CELEX: 62009CJ0047
Jogszabályok közelítése
Kakaó- és csokoládétermékek
Címkézés
Egyes termékek címkézésének a »tiszta« szóval vagy a »tiszta csokoládé« kifejezéssel való kiegészítése

Keresetével az Európai Közösségek Bizottsága a Bíróságot annak megállapítására kéri, hogy az Olasz Köztársaság – mivel előírta
annak lehetőségét, hogy a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat nem tartalmazó csokoládétermékek címkézését a „tiszta” jelzővel
vagy a „tiszta csokoládé” jelöléssel ki lehessen egészíteni – nem teljesítette az egyrészt az emberi fogyasztásra szánt kakaó‑
és csokoládétermékekről szóló, 2000. június 23‑i 2000/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 197., 19. o.; magyar
nyelvű különkiadás 13. fejezet, 25. kötet, 431. o.) 3. cikkének (5) bekezdéséből, másrészt pedig az említett irányelv 3. cikkének
és az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2000.
március 20‑i 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (HL L 109., 29. o.; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet,
5. kötet, 75. o.) 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának az összefüggésben értelmezett rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit.

Jogi háttér

Az uniós jog
A kakaótermékek és a csokoládétermékek címkézését egy „horizontális” irányelv, nevezetesen a 2000/13 irányelv, valamint egy
„vertikális” vagy „ágazati” irányelv, azaz a 2000/36 irányelv szabályozza, mely utóbbi a 2000/13 irányelvhez képest
lex specialisnak
minősül.
A 2000/36 irányelv
A 2000/36 irányelv célja egyrészt az, hogy a kakaóvajtól eltérő növényi zsíroknak a kakaótermékekhez és a csokoládétermékekhez
való hozzáadására vonatkozóan közös szabályokat állapítson meg, másrészt pedig az, hogy az árumegnevezéseket harmonizálja.
A kakaóvajtól eltérő növényi zsírok használatára vonatkozóan a 2000/36 irányelv (5), (6), (9) és (10) preambulumbekezdése
a következőképpen fogalmaz:
„(5) A kakaóvajtól eltérő növényi zsírok hozzáadása a csokoládétermékekhez bizonyos tagországokban legfeljebb 5%‑os arányig
megengedett.
(6) Minden tagországban legfeljebb 5%‑os arányig engedélyezni kell a kakaóvajtól eltérő növényi zsírok csokoládétermékekhez
való hozzáadását; e növényi zsíroknak a kakaóvajjal egyenértékűeknek kell lenniük és ezért azokat a technikai és a tudományos
feltételekkel összhangban kell meghatározni.
[…]
(9) Azon csokoládétermékek esetében, amelyekhez a kakaóvajtól eltérő növényi zsírokat adtak hozzá, a fogyasztók számára az
összetevők jegyzéke mellett helyes, semleges és tárgyilagos információt kell biztosítani.
(10) Másrészt a 79/112/EGK irányelv nem zárja ki, hogy a csokoládétermékek címkéje megjelölje, hogy kakaóvajtól eltérő növényi
zsírokat a termékhez nem adtak hozzá, feltéve hogy az információ helyes, semleges és objektív, és nem vezeti félre a fogyasztót.”
Az árumegnevezéseket érintően a 2000/36 irányelv (7) preambulumbekezdése a következőképpen fogalmaz:
„A belső piac egységes természetének biztosítása érdekében az ezen irányelvben szabályozott összes csokoládétermék számára
lehetővé kell tenni az ezen irányelv I. mellékletének rendelkezéseiben megállapított árumegnevezések szerinti, Közösségen
belüli szabad mozgást.”
Az említett irányelv 2. cikkének (1) és (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A II. mellékletben meghatározott és felsorolt, kakaóvajtól eltérő növényi zsírokat az I. melléklet A. 3., 4., 5., 6., 8. és
9. pontjában meghatározott csokoládétermékekhez lehet hozzáadni. A hozzáadás az I. melléklet B. pontjával összhangban használt
bármilyen más étkezési anyag összsúlyának kivonása után, a kakaóvaj vagy az összes kakaó‑szárazanyag minimális tartalmának
csökkentése nélkül nem haladhatja meg a késztermék 5%‑át.
