CELEX: 62003CJ0329
Pääomien vapaa liikkuvuus
11.5.1960 annettu neuvoston ensimmäinen direktiivi
Pörssissä kaupankäynnin kohteena olevien joukkovelkakirjojen hankinta
Niiden rahaksi muuttamisesta saatujen varojen kotiuttaminen

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 11 päivänä toukokuuta 1960 annetun ensimmäisen
neuvoston direktiivin (EYVL 1960, 43, s. 921; jäljempänä ensimmäinen direktiivi)(
*
) liitteessä I olevan luettelon B nimikkeen IV A ja luettelon D nimikkeen VI tulkintaa.
2       Tämän pyynnön on esittänyt Areios Pagos (korkein oikeus) asiassa, jossa asianosaisina ovat Trapeza tis Ellados AE (jäljempänä
Kreikan pankki) ja Banque Artesia (jäljempänä Artesia) ja jossa on kyse siitä, että viimeksi mainittu on vaatinut sen vahingon
korvaamista, jonka Kreikan pankki on sille aiheuttanut kieltäytyessään antamasta sille lupaa hyvittää vapaasti vaihdettavissa
olevien Kreikan drakmojen määräistä tiliä joukkovelkakirjojen rahaksi muuttamisesta saaduilla varoilla.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
3       Artesialla, jonka kotipaikka on Brysselissä (Belgia), oli Ateenan (Kreikka) sivuliikkeessään vapaasti vaihdettavissa olevien
Kreikan drakmojen määräinen tili.
4       Artesia osti 28.4.1981 ja 30.7.1982 välisenä aikana Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptixeos (ETVA) Anonimos Etairian (Kreikan
teollisuuden kehittämispankki Oy, jäljempänä ETVA), jonka osakkeet kuuluvat Kreikan valtiolle, liikkeeseen laskemia, kotimaan
valuutan määräisiä joukkovelkakirjoja, joiden juoksuaika oli yksi vuosi niiden liikkeeseen laskemisesta ja jotka olivat kaupankäynnin
kohteena pörssissä ja jotka noteerattiin pörssissä. Nämä joukkovelkakirjat oli maksettu Artesian vapaasti vaihdettavissa olevien
Kreikan drakmojen määräiseltä tililtä. Kreikan pankilta oli haettava erillinen lupa siihen, että kyseisiä joukkovelkakirjoja
vastaava määrä pysyisi vapaasti vaihdettavana.
5       Artesia haki Kreikan pankilta 24.8.1982 lupaa siihen, että sen vapaasti vaihdettavissa olevien Kreikan drakmojen määräistä
tiliä voitaisiin hyvittää kyseisten joukkovelkakirjojen rahaksi muuttamisesta saaduilla varoilla, jotta nämä varat olisi voitu
kotiuttaa Belgiaan. Kreikan pankki kieltäytyi 25.8.1982 ja 23.11.1986 välisenä aikana useaan otteeseen myöntämästä lupaa.
Kuitenkin 24.11.1986 se lopulta antoi luvan. Näyttää siltä, että sen kieltäytyminen perustui ainakin osittain siihen, että
Artesian vapaasti vaihdettavissa olevien drakmojen määräisen tilin käyttämiselle kyseisten joukkovelkakirjojen alkuperäiseen
hankintaan ei ollut myönnetty lupaa ja ettei tuo tili näin ollen ollut enää vapaasti vaihdettavissa.
6       Koska Artesia katsoi, että sille oli 30.9.1982 ja 11.12.1986 välisenä aikana aiheutunut vahinkoa Kreikan pankin kieltäytymisestä,
se nosti 28.4.1987 vahingonkorvauskanteen tätä pankkia vastaan. Se väitti, että sen suorittama joukkovelkakirjojen hankinta
kuuluu ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon B nimikkeen IV A alaisuuteen, joten jäsenvaltioilla oli ensimmäisen
direktiivin 2 artiklan mukaan velvollisuus myöntää siihen haettu lupa. Asiaa käsittelivät Polimeles Protodikio Athinon (Ateenan
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin), Efeteio Athinon (Ateenan muutoksenhakutuomioistuin) ja tämän jälkeen Areios Pagos,
joka palautti asian Efeteio Athinonin käsiteltäväksi. Viimeksi mainittu velvoitti 27.7.2001 Kreikan pankin maksamaan Artesialle
vahingonkorvausta. Tämä tuomioistuin katsoi, että pääasiassa riidanalaisena oleva liiketoimi kuuluu ensimmäisen direktiivin
2 artiklan ja liitteessä I olevan luettelon B soveltamisalaan.
