospodárskej politiky vo vzťahu k cieľom Zmluvy v oblasti hospodárskej súťaže, vyplýva,
že prípadné uplatňovanie ustanovení Zmluvy v tejto oblasti sa uskutočňuje s prihliadnutím na ciele uvedené v článku 33 ES,
teda ciele spoločnej poľnohospodárskej politiky (pozri rozsudok z 15. októbra 1996, IJssel-Vliet, C‑311/94, Zb. s. I‑5023,
bod 31).
Pri posúdení zlučiteľnosti štátnej pomoci poskytnutej v tomto odvetví teda Komisia musí prihliadnuť na požiadavky tejto politiky,
ktoré zodpovedajú požiadavkám spoločného trhu ako celku (pozri v tomto zmysle rozsudok IJssel‑Vliet, už citovaný, bod 33).
Medzi tieto požiadavky patrí kontrola výroby. Najmä v oblasti poskytovania finančnej pomoci Spoločenstva nariadenie Rady (ES)
č. 1257/1999 zo 17. mája 1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)
a ktorým sa menia a rušia niektoré nariadenia (Ú. v. ES L 160, s. 80; Mim. vyd. 03/025, s. 391) v článku 6 zakazuje poskytovanie
pomoci na investície, ktorých cieľom je zvýšenie výroby, pre ktorú sa nenájdu bežné trhové odbytiská.
V prejednávanej veci v bode 4.2.5 usmernení Komisia uviedla, že pomoc pre investície spojené so spracovaním a uvádzaním poľnohospodárskych
produktov na trh nie je možné považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom, ak pre také výrobky neexistujú bežné odbytiská.
Z tohto bodu vyplýva, že podľa Komisie je také opatrenie v rozpore so spoločným trhom vzhľadom na špecifiká odvetvia, v ktorom
sa prejavujú jeho účinky. Okrem toho táto inštitúcia v uvedenom bode 4.2.5 stanovila, že pri posudzovaní takých opatrení pomoci
treba vziať do úvahy úroveň ponuky na predmetnom trhu a každé obmedzenie výroby alebo podpory Spoločenstva, ktoré prípadne
stanovia spoločné organizácie trhu. Musí teda urobiť podrobnú analýzu trhu.
Takéto pravidlá postupu sú v súlade s ustanoveniami primárneho práva, najmä s článkom 87 ods. 3 písm. c) ES, ktoré sa uplatňujú
v súlade s cieľmi spoločnej poľnohospodárskej politiky. Pomoc poskytnutá na trhu, ktorý sa vyznačuje prebytkami, totiž skutočne
nepriaznivo ovplyvňuje podmienky obchodu tak, že je to v rozpore so spoločným záujmom. Komisia tak môže považovať za nezlučiteľné
so spoločným trhom opatrenie určené na rozvoj regiónu alebo určitej činnosti, ak je poskytnuté v odvetví, akým je napríklad
spracúvanie poľnohospodárskych výrobkov, v ktorom by zvýšenie výroby pri neexistencii bežných odbytísk mohlo nepriaznivo ovplyvniť
obchod v rámci Spoločenstva tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom bez ohľadu na pozitívne účinky tejto činnosti
v regióne.
Z toho vyplýva, že Súd prvého stupňa správne rozhodol, že v spornom rozhodnutí Komisia správne uplatnila jednak bod 4.2.5
usmernení a jednak článok 87 ods. 3 písm. c) ES. Po podrobnej analýze trhu so sladom totiž konštatovala neexistenciu bežných
odbytísk na tomto trhu a následne musela konštatovať, že dotknuté opatrenie je nezlučiteľné so spoločným trhom.
Okrem toho rozdiely medzi pomocou vo veci, ktorá viedla k už citovanému rozsudku Deufil/Komisia, a pomocou v prejednávanej
veci z hľadiska ich skutkového stavu – na ktoré poukazovala odvolateľka – nie sú relevantné pri výklade pravidiel týkajúcich
sa podmienok zlučiteľnosti pomoci stanovených v článku 87 ods. 3 písm. c) ES.
Predovšetkým skutočnosť, na ktorú poukazovala spoločnosť Holland Malt, že trh so sladom sa nevyznačuje takými značnými prebytkami
ako trh vo veci, ktorá viedla k už citovanému rozsudku Deufil/Komisia, neznamená, že Komisia sa mala odchýliť od uplatnenia
bodu 4.2.5 usmernení. Z tohto bodu totiž vyplýva, že pre odvetvie spracúvania poľnohospodárskych výrobkov opatrenie pomoci,
ktoré smeruje čo i len k malému zvýšeniu výroby, sa vzhľadom na špecifiká tohto hospodárskeho odvetvia a obmedzenia poľnohospodárskej
politiky považuje za nezlučiteľné so spoločným trhom. Napadnutý rozsudok sa preto nezakladá na nesprávnom posúdení uplatniteľných
pravidiel, ktorých výklad Súdny dvor podal v už citovanom rozsudku Deufil/Komisia.