(2)      Azon csokoládétermékeket, amelyek az (1) bekezdés értelmében kakaóvajtól eltérő növényi zsírokat tartalmaznak, minden tagállamban
forgalmazni lehet, amennyiben címkéjüket, a 3. cikk előírásának megfelelően, egy szembetűnő és tisztán olvasható: »kakaóvajhoz
adott növényi zsírokat tartalmaz« kijelentéssel egészítik ki. E kijelentésnek az összetevők jegyzékével azonos látófelületen
kell lennie, a jegyzéktől tisztán elválasztva, a közelében lévő árumegnevezés betűnagyságával és szélességével legalább azonos
méretben [helyesen: vastag betűkkel, a közelében lévő árumegnevezés betűnagyságával legalább azonos méretben]; e követelmény
ellenére [helyesen: e követelmény sérelme nélkül] az árumegnevezés máshol is megjelenhet.”
A 2000/36 irányelv 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
A 79/112/EGK irányelvet az I. mellékletben meghatározott termékekre kell alkalmazni, a következő feltételekre is figyelemmel:
„1)      Az I. mellékletben felsorolt árumegnevezések csak az ott említett termékekre vonatkoznak, és a kereskedelemben azon termékek
jelölésére kell őket használni.
[…]
5)      Az I. mellékletben meghatározott »csokoládé«, »tejcsokoládé«, »bevonócsokoládé« árumegnevezéseket információval vagy a minőségi
feltételekre vonatkozó leírással lehet kiegészíteni, amennyiben a termék a következőket tartalmazza:
–        csokoládé esetében legalább 43% összes kakaó‑szárazanyag, beleértve legalább 26% kakaóvajat,
–        tejcsokoládé esetében legalább 30% összes kakaó‑szárazanyag, és legalább 18% tejszárazanyag, amely szárazanyagot részben vagy
teljesen dehidrált teljes tejből, félig vagy teljesen fölözött tejből, tejszínből, vagy részben vagy teljesen dehidrált tejszínből,
vajból vagy tejzsírból nyerték, beleértve legalább 4,5% tejzsírt,
–        mártócsokoládé esetében legalább 16 % zsírmentes kakaó‑szárazanyag.”
A 2000/36 irányelv 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Az I. mellékletben meghatározott termékekre vonatkozóan a tagállamok nem fogadnak el olyan nemzeti rendelkezéseket, amelyeket
ez az irányelv nem határozott meg.”
A 2000/13 irányelv
A végső fogyasztók részére értékesítendő élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására vonatkozó tagállami jogszabályok
közelítéséről szóló, 1978. december 18‑i 79/112/EGK tanácsi irányelvet (HL L 33., 1. o.) a 2000/13 irányelv hatályon kívül
helyezte, és annak helyébe lépett. A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat tehát a 2000/13 irányelvre való
hivatkozásoknak kell tekinteni.
A 2000/13 irányelv 2. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)      A címkézés és az alkalmazott módszerek:
a)      nem lehetnek alkalmasak arra, hogy a vásárlót megtévesszék, különösen:
i.      az élelmiszer jellemzői és különösen annak természete, azonosítása, tulajdonságai, összetétele, mennyisége, tartóssága, származása
vagy eredete, gyártásának vagy előállításának módja tekintetében;
ii.      az élelmiszer olyan hatással vagy tulajdonsággal való felruházása révén, amellyel az nem rendelkezik;
iii. annak sugallása révén, hogy az élelmiszer különleges jellemzőkkel rendelkezik, holott minden hasonló élelmiszer rendelkezik
ilyen jellemzőkkel;
b)      a speciális élelmezési célokra szánt természetes ásványvizekre és élelmiszerekre vonatkozó közösségi rendelkezésekre figyelemmel
nem ruházhatnak fel élelmiszereket emberi betegségek megelőzésének, kezelésének vagy gyógyításának tulajdonságával, és ilyen
tulajdonságokra nem is hivatkozhatnak.”