7       Kreikan pankin haettua tähän muutosta Areios Pagos päätti lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle
seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Ensimmäisen direktiivin – – luettelossa D olevan säännöksen, jossa viitataan 4 artiklaan, ja nimikkeistön VI ryhmän, joka
koskee ’lyhytaikaisia sijoituksia rahamarkkinoilla tavanomaisesti kaupankäynnin kohteena oleviin valtion velkasitoumuksiin
ja muihin arvopapereihin’, osalta kysytään, kuuluvatko tämän säännöksen tarkoituksen ja sillä tavoitellun päämäärän valossa
tai tulkittaessa sitä sen kansainvälisessä kaupassa mahdollisesti vallitsevan kauppatavan valossa, jonka mukaan arvopaperit,
kuten nyt kyseessä olevat ETVA:n juoksuajaltaan yhden vuoden pituiset joukkovelkakirjat, ovat lyhytaikaisia sijoituksia, tämän
säännöksen alaisuuteen a) pankkitoimintaa harjoittavan osakeyhtiön, jonka osakkeet kuuluvat valtiolle, liikkeeseen laskemat
joukkovelkakirjat, joiden juoksuaika on yksi vuosi niiden liikkeeseen laskusta ja jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä,
johon ne myös on listattu, tai b) pankkitoimintaa harjoittavan osakeyhtiön liikkeeseen laskemat joukkovelkakirjat, joiden
juoksuaika on yksi vuosi niiden liikkeeseen laskusta ja jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä, johon ne myös on listattu?
2)      Lisäksi kysytään edellä mainitun direktiivin luettelossa D olevan säännöksen, jossa viitataan [ensimmäisen] direktiivin 4
artiklaan, ja nimikkeistön IX ryhmän, joka koskee ’luottolaitoksissa olevien sekki- ja talletustilien avaamista ja varojen
sijoittamista niille, sekki- ja talletustilin saldon kotiuttamista tai käyttöä’, osalta, kuuluuko tämän säännöksen tarkoituksen
ja sillä tavoitellun päämäärän valossa kyseisen säännöksen alaisuuteen luottolaitoksena toimivassa pankissa sellaisten varojen
käyttö, jotka ovat talletustilillä, kun talletustilille talletetaan varoja tässä välipäätöksessä mainitussa rahapoliittisen
komitean päätöksessä 1097/1959 todetulla tavalla (tallettamalla sille maahantuotujen ulkomaanvaluuttojen tuotot jne.) ja joka
sisältää talletuksia, jotka on ilmaistu kotimaan valuuttana mutta jotka ovat vapaasti vaihdettavissa ulkomaan valuutaksi?”
Suullisen käsittelyn uudelleen aloittamista koskeva vaatimus
8       Kreikan pankki on yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 8.7.2005 jättämällään hakemuksella vaatinut suullisen käsittelyn uudelleenaloittamista.
9       Tältä osin on syytä muistuttaa, että yhteisöjen tuomioistuin voi työjärjestyksensä 61 artiklan nojalla määrätä suullisen käsittelyn
aloitettavaksi uudelleen, jos se katsoo, että sillä ei ole riittävästi tietoa asiasta tai että asia olisi ratkaistava sellaisen
argumentin perusteella, josta asianosaiset eivät ole keskustelleet (yhdistetyt asiat C-270/97 ja C-271/97, Deutsche Post,
tuomio 10.2.2000, Kok. 2000, s. I-929, 30 kohta ja asia C-299/99, Philips, tuomio 18.6.2002, Kok. 2002, s. I-5475, 20 kohta).
10     Yhteisöjen tuomioistuin katsoo, ettei suullista käsittelyä nyt esillä olevassa asiassa ole syytä määrätä aloitettavaksi uudelleen.
Uudelleen aloittamista koskeva vaatimus on näin ollen hylättävä

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
11     ETY:n perustamissopimuksen 67 artiklassa (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 67 artikla, joka on kumottu Amsterdamin
sopimuksella) määrätään seuraavaa:
”1.      Siltä osin kuin yhteismarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta on tarpeen, jäsenvaltiot poistavat asteittain siirtymäkauden
aikana väliltään kaikki jäsenvaltiossa asuville kuuluvien pääomien liikkeiden rajoitukset sekä kaiken osapuolten kansalaisuuteen,
asuinpaikkaan tai pääoman sijoituspaikkaan perustuvan syrjinnän.
