CELEX: 62005TJ0070
Pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi
EMSA konkursa procedūras
Informātikas pakalpojumu sniegšana
Piedāvājuma noraidījums
Prasība atcelt tiesību aktu
Vispārējās tiesas kompetence
Piedāvājuma neatbilstība
Vienlīdzīga attieksme
Līguma dokumentos vai paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu noteikto piešķiršanas kritēriju ievērošana
Apakškritēriju noteikšana piešķiršanas kritērijiem
Acīmredzama kļūda vērtējumā
Pienākums norādīt pamatojumu

Atbilstošās tiesību normas
Eiropas Jūras drošības aģentūra (
EMSA
) tika izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr. 1406/2002 (OV L 208, 1. lpp.). Šīs
aģentūras mērķis ir visā Eiropas Savienībā nodrošināt augstu, vienveidīgu un efektīvu kuģošanas drošības un kuģu izraisīta
piesārņojuma novēršanas līmeni.
Saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1. punktu
EMSA
ir Kopienas struktūra ar juridiskās personas statusu.
Regulas Nr. 1406/2002 8. pantā ir paredzēts:
“1.      [
EMSA
] līgumisko atbildību regulē tiesības, ko piemēro attiecīgajam līgumam.
2.      Tiesas kompetencē ir pieņemt spriedumu saskaņā ar jebkuru šķīrējtiesas klauzulu, kas ietverta [
EMSA
] noslēgtajā līgumā.
3.      Ja pastāv tādas saistības, kas nav līgumsaistības, [
EMSA
] saskaņā ar vispārīgiem tiesību principiem, kas ir kopīgi visu dalībvalstu tiesību aktiem [tiesībām], atlīdzina visus zaudējumus,
ko radījušas [
EMSA
] struktūrvienības vai to darbinieki, pildot savus pienākumus.
4.      Tiesas jurisdikcijā ir strīdi, kas saistīti ar 3. punktā minēto zaudējumu atlīdzināšanu.
5.      Darbinieku personisko atbildību [pret
EMSA
] reglamentē Civildienesta noteikumi vai attiecīgi viņiem piemērojamā nodarbināšanas kārtība.”
Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam
budžetam (OV L 248, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Finanšu regula”), 185. panta 1. punktā ir noteiks:
“Komisija pieņem pamata finanšu regulu iestādēm, ko izveidojušas Kopienas un kas ir juridiskas personas, kuras faktiski saņem
dotācijas no budžeta. Šo iestāžu finanšu noteikumi nevar novirzīties no pamata regulas, izņemot gadījumus, kad tas nepieciešams
to īpašajām darbības vajadzībām, turklāt ar Komisijas iepriekšēju piekrišanu.”
Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā
Finanšu regulā (OV L 357, 72. lpp.), 74. pantā – redakcijā, kas bija piemērojama faktu norises laikā, – bija paredzēts:
“Attiecībā uz publisko iepirkumu piemēro attiecīgos vispārējās Finanšu regulas noteikumus, kā arī attiecīgos noteikumus sīki
izstrādātajos noteikumos par minētās regulas īstenošanu.”
Šis noteikums ir pārņemts
EMSA
finanšu regulas, kuru 2003. gada 3. jūlijā pieņēmusi tās administratīvā padome, 74. pantā.
Līdz ar to attiecībā uz Finanšu regulas 185. pantā minēto iestāžu veikto pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu
ir piemērojami Finanšu regulas pirmās daļas V sadaļas noteikumi, kā arī Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas (EK, Euratom)
Nr. 2342/2002, ar ko paredz īstenošanas kārtību Finanšu regulai (OV L 357, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “īstenošanas kārtība”),
noteikumi. Šo noteikumu pamatā ir attiecīgajā jomā pieņemtās direktīvas, proti, attiecībā uz pakalpojumu līgumiem – grozītā
Padomes 1992. gada 18. jūnija Direktīva 92/50/EEK par procedūru koordinēšanu valsts pakalpojumu līgumu piešķiršanai [pakalpojumu
publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai] (OV L 209, 1. lpp.).
Saskaņā ar Finanšu regulas 89. panta 1. punktu:
“Visi publiskā iepirkuma līgumi, kurus pilnīgi vai daļēji finansē no budžeta, atbilst pārredzamības, proporcionalitātes, vienlīdzīgas
attieksmes un nediskriminācijas principiem.”
Finanšu regulas 97. pantā – redakcijā, kura bija piemērojama faktu norises laikā, – bija paredzēts:
“1.      Atlases kritērijus kandidātu un pretendentu iespēju novērtēšanai un piešķiršanas kritērijus piedāvājumu satura novērtēšanai
nosaka iepriekš un izklāsta uzaicinājumā uz konkursu.
2.      Līgumus var piešķirt, ievērojot automātisku piešķiršanas procedūru vai procedūru, kas paredz vislabāko cenas un vērtības attiecību.”
Šajā sakarā īstenošanas kārtības 138. pantā – redakcijā, kura bija piemērojama faktu norises laikā, – bija precizēts:
“[..]
2.      Ekonomiski visizdevīgākais piedāvājums ir tāds piedāvājums, kurš piedāvā vislabāko attiecību starp kvalitāti un cenu, ņemot
vērā ar iepirkuma priekšmetu pamatotus kritērijus, piemēram, piedāvāto cenu, tehnisko vērtību, estētisko un funkcionālo aspektu,
ar vidi saistītos raksturlielumus, izmantošanas izmaksas, rentabilitāti, izpildes vai piegādes termiņu, garantijas apkalpošanu
un tehnisko palīdzību.
3.      Līgumslēdzēja iestāde paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu vai iepirkuma procedūras specifikācijās precizē salīdzinošu
līdzsvaru, kādu tā piešķir katram no izvēlētajiem kritērijiem, lai noteiktu ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu.
Salīdzinošam cenas kritērija līdzsvaram salīdzinājumā ar citiem kritērijiem nevajadzētu ignorēt cenas kritēriju, izvēloties
to, kuram tiek piešķirtas līguma slēgšanas tiesības.
Ja izņēmuma gadījumos līdzsvarošana nav tehniski iespējama līguma priekšmeta dēļ, līgumslēdzēja iestāde paziņojumā par paredzamo
publisko iepirkumu vai iepirkuma procedūras specifikācijās precizē vienīgi kritēriju piemērošanas svarīguma dilstošo kārtību.”
[Neoficiāls tulkojums]
Finanšu regulas 98. pantā ir paredzēts:
“1.      Piedāvājumu iesniegšanas noteikumi nodrošina reālu konkurenci, kā arī to, ka piedāvājumu saturs netiek izpausts, līdz tos
visus vienlaicīgi atver.
[..]
3.      Pieteikumus un piedāvājumus atver šim nolūkam iecelta piedāvājumu atvēršanas komisija, izņemot līgumiem par nelieliem apjomiem
[..]. Katru piedāvājumu vai pieteikumu, par kuru komisija paziņojusi, ka tas neatbilst nosacījumiem, noraida.
4.      Visus pieteikumus un piedāvājumus, par kuriem komisija paziņojusi, ka tie atbilst nosacījumiem, izvērtē šim nolūkam iecelta
komiteja ar nolūku ierosināt, kam līgums būtu jāpiešķir, balstoties uz atlases un piešķiršanas kritērijiem, kas noteikti dokumentos,
kuri attiecas uz uzaicinājumu uz konkursiem.”
Īstenošanas kārtības 143. panta 2. punktā – redakcijā, kura bija piemērojama faktu norises laikā, – bija noteikts:
“Piedāvājumus nosūta pēc pretendentu izvēles:
a)      vai nu pa pastu; šādā gadījumā konkursa dokumentos precizē, ka tiek norādīts nosūtīšanas ar ierakstītu vēstuli datums, ko
apliecina pasta zīmogs;
b)      vai arī iesniedzot tieši vai ar pretendenta pilnvarotas personas, tostarp kurjera, starpniecību iestādes dienestiem; šādā
gadījumā konkursa dokumentos papildus 130. panta 2. punkta a) [apakšpunktā] minētajai informācijai precizē dienestu, kurā
piedāvājumi ir iesniedzami, pretī saņemot datētu un parakstītu apliecinājumu par to iesniegšanu.”
Finanšu regulas 100. panta 2. punktā ir noteikts:
“Līgumslēdzēja iestāde visiem kandidātiem vai pretendentiem, kuru pieteikumi vai piedāvājumi ir noraidīti, paziņo šāda lēmuma
pamatojumu, un visiem pretendentiem, kuru piedāvājumi bijuši pieņemami, pēc to iesniegta rakstiska pieprasījuma paziņo veiksmīgā
piedāvājuma raksturlielumus un salīdzinošo izdevīgumu, kā arī tā pretendenta nosaukumu, kuram līgums piešķirts.
Tomēr konkrēta informācija nav jāatklāj, ja šādas informācijas atklāšana kavētu likuma piemērošanu, būtu pretrunā sabiedrības
interesēm vai kaitētu valsts vai privāta uzņēmuma likumīgām uzņēmējdarbības interesēm, vai arī varētu deformēt godīgu konkurenci
starp šiem uzņēmumiem.”
Šajā sakarā īstenošanas kārtības 149. pantā – redakcijā, kas bija piemērojama faktu norises laikā, – bija precizēts:
“1.      Līgumslēdzējas iestādes, cik vien ātri iespējams, informē kandidātus un pretendentus par pieņemtajiem lēmumiem saistībā ar
attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, tostarp pamatojumu, kāpēc tās nolēma atteikties piešķirt tāda līguma slēgšanas
tiesības, kuru tās bija izsludinājušas, vai atkārtoti sākt procedūru.
2.      Līgumslēdzēja iestāde ilgākais piecpadsmit kalendāro dienu laikā pēc rakstveida pieteikuma saņemšanas nosūta Finanšu regulas
100. panta 2. punktā minēto informāciju.”

Prāvas priekšvēsture
Prasītāja
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE
ir Grieķijā dibināta sabiedrība, kura darbojas informācijas un komunikāciju tehnoloģijas jomā.
Šī lieta ir saistīta ar diviem uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu, proti, attiecībā uz “
SafeSeaNet
validēšana un attīstība nākotnē”, kura numurs ir
EMSA
C‑1/01/04‑2004 (turpmāk tekstā – “uzaicinājums iesniegt piedāvājumu C‑1/01/04”), un attiecībā uz “datu bāzes, tīkla un vadības
sistēmas par kuģu avārijām (pamatinformācijas par kuģu avārijām) precizēšanu un izstrādi” ar numuru
EMSA
C‑2/06/04 (turpmāk tekstā – “uzaicinājums iesniegt piedāvājumu C‑2/06/04”).
1.
Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra “EMSA C‑1/01/04”
Ar 2004. gada 1. jūlija paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu, publicētu
Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša
pielikumā (OV 2004, S 126),
EMSA
izsludināja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu C‑1/01/04. Termiņš piedāvājumu iesniegšanai tika noteikts 2004. gada 9. augusts.
Iepirkuma procedūras specifikāciju 13. punktā, kura virsraksts ir “Publiskā iepirkuma piešķiršanas kritēriji”, ir noteikts:
“Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības tiks piešķirtas pretendentam, kurš iesniegs ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu,
kas tiks izvērtēts, ņemot vērā šādus kritērijus:
a)      Tehniskās izvērtēšanas kritēriji, kuri minēti secībā pēc to svarīguma un kuriem piešķirts attiecīgais procentu daudzums:
1.      Projektam piedāvātā metodoloģija, kas nozīmē detalizētus priekšlikumus par projekta izpildes veidu, kā arī galvenajiem posmiem
un sniedzamajiem pakalpojumiem (kā tas ir minēts [Iepirkuma procedūras specifikāciju] 3. punktā) (40 %).
2.      Iepirkuma procedūras specifikācijās minēto specifikāciju izpratne un atbilstoša prezentēšana, kas pierāda šo izpratni (20 %).
3.      Operatīvi veicamo pakalpojumu kvalitāte (
Helpdesk
) (10 %)
b)      Kopējā cena (30 %)
Vienīgi tie piedāvājumi, kuri būs saņēmuši kopējo minimālo rezultātu 70 % un attiecībā uz katru kritēriju – minimālo rezultātu
60 %, tiks ņemti vērā, piešķirot publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības.”
Attiecībā uz pirmo no šiem trim piešķiršanas kritērijiem iepirkuma procedūras specifikāciju 3. punktā, kura virsraksts ir
“Iesniedzamie ziņojumi un dokumenti”, ir paredzēts, ka piedāvājumā ir jāietver detalizēta informācija par projekta īstenošanas
plānu (
project implementation structure
), katrai darba daļai (
work package
) ir jābūt skaidri definētai un ka šajā projekta īstenošanas plānā ir jāietver (vismaz) šādas ziņas: horizontālās darbības
(3.1. punkts); projekta vadības komandas un uzņemtās atbildības apraksts (3.2. punkts); kvalitātes kontrole (3.3. punkts);
ar projekta vadību saistīto pakalpojumu sniegšana (
deliverables on project management level
) (3.4. punkts) un darba daļu un starp tām esošo attiecību apraksts (
work package description and relations
) (3.5. punkts), kā arī cita svarīga informācija par ziņojumu iesniegšanu (3.6. punkts).
2004. gada 1. jūlijā prasītājai tika nosūtīts uzaicinājums iesniegt piedāvājumu un iepirkuma procedūras specifikācijas.
Prasītāja norāda, ka tā ar 2004. gada 31. jūlija faksu ir nosūtījusi
EMSA
[Eiropas Jūras drošības aģentūrai] pieteikumu par papildu informācijas saņemšanu. Ar 2004. gada 1. augusta faksu tā vēlreiz
nosūtīja šo pieteikumu.
Ar 2004. gada 2. augusta elektroniskā pasta vēstuli
EMSA
informēja prasītāju par to, ka saņemtais 2004. gada 1. augusta fakss, kurā bija ietverts minētais pieteikums par papildu
informācijas saņemšanu, netika saņemts pilnā apjomā, un uzaicināja to vēlreiz atsūtīt savus jautājumus, izmantojot elektronisko
pastu, ko prasītāja izdarīja tajā pašā dienā. Šajā elektroniskā pasta vēstulē prasītāja apstiprināja, ka tā ir centusies nosūtīt
minēto faksu 2004. gada 31. jūlijā un vēlreiz 2004. gada 1. augustā, bet ka acīmredzot bijušas problēmas ar faksa nosūtīšanu.
Tādējādi tā lūdza apmierināt tās pieteikumu, jo pēdējā diena, kad varēja to iesniegt, proti, sestdiena, 2004. gada 31. jūlijs,
nebija darba diena.
Ar 2004. gada 3. augusta elektroniskā pasta vēstuli
EMSA
informēja prasītāju par to, ka tā nav atbildējusi uz prasītājas jautājumiem, jo tie bija iesniegti novēloti saskaņā ar uzaicinājuma
iesniegt piedāvājumu 8. punktu. Ar tās pašas dienas datētu elektroniskā pasta vēstuli prasītāja vēlreiz norādīja, ka tā minētajās
dienās veltīgi bija centusies nosūtīt minēto pieteikumu par papildu informācijas saņemšanu un ka katrā ziņā termiņš jautājumu
iesniegšanai, tā kā tas beidzās sestdienā, 2004. gada 31. jūlijā, bija jāpagarina līdz pirmajai sekojošajai darba dienai,
proti, pirmdienai, 2004. gada 2. augustam.
2004. gada 9. augustā prasītāja iesniedza piedāvājumu šajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu.
Ar 2004. gada 6. decembra vēstuli
EMSA
to informēja, ka tās piedāvājums nav ticis pieņemts, jo attiecība starp kvalitāti un cenu bija zemāka par pieņemtā pretendenta
piedāvājumu.
Ar 2004. gada 7. decembra faksu prasītāja lūdza
EMSA
nosūtīt tai pieņemtā pretendenta nosaukumu, salīdzinošos raksturlielumus un priekšrocības, kā arī prasītāja un pieņemtā pretendenta
piedāvājumam piešķirto novērtējumu attiecībā uz katru piešķiršanas kritēriju, novērtēšanas komitejas ziņojuma kopiju, kā arī
salīdzinājumu starp prasītāja un pieņemtā pretendenta finansiālo piedāvājumu.
Ar 2004. gada 16. decembra vēstuli, kuru, kā apgalvo prasītāja, tā ir saņēmusi vienīgi 2005. gada 7. janvārī,
EMSA
nosūtīja prasītājai vērtējumu, kādu attiecībā uz katru piešķiršanas kritēriju bija saņēmis tās piedāvājums, kā arī kopējo
pieņemtā piedāvājuma vērtējumu. Attiecībā uz pieņemtā piedāvājuma raksturlielumiem
EMSA
precizēja:
“Skaidra pieeja jautājumā par izmantojamo metodoloģiju visa projekta pārvaldīšanai. Uzdevumu apraksts ir reālistisks (un arī
papildināts ar tabulām, kurās norādīti ieguldījumi un piešķirtie resursi,
Gantt
diagramma un uzdevumu sadale); piedāvātais cilvēkdienu skaits ir pietiekams; sniedzamie pakalpojumi ir definēti katram uzdevumam
atsevišķi [“deliverables have been assigned per type of task”]; laba projekta izpratne un laba pieeja vadības plāna izstrādē;
piedāvātā vienošanās par pakalpjumu līmeni [“Service Level Agreement”] atbilst projekta prasībām.”
2005. gada 5. janvārī prasītāja nosūtīja
EMSA
faksu, kurā norādīja, ka tā Finanšu regulā noteiktajos termiņos nav tikusi informēta par abu uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu
ietvaros notikušo publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas rezultātu. Prasītāja arī sūdzējās par to, ka
EMSA
bija parakstījusi līgumus ar pieņemtajiem pretendentiem un publicējusi šo informāciju
Oficiālajā Vēstnesī
.