A nemzeti jog
Az Olaszországnak az Európai Közösségekben fennálló tagságából származó kötelezettségeinek a teljesítésére vonatkozó rendelkezésekről
szóló, 2002. március 1‑jei 39. sz. törvény – 2001. évi közösségi törvény (a GURI 2002. március 26‑i 72. számának rendes melléklete,
a továbbiakban: 39/2002. sz. törvény) 28. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Az emberi fogyasztásra szánt kakaó‑ és csokoládétermékekről szóló 2000/36/EK irányelv végrehajtása
Az emberi fogyasztásra szánt kakaó‑ és csokoládétermékekről szóló, 2000. június 23‑i 2000/36/EK európai parlamenti és tanácsi
irányelv végrehajtása során a következő elveknek és irányadó szempontoknak kell megfelelni:
a)      biztosítani kell, hogy a kakaó‑ és csokoládétermékek címkézése során garantált legyen nem csak az átláthatóság, hanem az is,
hogy a címkézés eltérő jelzést tartalmazzon aszerint, hogy a terméket kakaóvajtól eltérő növényi zsiradék hozzáadásával gyártották‑e,
vagy csak kakaóvaj felhasználásával; az előbbi esetben a címkézésnek a »csokoládé« jelölést kell tartalmaznia, míg az utóbbi
esetben használható a »tiszta csokoládé« jelölés;
b)      a minőséget tanúsító mechanizmusokat kell meghatározni azon tipikus termékekre vonatkozóan, amelyek a csokoládé gyártásához
kizárólag kakaóvajat használnak.”
A emberi fogyasztásra szánt kakaó‑ és csokoládétermékekről szóló 2000/36/EK irányelv végrehajtásáról szóló, 2003. június 12‑i
178. sz. törvényerejű rendelet (a GURI 2003. július 18‑i 165. száma; a továbbiakban: 178/2003. sz. törvényerejű rendelet)
6. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„A „tiszta csokoládé” jelölés használata
(1)      Az I. melléklet 3., 4., 5., 6., 7., 8. és 9. és 10. pontjában felsorolt csokoládétermékek esetében, amelyek nem tartalmaznak
a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékot – a nem kakaó‑ vagy csokoládétermékből készült tölteléket kivéve – a címkézésen az
I. mellékletben előírt árumegnevezés mellett vagy annak részeként a »csokoládé« szóhoz kapcsolva feltüntethető a »tiszta«
szó, vagy a címkézésen máshol feltüntethető a »tiszta csokoládé« felirat.”
Az említett törvényerejű rendelet 7. cikkének (8) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Pénzbírság
[…]
(8)      Minden olyan személy, aki az I. melléklet 3., 4., 5., 6., 7., 8. és 9. és 10. pontjában felsorolt, olyan csokoládétermékek
címkézésén tünteti fel a »csokoládé« szóhoz kapcsolt »tiszta« szót, amelyek a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat tartalmaznak
– a nem kakaó‑ vagy csokoládétermékből készült tölteléket kivéve –, 3000 eurótól 8000 euróig terjedő közigazgatási pénzbírsággal
büntethető.”

A pert megelőző eljárás
A Bizottság a 2004. március 22‑i levelében felhívta az olasz hatóságok figyelmét a 39/2002. sz. törvénynek és a 178/2003. sz. törvényerejű
rendeletnek a 2000/13 irányelvvel és a 2000/36 irányelvvel való összeegyeztethetetlenségére. Az olasz hatóságok a termelési
minisztérium által kiadott 2004. április 23‑i feljegyzésben válaszoltak.
A Bizottság, mivel e választ nem találta kielégítőnek, megindította az EK 226. cikkben előírt kötelezettségszegés megállapítása
iránti eljárást, így 2004. október 13‑án az Olasz Köztársaságnak felszólító levelet küldött.
Mivel az olasz hatóságok nem adtak választ, a Bizottság 2005. július 5‑i levelében indokolással ellátott véleményt adott ki,
amelyben felszólította e tagállamot, hogy a kézhezvételtől számított két hónapon belül tegye meg a véleményben foglaltak teljesítéséhez
szükséges intézkedéseket.
Az olasz hatóságok a 2005. október 21‑i és november 4‑i levelekben jelezték azon szándékukat, hogy a 178/203. sz. törvényerejű
rendelet 6. és 7. cikkét módosítani kívánják, és ennek alapján a jelen eljárás befejezését kérték.
A Bizottság, mivel azt állapította meg, hogy a helyzet a későbbi levélváltások ellenére változatlan maradt, úgy határozott,
hogy benyújtja a jelen keresetet.