2.      Jäsenvaltioiden välisiin pääomanliikkeisiin liittyvät juoksevat maksut vapautetaan rajoituksista ensimmäisen vaiheen loppuun
mennessä.”
12     Ensimmäisen direktiivin perustelukappaleen mukaan ETY:n perustamissopimuksen tavoitteiden toteutuminen edellyttää, että pääomat
liikkuvat mahdollisimman vapaasti jäsenvaltioiden välillä ja että näiden valtioiden väliset pääomanliikkeet näin ollen vapautetaan
mahdollisimman laajasti ja nopeasti.
13     Kyseisen direktiivin 1 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on myönnettävä kaikki vaihtoluvat,
joita tarvitaan sellaisista liiketoimista sopimiseksi tai sellaisten liiketoimien täytäntöönpanemiseksi sekä jäsenvaltioissa
asuvien välisten sellaisten valuutansiirtojen suorittamiseksi, jotka liittyvät kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa
luettelossa A ja tietyillä edellytyksillä luettelossa C lueteltuihin pääomanliikkeisiin.
14     Ensimmäisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jäsenvaltioiden on myönnettävä vaadittavat yleisluvat sellaisista
liiketoimista sopimiseksi tai sellaisten liiketoimien täytäntöönpanemiseksi sekä jäsenvaltioissa asuvien välisten sellaisten
valuutansiirtojen suorittamiseksi, jotka liittyvät [tämän] direktiivin liitteessä I olevassa luettelossa B lueteltuihin pääomanliikkeisiin”.
15     Tällaisesta luvanmyöntämisvelvollisuudesta ei sitä vastoin säädetä samassa liitteessä olevassa luettelossa D lueteltujen pääomanliikkeiden
osalta. Jäsenvaltioilla on siis vapaus pitää voimassa näitä liiketoimia koskevat rajoituksensa.
16     Ensimmäisen direktiivin 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Rahapoliittisen komitean on vähintään kerran vuodessa tutkittava tämän direktiivin liitteessä I olevissa luetteloissa lueteltuihin
pääomanliikkeisiin sovellettavat rajoitukset; sen on tehtävä komissiolle selvitys niistä rajoituksista, jotka voitaisiin poistaa.”
17     Ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon B nimikkeessä IV A, joka koskee ”direktiivin 2 artiklassa tarkoitettuja
pääomanliikkeitä”, mainitaan muun muassa ”ulkomailla asuvan kotimaisten arvopaperien (lukuun ottamatta sijoitusrahastojen
osuuksia), jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä, hankinnat ja niiden rahaksi muuttamisesta saatujen varojen kotiuttaminen”,
jota vastaa nimikkeistön nimike IV A. Siihen kuuluvat muun muassa sen 3 kohdan i alakohdassa mainittu ”kotimaan valuuttamääräisten”
joukkovelkakirjojen hankinta ja 4 kohdan ”joukkovelkakirjojen rahaksi muuttamisesta saatujen varojen kotiuttaminen”.
18     Ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevassa luettelossa D, joka koskee ”direktiivin 4 artiklassa tarkoitettuja pääomanliikkeitä”,
lueteltujen pääomanliikkeiden joukossa mainitaan seuraavat pääomanliikkeet:
–       ”lyhytaikaiset sijoitukset rahamarkkinoilla tavanomaisesti kaupankäynnin kohteina oleviin valtion velkasitoumuksiin ja muihin
arvopapereihin”, joita vastaa nimikkeistön nimike VI. Siihen sisältyvät muun muassa ulkomailla asuvan lyhytaikaiset sijoitukset
kotimaan rahamarkkinoilla ja näiden sijoitusten rahaksi muuttamisesta saadun tuoton kotiuttaminen
–       ”luottolaitoksissa olevien sekki- ja talletustilien avaaminen ja varojen sijoittaminen niille, sekki- tai talletustilillä
olevien varojen kotiuttaminen tai käyttö”, joita vastaa nimikkeistön nimike IX. Siihen kuuluvat muun muassa ulkomailla asuvan
kotimaisissa luottolaitoksissa suorittamat liiketoimet, ja sitä sovelletaan sekä kotimaan että ulkomaan valuutan määräisiin
tileihin ja saataviin.

