CELEX: 62008CJ0508
Tagállami kötelezettségszegés
A szolgáltatásnyújtás szabadsága tengeri fuvarozás terén
3577/92/EGK rendelet
1. és 4. cikk
A tagállamon belüli kabotázsszolgáltatások
A közszolgáltatási szerződések hátrányos megkülönböztetéstől mentes módon történő megkötésének kötelezettsége
Kizárólagos szerződésnek valamely tagállam Unióhoz történő csatlakozásának időpontja előtt, előzetes közbeszerzési eljárás lefolytatása nélkül történő megkötése

Keresetével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Máltai Köztársaság – mivel 2004.
április 16‑án kizárólagos közszolgáltatási szerződést kötött a Gozo Channel Co. Ltd‑vel (a továbbiakban: GCCL) anélkül, hogy
előzetesen közbeszerzési eljárást folytatott volna le – nem teljesítette a szolgáltatásnyújtás szabadsága elvének a tagállamokon
belüli tengeri fuvarozásra (tengeri kabotázs) történő alkalmazásáról szóló, 1992. december 7‑i 3577/92/EGK tanácsi rendeletből
(HL L 364., 7. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 2. kötet, 10. o.), valamint különösen annak 1. és 4. cikkéből eredő
kötelezettségeit.

Jogi háttér

A csatlakozási okmány
A Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Ciprusi Köztársaság, a Lett Köztársaság, a Litván Köztársaság, a Magyar Köztársaság,
a Máltai Köztársaság, a Lengyel Köztársaság, a Szlovén Köztársaság és a Szlovák Köztársaság csatlakozásának feltételeiről,
valamint az Európai Unió alapját képező szerződések kiigazításáról szóló okmány (HL 2003. L 236., 33. o.; a továbbiakban:
csatlakozási okmány) 2. cikke a következőket írja elő:
„A csatlakozás időpontjától kezdődően az eredeti szerződések rendelkezései és az intézmények, valamint az Európai Központi
Bank által a csatlakozást megelőzően elfogadott jogi aktusok az új tagállamok számára kötelezőek, és az említett szerződésekben,
illetve az ebben az okmányban megállapított feltételekkel alkalmazandók ezekben az államokban.”

A 3577/92 rendelet
A 3577/92 rendelet 1. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„1991. [helyesen: 1993.] január 1‑jétől a tengeri fuvarozási szolgáltatások (tengeri kabotázs) szabad mozgása érvényes azokra
a közösségbeli hajótulajdonosokra, akik egy tagállamban jegyeztették be hajóikat és ezen tagállam lobogója alatt hajóznak,
azzal a feltétellel, hogy ezek a hajók megfelelnek minden előírásnak, amely az adott tagállamban a tengeri kabotázs nyújtására
vonatkozik, ideértve az Euros‑lajstromozású hajókat is, miután a Tanács jóváhagyta ezt a lajstromot.”
Ugyanezen rendelt 4. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„A tagállamok közszolgáltatási szerződéseket köthetnek a szigetekről vagy a szigetekre irányuló, valamint a szigetek közötti
kabotázsban közlekedő hajótársaságokkal, vagy közszolgáltatási kötelezettségeket róhatnak ki a kabotázsszolgáltatás ellátásának
feltételeként.
Amennyiben egy tagállam közszolgáltatási szerződést köt vagy közszolgáltatási kötelezettséget ró ki, akkor azt az összes közösségbeli
hajótulajdonossal szemben a megkülönböztetés tilalmának elvét követve kell megtennie.”