A keresetről

A felek érvei
A Bizottság azzal érvel, hogy az olasz szabályozás – azáltal, hogy a 39/2002. sz. törvény 28. cikkének (1) bekezdése és a
178/2003. sz. törvényerejű rendelet 6. cikke értelmében bevezette annak a lehetőségét, hogy a csokoládétermékek címkézését,
pontosabban a rendelet I. mellékletében előírt, a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat nem tartalmazó termékeket érintő
árumegnevezéseket kiegészíthessék a „tiszta” jelzővel vagy a „tiszta csokoládé” jelöléssel – a csokoládétermékekre vonatkozóan
olyan kiegészítő árumegnevezést vezetett be, amely alapján e termékek „tisztának” vagy „nem tisztának” tekinthetők. Ez a megkülönböztetés
lényegében a 2000/36 irányelv 3. cikkének (1) és (5) bekezdése megsértésének minősül, és ellentétes a Bíróság ítélkezési gyakorlatával,
amely kimondta a bizonyos növényi zsiradékokat legfeljebb 5%‑ban tartalmazó csokoládétermékek azonos jellegét (a C‑14/00. sz.,
Bizottság kontra Olaszország ügyben 2003. január 16‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑513. o.] 87. pontja).
A Bizottság emlékeztet arra, hogy a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékok használata szigorú szabályozás tárgyát képezi. Nem
csak a használat van a 2000/36 irányelv II. mellékletében foglalt kimerítő listán szereplő hat anyagra korlátozva, hanem ezenfelül
e zsiradékok hozzáadása sem haladhatja meg a késztermék 5%‑át. Ezenfelül, amint azt az említett irányelv (9) preambulumbekezdése
megköveteli, a növényi zsiradékok hozzáadására vonatkozó információnak helyesnek, semlegesnek és tárgyilagosnak kell lennie,
és az nem vezetheti félre a fogyasztót. Következésképpen az említett irányelv 2. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a „kakaóvajhoz
adott növényi zsírokat tartalmaz” feliratot az árumegnevezés „közelében”, és nem magában az árumegnevezésben kell elhelyezni.
A közösségi jogalkotó azt írta elő, hogy arról, hogy a csokoládétermék a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékot tartalmaz‑e,
vagy sem, a fogyasztót a címkézés útján kell tájékoztatni, és nem külön árumegnevezés útján.
A Bizottság megállapítja, hogy az olasz szabályozás által alkalmazott különbségtétel az átlagos fogyasztó számára kétszeresen
megtévesztő. Álláspontja szerint ugyanis a „tiszta” jelző alkalmazása nem helyes, nem semleges, és nem objektív, ezért önmagában
félrevezető.
Először is a „tiszta” szó automatikusan negatív benyomást kelt azokat a termékeket illetően, amelyek ezt a jelzést nem viselik.
Továbbá az, hogy a csokoládétermékek területén két kategória jött létre, holott a törvény csak egy kategóriát ír elő, megtéveszti
a fogyasztót azáltal, hogy azt sugallja a számára, hogy a csokoládénak két kategóriája létezik.
Végezetül a „tiszta csokoládé” jelölés nem elég kifejező ahhoz, hogy a fogyasztót tájékoztassa arról, hogy a kérdéses csokoládé
csak kakaóvajat tartalmaz, és más növényi zsiradék hozzáadására nem került sor.
Az Olasz Köztársaság nem vitatja azt, hogy a 2000/36 irányelv I. mellékletében foglalt árumegnevezések kötelezőek, és felsorolásuk
kimerítő jellegű. Azzal érvel azonban, hogy a címkézés nem csak az árumegnevezést tartalmazza. Egyértelmű, hogy a tagállamok
a címkézésen más jelöléseket is feltüntethetnek, különösen abból a célból, hogy a fogyasztókat tájékoztassák arról, hogy a
kakaóvajon kívül más növényi zsiradék használatára nem került sor. A címkézésen tehát minden olyan jelzés feltüntethető, amely
nem teremt összetéveszthetőséget az árumegnevezéssel, amelynek az említett I. mellékletben előírt megnevezésnek kell lennie.
Az olasz jogalkotónak nem állt szándékában, hogy új árumegnevezést vagy a minőségi kritérium olyan új jelölését vezesse be,
amely nem az előírt minimumnál magasabb kakaótartalmon alapul, hanem a kakaóvaj kizárólagos használatán. A „tiszta” jelzőhöz
nem kapcsolódik minőségi képzettársítás, hanem az csupán leíró jellegű. A jelző tehát csak a kérdéses termék összetételének
a jelzésére szolgál, anélkül, hogy a jobb minőségre vonatkozó információt tartalmazna. Az Olasz Köztársaság álláspontja szerint
a 178/2003. sz. törvényerejű rendelet 6. cikke megfelel a 2000/36 irányelv 3. cikke (1) és (5) bekezdésének.