Kansallinen lainsäädäntö
19     Rajoitettua konvertointikelpoisuutta koskevan järjestelmän käyttöä Kreikassa koskevassa rahapoliittisen komitean 23.5.1959
tekemässä päätöksessä 1097 (FEK A’ 109/16.6.1959) määrättiin pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikana, että vakituisesti ulkomailla
asuvien henkilöiden nimissä oli mahdollista avata Kreikan pankissa ja muissa toimiluvan saaneissa pankeissa kahdenlaisia talletustilejä,
nimittäin vapaasti vaihdettavissa olevien Kreikan drakmojen määräisiä ja ulkomaan valuutan määräisiä tilejä.
20     Tämän päätöksen perusteella vapaasti vaihdettavissa olevien Kreikan drakmojen määräisiä tilejä voitiin käyttää vain tiettyihin
tarkoituksiin ja niille voitiin tallettaa varoja vain tietyin tyhjentävästi luetelluin tavoin. Kyseisessä päätöksessä määrättiin,
että jos Kreikan drakmoja ilman Kreikan pankin erikseen antamaa lupaa käytettiin muuhun kuin määrättyihin tarkoituksiin, ne
lakkasivat olemasta vapaasti vaihdettavia.

Ennakkoratkaisukysymysten arviointi

Ensimmäinen kysymys
21     Areios Pagos kysyy ensimmäisessä kysymyksessään, onko sellaisten kotimaan valuutan määräisten joukkovelkakirjojen hankinta,
joiden juoksuaika on yksi vuosi niiden liikkeeseen laskusta, jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä ja jotka noteerataan
pörssissä ja jotka on laskenut liikkeeseen jäsenvaltioon sijoittautunut ja tämän valtion omistama pankki, ensimmäisen direktiivin
liitteessä I olevan luettelon B nimikkeessä IV A tarkoitettu ”kotimaisten arvopapereiden, jotka ovat kaupankäynnin kohteena
pörssissä, hankinta” vai samassa liitteessä olevan luettelon D nimikkeessä VI tarkoitettu ”lyhytaikainen sijoitus rahamarkkinoilla
tavanomaisesti kaupankäynnin kohteena oleviin valtion velkasitoumuksiin ja muihin arvopapereihin”.
22     Pääasian asianosaisten välillä on riidatonta, että Artesia on ensimmäisessä direktiivissä tarkoitettu ”ulkomailla asuva”,
joka on Kreikassa hankkinut kyseiset joukkovelkakirjat ja joka on halunnut kotiuttaa Belgiaan niiden rahaksi muuttamisesta
saadut varat. Samoin on riidatonta, että nämä joukkovelkakirjat ovat ”kotimaisia arvopapereita”, jotka ovat kotimaan valuutan
määräisiä ja joiden juoksuaika on yksi vuosi niiden liikkeeseen laskusta ja jotka ovat olleet kaupankäynnin kohteena sekä
jotka on noteerattu pörssissä.
23     Artesia ja Euroopan yhteisöjen komissio väittävät, että kyseiset joukkovelkakirjat kuuluvat ensimmäisen direktiivin liitteessä
I olevan luettelon B nimikkeen IV A soveltamisalaan. Kreikan pankki ja Kreikan hallitus väittävät sitä vastoin, että ne kuuluvat
samassa liitteessä olevan luettelon D nimikkeen VI soveltamisalaan.
24     Pääasian riidan taustalla on siis kyseisiin joukkovelkakirjoihin liittyvien kriteerien tulkintaa koskeva erimielisyys. Asiassa
on kyse käsitteiden ”arvopaperit, jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä” ja ”rahamarkkinoilla tavanomaisesti kaupankäynnin
kohteena olevat arvopaperit” tulkinnasta. Asiassa pyritään myös selvittämään, onko kyseisten joukkovelkakirjojen juoksuaika
niiden luokittelemisen kannalta määräävä peruste. Kreikan pankin ja Kreikan hallituksen mukaan kyseiset joukkovelkakirjat
ovat ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon D nimikkeessä VI tarkoitettuja ”rahamarkkinoilla tavanomaisesti
kaupankäynnin kohteena olevia arvopapereita” siitä riippumatta, että ne ovat olleet kaupankäynnin kohteena pörssissä.