EMSA
2005. gada 7. janvārī ar vēstuli un faksu nosūtīja atbildi, pievienojot savas 2004. gada 16. decembra vēstules kopiju.
Ar 2005. gada 18. janvāra faksu prasītāja uzsvēra kavējumu, ar kādu tā bija saņēmusi
EMSA
ar 2004. gada 16. decembri datēto vēstuli. Tā turklāt pārmeta
EMSA
, ka tā ir pārkāpusi Finanšu regulu, jo tā termiņā nebija atbildējusi uz prasītājas pieteikumu sniegt informāciju, nebija
nosūtījusi pieņemtā pretendenta nosaukumu, šī pretendenta finansiālā piedāvājuma apmēru, kā arī tā piedāvājuma tehnisko novērtējumu
salīdzinājumā ar prasītājas piedāvājumu un bija nolēmusi parakstīt līgumu. Prasītāja turklāt apgalvoja, ka
EMSA
tās 2004. gada 16. decembra vēstulē izdarītā atsauce uz prasītājas piedāvājuma novērtējumu, kuru attiecībā uz katru piešķiršanas
kritēriju bija piešķīrusi novērtēšanas komiteja, nebija detalizēta un tajā nebija ietverts tās lēmuma pamatojums. Visbeidzot
prasītāja lūdza sniegt vairākus skaidrojumus attiecībā uz novērtēšanas komitejas vērtējumu.
Ar 2005. gada 9. februāra faksu
EMSA
atbildēja prasītājai, nosūtot tai pieņemtā pretendenta nosaukumu un norādot, ka tā jau bija saņēmusi šī pretendenta piedāvājuma
novērtēšanas rezultātu un ka detalizētāka informācija, kā, piemēram, finansiāla un komerciāla rakstura informācija par pieņemto
pretendentu, kaitētu tā leģitīmajām interesēm un līdz ar to nevar tikt izpausta.
2.
Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra “EMSA C‑2/06/04”
Ar 2004. gada 3. jūlija paziņojumu par paredzamo publisko iepirkumu, publicētu
Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša
pielikumā (OV 2004, S 128),
EMSA
izsludināja uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu C‑2/06/04. Termiņš piedāvājumu iesniegšanai tika noteikts 2004. gada 9. augusts.
Iepirkuma procedūras specifikāciju 13. punktā, kura virsraksts ir “Publiskā iepirkuma piešķiršanas kritēriji”, ir noteikts:
“Publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības tiks piešķirtas pretendentam, kurš iesniegs ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu,
kas tiks izvērtēts, ņemot vērā šādus kritērijus, kuriem piešķirts attiecīgais procentu daudzums:
a)      Tehniskās izvērtēšanas kritēriji: kopā 70 %
Tehniskās izvērtēšanas kritēriji, kuri minēti secībā pēc to svarīguma:
–        piedāvātā metodoloģija – tajā jāietver detalizēti priekšlikumi par visu uzdevumu izpildes veidu, kā arī par atbildīgajām personām
(identificētajām personām), iekļaujot galvenos posmus un sniedzamos pakalpojumus (40 %);
–        iepirkuma procedūras specifikācijās minēto specifikāciju izpratne un atbilstoša prezentēšana, kas pierāda šo izpratni, un
iepriekšēja pieredze līdzīga darba veikšanā (20 %);
–        piedāvāto līdzekļu, programmu un moduļu kvalitāte (10 %).
b)      Kopējā cena: (30 %)
Vienīgi tie piedāvājumi, kuri būs saņēmuši kopējo minimālo rezultātu 70 % un attiecībā uz katru kritēriju – minimālo rezultātu
60 %, tiks ņemti vērā, piešķirot publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības.”
2004. gada 9. jūlijā prasītājai tika nosūtīts uzaicinājums iesniegt piedāvājumu un iepirkuma procedūras specifikācijas.
Ar 2004. gada 26. jūlija elektroniskā pasta vēstuli, kas tika nosūtīta visiem uzņēmumiem, kuri bija izrādījuši interesi šajā
uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu, par
EMSA
projektu atbildīgā persona sniedza noteiktu papildu informāciju par attiecīgo uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu.
Kā tas tika minēts iepriekš 21. punktā, prasītāja apgalvo, ka tā ar 2004. gada 31. jūlija faksu ir nosūtījusi pieteikumu par
papildu informācijas saņemšanu arī attiecībā uz šo uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu. Ar 2004. gada 1. augusta faksu tā vēlreiz
nosūtīja šo pieteikumu.
2004. gada 2. augustā
EMSA
saņēma minēto pieteikumu par informācijas saņemšanu pa elektronisko pastu. Šajā elektroniskā pasta vēstulē prasītāja apstiprina,
ka tā ir mēģinājusi nosūtīt pievienotos dokumentus 2004. gada 31. jūlijā un vēlreiz 2004. gada 1. augustā, bet ka bijušas
problēmas ar faksa nosūtīšanu. Tādējādi tā lūdza apmierināt pievienotos pieteikumus, jo pēdējā diena, kad varēja tos iesniegt,
proti, sestdiena, 2004. gada 31. jūlijs, nebija darba diena.
Ar 2004. gada 3. augusta elektroniskā pasta vēstuli, ar kuru tika apmierināti pieteikumi par atsevišķu iepirkuma procedūras
specifikāciju punktu izskaidrošanu,
EMSA
nosūtīja prasītājai un citiem ieinteresētajiem uzņēmumiem papildu informāciju par uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu C‑2/06/04.
2004. gada 5. augustā
EMSA
informēja prasītāju par to, ka tā nebija atbildējusi uz tās jautājumiem tāpēc, ka tie tika iesniegti novēloti saskaņā ar
uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 8. punktu.
2004. gada 9. augustā prasītāja iesniedza piedāvājumu uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu C‑2/06/04.
2004. gada 25. augustā piedāvājumu atvēršanas komisija, kuras sastāvā bija četras personas un kuru iecēla
EMSA
2004. gada 16. jūlijā, atvēra piedāvājumus, it īpaši norādot, ka attiecībā uz sabiedrības
SSPA Sweden AB
(turpmāk tekstā – “
SSPA
”) iesniegto piedāvājumu, kurš tika saņemts 2004. gada 10. augustā, proti, vienu dienu pēc piedāvājumu iesniegšanai noteiktā
termiņa, bija jāiesniedz rakstveida apstiprinājums par tā nosūtīšanu, jo uz vēstules, kurā bija ielikts tās piedāvājums, nebija
uzspiests pasta zīmogs.
2004. gada 26. augustā piedāvājumu atvēršanas komisijas priekšsēdētājs uzrakstīja vēstuli
SSPA
, lūdzot tai iesniegt pierādījumu, ka piedāvājumu nosūtīšanā tika ievērots gan noteiktais termiņš, gan uzaicinājumā iesniegt
piedāvājumu precizētie noteikumi.
Izvērtējot
SSPA
iesniegtos dokumentus, piedāvājumu atvēršanas komisija 2004. gada 21. septembrī nolēma pieņemt tās iesniegto piedāvājumu.
Ar 2004. gada 30. novembra vēstuli, kuru, kā apgalvo prasītāja, tā ir saņēmusi tikai 2004. gada 13. decembrī,
EMSA
informēja to, ka tās piedāvājums nav ticis pieņemts, jo kvalitātes un cenas attiecība bija zemāka par pieņemtā pretendenta
piedāvājumu.
2004. gada 7. decembrī prasītāja nosūtīja
EMSA
faksu par uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu C‑1/01/04, kurā prasītāja tai tostarp lūdza informēt to par tās piedāvājuma uzaicinājumā
iesniegt piedāvājumu C‑2/06/04 pieņemšanu vai noraidīšanu un nosūtīt tai tādu pašu informāciju, kuru tā bija lūgusi saistībā
ar pirmo uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu.
Ar 2005. gada 5. janvāra faksu prasītāja norādīja
EMSA
, ka tā Finanšu regulā noteiktajā termiņā nebija saņēmusi informāciju par abu uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu iznākumu.
Prasītāja arī sūdzējās par to, ka
EMSA
ar pieņemtajiem pretendentiem bija parakstījusi līgumus un bija publicējusi šo informāciju
Oficiālajā Vēstnesī
.

EMSA
atbildēja ar 2005. gada 6. janvāra vēstuli, kuru tā 2005. gada 7. janvārī nosūtīja arī pa faksu, informējot par prasītājas
piedāvājumam piešķirto vērtējumu, kā arī kopējo pieņemtā piedāvājuma vērtējumu un tāda
Oficiālajā Vēstnesī
publicētā paziņojuma par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu kopiju, kurā bija minēts pieņemtā pretendenta
nosaukums. Attiecībā uz pieņemtā pretendenta piedāvājuma raksturlielumiem
EMSA
norādīja:
“Pieņemtā pretendenta piedāvājums uzrādīja prasīto kompetenci, un tas tika iesniegts kā labi pārdomāts priekšlikums. Projekta
uzdevumi un par to atbildīgās personas loma bija samērā labi izklāstīta. Komandas vadītājs vada komandu, kurai ir liela pieredze,
kas uzkrāta iepriekšējos projektos un kas pilnībā atbilst projektam, par kuru bija izsludināts uzaicinājums iesniegt piedāvājumu.
Tika parādīta ļoti laba izpratne par projektu. Ieteiktie līdzekļi jau ir tikuši veiksmīgi izmantoti un ir saderīgi ar
EMSA
IT ietvaru.”
Atbildot uz šo pēdējo minēto vēstuli, prasītāja 2005. gada 18. janvārī nosūtīja
EMSA
faksu, kurā tai pārmeta, ka tā ir pārkāpusi Finanšu regulu, jo
EMSA
noteiktajā termiņā nebija atbildējusi uz tās pieteikumu par informācijas saņemšanu, nebija nosūtījusi pieņemtā pretendenta
nosaukumu, tā finansiālā piedāvājuma apmēru, kā arī šī piedāvājuma tehnisko izvērtējumu salīdzinājumā ar prasītājas iesniegto
un bija nolēmusi parakstīt līgumu. Visbeidzot prasītāja lūdza sniegt vairākus skaidrojumus par novērtēšanas komitejas vērtējumu.

EMSA
atbildēja prasītājai ar 2005. gada 9. februāra vēstuli, norādot tai, ka tās rīcībā jau ir vajadzīgā informācija un ka detalizētāka
informācija, kā, piemēram, noteikta finansiāla un komerciāla rakstura informācija par pieņemto pretendentu, kaitētu tā leģitīmajām
interesēm un tādējādi tā nevar tikt izpausta.

Process un lietas dalībnieku prasījumi
Ar prasības pieteikumu, kas Pirmās instances tiesas [tagad – Vispārējā tiesa] kancelejā iesniegts 2005. gada 14. februārī,
prasītāja cēla šo prasību.
Pēc tiesneša referenta ziņojuma Pirmās instances tiesa (trešā palāta) nolēma sākt mutvārdu procesu un tās Reglamenta 64. pantā
paredzēto procesa organizatorisko pasākumu ietvaros uzaicināja lietas dalībniekus iesniegt noteiktus dokumentus un
EMSA
– rakstveidā atbildēt uz vienu jautājumu. Lietas dalībnieki izpildīja šos lūgumus noteiktajā termiņā.
Tika uzklausīti lietas dalībnieku mutvārdu paskaidrojumi un to atbildes uz jautājumiem, kurus Pirmās instances tiesa uzdeva
2009. gada 20. janvāra tiesas sēdē.
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        atcelt
EMSA
lēmumus par tās piedāvājumu nepieņemšanu un līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu pieņemtajiem pretendentiem;
–        atcelt visus
EMSA
vēlāk pieņemtos lēmumus attiecīgajos uzaicinājumos iesniegt piedāvājumu;
–        piespriest
EMSA
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus pat tad, ja prasība tiek noraidīta.

EMSA
prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–        atzīt prasību par nepieņemamu vai pakārtoti noraidīt to kā nepamatotu;
–        piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Par pieņemamību
Formāli neizvirzot iebildi par nepieņemamību,
EMSA
ir minējusi divus šķēršļus tiesas procesam attiecīgi par to, ka Vispārējās tiesas kompetencē nav lemt par prasību, kas celta,
pamatojoties uz EKL 230. pantu, pret
EMSA
izdotu aktu, un par prasības pieteikuma neatbilstību formālajām prasībām. Vispārējā tiesa vispirms izvērtēs pirmo minēto
šķērsli tiesas procesam.
1.
Par Vispārējās tiesas kompetenci lemt par prasību, kas celta, pamatojoties uz EKL 230. pantu, pret EMSA izdotu aktu

Lietas dalībnieku argumenti

EMSA
norāda, ka tās izdotie akti vien tās statusa dēļ nav pārsūdzami saskaņā ar EKL 230. pantu. Tā kā šajā pantā nav tiešas vai
netiešas atsauces uz tādu Savienības aģentūru vai struktūru aktiem, kuras nav šajā pantā minētās iestādes, Vispārējā tiesa
nevarot pārbaudīt tās izdoto aktu tiesiskumu.
EMSA
uzskata, ka Tiesas 1986. gada 23. aprīļa spriedums lietā 294/83
Les Verts
/Parlaments, tā sauktais spriedums “Les Verts” (
Recueil
, 1339. lpp.), nav piemērojams šajā lietā, jo tajā runa bija par iestādes, nevis aģentūras lēmuma pārbaudi tiesā.
Regulas Nr. 1406/2002 8. pantā, kurā ir vienīgi paredzēts, ka Tiesas kompetencē ir izskatīt strīdus par
EMSA
līgumisko un ārpuslīgumisko atbildību, esot tieši pretēji apstiprināts, ka nedz Vispārējās tiesas, nedz Tiesas kompetencē
nav pārbaudīt tās aktu tiesiskumu. Turklāt, tā kā šajā pantā ir minēta vienīgi Tiesa, no tā secināms, ka, ja kādas tiesas
kompetencē būtu pieņemt nolēmumu, tad tā būtu Tiesa, nevis Vispārējā tiesa.
Prasības atcelt kādas aģentūras pieņemtu nolēmumu nepieņemamību turklāt apstiprinot Tiesas 2005. gada 15. marta spriedums
lietā C‑160/03 Spānija/
Eurojust
(Krājums, I‑2077. lpp., 35.–37. un 40. punkts), kā arī Pirmās instances tiesas 1998. gada 8. jūnija rīkojums lietā T‑148/97
Keeling
/ITSB (
Recueil
, II‑2217. lpp.).
Ņemot vērā, ka šajā spriedumā un šajā rīkojumā esot ieviesti divi kritēriji, lai noteiktu EKL 230. panta piemērošanu, proti,
tas, ka šajā pantā ir iekļauta norāde uz iestādi, un nosacījums par efektīvas pārbaudes tiesā neesamību, tas nozīmējot, ka
abiem nosacījumiem ir jābūt izpildītiem, bet šajā lietā
EMSA
nav izpildījusi pirmo nosacījumu, jo tā nav minēta EKL 230. pantā. Turklāt, pat ja katrs no šiem nosacījumiem būtu pietiekams
pats par sevi, otrais nosacījums nav izpildīts, jo Regulas Nr. 1406/2002 8. pantā ir paredzēta pārbaude tiesā, lai arī šajā
pantā runa tomēr ir vienīgi par strīdiem saistībā ar
EMSA
līgumisko un ārpuslīgumisko atbildību.
Prasītāja apstrīd šo šķērsli tiesas procesam.

Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms jākonstatē, ka aģentūras, kuras izveidotas, pamatojoties uz atvasinātajām tiesībām, kā, piemēram,
EMSA
, nav to iestāžu vidū, kuras minētas EKL 230. panta pirmajā daļā.
Tāpat jānorāda, ka Regulas Nr. 1406/2002 8. pantā ir noteikts, ka Tiesai ir jurisdikcija izskatīt strīdus par zaudējumu atlīdzību
EMSA
ārpuslīgumiskās atbildības jomā, kā arī pieņemt nolēmumu saskaņā ar šķīrējklauzulu, kura eventuāli ietverta
EMSA
noslēgtajā līgumā. Savukārt šajā regulā nav paredzēts, ka Tiesai ir jurisdikcija lemt par prasību atcelt citus
EMSA
pieņemtos lēmumus.
Tomēr šie apsvērumi neliedz Vispārējai tiesai pārbaudīt tādu
EMSA
aktu tiesiskumu, kuri nav minēti Regulas Nr. 1406/2002 8. pantā.
Kā Vispārējā tiesa, atsaucoties uz iepriekš 56. punktā minēto spriedumu lietā
Les Verts
, to ir atzinusi savā 2008. gada 8. oktobra spriedumā lietā T‑411/06
Sogelma
/ERA (Krājums, II‑2771. lpp., 36. punkts), Eiropas Kopiena ir tiesību kopiena un ar Līgumu ir iedibināta pilnīga tiesību aizsardzības
līdzekļu un procedūru sistēma, lai Tiesai piešķirtu pilnvaras pārbaudīt iestāžu aktu tiesiskumu. Līguma sistēmai atbilst iespēja
celt tiešu prasību pret visiem iestāžu noteikumiem, kuri rada tiesiskas sekas. Pamatojoties uz šiem apgalvojumiem, Tiesa iepriekš
56. punktā minētajā spriedumā lietā
Les Verts
secināja, ka prasību atcelt tiesību aktu var vērst pret Eiropas Parlamenta tiesību aktiem, kas pieņemti, lai radītu tiesiskas
sekas trešām personām, lai gan Līguma pantā, kurš attiecas uz prasību atcelt tiesību aktu, – redakcijā, kura bija spēkā tajā
laikā, – bija runa tikai par Padomes un Komisijas tiesību aktiem. Tiesa norādīja, ka šī panta interpretācija, saskaņā ar kuru
no apstrīdamajiem tiesību aktiem tiek izslēgti Eiropas Parlamenta tiesību akti, ir pretrunā gan Līguma garam, kas minēts EK līguma
164. pantā (jaunajā redakcijā – EKL 220. pants), gan tā sistēmai (šajā ziņā skat. iepriekš 56. punktā minēto spriedumu lietā
Les Verts
, 23.–25. punkts).
No šī sprieduma var secināt vispārējo principu, ka jebkuram aktam, kuru izdod tāda iestāde kā
EMSA
un kurš ir pieņemts, lai radītu tiesiskas sekas attiecībā uz trešām personām, ir jābūt pakļautam pārbaudei tiesā.
Protams, iepriekš 56. punktā minētajā spriedumā lietā
Les Verts
ir minētas tikai iestādes, savukārt
EMSA
, kā tas konstatēts iepriekš 61. punktā, nav to iestāžu vidū, kuras minētas EKL 230. pantā. Tomēr šādu iestāžu situācija,
kurām ir pilnvaras pieņemt aktus, kuri ir paredzēti, lai radītu tiesiskas sekas attiecībā uz trešām personām – kas neapšaubāmi
ir gadījums, kad publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās šīs iestādes pieņem lēmumus, ar kuriem
ir noraidīts kāda pretendenta piedāvājums un līguma slēgšanas tiesības piešķirtas citam pretendentam, – ir identiska tai situācijai,
kuras pamatā tika taisīts iepriekš 56. punktā minētais spriedums lietā
Les Verts
. Līdz ar to tiesību kopienā nav pieņemami, ka šādi akti vispār netiek pārbaudīti tiesā (šajā ziņā skat. iepriekš 64. punktā
minēto spriedumu lietā
Sogelma
/ERA, 37. punkts).
No tā izriet, ka lēmumi, kurus
EMSA
pieņēmusi publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās un kuri ir pieņemti, lai radītu tiesiskas sekas
attiecībā uz trešām personām, ir pārsūdzami akti.
Šo secinājumu neatspēko
EMSA
norādītā judikatūra savas argumentācijas par prasības nepieņemamību atbalstam.
Attiecībā uz iepriekš 58. punktā minēto spriedumu lietā Spānija/
Eurojust
taisnība, ka Tiesa tajā ir konstatējusi, ka pārsūdzamie akti nebija pārņemti to aktu sarakstā, kuru tiesiskumu tā var pārbaudīt
saskaņā ar EKL 230. pantu (šī sprieduma 37. punkts). Tomēr nākamajā šī sprieduma punktā Tiesa ir norādījusi, ka LES 41. pants,
kurš bija piemērojams šajā lietā, neparedzēja EKL 230. panta piemērošanu Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļā iekļautajiem
noteikumiem par policijas un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās un ka Tiesas kompetence šajā jomā ir precizēta LES 35. pantā,
uz kuru atsaucas LES 46. panta b) punkts. Turklāt attiecībā uz tiesībām uz efektīvu tiesas aizsardzību Tiesa šī paša sprieduma
41. un 42. punktā arī ir minējusi, ka šajā lietā pārsūdzētajiem aktiem nebija pilnībā liegta pārbaude tiesā (šajā ziņā skat.
iepriekš 64. punktā minēto spriedumu lietā
Sogelma
/ERA, 45. punkts).
Iepriekš 58. punktā minētajā rīkojumā lietā
Keeling
/ITSB Pirmās instances tiesa 32. punktā nav vienīgi konstatējusi, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas birojs (preču zīmes, paraugi
un modeļi) (ITSB) nebija nedz viena no Kopienas iestādēm, kuras minētas EK līguma 4. pantā (jaunajā redakcijā – EKL 7. pants),
nedz arī EK līguma 173. panta pirmajā daļā (jaunajā redakcijā – EKL 230. pants) minēta iestāde, bet 33. punktā arī konstatējusi,
ka attiecībā uz apstrīdēto ITSB priekšsēdētāja lēmumu pastāvēja citas tiesību aizsardzības iespējas, it īpaši minot EK līguma
179. pantu (jaunajā redakcijā – EKL 236. pants). Līdz ar to šis rīkojums nevar liegt, lai prasību, kura pamatota ar EKL 230. pantu,
varētu celt par lēmumu, kuru izdevusi šajā pantā nenorādīta iestāde (šajā ziņā skat. iepriekš 64. punktā minēto spriedumu
lietā
Sogelma
/ERA, 46. punkts).
Tādējādi
EMSA
minētā judikatūra neapšauba apgalvojumu, ka šādas iestādes izdots akts, kurš trešām personām rada tiesiskas sekas, nevar
izvairīties no pārbaudes tiesā.
Šis risinājums turklāt nevar tikt apšaubīts ar iepriekš 64. punktā minētā sprieduma lietā
Sogelma
/ERA, uz kuru tiesas sēdē norādīja
EMSA
, interpretāciju, saskaņā ar kuru tās situācija atšķiroties no Eiropas Rekonstrukcijas aģentūras (ERA) situācijas, jo šai
pēdējai minētajai aģentūrai, īstenojot Kopienas palīdzību Serbijai un Melnkalnei, Komisija noteica pienākumu sagatavot un
izvērtēt uzaicinājumus iesniegt piedāvājumu, kā arī piešķirt līguma slēgšanas tiesības. No tā izrietēja, ka lēmumi, kurus
Komisija bija pieņēmusi pati, ja tā nebija deleģējusi savas pilnvaras, nevarēja izvairīties no pārbaudes tiesā tikai tāpēc
vien, ka Komisija savas pilnvaras bija deleģējusi ERA, citādāk tiktu radīts tiesību vakuums.
Taču
EMSA
sniegtajā interpretācijā ir ignorēts iepriekš 64. punktā minētā sprieduma lietā
Sogelma
/ERA 39. un 40. punkta teksts, no kura izriet, ka argumentu par tiesību, pamatojoties uz kurām, rīkojas ERA, dabu Vispārējā
tiesa apskata detalizēti un tas ir minēts tikai tāpēc, lai papildus pamatotu secinājumu, kurš izdarīts šī paša sprieduma 37. punktā,
kurā Vispārējā tiesa atgādina vispārējo principu, saskaņā ar kuru jebkuram Kopienu iestādes izdotam aktam, kurš trešām personām
rada tiesiskas sekas, ir jābūt pakļautam pārbaudei tiesā. Turklāt pretēji tam, ko apgalvo
EMSA
, šajā lietā pastāv tāda pati iespēja radīt tiesību vakuumu, ja uzskatītu, ka attiecīgie akti nav pārbaudāmi tiesā.
Visbeidzot attiecībā uz
EMSA
argumentu, saskaņā ar kuru no Regulas Nr. 1406/2002 8. panta – kurā minēta vienīgi Tiesa – varot secināt, ka, ja šajā lietā
kādas tiesas kompetencē būtu pieņemt nolēmumu, tad tā būtu Tiesa, nevis Vispārējā tiesa, pietiek norādīt, ka vārds “Tiesa”
šajā gadījumā ir lietots vispārīgi, lai apzīmētu Tiesu, Vispārējo tiesu un specializēto tiesu – Eiropas Savienības Civildienesta
tiesu. Tādējādi Regulas Nr. 1406/2002 8. pantā izdarītā atsauce uz “Tiesu” ir saprotama tādējādi, ka tā attiecas uz šo iestādi,
nevis uz vienu no tās sastāvā ietilpstošajām tiesām (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Tiesas 2005. gada 17. marta spriedumu
lietā C‑294/02 Komisija/
AMI Semiconductor Belgium
u.c., Krājums, I‑2175. lpp., 49. punkts).
Līdz ar to šī prasība ir pieņemama saskaņā ar EKL 230. panta pirmo daļu, kura interpretēta, ņemot vērā iepriekš 56. punktā
minēto spriedumu lietā
Les Verts
(23.–25. punkts), un iepriekš 64. punktā minēto spriedumu lietā
Sogelma
/ERA (36. un 37. punkts). Šo risinājumu turklāt apstiprina LESD 263. panta pirmā daļa, saskaņā ar kuru Eiropas Savienības
Tiesas kompetencē ir pārbaudīt Savienības iestāžu vai struktūru aktu, kas pieņemti, lai radītu tiesiskas sekas attiecībā uz
trešām personām, tiesiskumu. Tādējādi pirmais
EMSA
izvirzītais šķērslis tiesas procesam var tikai un vienīgi tikt noraidīts.
2.
Par “exceptio obscuri libelli”

Lietas dalībnieku argumenti
Ar iebildi par nepieņemamību saistībā ar prasības pieteikuma nesaprotamo tekstu
EMSA
pēc būtības norāda, ka prasītāja nav precizējusi, kurš pamats ir piemērojams kuram uzaicinājumam iesniegt piedāvājumu, un
tādējādi šajā prasības pieteikumā, kurā ir sajaukti kopā abi uzaicinājumi iesniegt piedāvājumu, nav ietverts pietiekami skaidrs
un precīzs izvirzīto pamatu kopsavilkuma izklāsts, tādējādi pārkāpjot Tiesas Statūtus un Vispārējās tiesas Reglamentu, kā
arī attiecīgo judikatūru.
Prasītāja apstrīd šo apgalvojumu.

Vispārējās tiesas vērtējums
Jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas Statūtu 21. panta pirmo daļu, kas procesā Vispārējā tiesā ir piemērojams atbilstoši šo pašu
statūtu 53. panta pirmajai daļai, un Vispārējās tiesas Reglamenta 44. panta 1. punkta c) apakšpunktu prasības pieteikumā ir
jānorāda strīda priekšmets un kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem. Šai norādei ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai,
lai atbildētāja puse varētu sagatavot savu aizstāvību un Vispārējā tiesa īstenot savu pārbaudi, ja iespējams, bez papildu
informācijas iesniegšanas. Nolūkā nodrošināt tiesisko drošību un pareizu tiesvedību, lai atzītu prasību par pieņemamu, pamata
faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, uz kuriem prasība pamatota, jāizriet – vismaz kopsavilkuma veidā un tomēr saskaņotā
un saprotamā veidā – no paša prasības pieteikuma teksta (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas 1996. gada 18. septembra
spriedumu lietā T‑387/94
Asia Motor France
u.c./Komisija,
Recueil
, II‑961. lpp., 106. un 107. punkts; 2002. gada 11. janvāra spriedumu lietā T‑210/00
Biret
un
Cie
/Padome,
Recueil
, II‑47. lpp., 34. punkts, un 2005. gada 14. decembra spriedumu lietā T‑209/01
Honeywell
/Komisija, Krājums, II‑5527. lpp., 55. un 56. punkts un tajos minētā judikatūra).
Šajā lietā jānorāda, ka prasības pieteikumā ir izpildītas procesuālajos noteikumos paredzētās prasības, jo tas gan atbildētājai
pusei, gan Vispārējai tiesai ļauj identificēt rīcību, kura tiek pārmesta
EMSA
, kā arī strīda pamatā esošos faktus un apstākļus. Turklāt no lietas materiāliem izriet, ka
EMSA
pat ir varējusi atbilstoši noorganizēt aizstāvību un izvirzīt detalizētus argumentus, atbildot uz katru no prasītājas izvirzītajiem
iebildumiem.
Līdz ar to iebilde par nepieņemamību saistībā ar prasības pieteikuma neatbilstību formālajām prasībām ir jānoraida.

Par lietas būtību
Prasītāja savu prasību par atcelšanu atbalstam norāda uz četriem pamatiem. Pirmais pamats attiecas uz labas ticības, labas
pārvaldības un rūpības principu pārkāpumu. Otrais pamats balstīts uz Finanšu regulas, īstenošanas kārtības, kā arī Direktīvas 92/50
pārkāpumu. Trešais pamats ir par
EMSA
pieļautajām acīmredzamām kļūdām vērtējumā. Ceturtais pamats attiecas uz atbilstošas informācijas neesamību un pamatojuma
trūkumu. Turklāt pēc tam, kad
EMSA
kā sava atbildes raksta pielikumus bija iesniegusi administratīva rakstura materiālus par abām attiecīgajām uzaicinājuma
iesniegt piedāvājumu procedūrām, prasītāja replikas stadijā prasības pieteikumā izvirzīto pamatu atbalstam izvirzīja vairākus
precīzus iebildumus par vairākiem iespējamiem pārkāpumiem, kuri izrietēja no šiem administratīva rakstura materiāliem, kā
arī attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru C‑2/06/04 atsevišķu pamatu par pieņemtā pretendenta iesniegtā
piedāvājuma neatbilstību uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus 2. punktā noteiktajiem piedāvājumu iesniegšanas noteikumiem. Vispārējā
tiesa vispirms izvērtēs prasību atcelt
EMSA
pieņemtos lēmumus uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā C‑2/06/04.
1.
Par prasību atcelt EMSA pieņemtos lēmumus uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā C‑2/06/04

Par pamatu attiecībā uz pieņemtā pretendenta iesniegtā piedāvājuma neatbilstību
Lietas dalībnieku argumenti
Savā replikas rakstā prasītāja izvirza jaunu pamatu par to, ka pieņemtā pretendenta piedāvājums nevarēja tikt uzskatīts par
atbilstošu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus 2. punkta a) apakšpunktam. No lietas materiāliem izrietot, ka pieņemtajam pretendentam,
kurš nebija iesniedzis pierādījumu par sava piedāvājuma nosūtīšanu, bija vienīgi
a posteriori
jāiesniedz Zviedrijas pasta darbinieka apliecinājums, kurā norādīts, ka vēstule patiešām tika nosūtīta termiņā. Prasītāja
uzskata, ka pasta darbinieka vēstule nevar tikt aizstāta ar “pasta zīmogu” un “būt ar publisku ticamību”; līdz ar to tā nevarot
būt pietiekams pierādījums. Prasītāja uzskata, ka šādas neatbilstības pieļaušana var būt par bīstamu precedentu un radīt nenoteiktību
attiecībā uz termiņu ievērošanu publisko iepirkumu jomā.