Az Olasz Köztársaság érvelése szerint a „tiszta” jelzőnek a hozzáadása annak jelzésére szolgál, hogy a használt növényi zsiradék
kizárólag kakaóvaj, és minden más növényi zsiradék használata kizárt. Ez magyarázatot ad arra, hogy a „tiszta” jelzőnek az
árumegnevezéshez való hozzáadása miért nem jelenti az árumegnevezés módosítását, amely változatlan marad. Ezért nem állítható,
hogy olyan új árumegnevezés került bevezetésre, amelyet a 2000/36 irányelv I. melléklete nem foglal magában.
Az Olasz Köztársaság érvelése szerint a „tiszta csokoládé” felirat csupán leíró jellegű, mivel csupán egy információnak a
fogyasztóval való közlésére korlátozódik, amely információhoz a fogyasztónak a 2000/36 irányelv és a 2000/13 irányelv (10) preambulumbekezdése
értelmében joga van. Ezen információ alapján a fogyasztó ezt követően szabadon eldöntheti, hogy melyik terméket kívánja megvásárolni.
Olyan kontextusban, amelyben a fogyasztó tökéletesen informált arról, hogy a csokoládétermékek összetételében a kakaóvajtól
eltérő növényi zsiradékok is jelen lehetnek, az ilyen típusú jelöléseket pontosan az említett növényi zsiradékoknak a jelenlétére
vagy a hiányára vonatkozó információknak tekintik.

A Bíróság álláspontja
A 2000/36 irányelv 3. cikkének (1) bekezdéséből és a 2000/13 irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjából eredő kötelezettségek
megsértésére alapított kifogásról
A 2000/36 irányelv 3. cikkének (1) bekezdéséből és a 2000/13 irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjából eredő kötelezettségek
megsértését érintően először is meg kell állapítani, hogy – amint azt a Bizottság megjegyezte – a 2000/36 irányelv 3. cikke
a belső piac egységességének a biztosítása céljából az emberi fogyasztásra szánt kakaó‑ és csokoládétermékek árumegnevezéseit
teljes mértékben harmonizálta. A 2000/36 irányelv I. mellékletében előírt árumegnevezések az irányelv 3. cikkének (1) bekezdése
értelmében kötelezőek, és csak az említett mellékletben szereplő termékekre alkalmazhatóak. A minőségre vonatkozó jelzők hozzáadása
során be kell tartani a 2000/36 irányelv 3. cikkének (5) bekezdésében meghatározott különleges feltételeket. Ezenfelül az
említett irányelv 4. cikke előírja, hogy az I. mellékletben meghatározott termékekre vonatkozóan a tagállamok nem fogadhatnak
el olyan nemzeti rendelkezéseket, amelyeket a 2000/36 irányelv nem határozott meg. Következésképpen az irányelv 3. cikke a
csokoládétermékek árumegnevezéseit teljes mértékben harmonizálta, az Olasz Köztársaság egyébként soha nem is vitatta az irányelv
kötelező jellegét.
Ezt az értelmezést ráadásul megerősíti az említett irányelv története is. Az emberi fogyasztásra szánt kakaó‑ és csokoládétermékekre
vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1973. július 24‑i 73/241/EGK tanácsi irányelv (HL L 228., 23. o.) a
(7) preambulumbekezdésében a következőket foglalja magában: „mivel a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradéknak a csokoládétermékekben
való alkalmazása egyes tagállamokban megengedett, és ezt a lehetőséget széles körben ki is használják; mivel azonban jelenleg
nem hozható döntés az ezen növényi zsiradékok használatának a teljes Közösségre való kiterjesztésére vonatkozó lehetőségeket
és módozatokat illetően, mivel a jelenleg rendelkezésre álló gazdasági és technikai információk nem teszik lehetővé a végleges
álláspont kialakítását, és mivel következésképpen a helyzetet a jövőbeli fejlemények alapján felül kell majd vizsgálni [nem
hivatalos fordítás]”.
A közösségi jogalkotó tehát a 73/241 irányelv esetében a tagállami szabályozások eltéréseire tekintettel az irányelv elfogadásakor
nem volt abban a helyzetben, hogy végleges álláspontot fogadjon el a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékok csokoládétermékekben
való alkalmazásának az árumegnevezések tekintetében adódó következményeiről. Az Európai Unió Tanácsa következésképpen a kakaóvajtól
eltérő növényi zsiradékok használata tekintetében olyan átmeneti rendszer bevezetésére szorítkozott, amelyet az említett irányelv
14. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egy hároméves időszakon belül felül kell vizsgálni.