25     Perustamissopimuksen 67 artiklan mukaan pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kuuluu jäsenvaltiossa asuville kuuluvien pääomien
liikkeiden rajoitusten sekä kaiken osapuolten kansalaisuuteen, asuinpaikkaan tai pääoman sijoituspaikkaan perustuvan syrjinnän
poistaminen. Ensimmäisessä direktiivissä säädetään kyseisen 67 artiklan täytäntöönpanemiseksi tiettyjen pääomanliikkeiden
täydellisestä vapauttamisesta ja sillä pyritään sellaisten hallinnollisten esteiden poistamiseen, joilla – vaikka ne eivät
edellyttäisikään valuutanvaihtoluvan hankkimista ja vaikka ne eivät vaikuttaisikaan ulkomaisten arvopapereiden hankintaan
– kuitenkin haitataan pääomanliikkeiden mahdollisimman laajaa ja nopeaa vapauttamista jäsenvaltioiden välillä, mikä on ensimmäisen
direktiivin perustelukappaleen mukaan tarpeen Euroopan yhteisön tavoitteiden toteuttamiseksi (ks. asia 157/85, Brugnoni ja
Ruffinengo, tuomio 24.6.1986, Kok. 1986, s. 2013, 21 ja 22 kohta).
26     Tässä suhteessa on todettava, että vaikka käsite ”rahamarkkinoilla tavanomaisesti kaupankäynnin kohteena olevat arvopaperit”
esiintyykin kyseisessä liitteessä olevan luettelon D nimikkeessä VI, sitä ei kuitenkaan millään tavoin määritellä ensimmäisessä
direktiivissä. Sen sijaan tämän direktiivin samassa liitteessä olevan luettelon B nimikkeessä IV A viitataan käsitteeseen
”arvopaperit, jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä”, ja se mainitaan myös sen selityksissä, joissa esitetään sen määritelmä.
Näiden selitysten, joita on pidettävä kyseisen direktiivin kiinteänä osana (ks. asia 143/86, East ym., tuomio 4.2.1988, Kok.
1988, s. 625, 11 kohta), mukaan ”arvopapereita, jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä” ovat ”arvopaperit, joiden kauppa
on säänneltyä ja joiden hinnat virallinen arvopaperipörssi (noteeratut arvopaperit) tai muu arvopaperipörssiin liittyvä elin
– esimerkiksi pankkien komiteat (virallisesti noteeraamattomat arvopaperit) – julkaisee säännöllisesti”. Kuten komissio toteaa,
tämä määritelmä osoittaa, että yhteisön lainsäätäjä on antanut merkitystä pörssin toimintasäännöille, muun muassa säännöille,
jotka takaavat pörssitoiminnan läpinäkyvyyden ja kaupankäynnin kohteena olevien arvopapereiden hintojen julkaisemisen.
27     Ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon B nimikkeessä IV A tarkoitetuista ”arvopapereista, jotka ovat kaupankäynnin
kohteena pörssissä”, yhteisöjen lainsäätäjä on katsonut, että kyseinen jäsenvaltio voi myöntää pörssin kaltaisessa säännellyssä
ympäristössä kaupankäynnin kohteina olevien arvopapereiden osalta ensimmäisen direktiivin 2 artiklassa tarkoitetun yleisluvan
liiketoimista sopimiseen tai niiden täytäntöönpanoon sekä jäsenvaltioiden asukkaiden välisiin valuutansiirtoihin.
28     Ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon D nimikkeessä VI mainitut rahamarkkinat ovat sitä vastoin vähemmän säänneltyjä
kuin pörssi. Rahamarkkinoilla suoritettavista liiketoimista päätetään näet tavallisesti yksityisen kaupankäynnin päätteeksi
ympäristössä, joka ei ole yhtä läpinäkyvä kuin pörssi. Tätä toteamusta tukee myös se seikka, että ”rahamarkkinoilla tavanomaisesti
kaupankäynnin kohteena olevien arvopapereiden” perustavanlaatuinen ominaispiirre on se, että niiden hintoja ei noteerata julkisesti,
joten kansallisten viranomaisten voi olla tarpeen arvioida niiden arvo fiktiivisistä hinnoista aiheutuvien väärinkäytösten
välttämiseksi. Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 43 kohdassa, tämä ei sen sijaan koske ”arvopapereita, jotka
ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä”.