A jogvita előzményei és a pert megelőző eljárás
A Máltai Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozására vonatkozó tárgyalások keretében az Európai Unió 2001. október
26‑án közös álláspontot fogadott el (az Európai Unióhoz történő csatlakozási konferencia – Málta – doc. 20766/01 CONF‑M 80/01),
amely a közlekedéspolitikai fejezetről szólt. E közös álláspont értelmében: „az EU tudomásul veszi, hogy Málta 2002. június
30‑ig ötéves időtartamú, kifejezetten közszolgáltatási kötelezettségre irányuló szerződést szándékozik kötni mind a Sea Malta
Co. Ltd.‑del, mind [a GCCL‑lel], és hogy e szerződések megszűnésekor a vonatkozó közösségi vívmányokkal összhangban pályázati
eljárást kell alkalmazni.”
2005. március 7‑i levelével a Máltai Köztársaság a Bizottság neki címzett tájékoztatáskérésére válaszul megerősítette, hogy
a kormány 2004. április 16‑án a Málta és Gozo szigetek közötti tengeri fuvarozási szolgáltatásokra vonatkozóan a GCCL‑lel
és a Sea Malta Co. Ltd‑vel két, egyenként hat évre szóló kizárólagos közszolgáltatási kötelezettségre irányuló szerződést
kötött.
A Bizottság ekkor az EK 226. cikk szerinti eljárás megindításáról határozott. 2006. április 10‑i felszólító levelében ezen
intézmény jelezte, hogy az említett szerződések, amelyeket nem előzött meg közbeszerzési eljárás, nem felelnek meg a közösségi
jognak, mivel egyfelől azokat nem hátrányos megkülönböztetéstől mentes eljárás keretében kötötték meg, másfelől azoknak sem
a szükségességét, sem az arányosságát nem bizonyították.
2006. június 12‑én a Máltai Köztársaság válaszolt e felszólító levélre.
A Bizottság, mivel nem találta kielégítőnek e választ, 2006. december 15‑én indokolással ellátott véleményt bocsátott ki,
amelyben kifejtette, hogy a Máltai Köztársaság – mivel 2004. április 16‑án közbeszerzési eljárás előzetes lefolytatása nélkül
kötött kizárólagos szerződést a GCCL‑lel a Málta és Gozo szigetek közötti tengeri fuvarozási szolgáltatások biztosítására –
nem teljesítette a 3577/92 rendeletből, valamint különösen annak 1. és 4. cikkéből eredő kötelezettségeit. A Bizottság felszólította
e tagállamot arra, hogy a kézhezvételtől számított két hónapon belül tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében,
hogy eleget tegyen az indokolással ellátott véleményben foglaltaknak.
A Máltai Köztársaság 2008. június 15‑i levelében válaszolt az említett indokolással ellátott véleményre, amelyben tájékoztatta
a Bizottságot, hogy a Málta és Gozo szigetek közötti tengeri fuvarozási szolgáltatások biztosítására irányuló közbeszerzési
eljárás megindítására vonatkozó előkészületeket megkezdték, és e közbeszerzési eljárást legkésőbb 2008 októberéig lefolytatják.
A Bizottság ilyen körülmények között nyújtotta be a jelen keresetet.