A 2000/36 irányelvben a közösségi jogalkotó előírta, hogy a helyettesítő növényi zsiradékok hozzáadása nem e termékek eltérő
megnevezését vonja maga után, hanem kiegészítő információk megjelenítését a címkézésen. A 2000/36 irányelv 2. cikke – az olyan
csokoládétermékeket érintően, amelyekhez a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat adtak hozzá – az irányelv (9) preambulumbekezdésével
összefüggésben értelmezve az összetevők jegyzéke mellett az érintett termékre vonatkozóan a „kakaóvajhoz adott növényi zsírokat
tartalmaz” felirat alkalmazásával biztosítja a fogyasztó helyes, semleges és tárgyilagos informálását.
E tekintetben a 2000/36 irányelv (10) preambulumbekezdése – anélkül, hogy bármilyen különleges jelölést kötelezővé tenne –
előírja, hogy a címkézés megjelölheti, hogy kakaóvajtól eltérő növényi zsírokat a termékhez nem adtak hozzá, feltéve hogy
az információ helyes, semleges és objektív, és nem vezeti félre a fogyasztót.
Az olasz szabályozásnak a 2000/36 irányelvben foglalt, a fentiekben felidézett és kontextusba helyezett rendelkezésekkel való
összeegyeztethetőségét illetően először is meg kell állapítani, hogy a 178/2003. sz. törvényerejű rendelet 6. cikke előírja,
hogy egyes olyan csokoládétermékek esetében, amelyek nem tartalmaznak a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékot, a címkézésen
az árumegnevezés mellett vagy annak részeként a „csokoládé” szóhoz kapcsolva feltüntethető a „tiszta” szó. Márpedig ha a „tej”‑,
vagy a „fehér”, vagy a „töltött” szavaknak a csokoládé szóhoz való hozzáadása ugyanilyen számú új árumegnevezésnek tekintendő,
akkor ugyanez fennáll a „tiszta” szó hozzáadása esetén is.
Meg kell azonban állapítani, hogy a 2000/36 irányelv nem írja elő sem a „tiszta csokoládé” árumegnevezést, sem pedig e megnevezésnek
a nemzeti jogalkotó általi bevezetését.
E körülmények között az árumegnevezések e módosításának a lehetővé tételével a 178/2003. sz. törvényerejű rendelet 6. cikke
ellentétes az árumegnevezéseknek a 2000/36 irányelv 3. cikkének (1) bekezdése által létrehozott, és az irányelv 4. cikke által
korlátozott, kötelező és kimerítő jellegű szabályozásával.
Másodszor azt is meg kell állapítani, hogy – amint a Bizottság érvel – az olasz jogalkotó által bevezetett, kettős megnevezést
előíró szabályozás nem felel meg a 2000/13 irányelv 2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában előírt követelményeknek sem, mely
rendelkezés szerint a fogyasztót helyes, semleges és objektív információval kell ellátni, amely nem félrevezető.
Még ha az Olasz Köztársaság jogosan is hangsúlyozta a fogyasztónak a helyes információhoz való jogát, továbbra is igaz, hogy
az árumegnevezéseknek az e célból eszközölt, a jelen ügyben alkalmazotthoz hasonló módosítása nem megfelelő módszer.
Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy a Bíróság megállapította, hogy a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékoknak a kakaó‑ és
csokoládétermékekhez történő, olyan hozzáadása, amelynek során tiszteletben tartják azt az előírt kötelező minimális zsiradéktartalmat,
amelyet a 73/241 irányelv írt elő, melynek a 2000/36 irányelv lépett a helyébe, nem okozhatja e termékek jellegének lényeges
módosítását olyan mértékben, hogy azok különböző termékekké váljanak (lásd a C‑12/00. sz., Bizottság kontra Spanyolország
ügyben 2003. január 16‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑459. o.] 92. pontját, valamint a fent hivatkozott Bizottság kontra
Olaszország ügyben hozott ítélet 87. pontját).
Ezen ítélkezési gyakorlatból következik, hogy a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékoknak a 2000/36 irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében
meghatározott korlátokon belüli használata önmagában nem minősül e termékek olyan lényeges módosításának, amely lehetővé teszi
az árumegnevezéseik megkülönböztetésének az igazolását.