29     Asiakirjoista ilmenee, että vaikka arvopaperit ovatkin olleet kaupankäynnin kohteena pörssissä, ne on todellisuudessa hankittu
ETVA:lta. Tämä asianhaara ei kuitenkaan, toisin kuin Kreikan pankki on istunnossa väittänyt, muuta kyseisten joukkovelkakirjojen
luonnetta. Kuten julkisasiamies ratkaisuehdotuksensa 40 kohdassa toteaa, ensimmäisessä direktiivissä ei näet säädetä, että
paikan, jossa arvopaperit ovat kaupankäynnin kohteina, on oltava sama kuin paikka, jossa ne hankitaan. Ensimmäisen direktiivin
liitteessä I oleva luettelo B käsittää ”arvopapereiden, jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä, hankinnan” eikä tarpeen
ole, että arvopaperit olisi hankittu pörssistä. Ratkaiseva kriteeri on se, että ne ovat siellä kaupankäynnin kohteena. Kuten
myös julkisasiamies edellä mainitussa kohdassa toteaa, ensimmäisen direktiivin kaikki kieliversiot tukevat tätä tulkintaa.
30     Vaikka arvopapereiden juoksuaika voikin olla määräävä tekijä niiden arvopapereiden osalta, jotka kuuluvat ensimmäisen direktiivin
liitteessä I olevan luettelon D ja kyseisen direktiivin 4 artiklassa tarkoitetun rajoituksen soveltamisalaan – eli ”lyhytaikaiset
sijoitukset rahamarkkinoilla tavanomaisesti kaupankäynnin kohteina oleviin velkasitoumuksiin ja muhin arvopapereihin” – tämä
ei kuitenkaan koske ”arvopapereita, jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä”. Näitä arvopapereita koskevat ainoastaan
samassa liitteessä olevan luettelon B nimike IV A ja ensimmäisen direktiivin selitykset. Viimeksi mainituissa viitataan nimenomaisesti
nimikkeeseen IV ja niissä säädetään yksinomaan joukkovelkakirjat liikkeeseen laskevan laitoksen luonteesta todeten, että ne
voivat olla niin ”yksityisiä kuin julkisiakin elimiä”. Lyhytaikaisten joukkovelkakirjojen määritelmä annetaan ensimmäisen
direktiivin muuttamisesta 17 päivänä marraskuuta 1986 annetussa neuvoston direktiivissä 86/566/ETY (EYVL L 332, s. 22) ja
perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/361/ETY
(EYVL L 178, s. 5), eikä näitä direktiivejä voida soveltaa taannehtivasti. Niinpä ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan
luettelon B nimikkeestä IV A ilmenee, että yhteisön lainsäätäjä on halunnut määritellä ”arvopaperit, jotka ovat kaupankäynnin
kohteena pörssissä” muun kuin niiden juoksuaikaan liittyvän kriteerin mukaan.
31     Edellä esitetystä ilmenee, että kyseiset joukkovelkakirjat ovat ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon B nimikkeessä
IV A ja sen selityksissä tarkoitettuja ”arvopapereita, jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä”.
32     Näin ollen tarpeen ei ole tutkia, täyttävätkö nämä joukkovelkakirjat samanaikaisesti samassa liitteessä olevan luettelon D
nimikkeessä VI asetetut kriteerit. Vaikka näin olisikin, se ei voisi vaikuttaa siihen, että kyseisiin pääomanliikkeisiin voidaan
soveltaa ensimmäisen direktiivin 2 artiklassa säädettyä vapauttamisjärjestelmää, mikäli ne täyttävät ensimmäisen direktiivin
liitteessä I olevassa luettelossa B asetetut kriteerit. Tässä direktiivissä ei ole sellaista säännöstä, jolla asetettaisiin
rajoituksia sen 2 artiklaan perustuvalle pääomanliikkeiden vapauttamiselle vain siitä syystä, että nämä samat pääomanliikkeet
täyttävät myös kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa luettelossa D asetetut kriteerit. Samaan lopputulokseen päädytään,
kun ensimmäistä direktiiviä tulkitaan ottaen huomioon sen ainoan perustelukappaleen mukainen tavoite eli se, että ”pääomat
liikkuvat mahdollisimman vapaasti jäsenvaltioiden välillä ja että nämä pääomanliikkeet näin ollen vapautetaan mahdollisimman
laajasti ja nopeasti”.
33     Tähän on lisättävä, ettei se seikka, että pääasiassa kyseessä olevat joukkovelkakirjat ovat osakeyhtiömuotoisen, valtion omistaman
pankin liikkeeseen laskemia arvopapereita, muuta niiden luonnetta. Ensimmäiseen direktiiviin liitetyissä selityksissä täsmennetään,
että nämä joukkovelkakirjat voivat olla niin yksityisten kuin julkistenkin elinten liikkeeseen laskemia, kuten tämän tuomion
30 kohdassa on todettu.
