CELEX: 61999CJ0074
Direktiv 98/43/EG
Reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror
Giltighet

Domskäl
1 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Crown Office), har genom beslut av den 2 februari 1999, som inkom till domstolens kansli den 2 mars 1999, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget (nu artikel 234 EG) ställt en fråga om giltigheten av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (EGT L 213, s. 9, nedan kallat direktivet).
2 Frågan har uppkommit med anledning av att Imperial Tobacco Ltd, Gallaher Ltd, Rothmans (UK) Ltd och British American Tobacco Investments Ltd eller deras dotterbolag (nedan kallade Imperial Tobacco m.fl.), vilka tillverkar tobaksvaror i Förenade kungariket, den 21 september 1998 ingav en ansökan om rättslig prövning av bland annat den brittiska regeringens avsikt eller skyldighet att uppfylla de krav som avses i direktivet. Imperial Tobacco m.fl. anhöll även om en begäran om förhandsavgörande till EG-domstolen i enlighet med artikel 177 i fördraget.
3 I förfarandet vid den nationella domstolen har Imperial Tobacco m.fl. åberopat sex grunder för att direktivet skall anses vara ogiltigt. Den första grunden avser att direktivet inte har en korrekt rättslig grund, den andra grunden att den grundläggande yttrandefriheten har kränkts, den tredje grunden att proportionalitetsprincipen har åsidosatts, den fjärde grunden att subsidiaritetsprincipen har åsidosatts, den femte grunden att motiveringsskyldigheten har åsidosatts och den sjätte grunden att artikel 222 i EG-fördraget (nu artikel 295 EG) har åsidosatts eller att den grundläggande rätten till egendom har kränkts.
4 Den nationella domstolen ansåg att de grunder för ogiltighet som Imperial Tobacco m.fl. åberopade framstod som relevanta och beslutade därför att hänskjuta följande fråga till domstolen:
"Är rådets direktiv 98/43 i sin helhet eller delvis ogiltigt på grund av att
a) artiklarna 57.2, 66 och 100a inte är en korrekt rättslig grund,
b) den grundläggande yttrandefriheten har kränkts,
c) proportionalitetsprincipen har åsidosatts,
d) subsidiaritetsprincipen har åsidosatts,
e) motiveringsskyldigheten har åsidosatts,
f) artikel 222 i EG-fördraget har åsidosatts och/eller den grundläggande rätten till egendom har kränkts?"
5 Genom dom denna dag i mål C-376/98, Tyskland mot parlamentet och rådet (REG 2000, s. I-8419, I-8423), har direktivet ogiltigförklarats i sin helhet. Det saknas därför skäl att besvara den fråga som har ställts.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
6 De kostnader som har förorsakats den brittiska, den tyska, den franska, den italienska och den finska regeringen samt parlamentet, rådet och kommissionen, vilka har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
- angående den fråga som genom beslut av den 2 februari 1999 har ställts av High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Crown Office) - följande dom:
Eftersom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror har ogiltigförklarats i sin helhet genom dom denna dag i mål C-376/98, Tyskland mot parlamentet och rådet, saknas skäl att besvara den fråga som har ställts.