Ezzel szemben a címkézés más részén olyan semleges és objektív jelölés elhelyezése, amely tájékoztatja a fogyasztókat arról,
hogy a termék nem tartalmaz kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat, elég a fogyasztók helyes információval való ellátásához
(lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítélet 93. pontját és a fent hivatkozott
Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 88. pontját).
Következésképpen, még ha az olasz szabályozás szerint a „tiszta” jelző használata nem is kötelező, a 2000/36 irányelvben meghatározottaktól
eltérő árumegnevezések bevezetésének az engedélyezése azt sugallja, hogy az érintett termékek alapvető jellemzői között különbség
van..
Emiatt a 178/2003. sz. törvényerejű rendelet 6 cikke – mivel lehetővé teszi az árumegnevezések két olyan különböző kategóriájának
a fenntartását, amelyek alapvetően ugyanazt a terméket jelölik – megtévesztheti a fogyasztókat, és ezért sértheti a fogyasztóknak
a helyes, semleges és objektív információhoz való jogát.
A fentiekből következően e 6. cikk tévesen alkalmazza a 2000/36 irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében és a 2000/13 irányelv
2. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt követelményeket. Az első kifogás tehát megalapozott.
A 2000/36 irányelv 3. cikkének (5) bekezdéséből eredő kötelezettségek megsértésére alapított kifogásról
A Bizottság által előterjesztett jelen kifogás elbírálásához fontos annak megállapítása, hogy amint a jelen ítélet 29–36. pontja
azt felidézte, a 2000/36 irányelvnek az irányelv 4. cikke által korlátozott 3. cikke a csokoládétermékek árumegnevezéseit
teljes mértékben harmonizálta. E kötelező és kimerítő jellegű szabályozás keretében a minőségre vonatkozó jelzők hozzáadása
során tiszteletben kell tartani az említett irányelv 3. cikkének (5) bekezdésében felsorolt különleges feltételeket.
Meg kell azonban állapítani, hogy a 178/2003. sz. törvényerejű rendelet 6. cikke az említett feltételeket távolról sem követve
előírja annak a lehetőségét, hogy egyes csokoládétermékek esetében – többek közt a 2000/36 irányelv 3. cikkének (5) bekezdésében
felsorolt termékeket ideértve – az árumegnevezésekben a „csokoládé” szóhoz hozzá lehessen adni, vagy annak részévé lehessen
tenni a „tiszta” jelzőt abban az esetben, ha e termékek nem tartalmaznak kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat.
Következésképpen a 178/2003. sz. törvényerejű rendelet 6. cikke – mivel lehetővé teszi, hogy a 2000/36 irányelv 3. cikkének
(5) bekezdésében felsorolt árumegnevezéseket ki lehessen egészíteni ilyen, minőségi kritériumra vonatkozó jelöléssel – nem
tűnik az említett rendelkezésben foglalt követelményekkel összeegyeztethetőnek.
A második kifogásnak következésképpen helyt kell adni.
A fenti megfontolásokra tekintettel meg kell állapítani, hogy az Olasz Köztársaság, mivel előírta annak lehetőségét, hogy
a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat nem tartalmazó csokoládétermékek árumegnevezését a „tiszta” jelzővel ki lehessen
egészíteni, nem teljesítette az egyrészt a 2000/36 irányelv 3. cikkének (5) bekezdéséből, másrészt pedig a 2000/36 irányelv
3. cikke (1) bekezdésének és a 2000/13 irányelv 2. cikke (1) bekezdése a) pontjának az összefüggésben értelmezett rendelkezéseiből
eredő kötelezettségeit.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. Az Olasz Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1)
Az Olasz Köztársaság, mivel előírta annak lehetőségét, hogy a kakaóvajtól eltérő növényi zsiradékokat nem tartalmazó csokoládétermékek
árumegnevezését a „tiszta” jelzővel ki lehessen egészíteni, nem teljesítette az egyrészt az emberi fogyasztásra szánt kakaó‑
és csokoládétermékekről szóló, 2000. június 23‑i 2000/36/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 3. cikkének (5) bekezdéséből,
másrészt pedig az említett irányelv 3. cikke (1) bekezdésének és az élelmiszerek címkézésére, kiszerelésére és reklámozására
vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 2000. március 20‑i 2000/13/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv
2. cikke (1) bekezdése a) pontjának az összefüggésben értelmezett rendelkezéseiből eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság az Olasz Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: olasz.