34     Edellä esitettyyn huomioiden ensimmäiseen kysymykseen on vastattava siten, että kotimaan valuutan määräisten sellaisten joukkovelkakirjojen
hankinta, joiden juoksuaika on yksi vuosi niiden liikkeeseen laskusta ja jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä ja jotka
noteerataan pörssissä ja jotka on laskenut liikkeeseen jäsenvaltioon sijoittautunut ja tämän valtion omistama pankki, kuuluu
ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon B nimikkeen IV A soveltamisalaan. Niiden hankintaan ja rahaksi muuttamisesta
saatuihin varoihin sovelletaan tämän direktiivin 2 artiklaa, jossa viitataan saman direktiivin liitteessä I olevaan luetteloon
B, jossa säädetään kyseisten varojen kotiuttamisesta.

Toinen kysymys
35     Areios Pagos kysyy toisessa ennakkoratkaisukysymyksessään, kuuluuko menettely, jossa ensimmäisessä kysymyksessä mainittujen
kaltaisten joukkovelkakirjojen hankintaan käytetään luottolaitoksessa olevalla sekki- tai talletustilillä olevia varoja, ensimmäisen
direktiivin liitteessä I olevan luettelon D nimikkeen IX soveltamisalaan.
36     Pääomanliikkeitä on ensimmäistä direktiiviä sovellettaessa välttämättä tarkasteltava kokonaisuuksina, ja jos jonkin pääomanliikkeen
määränpää kuuluu johonkin vapautettuun luokkaan, sen alkuperä ei lähtökohtaisesti, kun otetaan huomioon tämän tuomion 32 kohdassa
esitetyt seikat huomioiden, voi vaikuttaa tähän luokitteluun. Johonkin vapautettuun luokkaan kuuluva arvopapereiden hankinta
vaarantuisi vakavalla tavalla, jos jäsenvaltiot olisivat edelleen vapaita rajoittamaan sekki- tai talletustileillä olevien
varojen käyttämistä tällaisiin hankintoihin.
37     Toiseen kysymykseen on näin ollen vastattava siten, että se seikka, että ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon
B nimikkeen IV A soveltamisalaan kuuluva joukkovelkakirjojen hankinta on rahoitettu luottolaitoksessa olevalla sekki- tai
talletustilillä olevilla varoilla, ei voi, vaikka se kuuluisikin samassa liitteessä olevan luettelon D nimikkeen IX soveltamisalaan,
vaikuttaa kyseisen pääomanliikkeen luokittelemiseen kyseisessä liitteessä olevan luettelon B nimikkeeseen IV A.

Oikeudenkäyntikulut
38     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kotimaan valuutan määräisten sellaisten joukkovelkakirjojen hankinta, joiden juoksuaika on yksi vuosi niiden liikkeeseen laskusta,
jotka ovat kaupankäynnin kohteena pörssissä ja jotka noteerataan pörssissä ja jotka on laskenut liikkeeseen jäsenvaltioon
sijoittautunut ja tämän valtion omistama pankki, kuuluu perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 11 päivänä toukokuuta
1960 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin liitteessä I olevan luettelon B nimikkeen IV A soveltamisalaan. Niiden hankintaan
ja rahaksi muuttamisesta saatuihin varoihin sovelletaan tämän direktiivin 2 artiklaa, jossa viitataan saman direktiivin liitteessä
I olevaan luetteloon B, jossa säädetään kyseisten varojen kotiuttamisesta.
2)
Se seikka, että ensimmäisen direktiivin liitteessä I olevan luettelon B nimikkeen IV A soveltamisalaan kuuluva joukkovelkakirjojen
hankinta on rahoitettu luottolaitoksessa olevalla sekki- tai talletustilillä olevilla varoilla, ei voi, vaikka se kuuluisikin
samassa liitteessä olevan luettelon D nimikkeen IX soveltamisalaan, vaikuttaa kyseisen pääomanliikkeen luokittelemiseen kyseisessä
liitteessä olevan luettelon B nimikkeeseen IV A.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: kreikka.
*
Jäljempänä tässä tuomiossa esitetyt lainaukset kyseisestä direktiivistä on suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ei ole julkaistu suomenkielistä versiota.