CELEX: 61996CJ0402
Europæisk økonomisk firmagruppe
Navn

Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 9. december 1996 indgaaet til Domstolen den 23. december 1996 har Oberlandesgericht Frankfurt am Main i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 5, litra a), i Raadets forordning (EOEF) nr. 2137/85 af 25. juli 1985 om indfoerelse af europaeiske oekonomiske firmagrupper (EOEFG) (EFT L 199, s. 1, berigtiget udgave offentliggjort i EFT 1985 L 247, s. 21, herefter »forordningen«).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag, hvorunder Amtsgericht Frankfurt am Main har naegtet at registre »European Information Technology Observatory, Europaeische Wirtschaftliche Interessenvereinigung« under stiftelse, Frankfurt am Main (herefter »EITO«), i handelsregister A med den begrundelse, at navnet for en Europaeische Wirtschaftliche Interessenvereinigung, dvs. en europaeisk oekonomisk firmagruppe (herefter »EOEFG« eller »firmagruppe«), i henhold til tysk ret alene kan vaere et rent personnavn eller et personnavn med tilfoejelser, mens navnet ikke kan registreres, hvis det alene bestaar af en beskrivelse af virksomhedens art (herefter »deskriptivt navn«).
3 Landgericht Frankfurt Am Main stadfaestede ved kendelse af 21. juni 1995 Amtsgericht's afgoerelse om ikke at registrere navnet, og EITO indbragte herefter sagen for Oberlandesgericht Frankfurt am Main.
4 EITO har for de naevnte domstole gjort gaeldende, at afgoerelsen om ikke at fremme firmagruppens ansoegning om registrering i handelsregistret er i strid med forordningens artikel 5, litra a), hvorefter der i en firmagruppes stiftelsesoverenskomst i det mindste skal vaere en angivelse af firmagruppens navn enten foran eller efter ordene »europaeisk oekonomisk firmagruppe« eller forkortelsen »EOEFG«, medmindre disse ord eller denne forkortelse allerede forekommer i navnet.
5 Oberlandesgericht fandt, at der ikke kunne gives EITO medhold. Retten fastholdt, hvad den havde fastslaaet i sin afgoerelse af 18. maj 1993, nemlig at et rent deskriptivt navn for en EOEFG ikke kan registreres i handelsregistret, idet der efter de regler for navne, der i tysk ret gaelder for interessentskaber (»offene Handelsgesellschaften«), og som ogsaa gaelder for firmagrupper, alene kan vaere tale om et rent personnavn eller et personnavn med tilfoejelser. I afgoerelsen forkastede Oberlandesgericht udtrykkeligt den opfattelse, at der efter forordningens artikel 5, litra a), kan vaere tale om et rent deskriptivt navn. Ifoelge retten fremgaar det alene af bestemmelsen, at ordene »europaeisk oekonomisk firmagruppe« eller forkortelsen »EOEFG« ikke noedvendigvis skal staa foran eller efter navnet, og bortset fra kravet om angivelse af den retlige organisationsform afgoeres spoergsmaalet om firmanavn saaledes alene efter national ret.
6 Oberlandesgericht fandt imidlertid at maatte udsaette sagen og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»Skal artikel 5, litra a), i Raadets forordning (EOEF) nr. 2137/85 af 25. juli 1985 om indfoerelse af europaeiske oekonomiske firmagrupper (EOEFG) forstaas saaledes, at en EOEFG ud over tilfoejelsen 'europaeisk oekonomisk firmagruppe' eller 'EOEFG' kan have et navn eller et firma, der alene bestaar af en beskrivelse af virksomhedens art, selv om et saadant firmanavn efter national ret ikke maa benyttes ved stiftelse af en europaeisk oekonomisk firmagruppe?«
7 Det bemaerkes indledningsvis, at der ved forordningen skabes et retsgrundlag, der goer det muligt for fysiske personer, selskaber og andre retlige enheder at samarbejde paa tvaers af landegraenser, idet de herved faar et nyt juridisk instrument.