Napokon, pokiaľ ide o údajné rozpory v odôvodnení napadnutého rozsudku, napadnuté v rámci tretej časti prvého odvolacieho
dôvodu, treba uviesť, že napriek tomu, čo tvrdí odvolateľka, Súd prvého stupňa v bodoch 170 až 172 napadnutého rozsudku najskôr
uviedol, že Komisia je povinná sa pridŕžať ustanovení usmernení, ale sporné rozhodnutie napokon posúdil vo svetle ustanovení
primárneho práva.
Konštatoval totiž, že sporné rozhodnutie prijaté na základe bodu 4.2.5 usmernení nebolo v rozpore s relevantnými pravidlami
Zmluvy. Súd prvého stupňa teda bez toho, aby si v odôvodnení protirečil, rozhodol, že toto rozhodnutie, ktoré je v súlade
s usmerneniami, sa neodchyľuje od správneho uplatnenia noriem Zmluvy.
Vzhľadom na to, že odôvodnenie napadnutého rozsudku nie je rozporné, je nedôvodná aj tretia časť prvého odvolacieho dôvodu.
Z uvedeného vyplýva, že prvý odvolací dôvod odvolateľky uvedený na podporu jej odvolania sa musí zamietnuť ako celok.

O druhom odvolacom dôvode týkajúcom sa procesných nedostatkov spôsobených nesprávnym výkladom a nepresným prednesením tvrdení
odvolateľky
Argumentácia účastníkov konania
Odvolateľka tvrdí, že Súd prvého stupňa v bode 168 napadnutého rozsudku nesprávne potvrdil, že odvolateľka vo svojich pripomienkach
k vyjadreniu vedľajšieho účastníka konania nespochybnila záväznosť usmernení, ani ich súlad s ustanoveniami Zmluvy. Práve
naopak – vo svojich pripomienkach uviedla, že usmernenia nezodpovedajú požiadavke článku 87 ods. 3 písm. c) ES, ak sa vykladajú
v tom zmysle, že Komisia nie je povinná pristúpiť k porovnaniu účinkov pomoci. V tejto súvislosti uviedla, že „vzhľadom na
to, že Komisia uplatnila ustanovenia svojich vlastných usmernení striktne a nevyvážene, zjavne prekročila hranice svojej voľnej
úvahy, ktorá jej patrí podľa článku 87 ods. 3 písm. c) ES, ako ich vykladá judikatúra súdov Spoločenstva“.
Odvolateľka z toho odvodila, že tento procesný nedostatok nepriaznivo ovplyvnil jej záujmy, pretože Súd prvého stupňa mal
preskúmať jej tvrdenia a mal dospieť k záveru, že Komisia mala priamo uplatniť článok 87 ods. 3 písm. c) ES.
Komisia na úvod uvádza, že aj keby bol druhý odvolací dôvod dôvodný, nemohlo by to mať vplyv na posúdenie argumentácie Súdu
prvého stupňa alebo na závery, ku ktorým dospel. Súd prvého stupňa totiž podľa Komisie preskúmal otázku, či priame uplatnenie
článku 87 ods. 3 písm. c) ES zaväzovalo Komisiu, aby pristúpila k inej analýze ako k tej, ktorú urobila v spornom rozhodnutí
na základe bodu 4.2.5 usmernení.
Meritórne Komisia uvádza, že odvolateľka výslovne uviedla – a vyplýva to aj z napadnutého rozsudku – že nespochybňuje, že
prijatím usmernení Komisia obmedzila právomoc svojej voľnej úvahy.
Posúdenie Súdnym dvorom
V tejto súvislosti treba uviesť, že v bode 168 napadnutého rozsudku Súd prvého stupňa skutočne konštatoval, že odvolateľka
vo svojich pripomienkach k vyjadreniu vedľajšieho účastníka konania nespochybnila záväznosť usmernení, ani ich súlad s ustanoveniami
Zmluvy.
V bodoch 169 až 177 napadnutého rozsudku však Súd prvého stupňa preskúmal, či je sporné rozhodnutie v súlade s usmerneniami
a či porušuje článok 87 ods. 3 písm. c) ES. Inými slovami, zisťoval, či v dôsledku toho, že sporné rozhodnutie vylúčilo zlučiteľnosť
pomoci poskytnutej Holland Malt so spoločným trhom len na základe špecifík dotknutého trhu, bolo v rozpore jednak s usmerneniami
a jednak s uvedeným ustanovením Zmluvy.
Odvolateľka teda nemôže platne tvrdiť, že Súd prvého stupňa sa nezaoberal jej tvrdením, podľa ktorého Komisia nepristúpila
k presnému uplatneniu uvedeného ustanovenia Zmluvy, keď sa oprela o usmernenia.
Z toho vyplýva, že druhý odvolací dôvod je nedôvodný a musí sa zamietnuť.
Z uvedeného vyplýva, že ani jednému z odvolacích dôvodov uvádzaných odvolateľkou na podporu jej odvolania nemožno vyhovieť,
a odvolanie sa preto musí v celom rozsahu zamietnuť.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora uplatniteľného na základe článku 118 toho istého rokovacieho poriadku
na konanie o odvolaní účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto
zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať spoločnosť Holland Malt na náhradu trov konania a spoločnosť Holland Malt
nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Odvolanie sa zamieta.
2.
Holland Malt BV je povinná nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: angličtina.