EMSA
iebilst, uzskatot, ka attiecīgā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus 2. punkta a) apakšpunkta mērķis bija paredzēt veidu, kā
pārbaudīt, ka visi pretendenti ir iesnieguši savus piedāvājumus līdz termiņa izbeigšanās dienai. Novērtēšanas komitejas lēmums
pieņemt citu pierādījuma veidu tādējādi esot saprātīgs, jo šajā gadījumā pasts pretēji tā parastajai praksei uz vēstules nebija
uzspiedis savu zīmogu.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms jānorāda, ka prasītājas replikas stadijā izvirzītais pamats par pieņemtā pretendenta iesniegtā piedāvājuma uzaicinājumā
iesniegt piedāvājumu C‑2/06/04 neatbilstību uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 2. punktā paredzētajiem piedāvājumu iesniegšanas
noteikumiem ir jauns pamats. Tomēr, pamatojoties uz Reglamenta 48. panta 2. punktu, tā kā šis pamats balstījās uz tiesiskiem
un faktiskiem apstākļiem, uz kuriem tika norādīts procesa laikā, proti, šī uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu ietvaros iesniegto
piedāvājumu atvēršanas komisijas protokolā, var tikt pieļauts, ka
EMSA
to pievienoja lietas materiāliem kā pielikumu savam atbildes rakstam.
Taču saskaņā ar iedibinātu judikatūru līgumslēdzējai iestādei katrā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras stadijā ir
jānodrošina vienlīdzīga attieksme un līdz ar to vienlīdzīgas iespējas visiem pretendentiem (šajā ziņā skat. Tiesas 2004. gada
29. aprīļa spriedumu lietā C‑496/99 P Komisija/
CAS Succhi di Frutta
,
Recueil
, I‑3801. lpp., 108. punkts; šajā ziņā skat. arī Pirmās instances tiesas 2007. gada 12. jūlija spriedumu lietā T‑250/05
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, Krājumā nav publicēts, 45. punkts un tajā minētā judikatūra, un 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T‑332/03
European Service Network
/Komisija, Krājumā nav publicēts, 122. punkts). Līgumā paredzētā neizkropļotas konkurences sistēma var tikt nodrošināta tikai
tad, ja tiek garantēta dažādu saimnieciskās darbības subjektu iespēju vienlīdzība (iepriekš minētais spriedums lietā
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, 46. punkts).
Tāpat ir jāatgādina, ka saskaņā ar Finanšu regulas 98. panta 1. punktu “piedāvājumu iesniegšanas noteikumi nodrošina reālu
konkurenci, kā arī to, ka piedāvājumu saturs netiek izpausts, līdz tos visus vienlaicīgi atver”.
Šajā lietā paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu tika noteikts piedāvājumu iesniegšanas termiņš – 2004. gada 9. augusts.
Turklāt uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu – kurā saskaņā ar īstenošanas kārtības 130. panta 2. punkta a) apakšpunktu ir jāprecizē
vismaz “piedāvājumu iesniegšanas un prezentēšanas noteikumi, it īpaši noteiktais pēdējais iesniegšanas datums un laiks”, –
2. punktā bija norādīts, ka piedāvājumus varēja iesniegt vai nu ar ierakstītu vēstuli, to nosūtot uz norādīto adresi vēlākais
2004. gada 9. augustā (to apliecinot ar pasta zīmogu), vai arī iesniedzot tos tieši rokās norādītajā adresē vēlākais 2004. gada
9. augustā plkst. 16.00, un šajā pēdējā minētajā gadījumā piedāvājuma iesniegšanu apliecina
EMSA
ierēdņa parakstīts un datēts apliecinājums. Uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu arī tika precizēts, ka jebkāds piedāvājuma
nosūtīšanas veids, kas nav ar ierakstītu vēstuli, tostarp tā piegāde, izmantojot “kurjera” pakalpojumus, tiks uzskatīts par
“iesniegšanu tieši rokās”.
Šie nosūtīšanas noteikumi atbilst īstenošanas kārtības 143. panta 2. punktam, kas minēts iepriekš 12. punktā, saskaņā ar kuru
“piedāvājumus nosūta pēc pretendentu izvēles [..] vai nu pa pastu; šādā gadījumā konkursa dokumentos precizē, ka tiek norādīts
nosūtīšanas ar ierakstītu vēstuli datums, ko apliecina pasta zīmogs, [..] vai arī iesniedzot tieši vai ar pretendenta pilnvarotas
personas, tostarp kurjera, starpniecību iestādes dienestiem; šādā gadījumā konkursa dokumentos [..] precizē dienestu, kurā
piedāvājumi ir iesniedzami, pretī saņemot datētu un parakstītu apliecinājumu par to iesniegšanu”. Šajā sakarā jānorāda, ka
atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīvas 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta
pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai (OV 1998, L 15, 14. lpp.) 2. panta 9. punktam
“ierakstīts sūtījums” ir pakalpojums, kur pēc vienotas likmes dod garantiju pret zuduma, nolaupīšanas vai sabojāšanas risku
un vajadzības gadījumā pēc pieprasījuma sūtītājam izsniedz dokumentu, kurš ir apstiprinājums tam, ka pasta sūtījums ir nodots
piekļuves vietā un/vai piegādāts adresātam.
Turklāt vēl joprojām saskaņā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 2. punktu minēto formālo prasību neizpildes gadījumā piedāvājums
ir noraidāms atvēršanas procedūrā laikā.
Atbilstoši pirmajam piedāvājumu atvēršanas komisijas sagatavotajam protokolam 2004. gada 25. augustā
SSPA
piedāvājums, proti, piedāvājums, kurš vēlāk tika pieņemts, neietvēra pierādījumu par tā nosūtīšanu un, lai to atzītu par
atbilstošu, tādējādi bija vajadzīgs, lai pretendents iesniedz rakstisku nosūtīšanas apliecinājumu. No otrā protokola, kas
datēts ar 2004. gada 21. septembri, izriet, ka pēc piedāvājumu atvēršanas komisijas vēstules, ar kuru tā uzaicināja iesniegt
minēto rakstisko apliecinājumu,
SSPA
nosūtīja
EMSA
Zviedrijas pasta darbinieka apliecinājumu, kurā apstiprināts, ka piedāvājums tika nosūtīts termiņā. Piedāvājumu atvēršanas
komisija līdz ar to uzskatīja
SSPA
piedāvājumu par atbilstoši iesniegtu.
Šim pēdējam minētajam protokolam pievienotos dokumentus
EMSA
iekļāva lietas materiālos kā atbildi uz Vispārējās tiesas uzdoto procesa organizatorisko pasākumu. Tie it īpaši ir aplokšņu,
kurās ietverts
SSPA
nosūtītais piedāvājums un kuras saņēma
EMSA
, kopijas, to savstarpēji nosūtīto vēstuļu kopijas, kā arī 2004. gada 6. augusta Gēteborgas pasta nodaļas apliecinājuma kopija
un ar 2004. gada 2. septembri datēts šīs pašas pasta nodaļas darbinieka parakstīts apliecinājums, kurā būtībā ir apstiprināts,
ka aploksni, kurā apgalvots, ka tajā atradās attiecīgais piedāvājums, minētā pasta nodaļa izsūtīja 2004. gada 6. augustā.
Taču no šiem dokumentiem, pirmkārt, izriet, ka
SSPA
piedāvājumu
EMSA
saņēma 2004. gada 10. augustā, proti, vienu dienu pēc piedāvājumu iesniegšanai noteiktā termiņa izbeigšanās, un ka uz aploksnēm,
kurās bija ietverts minētais piedāvājums, nebija nekādu pasta zīmogu – vienalga vai nosūtīšanas, vai saņemšanas.
Otrkārt, jānorāda, ka, lai arī
EMSA
vēstulē, kas tika nosūtīta
SSPA
2004. gada 26. augustā, norādīja, ka “uz aploksnes nebija norādes nedz par to, ka tā ir nosūtīta ar ierakstītu sūtījumu,
nedz iesniegšanas pasta nodaļā datums”, un uzaicināja tai iesniegt “jebkādus pierādījumus [par to, ka piedāvājums tika iesniegts]
termiņā un atbilstoši uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu prasītajai formai”,
SSPA
tai nosūtīja tikai un vienīgi Gēteborgas pasta nodaļas apliecinājumu.
Šajā sakarā
EMSA
tiesas sēdē izvirzītais arguments, ka minētais apliecinājums pierādīja vēstules iereģistrēšanu, kas kaut kādā veidā ir pielīdzināma
ierakstītam sūtījumam, nav atbalstāms. Pirmkārt, šādu apliecinājumu nekādi nevar pielīdzināt ierakstīta sūtījuma iesniegšanas
apstiprinājumam, kas neatkarīgi no pasta zīmoga uzspiešanas uz aploksnes parasti tiek izsniegts nosūtītājam kā pierādījums
par pasta sūtījuma iesniegšanu, kā tas izklāstīts iepriekš 88. punktā. Šajā apliecinājumā neparādās nedz nosūtītāja, nedz
saņēmēja nosaukums, nedz arī vēstules nosūtīšanas vieta vai arī jebkāda cita informācija, kas apliecina, ka šis apliecinājums
attiecās uz ierakstītu sūtījumu. Turklāt no lietas materiāliem izriet, ka
EMSA
kāda cita pretendenta piedāvājumu uzskatīja par atbilstošu vienīgi tad, kad tas pats pēc savas ierosmes bija iesniedzis apstiprinājumu,
kurā bija norādīts ierakstītā sūtījuma datums un numerācijas kods, kas to saistīja ar aploksni, kurā bija ietverts piedāvājums,
lai arī šis piedāvājums sākotnēji tika izslēgts, jo uz aploksnes, kurā tas bija iekļauts, bija vienīgi zīmogs ar saņemšanas
datumu. Otrkārt, pretēji tam, ko
EMSA
centās panākt tiesas sēdē, no lietas materiāliem nepārprotami izriet, ka tas nav iepriekš minētais apliecinājums, kurš tai
beigās lika atzīt
SSPA
piedāvājumu par atbilstošu, bet gan Zviedrijas pasta darbinieka paziņojums, lai arī iepriekš minētā pretendenta gadījumā
EMSA
par pietiekamu pierādījumu uzskatīja tā iesniegto apstiprinājumu pēc tam, kad tā bija pavēstījusi par šī pretendenta piedāvājuma
noraidīšanu.
Treškārt, jākonstatē, ka Gēteborgas pasta nodaļas darbinieka apstiprinājumā ir precizēts: “Ar šo es apliecinu, ka [..], izvērtējot
pievienotā apstiprinājuma kopiju [..], kā arī piegādātās aploksnes kopiju, šo aploksni iepriekš minētā pasta nodaļa bija nosūtījusi
2004. gada 6. augustā.” Līdz ar to Zviedrijas pasta darbinieks atzina, ka aploksni, kurā, kā apgalvots, bija iekļauts
SSPA
piedāvājums, viņš bija nosūtījis 2004. gada 6. augustā, tomēr nepaskaidrojot, pirmkārt, kāpēc uz minētās aploksnes nebija
nekāda pasta zīmoga, un, otrkārt, nenorādot, vai runa bija par ierakstītu sūtījumu. Uzdodot šajā sakarā jautājumu tiesas sēdē,
EMSA
pat nevarēja pierādīt, ka sūtījums bija ierakstīts.
Tādējādi ne no viena lietas materiāla neizriet, ka
SSPA
piedāvājuma iesniegšana tika izdarīta ar ierakstītu sūtījumu.
Līdz ar to rodas jautājums, vai piedāvājumu atvēršanas komisija varēja vispirms atvērt
SSPA
piedāvājumu un vai to pēc tam varēja izvērtēt novērtēšanas komiteja, lai arī šis piedāvājums nonāca
EMSA
nākamajā dienā pēc piedāvājumu iesniegšanas termiņa.
Šajā sakarā jāatgādina, ka piedāvājumu saņemšanas pēdējā diena un laiks tika noteikts paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu
un tas bija 2004. gada 9. augusts plkst. 16.00. No uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 2. punkta nepārprotami izriet, ka piedāvājumiem
obligāti ir jānonāk
EMSA
vēlākais norādītajā datumā un laikā neatkarīgi no tā, vai runa ir par piedāvājumiem, kurus iesniedz rokās, vai piedāvājumiem,
kurus piegādā, izmantojot “kurjera” pakalpojumus, vienīgais izņēmums no šī noteikuma ir ierakstīts pasta sūtījums, kas ir
veicams vēlākais līdz minētajam datumam, bet kas var tikt saņemts vēlāk un ko apliecina pasta zīmogs. No tā izriet, ka iespēja,
ka piedāvājumi tiek saņemti vēlāk nekā noteiktajā datumā un laikā, kā izņēmums ir interpretējams šauri.
Turpinājumā ir jānorāda, ka uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus 2. punkta a) apakšpunktā ir minētas divas atšķirīgas formālās
prasības, kuras ir jāievēro pretendentam, kurš ir nodomājis iesniegt piedāvājumu pa pastu, un šīs prasības attiecīgi ir piedāvājuma
nosūtīšanas termiņš un noteikums par tā nosūtīšanu ar ierakstītu sūtījumu. Šīs prasības, lai arī tās ir papildu, tomēr ir
pašas par sevi nozīmīgas, izvērtējot piedāvājuma nosūtīšanas atbilstību konkursa dokumentos ietvertajiem noteikumiem, kā arī
īstenošanas kārtības 143. pantam.
Šo abu prasību ievērošana – kura svarīgumu
expressis verbis
atgādināja
EMSA
vēstulē, kuru tā 2004. gada 26. augustā nosūtīja
SSPA
, – līdz ar to ir jāpārbauda līgumslēdzējai iestādei, precīzāk – piedāvājumu atvēršanas komisijai, pirms piedāvājumu atvēršanas
un izvērtēšanas. Šajā sakarā piedāvājumu atvēršanas komisijai nav nekādas rīcības brīvības: kad tiek konstatēts, ka ārpus
termiņa saņemtais piedāvājums nav ticis nosūtīts saskaņā ar prasībām, kuras izriet no uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus,
kā arī īstenošanas kārtības, tā var to vienīgi noraidīt, kā tas ir atgādināts iepriekš 86. punktā.
Turklāt piedāvājuma atvēršanas stadija, kura noris saskaņā ar īstenošanas kārtības 145. pantu, tieši pēc sava rakstura ir
formāla un tās mērķis ir ļaut komisijai, kuras sastāvā ir vismaz trīs personas, izvērtēt un nodrošināt tādu noteikumu ievērošanu,
kuri it īpaši attiecas uz piedāvājumu nosūtīšanas kārtību, ņemot vērā šo noteikumu svarīgumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas
tiesību piešķiršanas procedūrās. Šīs komisijas locekļi paraksta tostarp dokumentus, kuri pierāda katra piedāvājuma nosūtīšanas
datumu un laiku, un paraksta protokolu par saņemto piedāvājumu atvēršanu, kurā ir norādīti atbilstošie un neatbilstošie piedāvājumi
un kurā ir sniegts pamatojums par neatbilstošo piedāvājumu noraidīšanu saskaņā ar īstenošanas kārtības 143. pantā noteikto
iesniegšanas kārtību. Līdz ar to runa ir par formalitātēm, kuru ievērošana publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas
procedūrā ir būtiska.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus un pretendentu vienlīdzīgas attieksmes principu, kura, kā izklāstīts iepriekš 85. punktā,
ievērošana ir jānodrošina katrā uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras posmā,
SSPA
iesniegtais piedāvājums šajā gadījumā nedrīkstēja tikt atvērts, kā arī piedāvājumu atvēršanas komisija to nevarēja pieņemt,
jo, tā kā uz piedāvājuma nebija apliecinoša pasta zīmoga un nebija pierādījuma, ka šis piedāvājums ir nosūtīts ar ierakstītu
sūtījumu, bija jāuzskata, ka šis piedāvājums nonāca
EMSA
tā saņemšanas dienā, t.i., 2004. gada 10. augustā, kas bija novēloti. No tā izriet, ka atvēršanas komisija kļūdījās, atverot
SSPA
piedāvājumu, kā arī kļūdījās novērtēšanas komiteja, to izvērtējot un ierindojot pirmajā vietā.
Taču saskaņā ar judikatūru procesuāls pārkāpums var būt pamats attiecīgā lēmuma pilnīgai vai daļējai atcelšanai tikai tad,
ja ir pierādīts, ka, nepastāvot šim pārkāpumam, administratīvā procesa rezultāts būtu varējis būt citādāks un tādējādi apstrīdētajam
lēmumam būtu varējis būt cits saturs (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. marta spriedumu lietā T‑345/03
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, Krājums, II‑341. lpp., 147. punkts, un iepriekš 85. punktā minēto spriedumu lietā
European Service Network
/Komisija, 130. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā lietā, ja
EMSA
nebūtu ņēmusi vērā
SSPA
piedāvājumu tā neatbilstības uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 2. punktā, kā arī īstenošanas kārtības 143. pantā minētajām
iesniegšanas prasībām dēļ, administratīvā procesa rezultāts noteikti būtu bijis citādāks, jo novērtēšanas komiteja nebūtu
izvērtējusi
SSPA
piedāvājumu, un lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, kura notiek, pamatojoties it īpaši uz piedāvājumu salīdzinošo
izvērtējumu, saturs noteikti būtu citādāks.
Turklāt, ņemot vērā, ka šajā lietā vienīgi divi uzņēmumi bija sasnieguši iepirkuma procedūras specifikāciju 13.1. punkta b) apakšpunktā
norādīto minimālo slieksni, ja
SSPA
piedāvājums būtu bijis noraidīts piedāvājumu atvēršanas posmā, attiecīgajā publiskā iepirkuma procedūrā būtu palicis tikai
viens piedāvājums. Šādos apstākļos līgumslēdzējai iestādei, kurai vairs nebija iespējams salīdzināt dažādu piedāvājumu cenas
vai citus raksturlielumus, lai attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības piešķirtu ekonomiski visizdevīgākajam
piedāvājumam, nebija jāpiešķir šīs attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības vienīgajam pretendentam, kas tika
atzīts par piemērotu tajā piedalīties (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Tiesas 1999. gada 16. septembra spriedumu lietā C‑27/98
Fracasso
un
Leitschutz
,
Recueil
, I‑5697. lpp., 31.–33. punkts). Tomēr šis apsvērums neļauj izslēgt to, ka
EMSA
, kā tā to atzina tiesas sēdē, atbildot uz vienu Vispārējās tiesas šajā sakarā uzdoto jautājumu, varēja atcelt attiecīgo publisko
iepirkumu un izsludināt jaunu uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu. Tādējādi atbilstoši tiesībām ir pierādīts, ka šī pārkāpuma
neesamības gadījumā administratīvā procesa rezultāts būtu bijis citādāks.
Līdz ar to
EMSA
lēmums par attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pieņemtajam pretendentam ir jāatceļ, jo šis
lēmums pārkāpj īstenošanas kārtības 143. panta un uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 2. punkta prasības, un nav jāizvērtē citi
prasītājas izvirzītie pamati attiecībā uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu C‑2/06/04.
Vispārējā tiesa tādējādi izvērtēs vienīgi tos prasītājas izvirzītos pamatus un argumentus, kuri ir minēti attiecībā uz
EMSA
lēmumiem noraidīt prasītājas piedāvājumu un piešķirt attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības citam pretendentam
uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā C‑1/01/04.
2.
Par prasību atcelt EMSA lēmumus uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā C‑1/01/04
Kā minēts iepriekš 81. punktā, prasītāja ir izvirzījusi četrus pamatus savas prasības atcelt tiesību aktu atbalstam, pirmkārt,
par to, ka ir pārkāpti labas ticības, labas pārvaldības un rūpības principi, otrkārt, ka ir pārkāpta Finanšu regula, īstenošanas
kārtība, kā arī Direktīva 92/50, treškārt, ka ir pieļautas kļūdas vērtējumā un, ceturtkārt, ka nav sniegta vajadzīgā informācija
un nav norādīts pamatojums. Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu vispirms izvērtēt pirmo pamatu, pēc tam otro, tad ceturto
un kā pēdējo – trešo pamatu.