8 Ifoelge forordningens artikel 1, stk. 1, stiftes firmagrupper paa de betingelser, efter de naermere bestemmelser og med de retsvirkninger, der er fastsat i forordningen.
9 Det bestemmes i artikel 2, stk. 1, at »Medmindre andet er fastsat i denne forordning, finder den interne lovgivning i den stat, hvor hjemstedet ifoelge firmagruppens stiftelsesoverenskomst er beliggende, anvendelse dels paa stiftelsesoverenskomsten, undtagen med hensyn til spoergsmaal om fysiske personers retlige status samt rets- og handleevne og juridiske personers rets- og handleevne, dels paa gruppens interne organisation«.
10 Endvidere bestemmes det i artikel 5, at »I firmagruppens stiftelsesoverenskomst skal i det mindste anfoeres foelgende oplysninger:
a) firmagruppens navn enten foran eller efter ordene 'europaeisk oekonomisk firmagruppe' eller forkortelsen 'EOEFG', medmindre disse ord eller denne forkortelse allerede forekommer i navnet;
...«
11 EITO har anfoert, at den forelaeggende rets spoergsmaal maa besvares bekraeftende. EITO har for det foerste henvist til selve ordlyden af artikel 5, litra a), navnlig saetningen »medmindre disse ord eller denne forkortelse allerede forekommer i navnet«. Naar der er tale om et personnavn, kan ordene »europaeisk oekonomisk firmagruppe« eller forkortelsen »EOEFG« kun have karakter af en tilfoejelse og kan ikke indgaa i selve navnet. Den citerede saetning viser, at der kan anvendes et deskriptivt navn, idet den ellers ville vaere overfloedig.
12 Endvidere har EITO henvist til de maal, der er naevnt i betragtningerne til forordningen. Lovgivers hensigt har vaeret at fremme det oekonomiske samarbejde paa tvaers af landegraenser, og af hensyn hertil er der sikret medlemmerne en udstrakt handlefrihed til at tilrettelaegge deres kontraktlige forbindelser. Dette forudsaetter noedvendigvis, at det er muligt at anvende deskriptive navne. Der er en direkte forbindelse mellem en firmagruppes navn og tilrettelaeggelsen af dens kontraktlige forbindelser og interne organisation.
13 Hertil kommer ifoelge EITO, at ligestillingen af firmagruppens medlemmer ligeledes boer goere sig gaeldende med hensyn til navnespoergsmaalet. Dette kan ske ved, at alle medlemmernes navne gengives i firmagruppens navn. Dette rejser imidlertid to problemer, idet antallet af medlemmer i praksis vil kunne goere det umuligt at bruge et saadant navn, og det er ikke muligt at sikre, at navnet indeholder en hensigtsmaessig angivelse af firmagruppens virkeomraade. Konsekvensen af ikke at tillade deskriptive navne er saaledes, at firmagrupperne ikke vil kunne naa maalet med disse, nemlig at fremme samarbejdet paa faellesskabsplan.
14 Endelig har EITO anfoert, at det forhold, at mere end 80% af de stiftede firmagrupper har et deskriptivt navn, viser, hvor vigtige saadanne navne er for samarbejdet paa tvaers af landegraenser. Hvis man ikke anerkender deskriptive navne, vil der ske en retlig opdeling af det faelles marked, og indfoerelsen af en ensartet retlig organisationsform har netop haft til formaal at fjerne en saadan opdeling. Ved fortolkningen og anvendelsen af forordningen kan der saaledes under ingen omstaendigheder vaere tale om kun at inddrage tysk ret.
15 Den tyske regering og Kommissionen har anfoert, at det forelagte spoergsmaal maa besvares benaegtende. Den tyske regering har bl.a. anfoert, at det i forordningens artikel 5, litra a), alene fastlaegges, hvorledes firmagruppens retlige karakter skal angives i navnet, og indholdet af firmagruppens navn er ikke reguleret. Det skal saaledes afgoeres efter national ret, hvilke regler der finder anvendelse paa indholdet af firmagruppens navn. Dette fremgaar direkte af forordningens artikel 2, stk. 1.