A keresetről
Keresetének alátámasztására a Bizottság arra hivatkozik egyfelől, hogy a 3577/92 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének második
albekezdéséből az következik, hogy a tengeri kabotázsra vonatkozó közszolgáltatási szerződés megkötését közbeszerzési eljárásnak
kell megelőznie, amelyet hátrányos megkülönböztetéstől mentes és közösségi szinten nyílt módon kell lefolytatni, a máltai
kormány és a GCCL között 2004. április 16‑án létrejött szerződés pedig nem ilyen eljárás eredménye.
Másfelől a C‑205/99. sz., Analir és társai ügyben 2001. február 20‑án hozott ítéletből (EBHT 2001., I‑1271. o.) a Bizottság
álláspontja szerint az következik, hogy valamely közszolgáltatási szerződés csak akkor felel meg a 3577/92 rendelet követelményeinek,
ha bizonyítható a közszolgáltatás ellátására vonatkozó valós igény. A GCCL‑lel kötött szerződés vonatkozásában azonban a Máltai
Köztársaság nem bizonyította kellőképpen sem az ilyen igény meglétét, sem a kizárólagos szerződés szükségességét és arányosságát.
A Máltai Köztársaság fő védekezési jogalapként arra hivatkozik, hogy a 3577/92 rendelet e szerződésre nem alkalmazandó, mivel
azt 2004. május 1‑je, azaz az Unióhoz való csatlakozásának időpontja előtt kötötték.
Válaszában a Bizottság nem vitatja azt, hogy e rendelet a vitatott szerződés aláírásakor, azaz 2004. április 16‑án nem volt
alkalmazandó a Máltai Köztársaságra. Arra hivatkozik azonban, hogy pontosan 2004. május 1‑jétől kezdődően e tagállam nem felelt
meg az említett rendeletből eredő kötelezettségeinek. A tárgyaláson a Bizottság hozzátette továbbá, hogy ez a nem megfelelés
abból adódott, hogy az említett szerződést hatályában fenntartották a Máltai Köztársaságnak az Unióhoz való csatlakozását
követően is.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság eljárási szabályzata 38. cikke 1. §‑ának c) pontjából és az azzal kapcsolatos
ítélkezési gyakorlatból következik, hogy a keresetlevélnek meg kell jelölnie a jogvita tárgyát, és tartalmaznia kell a jogalapok
rövid ismertetését, illetve annak kellően egyértelműnek és pontosnak kell lennie ahhoz, hogy az alperes elő tudja készíteni
védekezését, valamint a Bíróság gyakorolhassa felülvizsgálati jogkörét. Mindebből következik, hogy a kereset alapjául szolgáló
alapvető ténybeli és jogi elemeknek magából a keresetlevél szövegéből kell egységes és érthető módon következniük, és a keresetlevélben
a kérelmeket egyértelműen kell megfogalmazni, nehogy a Bíróság a határozatában túlterjeszkedjen a kereseti kérelmen, vagy
ne határozzon valamely kifogás tekintetében (lásd a C‑412/04. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2008. február 21‑én
hozott ítélet [EBHT 2008., I‑619. o.] 103. pontját, valamint a C‑211/08. sz., Bizottság kontra Spanyolország ügyben 2010.
június 15‑én hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 32. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
A jelen esetben mind a Bizottság által kibocsátott indokolással ellátott vélemény, mind a keresetlevélben foglalt kereseti
kérelmek szövegéből egyértelműen megállapítható, hogy a Bizottság által felrótt, a Máltai Köztársaságot a 3577/92 rendelet
alapján terhelő kötelezettségek megszegése abból adódik, hogy 2004. április 16‑án megkötötték a vitatott szerződést.
Ennélfogva az az állítás, miszerint a Máltai Köztársaság 2004. május 1‑jétől kezdődően nem teljesítette az e rendeletből eredő
kötelezettségeit, nem felel meg a keresetlevélben megjelölt kereseti kérelmeknek.
Következésképpen a Bíróság az ilyen állításról, megalapozottságának vizsgálatát követően nem határozhat anélkül, hogy túlterjeszkedjen
a kereseti kérelmen.
A kötelezettségszegésnek a Bizottság keresetlevelében megjelölt tárgyát illetően meg kell jegyezni, hogy – amint azt a Bizottság
is elismeri – a csatlakozási okmány 2. cikke értelmében a 3577/92 rendelet a Máltai Köztársaságra csak 2004. május 1‑jétől,
azaz ezen államnak az Unióhoz való csatlakozásának időpontjától kezdődően volt alkalmazandó (lásd analógia útján a C‑168/08. sz.
Hadadi‑ügyben 2009. július 16‑án hozott ítélet [EBHT 2009., I‑6871. o.] 26. pontját).
E körülmények között, amint a főtanácsnok is kifejti indítványának 57. pontjában, a Bizottság keresete csak akkor lehet sikeres,
ha a 3577/92 rendelet ezzel szemben már ezen időpont előtt is megkövetelte volna a Máltai Köztársaságtól egyes kötelezettségek
betartását. Az ilyen kötelezettségek, a jelen jogvita kontextusában különösen azt jelentenék, hogy az államoknak a 3577/92
rendelet rájuk történő alkalmazandóságát megelőző időszakban tartózkodniuk kellene attól, hogy olyan módon kössenek közszolgáltatási
szerződéseket, amely e rendelet 1. és 4. cikkében foglaltaknak nem felel meg.
Meg kell azonban állapítani, hogy a Bizottság a keresete alátámasztására felhozott jogalapokat egyáltalán nem alapította ilyen
kötelezettségek esetleges fennállására. Éppen ellenkezőleg, amint a jelen ítélet 15. pontjában kifejtésre került, a Bizottság
mind a válaszában, mind a tárgyaláson azt az álláspontot képviselte, hogy 2004. május 1‑jétől, azaz a 3577/92 rendeletnek
a Máltai Köztársaság vonatkozásában – az Unióhoz való csatlakozása következtében – történő hatálybalépésének időpontjától
nem felelt meg e tagállam az említett rendeletből eredő kötelezettségeinek.
A fentiekre tekintettel, és anélkül, hogy a Máltai Köztársaság által másodlagosan felhozott többi védekezési jogalapot meg
kellene vizsgálni, a Bizottság keresetét el kell utasítani.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Bizottságot, mivel pervesztes lett, a Máltai Köztársaság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A keresetet elutasítja.
2)
Az Európai Bizottságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: máltai.