Par pirmo pamatu attiecībā uz labas ticības, labas pārvaldības un rūpības principu pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītāja uzskata, ka
EMSA
ir pārkāpusi labas ticības, labas pārvaldības un rūpības principus, jo tā ir rīkojusies ar lielu novēlošanos un nav sniegusi
atbilstošas atbildes uz pretendentu uzdotajiem jautājumiem pirms to piedāvājumu iesniegšanas, kas saskaņā ar judikatūru var
būt pamats, lai atceltu lēmumu, ar nosacījumu, ka šis lēmums būtu bijis citādāks, ja pārkāpuma nebūtu.
Prasītāja atgādina, ka tā bija nosūtījusi jautājumus, uz kuriem
EMSA
bija atteikusies atbildēt, apgalvojot, ka tie nav bijuši iesniegti termiņā, proti, līdz 2004. gada 31. jūlijam. Šajā sakarā
tā uzsver, ka tā veltīgi ir centusies nosūtīt šos jautājumus pa faksu 2004. gada 31. jūlijā un ka
EMSA
tos nebija saņēmusi, iespējams, tādēļ, ka tās fakss slikti darbojās, ko
EMSA
atzina savā 2004. gada 2. augusta vēstulē. Prasītāja turklāt uzsver, ka
EMSA
jautājumus galu galā saņēma svētdienā, 2004. gada 1. augustā. Katrā ziņā, tā kā termiņš pieteikuma par papildu informācijas
saņemšanu iesniegšanai izbeidzās sestdien,
EMSA
bija jāpiešķir termiņa pagarinājums līdz pirmajai nākamajai darba dienai, proti, pirmdienai, 2004. gada 2. augustam. Atsakoties
atbildēt uz prasītājas uzdotajiem jautājumiem,
EMSA
ir ne tikai pārkāpusi labas ticības, labas pārvaldības un rūpības principus, bet arī kavējusi iesniegt konkurētspējīgāku
piedāvājumu.
Visbeidzot prasītāja precizē, ka pretēji tam, ko apgalvo
EMSA
, tā nekad nav mēģinājusi iegūt informāciju, kuru nav saņēmuši citi pretendenti, ņemot vērā, kā tā uz to norāda, ka visas
atbildes uz pieteikumiem saņemt papildu informāciju bija nosūtītas visiem pretendentiem. Prasītāja šajā sakarā uzsver, ka
līgumslēdzējai iestādei ir jāatbild uz pieteikumiem par papildu informācijas saņemšanu, ja iepirkuma procedūras specifikācijās
ir neprecizitātes.
Tiesas sēdē prasītāja turklāt pirmo reizi norādīja, ka
EMSA
ir pārkāpusi īstenošanas kārtības 141. pantu, jo uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu tā pieteikumu par papildu informācijas
saņemšanu iesniegšanai ir noteikusi īsāku termiņu par to, kas paredzēts minētajā 141. pantā.

EMSA
apstrīd prasītājas argumentus.
Vispārējās tiesas vērtējums
Prasītāja pārmet
EMSA
, pirmkārt, to, ka tā ir rīkojusies ar lielu novēlošanos un, otrkārt, ka tā nav sniegusi atbilstošas atbildes uz pretendentu
iesniegtajiem pieteikumiem par papildu informācijas saņemšanu. Turpinājumā prasītāja piebilst, ka tā 2004. gada 31. jūlijā
ir uzdevusi jautājumus, lai tiktu precizēti it kā neprecīzie uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu punkti, bet
EMSA
uz tiem ir atteikusies atbildēt.
Vispirms ir jākonstatē ne tikai tas, ka prasītāja nav pamatojusi apgalvojumu, saskaņā ar kuru
EMSA
ir rīkojusies novēloti un nav sniegusi atbilstošas atbildes uz pretendentu pieteikumiem, bet arī tas, ka tā nav norādījusi
nedz to, kādām būtu bijis jābūt šīm atbildēm, nedz iemeslus, kāpēc šīs atbildes būtu uzskatāmas par neatbilstošām. No tā izriet,
ka, neņemot vērā šī pamata samērā neprecīzo formulējumu, šis pamats būtībā ir saprotams tādējādi, ka prasītāja pārmet
EMSA
to, ka tā nav atbildējusi uz tās jautājumiem, kaut arī tā tos bija uzdevusi termiņā, un ka tādējādi tas ir liedzis iesniegt
konkurētspējīgāku piedāvājumu gan no tehniskā, gan finansiālā aspekta.
Šajā sakarā, pirmkārt, ir jānorāda, ka prasītāja savus apgalvojumus nav pamatojusi. Lai arī tā atsaucas uz to, ka tā vairākas
reizes ir mēģinājusi nosūtīt pieteikumus par informācijas saņemšanu gan sestdienā, 2004. gada 31. jūlijā, gan svētdienā, 2004. gada
1. augustā, tā nav iesniegusi nekādu paziņojumu par nosūtīšanu, kas varētu pierādīt vai nu to, ka šie dokumenti tika (pilnīgi
vai nepilnīgi) nosūtīti
EMSA
, vai arī nosūtīšanas kļūdu sūtījumu veikšanas laikā. Prasītāja nav arī norādījusi, kādā veidā šis iespējamais pārkāpums varēja
ietekmēt lēmumu par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.
Otrkārt, jākonstatē, ka saskaņā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 8. punktu jebkāda papildu informācija var tikt saņemta,
pamatojoties uz rakstisku pieteikumu, kas ir nosūtīts vēlākais 10 dienas pirms piedāvājumu iesniegšanai noteiktā termiņa izbeigšanās.
Taču pretēji tam, uz ko norāda prasītāja, šis uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu punkts ir interpretējams tikai tādējādi, ka,
aprēķinot šo termiņu, piedāvājumu iesniegšanas diena nav ņemama vērā. Tā kā saskaņā ar uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu 2. punktu
šis termiņš tika noteikts 2004. gada 9. augusts, termiņš pieteikumu par papildu informācijas saņemšanu iesniegšanai līdz ar
to varēja vienīgi beigties piektdienā, 2004. gada 30. jūlijā, nevis, kā apgalvo prasītāja, sestdienā, 2004. gada 31. jūlijā.
Taču, kā to pareizi uzsver
EMSA
, prasītāja – kā to tā ir atzinusi savos rakstveida apsvērumos – ir mēģinājusi nosūtīt savu pieteikumu par papildu informācijas
saņemšanu, sākot no 2004. gada 31. jūlija, tādējādi pēc tam, kad bija beidzies termiņš šī pieteikuma iesniegšanai. Tā kā minētais
pieteikums tika iesniegts novēloti,
EMSA
rīkojās pareizi, neatbildot uz to, pat ja tā to bija saņēmusi.
Visbeidzot attiecībā uz iespējamo īstenošanas kārtības 141. panta 2. punkta pārkāpumu Vispārējā tiesa norāda, ka šis pamats
pirmo reizi ir izvirzīts mutvārdu procesa laikā. Saskaņā ar Reglamenta 48. panta 2. punkta pirmo daļu tiesvedības laikā nav
atļauts izvirzīt jaunus pamatus, izņemot gadījumus, kad tie ir saistīti ar tādiem tiesību vai faktiskiem apstākļiem, kas ir
kļuvuši zināmi iztiesāšanas laikā. Tomēr pamats vai arguments, kas papildina iepriekš prasības pieteikumā tieši vai netieši
izvirzītu pamatu un kurš ir cieši saistīts ar to, nav jauns pamats Reglamenta 48. panta 2. punkta izpratnē (šajā ziņā skat.
Pirmās instances tiesas 2002. gada 28. novembra spriedumu lietā T‑40/01
Scan Office Design
/Komisija,
Recueil
, II‑5043. lpp., 96. punkts, un 2008. gada 21. maija spriedumu lietā T‑495/04
Belfass
/Padome, Krājums, II‑781. lpp., 87. punkts).
Šajā lietā jānorāda, ka prasītājas tiesas sēdē izvirzītais pamats par īstenošanas kārtības 141. panta 2. punkta pārkāpumu
nevar tikt uzskatīts nedz, pirmkārt, par iebildumu, kas izteikts, pamatojoties uz tādiem tiesību vai faktiskiem apstākļiem,
kas ir kļuvuši zināmi rakstveida procesā, jo šis iebildums balstīts uz iespējamo prettiesiskumu, kuru varēja zināt un apgalvot
jau prasības celšanas brīdī, nedz, otrkārt, par iepriekš izvirzīta pamata papildinājumu, jo prasītāja tikai mutvārdu procesā
norādīja uz iespējamo tiesību noteikuma pārkāpumu un tāpēc, ka prasības pieteikumā minētais atcelšanas iemesls nebija norādīts
nedz tieši, nedz netieši, tāpēc minētais pamats attiecas uz iespējamo labas ticības, labas pārvaldības un rūpības principu
pārkāpumu (šajā ziņā skat. Tiesas 1982. gada 30. septembra spriedumu lietā 108/81
Amylum
/Padome,
Recueil
, 3107. lpp., 25. punkts). Turklāt prasītāja nav minējusi nekādus tiesību vai faktiskos apstākļus, uz kuriem tika norādīts
procesa laikā un ar kuriem šis iebildums varētu tikt pamatots. No tā izriet, ka šis iebildums nav pieņemams sakarā ar tā novēlotu
izvirzīšanu saskaņā ar Reglamenta 48. panta 2. punkta pirmo daļu.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, jāsecina, ka pirmais pamats attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru
C‑1/01/04 ir jānoraida kā nepamatots.

Par otro pamatu attiecībā uz Finanšu regulas, īstenošanas kārtības, kā arī Direktīvas 92/50 pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Izvirzot šo pamatu, prasītāja būtībā norāda, ka
EMSA
ir pārkāpusi Finanšu regulu, īstenošanas kārtību un Direktīvu 92/50, izmantojot neprecīzus kritērijus, kuri nebija atbilstoši
definēti uzaicinājumā iesniegt piedāvājumu. Turklāt prasītāja replikas stadijā apgalvo, ka novērtēšanas komiteja, nolemjot
piešķiršanas kritērijus iedalīt apakškritērijos, ne vien atklāti ir atzinusi, ka šie kritēriji nebija labi definēti un tie
bija jāizskaidro un/vai jāaizvieto, ko arī
EMSA
esot atzinusi savā atbildes rakstā, bet arī pārkāpusi Finanšu regulu.
Turklāt prasītāja uzskata, ka atsevišķi uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu punkti, kā, piemēram, reālais līguma ilgums, to
dalībvalstu skaits, kuras jau ir īstenojušas lietojumprogrammas, īpašo tehnisko darbinieku (
help desk
) loma, viņu sniegto pakalpojumu saturs un ilgums u.c., arī tika norādīti neprecīzi, pārkāpjot Finanšu regulas 97. panta 1. punktu
un Direktīvas 92/50 17. panta 1. punktu. Savas argumentācijas atbalstam prasītāja atsaucas uz citu iestāžu izsludinātajiem
uzaicinājumiem iesniegt piedāvājumu, kuros dokumentācija bija pilnīgāka un nepārprotamāka.
Visbeidzot prasītāja pārmet
EMSA
to, ka tā savā 2004. gada 16. decembra vēstulē ir atteikusies tai nosūtīt pieņemtā pretendenta nosaukumu, pamatojoties uz
noteikumiem par publiskajiem iepirkumiem, lai arī dažas nedēļas vēlāk tas pats darbinieks, kurš bija parakstījis šo vēstuli,
zvanīja prasītājai un piedāvāja satikties personiski, lai izskaidrotu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūras iznākumu,
bet prasītāja atteica šo tikšanos.