16 Kommissionen har henvist til, at medmindre andet er fastsat i forordningen, finder den interne lovgivning i den medlemsstat, hvor firmagruppens hjemsted er beliggende, anvendelse i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1. Ifoelge Kommissionen skal spoergsmaalet om en firmagruppes navn afgoeres efter national ret.
17 Endvidere har Kommissionen anfoert, at den ikke finder det overbevisende, naar EITO goer gaeldende, at udtrykket »medmindre disse ord eller denne forkortelse allerede forekommer i navnet« viser, at forordningen noedvendigvis aabner mulighed for et rent deskriptivt navn. Der henvises herved til nationale bestemmelser med henblik paa en fortolkning af en faellesskabsretlig bestemmelse, men faellesskabsretten skal fortolkes selvstaendigt og kan ikke vaere paavirket af de noedvendigvis forskellige bestemmelser i de enkelte medlemsstater.
18 Endelig har Kommissionen anfoert, at det bekraeftes af forordningens artikel 1, stk. 3, hvorefter medlemsstaterne afgoer, hvorvidt de firmagrupper, der er optaget i deres registre, har status som juridisk person, at spoergsmaalet om firmagruppers navne ikke er endeligt reguleret i forordningen.
19 Det bemaerkes, at som den tyske regering og Kommissionen har anfoert, kan artikel 5, litra a), ikke fortolkes som foreslaaet af EITO.
20 Det fremgaar af forordningens artikel 2, stk. 1, at medmindre andet er fastsat i forordningen, finder den interne lovgivning i den stat, hvor hjemstedet ifoelge firmagruppens stiftelsesoverenskomst er beliggende, anvendelse.
21 Som generaladvokaten har anfoert i punkt 5 i forslaget til afgoerelse, kraeves det efter forordningens artikel 5, litra a), alene, at der i en firmagruppes navn indsaettes enten udtrykket »europaeisk oekonomisk firmagruppe« eller forkortelsen »EOEFG«. Formaalet med denne bestemmelse er, at en firmagruppe ved hjaelp af henvisningen til den ved forordningen indfoerte organisationsform i forhold til omverdenen kan identificeres og adskilles fra andre organisationsformer. Der stilles derimod ikke i bestemmelsen andre krav med hensyn til indholdet af firmagruppens navn. Saerligt bemaerkes, at formaalet med saetningen »medmindre disse ord eller denne forkortelse allerede forekommer i navnet« alene er at undgaa eventuelle unoedige gentagelser.
22 Det bestemmes saaledes i forordningen, at en firmagruppes navn skal indeholde ordene »europaeisk oekonomisk firmagruppe« eller forkortelsen »EOEFG«, men forordningen omhandler derimod ikke indholdet af navnet. Foelgelig vil der i henhold til forordningens artikel 2, stk. 1, kunne stilles krav herom i internretlige bestemmelser i den medlemsstat, hvor firmagruppens hjemsted er beliggende.
23 Det forelagte spoergsmaal skal derfor besvares med, at forordningens artikel 5, stk. 1, skal fortolkes saaledes, at en firmagruppes navn noedvendigvis skal indeholde ordene »europaeisk oekonomisk firmagruppe« eller forkortelsen »EOEFG«, mens det i internretlige bestemmelser i den medlemsstat, hvor firmagruppens hjemsted er beliggende, kan fastlaegges, hvilke andre bestanddele der skal indgaa i navnet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
24 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Oberlandesgericht Frankfurt am Main ved kendelse af 9. december 1996, for ret:
Artikel 5, litra a), i Raadets forordning (EOEF) nr. 2137/85 af 25. juli 1985 om indfoerelse af europaeiske oekonomiske firmagrupper (EOEFG) skal fortolkes saaledes, at en europaeisk oekonomisk firmagruppes navn noedvendigvis skal indeholde ordene »europaeisk oekonomisk firmagruppe« eller forkortelsen »EOEFG«, mens det i internretlige bestemmelser i den medlemsstat, hvor firmagruppens hjemsted er beliggende, kan fastlaegges, hvilke andre bestanddele der skal indgaa i navnet.