EMSA
apstrīd prasītājas argumentus.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms ir jānorāda, ka prasītāja kļūdaini norāda uz Direktīvas 92/50 17. panta pārkāpumu. Saskaņā ar Finanšu regulas 105. pantu,
sākot ar 2003. gada 1. janvāri – datums, kad spēkā stājās šī regula, – direktīvas par procedūru koordinēšanu piegādes, pakalpojumu
un būvdarbu publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai ir piemērojamas publiskajiem iepirkumiem, kurus izsludinājušas
iestādes vai struktūras to vārdā, vienīgi attiecībā uz jautājumiem par ierobežojumiem, kuri ir noteikti attiecībā uz publicēšanas
noteikumiem, procedūru izvēli un attiecīgajiem termiņiem. No tā izriet, ka šajā lietā attiecībā uz pakalpojumu publiskā iepirkuma
līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, kuru veic tāda aģentūra kā
EMSA
, prasītājas iebildums par attiecīgā līguma piešķiršanas kritērijiem ir jāizvērtē, ņemot vērā vienīgi Finanšu regulu un īstenošanas
kārtību – tāpat kā tas ir noteikts iestādēm piemērojamajos noteikumos.
Šajā sakarā jānorāda, ka Finanšu regulas 97. panta 1. punktā līgumslēdzējai iestādei ir noteikts pienākums konkursa dokumentos
iepriekš definēt un precizēt piešķiršanas kritērijus. Šis pienākums, kuru pildot ir jānodrošina atbilstoša katra publiskā
iepirkuma pamatā esošo kritēriju un nosacījumu publicitāte, papildus ir precizēts īstenošanas kārtības 138. pantā.
–       Par iebildumu attiecībā uz piešķiršanas kritēriju neprecizitāti
Attiecībā uz prasītājas iebildumu par to, ka
EMSA
ir pārkāpusi Finanšu regulu un īstenošanas kārtību, jo tā esot izmantojusi kritērijus, kuri nebija pareizi definēti konkursa
dokumentos, vispirms jāatgādina, ka attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas veids bija piešķirt
šīs tiesības ekonomiski visizdevīgākajam piedāvājumam saskaņā ar Finanšu regulas 97. panta 2. punktu, kā arī īstenošanas kārtības
138. panta 1. punktu (skat. iepirkuma procedūras specifikāciju 13. punktu, kas citēts iepriekš 18. punktā).
Ja publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības tiek piešķirtas ekonomiski visizdevīgākajam piedāvājumam, līgumslēdzējai iestādei
iepirkuma procedūras specifikācijās ir jādefinē un jāprecizē piešķiršanas kritēriji, pamatojoties uz kuriem ir izvērtējams
piedāvājumu saturs. Turklāt šiem kritērijiem saskaņā ar īstenošanas kārtības 138. panta 2. punktu ir jābūt pamatotiem ar līguma
mērķi. Atbilstoši šī paša noteikuma 3. punktam līgumslēdzējai iestādei paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu vai iepirkuma
procedūras specifikācijās arī ir jāprecizē līdzsvars, kādu tā piešķir katram no izvēlētajiem kritērijiem, lai noteiktu ekonomiski
visizdevīgāko piedāvājumu. Šo noteikumu mērķis ir nodrošināt vienlīdzīgas attieksmes un pārskatāmības principa ievērošanu
piedāvājumu izvērtēšanas stadijā nolūkā piešķirt līguma slēgšanas tiesības (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Tiesas 1988. gada
20. septembra spriedumu lietā 31/87
Beentjes
,
Recueil
, 4635. lpp., 21. un 22. punkts, un 2002. gada 12. decembra spriedumu lietā C‑470/99
Universale‑Bau
u.c.,
Recueil
, I‑11617. lpp., 90.–92. punkts; šajā ziņā skat. arī Pirmās instances tiesas 2008. gada 12. novembra spriedumu lietā T‑406/06
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, Krājumā nav publicēts, 85. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šo noteikumu mērķis līdz ar to ir ļaut visiem pietiekami informētiem un parasti rūpīgiem pretendentiem vienādi interpretēt
piešķiršanas kritērijus (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Tiesas 2001. gada 18. oktobra spriedumu lietā C‑19/00
SIAC Construction
,
Recueil
, I‑7725. lpp., 42. punkts) un tādējādi paredzēt tiem vienādas iespējas savu piedāvājumu formulēšanā (šajā ziņā un pēc analoģijas
skat. iepriekš 129. punktā minēto spriedumu lietā
Universale‑Bau
u.c., 93. punkts).
Taču, kaut arī kritēriji, kurus līgumslēdzējas iestādes var izvirzīt, īstenošanas kārtības 138. panta 2. punktā nav uzskaitīti
izsmeļošā veidā un ka līdz ar to šis noteikums atstāj līgumslēdzējai iestādei tiesības izvēlēties attiecīgā līguma slēgšanas
tiesību piešķiršanas kritērijus, tomēr šī izvēle var attiekties tikai uz tiem kritērijiem, kuru mērķis ir noteikt ekonomiski
visizdevīgāko piedāvājumu (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Tiesas 2008. gada 24. janvāra spriedumu lietā C‑532/06
Lianakis
u.c., Krājums, I‑251. lpp., 29. punkts un tajā minētā judikatūra; šajā ziņā skat. arī Pirmās instances tiesas 2003. gada
25. februāra spriedumus lietā T‑4/01
Renco
/Padome,
Recueil
, II‑171. lpp., 66. punkts, un lietā T‑183/00
Strabag Benelux
/Padome,
Recueil
, II‑135. lpp., 73. un 74. punkts).
Turklāt līgumslēdzējas iestādes izvēlētajiem kritērijiem, lai noteiktu ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu, nav obligāti
jābūt ar kvantitatīvu raksturu vai tikai un vienīgi orientētiem uz cenu. Pat ja iepirkuma procedūras specifikācijās tiek iekļauti
piešķiršanas kritēriji, kuriem nav kvantitatīva rakstura, tie var tikt piemēroti objektīvi un vienādi, lai salīdzinātu piedāvājumus,
un tie ir nepārprotami atbilstoši, lai noteiktu ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu (šajā ziņā skat. iepriekš 131. punktā
minēto spriedumu lietā
Renco
/Padome, 67. un 68. punkts).
Šajā lietā
EMSA
paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu IV.2. punktā, kā arī iepirkuma procedūras specifikāciju 13. punktā ir norādījusi
piešķiršanas kritērijus, kurus tā ir izvēlējusies, lai līguma slēgšanas tiesības piešķirtu ekonomiski visizdevīgākajam piedāvājumam,
proti, pirmkārt, trīs kvalitātes kritērijus ar salīdzinošu līdzsvaru, kuru tā vēlējās noteikt katram no šiem kritērijiem,
un, otrkārt, vienu kvantitatīvu kritēriju, proti, kopējo piedāvājuma cenu ar tā līdzsvarošanu, ņemot vērā visu piedāvājumu.
Trīs kvalitātes kritēriji un to attiecīga līdzsvarošana ir šāda:
“1)      projektam piedāvātā metodoloģija, kas nozīmē detalizētus priekšlikumus par projekta izpildes veidu, kā arī galvenajiem posmiem
un sniedzamajiem pakalpojumiem (kā tas ir minēts [iepirkuma procedūras specifikāciju] 3. punktā) (40 %);
2)      iepirkuma procedūras specifikācijās minēto specifikāciju izpratne un atbilstoša prezentēšana, kas pierāda šo izpratni (20 %);
3)      operatīvi veicamo pakalpojumu kvalitāte (
Helpdesk
) (10 %).”
Taču prasītāja ir vienīgi minējusi to, ka šie kritēriji ir neprecīzi, šauboties par veidu, kādā
EMSA
objektīvi varēja izvērtēt piedāvājumu kvalitāti, ņemot vērā katru no šiem kritērijiem. Prasītāja savu apgalvojumu atbalstam
nav sniegusi nevienu pierādījumu, saskaņā ar kuru varētu uzskatīt, ka šo kritēriju definēšanas brīdī
EMSA
ir pārkāpusi pārredzamības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus.
Šajā sakarā ir jānorāda, ka attiecīgie kvalitātes kritēriji, kā, piemēram, plānotā pakalpojumu sniegšanas organizācija un
metodoloģija, laba iepirkuma procedūras specifikācijās minēto specifikāciju izpratne un pieprasīto pakalpojumu kvalitāte,
skatot tos visus kopā, proti, ņemot vērā iepirkuma procedūras specifikāciju 3. punktā sniegtos precizējumus (skat. iepriekš
19. punktu), var ietekmēt sniedzamo pakalpojumu atbilstošu sniegšanu un līdz ar to pašu piedāvājumu vērtību. Tādējādi tie
ir atbilstoši kritēriji, lai noteiktu ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu. Turklāt, kā atgādināts iepriekš 132. punktā, tikai
tas vien, ka šie kritēriji nav kvantitatīva rakstura, nav pietiekami, lai no tā secinātu, ka līgumslēdzēja iestāde tos nav
piemērojusi objektīvā un vienādā veidā (šajā ziņā skat. iepriekš 131. punktā minēto spriedumu lietā
Renco
/Padome, 67. un 68. punkts). Visbeidzot jānorāda, ka
EMSA
saskaņā ar piemērojamiem noteikumiem ir minējusi katram no kvalitātes kritērijiem piešķirto salīdzinošo līdzsvaru procentu
veidā, tādējādi informējot pretendentus par svarīgumu, kādu tā salīdzinošas piedāvājumu izvērtēšanas laikā vēlējās piešķirt
katram no kritērijiem.
Neviens lietas materiālos ietverts pierādījums – pretēji tam, kā uzskata prasītāja, – neļauj pārmest
EMSA
to, ka tā, izvēloties un definējot piešķiršanas kritērijus nolūkā noteikt ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu, ir pārkāpusi
no iepriekš minēto tiesību noteikumiem izrietošās robežas.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, jāsecina, ka prasītāja nav saskaņā ar tiesībām pietiekami pierādījusi, ka
EMSA
nav izpildījusi savu pienākumu konkursa dokumentos noteikt un precizēt piešķiršanas kritērijus saskaņā ar pārredzamības,
vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principiem.
Šo secinājumu neatspēko prasītājas apgalvojums attiecībā uz to, kā citas iestādes citās publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas
tiesību piešķiršanas procedūrās ir sagatavojušas konkursa dokumentus.
Šajā sakarā jāatgādina, ka, piešķirot līgumslēdzējām iestādēm tiesības brīvi izvēlēties tādus publiskā iepirkuma līguma slēgšanas
tiesību piešķiršanas kritērijus, kurus tās vēlas paredzēt, likumdevēja mērķis bija ļaut tām, izvēloties un formulējot piešķiršanas
kritērijus, ņemt vērā katra attiecīgā šāda līguma raksturu, mērķi un īpašības. Līdz ar to prasītāja nevar pamatoti atsaukties
uz atsevišķu iestāžu citās publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās izvēlēto piešķiršanas kritēriju
formulējumu, lai pierādītu šajā lietā noteikto piešķiršanas kritēriju neprecizitāti. Atsaukšanās uz konkursa dokumentiem citās
publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrās nav nedz atbilstošs, nedz pietiekams pierādījums šajā
sakarā.
Visbeidzot attiecībā uz argumentu par to, ka novērtēšanas komiteja, nolemjot šos kritērijus iedalīt apakškritērijos, atklāti
ir atzinusi, ka izvēlētie piešķiršanas kritēriji nav bijuši labi definēti un tie bija jāprecizē un/vai jāaizstāj, jānorāda,
ka neatkarīgi no tā, vai šajā lietā bija jāizmanto šāds kritēriju apakšiedalījums, apakškritēriju noteikšana pamatkritērijam
nekādi nepierāda, ka pamatkritēriji būtu neprecīzi.
Tādējādi iebildums par piešķiršanas kritēriju neprecizitāti ir noraidāms kā nepamatots.
–       Par iebildumu attiecībā uz atsevišķu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu punktu neprecizitāti
Attiecībā uz argumentu par atsevišķu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu punktu iespējamo neprecizitāti jāatgādina, kā tas ir
izklāstīts iepriekš 78. punktā, ka prasības pieteikumā ir jābūt norādītam strīda priekšmetam un izvirzīto pamatu kopsavilkumam.
Šai norādei ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai, lai atbildētāja puse varētu sagatavot savu aizstāvību un Vispārējā tiesa
īstenot savu pārbaudi, ja iespējams, bez papildu informācijas iesniegšanas. Tomēr šajā lietā prasītāja vienīgi atsaucas uz
iespējamo Finanšu regulas pārkāpumu saistībā ar atsevišķu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu punktu neprecizitāti, bet nesniedz
nekādu argumentāciju sava apgalvojuma atbalstam un it īpaši neprecizē, uz kuru uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu tā atsaucas.
Tādējādi, ņemot vērā iepriekš minētos principus, šis arguments ir noraidāms kā nepieņemams.
–       Par iebildumu attiecībā uz viena no piešķiršanas kritēriju iedalīšanas apakškritērijos prettiesiskumu
Vispirms ir jānorāda, ka, lai arī šo iebildumu prasītāja ir minējusi replikas ietvaros, tas tomēr var tikt pieņemts izskatīšanai,
pamatojoties uz Reglamenta 48. panta 2. punktu, jo tā pamatā ir tādi tiesību un faktiskie apstākļi, kuri tika minēti procesā,
proti, 2004. gada 19. novembra ziņojums līgumslēdzējas iestādes atbildīgajam ierēdnim (
Report to the authorising officer
), kā arī novērtējuma tehniskās veidlapas, kuru
EMSA
pievienoja lietas materiāliem kā sava atbildes raksta pielikumus.
Kā tas tika minēts iepriekš 129. punktā, saskaņā ar Finanšu regulas 97. pantu un īstenošanas kārtības 138. panta 3. punktu,
ja publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības tiek piešķirtas ekonomiski visizdevīgākajam piedāvājumam, līgumslēdzējai iestādei
iepirkuma procedūras specifikācijās vai paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu ir jānorāda piemērojamie piešķiršanas
kritēriji un to īpatsvars.
Šie pēdējie minētie noteikumi, tos skatot kopā ar Finanšu regulas 89. panta 1. punktā minētajiem vienlīdzīgas attieksmes pret
saimnieciskās darbības subjektiem un pārskatāmības principiem, prasa, lai visi līgumslēdzējas iestādes vērā ņemtie aspekti,
lai noteiktu ekonomiski visizdevīgāko piedāvājumu, un šo relatīvs aspektu svarīgums potenciālajiem pretendentiem būtu zināms
to piedāvājumu sagatavošanas laikā (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Tiesas 2005. gada 24. novembra spriedumu lietā C‑331/04
ATI EAC e Viaggi di Maio
u.c., Krājums, I‑10109. lpp., 24. punkts, un iepriekš 131. punktā minēto spriedumu lietā
Lianakis
u.c., 36. punkts).
No tā izriet, ka līgumslēdzēja iestāde piešķiršanas kritērijiem nevar piemērot tādus apakškritērijus, kuri iepriekš pretendentiem
nav darīti zināmi (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. iepriekš 131. punktā minēto spriedumu lietā
Lianakis
u.c., 38. punkts).
Atbilstoši iedibinātai judikatūrai tomēr ir iespējams, ka līgumslēdzēja iestāde pēc piedāvājumu iesniegšanas termiņa izbeigšanās
attiecībā uz iepriekš noteiktu piešķiršanas kritēriju apakškritērijiem nosaka īpatsvara koeficientus, ja tiek izpildīti trīs
nosacījumi, proti, ka šī
ex post
noteikšana, pirmkārt, negroza iepirkuma procedūras specifikācijās vai paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu noteiktos
attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus, otrkārt, neietver aspektus, kuri, ja tie būtu bijuši zināmi piedāvājumu
sagatavošanas laikā, būtu varējuši ietekmēt šo sagatavošanu, un, treškārt, nav veikta, ņemot vērā aspektus, kuri var būt diskriminējoši
attiecībā pret kādu no pretendentiem (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. iepriekš 146. punktā minēto spriedumu lietā
ATI EAC e Viaggi di Maio
u.c., 32. punkts, un iepriekš 131. punktā minēto spriedumu lietā
Lianakis
u.c., 42. un 43. punkts).
Šajā lietā jāatgādina, ka iepirkuma procedūras specifikāciju 13.1. punktā kā pirmais piešķiršanas kritērijs bija norādīta
“projektam piedāvātā metodoloģija” un tajā bija jāiekļauj “detalizēti priekšlikumi par projekta izpildes veidu”, tostarp galvenajiem
posmiem un sniedzamajiem pakalpojumiem, kā tas minēts iepirkuma procedūras specifikāciju 3. punktā. Iepirkuma procedūras specifikācijās
šim kritērijam tika piešķirti 40 no 100 punktiem.
Saskaņā ar iepirkuma procedūras specifikāciju 3. punktu pretendentiem savos piedāvājumos bija jāiekļauj detalizēta informācija
par projekta izpildes plānu, katrai darba daļai bija jābūt skaidri noteiktai un šajā plānā bija jāiekļauj konkrēts daudzums
informācijas (skat. iepriekš 19. punktu). To vidū tostarp bija jānorāda horizontālās darbības (3.1. punkts), jāiesniedz projekta
vadības komandas un atbildīgo personu apraksts (3.2. punkts), saistībā ar projekta vadību veicamie pakalpojumi (3.4. punkts)
un darba daļu un to savstarpējo saistību apraksts (3.5. punkts). It īpaši 3.2. punktā attiecībā uz projekta vadības komandas
aprakstu ir norādīts, ka pretendentiem bija “piedāvājumā nepārprotami jādefinē precīzi pakalpojumi un [..] jāsniedz detalizēta
informācija par atbildes laiku [un] savam piedāvājumam jāpievieno katra par darba izpildi atbildīgā darbinieka detalizēts
dzīves apraksts (
curriculum vitae
), tostarp viņa izglītība, viņa iegūtais akadēmiskais līmenis un diplomi, darba pieredze, veiktie pētījumi, publikācijas un
valodu zināšanas”. 3.4. punktā, kurš attiecas uz projekta vadību, turklāt ir norādīts, ka pretendentam savā piedāvājumā ir
jāiesniedz šajā pašā punktā minēto nosacījumu detalizēts apraksts, kā arī
Gantt
diagramma attiecībā uz projekta organizāciju. Visbeidzot 3.5. punktā ir precizēts, ka attiecībā uz katru darba daļu ir jāiesniedz
pilnīgs kopskats par cilvēkdienu skaitu un izmaksām.
No 2004. gada 19. novembra ziņojuma līgumslēdzējas iestādes atbildīgajam ierēdnim izriet, ka novērtēšanas komiteja pirmo kritēriju
attiecībā uz projektam piedāvāto metodoloģiju (kurā bija jāiekļauj detalizēti priekšlikumi par projekta izpildes veidu, kā
arī galvenajiem posmiem un sniedzamajiem pakalpojumiem, kā tas minēts iepirkuma procedūras specifikāciju 3. punktā) bija paredzējusi
iedalīt divos apakškritērijos: “uzdevumu sadale, piedāvāto darbinieku kvalitāte un cilvēkdienas (
roadmap
) – 20 %; sniedzamie pakalpojumi – 20 %”.
Pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, novērtēšanas komiteja minēto piešķiršanas kritēriju nebija iedalījusi apakškritērijos,
nedarot tos iepriekš zināmus pretendentiem. Šie apakškritēriji būtībā atbilst pirmā kritērija aprakstam par metodoloģiju,
kā tas ir detalizēts iepirkuma procedūras specifikāciju 13.1. punktā, to skatot kopā ar iepirkuma procedūras specifikāciju
3. punktu (skat. iepriekš 149. un 150. punktu). Tādējādi ir jākonstatē, ka novērtēšanas komiteja ir vienīgi līdzsvarojusi
40 punktus, kuri var tikt saņemti par pirmo piešķiršanas kritēriju, šos punktus sadalot vienlīdzīgi starp minētajiem apakškritērijiem.
Ņemot vērā šos apsvērumus, jānosaka, vai novērtēšanas komiteja, paredzot šādu līdzsvaru, ir pārkāpusi Finanšu regulu un tās
īstenošanas kārtību.
No iepriekš 148. punktā minētās judikatūras izriet, ka līgumslēdzēja iestāde nevar pārkāpt Finanšu regulu un īstenošanas kārtību,
kad tā iepriekš noteiktajiem piešķiršanas kritērija apakškritērijiem sadala punktus, kuri iepirkuma procedūras specifikāciju
sagatavošanas laikā ir paredzēti attiecībā uz šo kritēriju, ar nosacījumu, ka ar šo sadali netiek grozīti iepirkuma procedūras
specifikācijās vai paziņojumā par paredzamo publisko iepirkumu noteiktie piešķiršanas kritēriji, šī sadale neietver aspektus,
kuri, lai arī tie bija zināmi piedāvājumu sagatavošanas laikā, varēja ietekmēt šo sagatavošanu, un, treškārt, nav veikta,
ņemot vērā aspektus, kuri var būt diskriminējoši attiecībā pret kādu no pretendentiem.
Šajā lietā jākonstatē, ka prasītāja, vienīgi vispārīgi norādot uz to, ka līgumslēdzēja iestāde vienu kritēriju ir sadalījusi
divos apakškritērijos, nav pierādījusi, ka līgumslēdzējas iestādes lēmums veikt šādu sadali ir grozījis iepriekš konkursa
dokumentos noteiktos līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus, nedz arī to, ka šāda sadale ietvēra aspektus, kuri
varēja ietekmēt piedāvājumu sagatavošanu, vai ka tā bija diskriminējoša attiecībā uz prasītāju vai kādu no pretendentiem.
Ņemot vērā šos apsvērumus, šis iebildums ir jānoraida kā nepamatots.
Visbeidzot attiecībā uz iebildumu, kurš būtībā ir par pieņemtā pretendenta nosaukuma novēlotu paziņošanu, kas tā vietā, lai
EMSA
to saskaņā ar Finanšu regulas 100. panta 2. punktu nosūtītu 15 dienu laikā pēc prasītājas pieteikuma saņemšanas, tika atklāts
tikai dažas nedēļas vēlāk ar
Oficiālajā Vēstnesī
publicēto paziņojumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, kas bija pievienots
EMSA
2005. gada 6. janvāra vēstules pielikumā, jākonstatē, ka šī novēlošanās, lai arī cik žēl un cik nepamatoti tas būtu, tomēr
nav ierobežojusi prasītājas iespējas aizstāvēt savas tiesības Vispārējā tiesā un līdz ar to pati par sevi nevar būt iemesls
apstrīdētā lēmuma atcelšanai (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. Pirmās instances tiesas 2008. gada 10. septembra spriedumu
lietā T‑465/04
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, Krājumā nav publicēts, 52. punkts). Turklāt prasītāja nav norādījusi, kā šis apstāklis varētu ietekmēt lēmuma,
ar kuru piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, tiesiskumu, nedz arī to, kā tieši tas varēja ietekmēt tās tiesības uz aizstāvību.
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, jāsecina, ka otrais pamats attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru C‑1/01/04
ir pilnībā jānoraida.

Par ceturto pamatu attiecībā uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu un vajadzīgās informācijas neiesniegšanu
Lietas dalībnieku argumenti
Prasītāja norāda, ka
EMSA
lēmums noraidīt tās piedāvājumu un līguma slēgšanas tiesības piešķirt citam pretendentam nav tiesisks, jo tajā nav norādīts
atbilstošs pamatojums.
Pirmkārt, prasītāja pārmet
EMSA
, ka tā, neatbildot uz prasītājas tai termiņā uzdotajiem jautājumiem un neizskaidrojot vairākas reizes rakstveidā prasītos
aspektus, prasītājai ir atņēmusi iespēju izvērtēt
EMSA
veiktās rīcības tiesiskumu.
Otrkārt, prasītāja norāda, ka
EMSA
tai nav sniegusi visu prasīto informāciju par tās piedāvājuma noraidīšanas pamatojumu. Šajā sakarā tā atgādina, ka saskaņā
ar EKL 253. pantu un Direktīvas 92/50 8. pantu līgumslēdzējai iestādei ir pietiekami jāpamato savs lēmums par kāda pretendenta
piedāvājuma noraidīšanu, ja šis pretendents tai lūdz iesniegt šādas noraidīšanas pamatojumu, un šis lūgums ir jāizpilda 15 dienu
laikā pēc tā saņemšanas.
Šajā lietā
EMSA
neesot nepārprotami norādījusi iemeslus, kāpēc tā bija noraidījusi prasītājas piedāvājumu, bet vienīgi tai – ar ievērojamu
nokavēšanos un tikai pēc atgādinājuma vēstules nosūtīšanas – sniedza nedaudz informācijas, neizpildot Finanšu regulā un judikatūrā
publisko iepirkumu jomā noteikto.
EMSA
arī neesot norādījusi pieņemtā piedāvājuma salīdzinošos raksturlielumus un priekšrocības, tādējādi atņemot prasītājai iespēju
iesniegt svarīgus komentārus par izdarīto izvēli un to apstrīdēt, kā arī iespējamo iespēju saņemt atlīdzību.
Savas argumentācijas atbalstam prasītāja kā piemēru ir iesniegusi kopiju no novērtēšanas komitejas ziņojuma par citu publiskā
iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, kuru tai nosūtīja kāda no Komisijas vispārīgajām direkcijām. Šī
dokumenta un
EMSA
2004. gada 16. decembra vēstules salīdzināšana vien neesot pietiekama, lai tiktu izpildīts tiesību aktos un judikatūrā publisko
iepirkumu jomā noteiktais pienākums norādīt pamatojumu.
Turpinājumā prasītāja atspēko
EMSA
argumentu par to, ka Vispārējā tiesa var atcelt vienīgi lēmumu nenorādīt pamatojumu, nevis pašus apstrīdētos lēmumus. Saskaņā
ar šo argumentu izrietētu, ka līgumslēdzējas iestādes var pieņemt patvaļīgus lēmumus, tos nepamatojot, un parakstīt līgumu.

EMSA
apstrīd prasītājas argumentus.
Vispārējās tiesas vērtējums
Vispirms ir jākonstatē, ka prasītāja, izvirzot savu pirmo iebildumu, vēlas apstrīdēt
EMSA
atteikumu apspriest ar prasītāju tās piedāvājuma novērtējumu salīdzinājumā ar pieņemtā piedāvājuma novērtējumu. Šajā sakarā
ir jāatgādina, ka līgumslēdzējai iestādei saskaņā ar tai noteikto pienākumu lēmumā par piedāvājuma noraidīšanu norādīt pamatojumu
nav jāorganizē šāda apspriede (šajā ziņā skat. Pirmās instances tiesas 2008. gada 1. jūlija spriedumu lietā T‑211/07
AWWW
/
FEACVT
, Krājumā nav publicēts, 43. punkts). Turklāt šis apstāklis pats par sevi nevar apšaubīt minētā lēmuma tiesiskumu (iepriekš
85. punktā minētais 2007. gada 12. jūlija spriedums lietā
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, 78. punkts). Tādējādi prasītāja nevar pārmest
EMSA
to, ka tā nav izpildījusi savu pienākumu norādīt pamatojumu tāpēc, ka tā ir atteikusies atbildēt uz prasītājas pēc 2004. gada
16. decembra vēstules saņemšanas uzdotajiem jautājumiem un lūgtajiem precizējumiem.
Attiecībā uz otro iebildumu par tā sauktā pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, kā apgalvo prasītāja, jautājumā par to,
ka
EMSA
nav tai nosūtījusi prasīto informāciju par tās piedāvājuma noraidīšanas iemesliem, jāprecizē, ka tādā publiskā iepirkuma
līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā kā šajā lietā apspriestā tiesību noteikumi, kuri nosaka līgumslēdzējai iestādei
uzlikto pienākumu norādīt pamatojumu pretendentam, kuru piedāvājums nav ticis pieņemts, ir Finanšu regulas 100. panta 2. punkts
un īstenošanas kārtības 149. pants, nevis Direktīvas 92/50 noteikumi, kā to apgalvo prasītāja (skat. iepriekš 126. punktu).
No iepriekš minētajiem pantiem izriet, ka publisko iepirkumu jomā līgumslēdzēja iestāde izpilda savu pienākumu norādīt pamatojumu,
kad tā vienīgi vispirms visiem noraidītajiem pretendentiem nekavējoties paziņo to piedāvājumu noraidīšanas iemeslus un pēc
tam pretendentiem, kuri bija iesnieguši izskatīšanai pieņemtu piedāvājumu un kuri to tieši lūdz, 15 kalendāro dienu laikā
no šī rakstveida pieteikuma saņemšanas brīža sniedz pieņemtā piedāvājuma salīdzinošos raksturlielumus un priekšrocības, kā
arī līguma slēgšanas tiesību saņēmēja nosaukumu (skat. iepriekš 85. punktā minēto 2007. gada 12. jūlija spriedumu lietā
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, 68. punkts, un iepriekš 157. punktā minēto 2008. gada 10. septembra spriedumu lietā
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, 47. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šāda rīcība izpilda EKL 253. pantā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu mērķi. Saskaņā ar šo pantu akta autora pamatojumam
ir jābūt skaidram un nepārprotamam, lai, pirmkārt, ieinteresētās personas varētu zināt pieņemtā lēmuma pamatojumu nolūkā aizstāvēt
savas tiesības un, otrkārt, lai tiesa varētu veikt savu pārbaudi (skat. iepriekš 157. punktā minēto 2008. gada 10. septembra
spriedumu lietā
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, 48. punkts un tajā minētā judikatūra).
Jāpiebilst, ka tas, vai ir izpildīts pienākums norādīt pamatojumu, ir izvērtējams, ņemot vērā informāciju, kura ir prasītāja
rīcībā prasības celšanas brīdī (iepriekš 131. punktā minētais spriedums lietā
Strabag Benelux
/Padome, 58. punkts; iepriekš 131. punktā minētais spriedums lietā
Renco
/Padome, 96. punkts, un iepriekš 129. punktā minētais 2008. gada 12. novembra spriedums lietā
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, 50. punkts).
Turklāt jānorāda, ka prasība norādīt pamatojumu ir izvērtējama, ņemot vērā attiecīgās lietas apstākļus, it īpaši lēmuma saturu,
norādīto iemeslu dabu un lēmuma adresātu vai citu ar šo lēmumu tieši un individuāli skarto personu interesi saņemt precizējumus
(skat. Tiesas 1998. gada 2. aprīļa spriedumu lietā C‑367/95 P Komisija/
Sytraval
un
Brink’s France
,
Recueil
, I‑1719. lpp., 63. punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā lietā visbeidzot jāatgādina, ka iepirkuma procedūras specifikāciju 13.1. punktā bija paredzēti trīs piešķiršanas kritēriji,
kuri nosaukti attiecīgi par “projektam piedāvāto metodoloģiju” – kurā
expressis verbis
norādīta atsauce uz iepirkuma procedūras specifikāciju 3. punktu, kurā norādīts noteikts daudzums detalizētas informācijas,
kas sniedzams pretendentiem (skat. iepriekš 19. punktu), – “iepirkuma procedūras specifikācijās minēto specifikāciju izpratni”
un “operatīvi veicamo pakalpojumu kvalitāti”. Lai izvērtētu piedāvājumus, katram no šiem trīs piešķiršanas kritērijiem tika
noteikta punktu sistēma. Tāpat katram kritērijam tika noteikts minimālais punktu slieksnis (60 %) un tika paredzēts kopējais
minimums 70 %. Vienīgi piedāvājumi, kuri bija saņēmuši minimālo prasīto punktu slieksni, bija ņemami vērā, lai piešķirtu līguma
slēgšanas tiesības.
Tādējādi, lai noteiktu, vai
EMSA
ir izpildījusi Finanšu regulā, kā arī īstenošanas kārtībā noteikto prasību norādīt pamatojumu, jāizvērtē tās 2004. gada 6. decembra
vēstule, kā arī ar 2004. gada 16. decembri datētā vēstule, kura tika nosūtīta kā atbilde uz prasītājas 2004. gada 7. decembra
expressis verbis
izteiktu pieteikumu saņemt papildu informāciju par attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu un tās piedāvājuma noraidīšanu.
Šajā sakarā jākonstatē, ka ar 2004. gada 6. decembra vēstuli prasītāja tika informēta par to, ka tās piedāvājums nav ticis
pieņemts līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas posmā, pamatojoties uz to, ka tās piedāvātā attiecība starp kvalitāti un cenu
bija zemāka par pieņemtā pretendenta piedāvājumu. Šajā vēstulē
EMSA
arī informēja prasītāju par to, ka tā varēja lūgt papildu informāciju par tās piedāvājuma noraidīšanas iemesliem, pieņemtā
pretendenta piedāvājuma salīdzinošajiem raksturlielumiem un priekšrocībām, kā arī šī pieņemtā pretendenta nosaukumu, ko prasītāja
izdarīja ar 2004. gada 7. decembra faksu.
Attiecībā uz
EMSA
ar 2004. gada 16. decembri datēto vēstuli vispirms jānorāda, ka prasītāja apstiprina, ka tā to ir saņēmusi vienīgi 2005. gada
7. janvārī kā
EMSA
šajā dienā sūtīta faksa pielikumu pēc prasītājas 2005. gada 5. janvārī sūtītā faksa, kurā tā sūdzējās, ka nav saņēmusi nekādu
informāciju par attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. Šajā sakarā Vispārējai tiesai nav nekāda iemesla apšaubīt,
ka
EMSA
minēto vēstuli patiešām ir nosūtījusi 2004. gada 16. decembrī – apstāklis, ko prasītāja turklāt
expressis verbis
neapstrīd, – un Vispārējā tiesa uzskata, ka
EMSA
saskaņā ne ar vienu noteikumu, kas reglamentē attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru, nav jāievēro šāda
veida informācijas nosūtīšanas formalitātes, kas tai ļautu pārbaudīt, vai pretendenti patiešām ir saņēmuši attiecīgo informāciju,
lai arī ir žēl, ka
EMSA
nav uzskatījusi par lietderīgu noteikt atbilstošu nosūtīšanas kārtību, ar kuru tā varētu nodrošināt šādu pārbaudi (šajā ziņā
skat. Pirmās instances tiesas 2007. gada 19. oktobra rīkojumu lietā T‑69/05
Evropaïki Dynamiki
/
EFSA
, Krājumā nav publicēts, 56. punkts). Katrā ziņā šis kavējums nav ierobežojis prasītājas iespējas aizstāvēt savas tiesības
Vispārējā tiesā un pats par sevi nevar būt iemesls apstrīdētā lēmuma atcelšanai. No lietas materiāliem izriet, ka prasītāja
ir izmantojusi visu šajā vēstulē iekļauto informāciju, lai celtu šo prasību.
Turpinājumā jānorāda, ka šajā vēstulē
EMSA
bija norādījusi prasītājas piedāvājumam piešķirto punktu daudzumu par katru piešķiršanas kritēriju, kā arī galīgo rezultātu
attiecībā uz tās piedāvājuma kvalitātes un cenas attiecību, kas bija 68,89 punkti no 100, lai arī pieņemtā pretendenta piedāvājuma
galīgais rezultāts bija 79,33 punkti no 100. Attiecībā uz pieņemtā pretendenta piedāvājumu vēstulē, kuras saturs ir citēts
iepriekš 27. punktā, ir iekļauta detalizēta minētā piedāvājuma analīze.
No lietas materiāliem izriet, ka vajadzīgā informācija par projekta vadībai izmantoto metodoloģiju, uzdevumu aprakstu, piedāvātajām
cilvēkdienām, kā arī sniedzamajiem pakalpojumiem attiecas uz pieņemtā pretendenta piedāvājuma novērtēšanu, pamatojoties uz
pirmo kritēriju, savukārt informācija par projekta izpratni un vienošanos par piedāvātā pakalpojuma līmeni attiecas attiecīgi
uz otro un trešo piešķiršanas kritēriju.
Turklāt šī informācija ir skatāma kopā ar iepirkuma procedūras specifikāciju 3. punktu, kurā ir minēta informācija, kas ir
precizējama piedāvājumā, tostarp, piešķirtie resursi,
Gantt
diagramma, uzdevumu sadale, piedāvāto cilvēkdienu skaits, kā arī attiecībā uz uzdevuma veidu noteiktie sniedzamie pakalpojumi
(skat. iepriekš 150. punktu). Tā kā prasītāja ļoti labi pārzināja iepirkuma procedūras specifikācijās, kā to pierāda tās piedāvājuma
sagatavošana, tā līdz ar to arī varēja izsecināt pieņemtā piedāvājuma salīdzinošās priekšrocības.
Ņemot vērā visu šo informāciju, kā arī norādes par tās piedāvājumam piešķirto punktu daudzumu par katru kritēriju, prasītāja
varēja ne tikai identificēt sava piedāvājuma vājās vietas un tādējādi tā noraidīšanas iemeslus, proti, to, ka tā attiecībā
uz diviem piešķiršanas kritērijiem nesasniedza vajadzīgo kvalitātes līmeni, bet arī salīdzināt tās piedāvājuma novērtējuma
kopējo rezultātu (68,69 punkti no 100) ar pieņemtā pretendenta rezultātu (79,33 punkti no 100) (šajā ziņā skat. iepriekš 85. punktā
minēto 2007. gada 12. jūlija spriedumu lietā
Evropaïki Dynamiki
/Komisija, 75. punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt no visas tās informācijas, kura bija sniegta minētajā vēstulē, nepārprotami izriet, ka prasītājas piedāvājums ne vien
nesaņēma minimālo punktu skaitu, kas tika prasīts attiecībā uz pirmo (“projektam piedāvātā metodoloģija”) un trešo (“operatīvi
sniegto pakalpojumu kvalitāte”) piešķiršanas kritēriju, bet tas pat nesasniedza prasīto kopējo minimumu, kas bija 70 punkti
no 100, lai gan saskaņā ar iepirkuma procedūras specifikācijās noteikto vienīgi tie piedāvājumi, kuri bija ieguvuši prasīto
minimālo punktu skaitu, tika ņemti vērā, lai piešķirtu attiecīgā līguma slēgšanas tiesības.
Ņemot vērā iepriekš minēto, jāsecina, ka šāds pamatojums ļauj prasītājai savas tiesības aizstāvēt Vispārējā tiesā un šai tiesai
īstenot lēmuma, ar kuru tika noraidīts piedāvājums, tiesiskuma pārbaudi. Tādējādi šis pamats saistībā ar uzaicinājuma iesniegt
piedāvājumu procedūru C‑1/01/04 ir jānoraida kā nepamatots.

Par trešo pamatu attiecībā uz EMSA pieļautajām acīmredzamām kļūdām vērtējumā
Lietas dalībnieku argumenti
Savā prasības pieteikumā prasītāja norāda, ka
EMSA
ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo tā nav pareizi un objektīvi izvērtējusi prasītājas piedāvājuma kvalitāti un
ir uzskatījusi, ka tā bija zemāka par pieņemtā pretendenta piedāvājuma kvalitāti.
Turklāt prasītāja uzskata, ka, tā kā
EMSA
nav izmantojusi objektīvu, iepriekš noteiktu un pretendentiem zināmu metodoloģiju, acīmredzami, ka novērtēšanas komitejas
lēmuma pamatā bija neprecīzi pieņēmumi.
Replikas stadijā prasītāja vispirms apstrīd
EMSA
apgalvojumu, saskaņā ar kuru novērtēšanas metodoloģijas noteikšana varēja būt labvēlīga atsevišķiem pretendentiem. Prasītāja
uzskata, ka nepārprotama metodoloģija neietekmē pretendentu tiesības, bet, tieši pretēji, ļauj tiem iesniegt piedāvājumu,
kurā ir piedāvāta labākā kvalitātes un cenas attiecība, kā arī Vispārējai tiesai īstenot savu pārbaudi. Turklāt tas vien,
ka novērtēšanas komiteja piešķiršanas kritērijus esot sadalījusi apakškritērijos, apstiprina, ka piešķiršanas kritēriji nebija
pietiekami noteikti.
Prasītāja arī izvirza iebildumus par to, ka
EMSA
kā sava atbildes raksta pielikumus lietas materiāliem bija pievienojusi novērtēšanas komitejas dokumentus.
Šajā sakarā prasītāja uzskata, ka pirmā piešķiršanas kritērija iedalīšana divos apakškritērijos, ko veica novērtēšanas komiteja,
šai komitejai lika koncentrēties uz diviem īpašiem uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu aspektiem, par kuriem pretendenti nebija
informēti pirms savu piedāvājumu iesniegšanas.
Attiecībā uz novērtēšanas ziņojumu prasītāja norāda, pirmkārt, ka, lai arī no šī ziņojuma izriet, ka pieņemtā pretendenta
piedāvājumā bija “nedaudz kļūdu”, šajā ziņojumā nebija iespējams izteikties par šo kļūdu nozīmīgumu, jo minētajā ziņojumā
netiek precizēts šo kļūdu raksturs. Otrkārt, prasītājas piedāvājuma vājo vietu novērtējums esot ticis formulēts neprecīzi
un komentāri esot bijuši pārāk vispārīgi.
Prasītāja arī kritizē atsevišķus īpašos komentārus, kuri ir norādīti katra vērtētāja aizpildītajā novērtējuma veidlapā. Attiecībā
uz pieņemtā pretendenta piedāvājumu prasītāja uzsver pastāvošu pretrunu starp viena no vērtētājiem apgalvojumu, ka pieņemtā
pretendenta piedāvājumā bijušas “nedaudz kļūdu saistībā ar sistēmas
SafeSeaNet
apstrādājamo informācijas daudzumu un atbalstīto informācijas veidu”, un konstatējumu, ka šīm kļūdām nav “tiešas iedarbības
uz to, kā pretendents ir izpratis specifikācijas”. Tāpat prasītāja uzsver to, kā uzskatīja viens no vērtētājiem, ka pieņemtajam
pretendentam bijusi laba pieredze ar kuģniecību saistīto projektu vadībā, lai arī pieredze nebija viens no novērtēšanas kritērijiem.
Prasītāja arī apstrīd vairākus vērtētāju komentārus saistībā ar tās piedāvājuma novērtēšanu. It īpaši attiecībā uz pirmā piešķiršanas
kritērija a) punktu tā apstrīd pirmā vērtētāja komentāru, saskaņā ar kuru 833,5 cilvēkdienas, neskaitot
Help Desk
, ir pārspīlēts skaits, un otrā un trešā vērtētāja komentārus, kuri attiecīgi bija par
Gantt
diagrammas neprecizitāti, minētās diagrammas A posma nenodalīšanu no B posma un analīzes un koncepcijas izstrādes posma pārmērīgu
ilgumu. Prasītāja uzskata, ka tās piedāvājumā skaidri bija norādīts, ka papildus
Help Desk
paredzētajiem resursiem projekta komanda izmantos specializētu inženieru pakalpojumus, kuri ir iekļauti 833,5 cilvēkdienās.
Tās piedāvājumā turklāt bija labi precizēta
Help Desk
funkcionēšana, tā nepārprotama metodoloģija, izmantojamā informātikas platforma, dokumentu pārvaldība, prasītās “vienošanās
par pakalpojumu līmeni” izmantošana. Neņemot vērā šo informāciju, vērtētāji līdz ar to esot pieļāvuši acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
Otru acīmredzamu kļūdu vērtējumā vērtētāji esot pieļāvuši tādējādi, ka viņi ir uzskatījuši, ka tā sauktais “analīzes un koncepcijas
izstrādes” posms, kurš bija aprakstīts prasītājas piedāvājumā, bijis pārāk garš. Šajā sakarā tā uzsver, ka, tā kā iepirkuma
procedūras specifikācijās bija prasīta lietojumprogramma, kura ir vērsta uz internetu (
web‑oriented
), bija jāizveido lietojumprogramma
SSN
, kuras pamatā ir otrreizējs modelis saskaņā ar
UML
(
Unified Modeling Language
) principiem atbilstoši metodoloģijai, kuru izmanto visas iestādes, kā arī viss tirgus. Tādējādi prasītāja savā piedāvājumā
bija veltījusi 105 lappuses, lai izskaidrotu “programmu izstrādes metodoloģiju”, no kurām lielākā daļa attiecās uz to, lai
detalizēti izskaidrotu
UML
principus. Tādējādi vērtētāji esot pieļāvuši citu acīmredzamu kļūdu vērtējumā, jo viņi pienācīgi nebija izvērtējuši prasītājas
piedāvājumu, nedz arī ņēmuši vērā to, ka piemērojamā metodoloģija bija
UML
metodoloģija.
Turklāt attiecībā uz
Gantt
diagrammas neskaidrību prasītāja uzsver, ka
UML
un otrreizējas pieejas izmantošana procesā pamato tās
Gantt
diagrammu. It īpaši, kā tā to detalizēti ir izskaidrojusi sava piedāvājuma daļā par “pārņemšanas metodoloģiju”, pārņemšanai
bija jāilgst vienu mēnesi un validācijai bija jāsākas vienlaicīgi ar pārņemšanu. Tādējādi trīs mēneši bija vairāk nekā pietiekami,
lai veiktu validāciju. Šajā laikā tā arī esot īstenojusi “analīzi un koncepcijas izstrādi”, izmantojot iegūto informāciju
no validācijas posma. Kā uzskata prasītāja, īstenošanas posms arī tiktu uzsākts šajā pašā brīdī. Pirmo divu mēnešu laikā prasītājas
komanda koncentrētos uz sagatavošanas darbiem, lai organizētu īstenošanas vidi. Runa esot par klasisku pieeju, kuru vērtētāji
nevarēja uzskatīt par neparastu, tādējādi pieļaujot vēl vienu acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
Visbeidzot attiecībā uz to, ka prasītājas piedāvājumā nav nodalīts
Gantt
diagrammas A posms no B posma, kuru arī ir konstatējuši vērtētāji, prasītāja atgādina, ka iepirkuma procedūras specifikācijās
bija jānorāda, ka abi posmi ir saistīti un ir uzskatāmi par vienu un to pašu projektu. Arī šajā sakarā vērtētāji ir pieļāvuši
acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
Saistībā ar pirmā piešķiršanas kritērija b) punktu prasītāja apstrīd pirmā, otrā un trešā vērtētāja komentārus attiecīgi par
jebkādas konkrētas metodoloģijas neesamību, precizējumu nesniegšanu par tehniskajām sanāksmēm un neskaidrību attiecībā uz
sniedzamajiem pakalpojumiem. Šajā sakarā prasītāja norāda, ka tās piedāvājumā bija minētas visas sanāksmes, kurām būtu bijis
jānotiek, tajā bija iesniegts nepārprotams sniedzamo pakalpojumu saraksts un detalizēta metodoloģija, kuru tā piedāvāja izmantot
attiecībā uz katru no uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu aspektiem, kā arī izmantojamā metodoloģija un pieeja attiecībā uz
katru no īstenojamiem projektiem. Tādējādi esot acīmredzami, ka vērtētāji ir pieļāvuši vēl vienu acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
Visbeidzot, kas attiecas uz trešo piešķiršanas kritēriju, prasītāja norāda, kā uzskatīja pirmais vērtētājs, ka
Help Desk
darbība neesot bijusi definēta attiecībā uz tā funkcionēšanu un ka neesot bijis neviena konkrēta priekšlikuma par
Help Desk
organizēšanu un vadību, savukārt otrais vērtētājs uzskatīja, ka
Help Desk
paredzētais cilvēkdienu skaits un dalībvalstīm paredzētais atbalsts neesot bijis pietiekams un neesot bijusi skaidra metodoloģija
par ienākošo zvanu vadībai un sarunas laika samazināšanas procedūrām. Šajā sakarā prasītāja uzsver, ka tās piedāvājumā nepārprotami
bija norādīts, ka uz
Help Desk
pakalpojumiem attiecas pakalpojumi, attiecībā uz kuriem attiecas 833,5 cilvēkdienas – skaitlis, kuru novērtēšanas komiteja
uzskatīja par pārmērīgu, – un ka piedāvājumā turklāt bija iekļauts skaidrs tādas metodoloģijas apraksts, kuras pamatā bija
augsta līmeņa informātikas līdzekļu procedūras, kuras izstrādātas procesa vadībai.

EMSA
apstrīd prasītājas argumentus.
Vispārējās tiesas vērtējums
Saskaņā ar iedibinātu judikatūru līgumslēdzējai iestādei ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz informāciju, kuru tā ņem vērā,
lai pieņemtu lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu konkursa kārtībā, un Vispārējai tiesai ir jāpārbauda vienīgi
tas, vai nav pieļauta nopietna un acīmredzama kļūda (Tiesas 1978. gada 23. novembra spriedums lietā 56/77
Agence européenne d’intérims
/Komisija,
Recueil
, 2215. lpp., 20. punkts; Pirmās instances tiesas 2005. gada 6. jūlija spriedums lietā T‑148/04
TQ3 Travel Solutions Belgium
/Komisija, Krājums, II‑2627. lpp., 47. punkts, un iepriekš 119. punktā minētais spriedums lietā
Belfass
/Padome, 63. punkts).
Šajā lietā jānorāda, ka prasītājas rakstveida apsvērumos sniegtā argumentācija, lai pierādītu acīmredzamu kļūdu vērtējumā
esamību, būtībā balstīta uz trīs galvenajiem aspektiem.
Pirmkārt, prasītāja norāda, ka nav bijusi objektīva, iepriekš noteikta un pretendentiem zināma metodoloģija, lai pieņemtu
galīgo novērtējumu. Tāpat prasītāja atsaucas uz to, ka pretendenti nav bijuši informēti par kritēriju iedalīšanu apakškritērijos
un ka piešķiršanas kritēriji ir it kā bijuši vispārīgi un abstrakti, un prasītāja no tā secina, ka piedāvājumu novērtēšana
bijusi tikai un vienīgi subjektīva un balstījusies uz neprecīziem pieņēmumiem.
Tomēr jākonstatē, ka prasītāja ir sniegusi tikai vispārīgus apgalvojumus, kurus nepamato un neapstiprina neviens pierādījums.
Ar šo argumentāciju prasītāja šī pamata ietvaros būtībā cenšas vēlreiz izmantot argumentāciju, kuru tā jau bija izvirzījusi
otrā pamata ietvaros, kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi. Turklāt prasītāja nekādi nepierāda, kā iespējamo līgumslēdzējas
iestādes pieļauto kļūdu, uz kurām tā norāda, rezultātā līgumslēdzēja iestāde ir izvirzījusi neprecīzus pieņēmumus un subjektīvi
novērtējusi piedāvājumus. Katrā ziņā jānorāda, ka novērtēšanas komitejas piedāvājumu galīgās novērtēšanas laikā izmantotā
metodoloģija bija iepriekš noteikta un precizēta paziņojuma par paredzamo publisko iepirkumu IV.2. punktā un iepirkuma procedūras
specifikāciju 13. punktā, kuros
EMSA
bija norādījusi kritērijus, saskaņā ar kuriem ir jāatlasa piedāvājumi, kā arī katram no minētajiem kritērijiem piešķirto
līdzsvaru.
Līdz ar to jāsecina, ka ar šo pirmā veida argumentāciju nevar pamatot pirmo pamatu.
Otrkārt, prasītāja apstrīd pieņemtā pretendenta piedāvājuma novērtējumu, kuru veica novērtēšanas komiteja savā gala ziņojumā,
jo, lai gan minētajā piedāvājumā bija atklātas nedaudzas kļūdas, minētā komiteja nebija precizējusi šo kļūdu raksturu.
Šajā sakarā Vispārējā tiesa norāda, ka iepriekš minētais novērtēšanas komitejas komentārs attiecas uz otro piešķiršanas kritēriju
un ir izteikts šādi: “pretendents pierāda labu izpratni par projektu, lai gan ir nelielas kļūdas
SafeSeaNet
diagrammā”. Taču šis komentārs pats par sevi nevar radīt kļūdu vai pat būtisku pretrunu. Līgumslēdzējai iestādei ir visas
tiesības uzskatīt, ka piedāvājums, lai arī tajā ir nedaudz kļūdu, atspoguļo labu izpratni par projektu. Katrā ziņā prasītāja
nav pierādījusi šāda komentāra kļūdainumu un vēl jo mazāk to, ka šī iespējami kļūdainā komentāra rezultātā ir pieļauta acīmredzama
kļūda vērtējumā, izvērtējot pieņemtā pretendenta piedāvājumu.
Treškārt, attiecībā uz prasītājas izvirzītajiem argumentiem, lai apstrīdētu īpašos komentārus par tās piedāvājumu, kuri minēti
katra vērtētāja aizpildītajās novērtēšanas veidlapās par pirmā attiecīgā publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas
kritērija a) un b) punktu un trešo kritēriju (skat. iepriekš 188.–194. punktu), jānorāda, ka šie argumenti nav pamatoti.
Jānorāda, ka novērtēšanas komiteju, kuras sastāvā bija vismaz trīs personas, iecēla kompetentais līgumslēdzējas iestādes atbildīgais
ierēdnis, lai tā saskaņā ar īstenošanas kārtības 146. panta 1. punkta otro daļu sniegtu konsultatīvu viedokli. Komiteja ir
tā, kas sagatavo novērtēšanas protokolu, kuru paraksta visi tās locekļi un kurā tostarp ir ietverti izslēgto pretendentu nosaukumi
un to piedāvājumu noraidīšanas iemesli, kā arī tā pretendenta nosaukums, kuram piedāvāts noslēgt līgumu, un šādas izvēles
pamatojums. Galīgo lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pieņem pēc tam līgumslēdzēja iestāde saskaņā ar īstenošanas
kārtības 147. panta 3. punktu.
No tā izriet, ka novērtēšanas veidlapas, kuru mērķis ir apkopot vērtējumus, kurus sniedz dažādi vērtētāji, kuru viedokļi acīmredzami
var atšķirties, nav ar autonomu juridisku spēku. Tādējādi šajā lietā prasītāja nevar izmantot šīs novērtēšanas veidlapas,
skatot tās atsevišķi, lai pamatotu iespējamās pretrunas, kādas bija starp vienā un citā veidlapā ietverto novērtējumu, jo
visu šo vērtējumu apkopo piedāvājumu novērtēšanas komiteja, kura tādējādi pieņem savu galīgo nostāju, kas turklāt ir līgumslēdzējai
iestādei adresēts konsultatīvs viedoklis.
Minētās komitejas lēmums attiecībā uz priekšlikumu par otru pretendentu, ar kuru nākotnē varētu noslēgt līgumu, un attiecībā
uz šādas izvēles pamatojumu var būt vienīgi kolektīvs, galīgajā ziņojumā nenorādot katra šīs komitejas locekļa atsevišķu vērtējumu.
Līdz ar to ir acīmredzami, ka jebkāds arguments par acīmredzamas kļūdas vērtējumā esamību var attiecīgā gadījumā vienīgi būt
vērsts pret novērtēšanas komitejas pieņemto novērtēšanas ziņojumu un vienīgi tad, ja galīgais līgumslēdzējas iestādes lēmums
faktiski balstīts uz šo ziņojumu.
Katrā ziņā jānorāda, ka šajā lietā prasītāja nav pierādījusi, vai un kā šajās vērtētāju novērtēšanas veidlapās individuāli
izteiktie komentāri ir atspoguļoti galīgajā novērtēšanas komitejas ziņojumā un vai un kā to rezultātā līgumslēdzēja iestāde
ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu, izvērtējot prasītājas piedāvājumu. Šajā sakarā prasītājai vismaz bija jāizskaidro, kādā veidā
iespējami kļūdainie komentāri ietekmēja punktu piešķiršanu tās piedāvājumam, runājot par pirmo un trešo piešķiršanas kritēriju,
kuri bija tie, kuru dēļ prasītājas piedāvājums nesasniedza minimālo iepirkuma procedūras specifikācijās prasīto punktu skaitu,
un kuri bija vienīgie, attiecībā uz kuriem prasītāja izvirzīja iebildumus. Tādējādi pietiek konstatēt, ka prasītāja nav sniegusi
šādu izskaidrojumu.
Ņemot vērā šos apsvērumus, šis iebildums arī ir jānoraida.
Līdz ar to ir jāsecina, ka prasītāja nav pierādījusi tādu acīmredzamu kļūdu vērtējumā esamību, kuras pieļāvusi līgumslēdzēja
iestāde nedz saistībā ar pieņemtā pretendenta, nedz prasītājas piedāvājuma novērtēšanu.
Tādējādi attiecībā uz uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūru C‑1/01/04 izvirzītais trešais pamats pilnībā ir jānoraida
kā nepamatots.
3.
Par prasību atcelt EMSA vēlāk pieņemtos lēmumus
Kā otro prasījumu prasītāja lūdz Vispārējai tiesai atcelt visus
EMSA
saistībā ar attiecīgo uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu vēlāk pieņemtos lēmumus.
Šajā sakarā jāatgādina, kā tas jau ir izklāstīts iepriekš 78. punktā, ka prasības pieteikumā ir jānorāda strīda priekšmets
un kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem. Šai norādei ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai, lai atbildētāja puse varētu
sagatavot savu aizstāvību un Vispārējā tiesa īstenot savu pārbaudi. Nolūkā nodrošināt tiesisko drošību un pareizu tiesvedību
pamata faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, uz kuriem prasība pamatota, jāizriet – vismaz kopsavilkuma veidā un tomēr
saskaņotā un saprotamā veidā – no paša prasības pieteikuma teksta.
Šajā lietā prasītāja nav precizējusi, uz kādiem lēmumiem attiecas tās otrais prasījums, un savas prasības atbalstam nav sniegusi
nekādu argumentāciju.
Līdz ar to otrais prasījums ir noraidāms kā nepieņemams.

Par lūgumu noteikt pierādījumu savākšanas pasākumus
Prasītāja būtībā lūdz Vispārējai tiesai, lai tā uzaicina
EMSA
iesniegt novērtēšanas komitejas ziņojuma kopiju, kā arī ar to saistītos attiecīgos dokumentus.
Tā kā
EMSA
kā sava atbildes raksta pielikumu lietas materiāliem ir pievienojusi prasītājas lūgtos dokumentus un prasītāja šajā sakarā
nav iesniegusi citus apsvērumus, vairs nav jālemj par šo lūgumu.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 87. panta 3. punktam, ja abiem lietas dalībniekiem spriedums ir daļēji labvēlīgs un daļēji nelabvēlīgs,
Vispārējā tiesa var nolemt, ka tiesāšanās izdevumi ir jāsadala vai ka lietas dalībnieki sedz savus tiesāšanās izdevumus paši.
Šajā gadījumā Vispārējā tiesa uzskata, ka ir taisnīgi nolemt, ka katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.
Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (trešā palāta)
nospriež:
1)
atcelt Eiropas Jūras drošības aģentūras (
EMSA
) lēmumu, ar kuru līguma slēgšanas tiesības piešķir uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā “
EMSA
C‑2/06/04” pieņemtajam pretendentam;
2)
pārējā daļā prasību noraidīt;
3)
katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2010. gada 2. martā.
Satura rādītājs
Atbilstošās tiesību normas
Prāvas priekšvēsture
1.  Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra “EMSA C‑1/01/04”
2.  Uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūra “EMSA C‑2/06/04”
Process un lietas dalībnieku prasījumi
Par pieņemamību
1.  Par Vispārējās tiesas kompetenci lemt par prasību, kas celta, pamatojoties uz EKL 230. pantu, pret EMSA izdotu aktu
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
2.  Par “exceptio obscuri libelli”
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
Par lietas būtību
1.  Par prasību atcelt EMSA pieņemtos lēmumus uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā C‑2/06/04
Par pamatu attiecībā uz pieņemtā pretendenta iesniegtā piedāvājuma neatbilstību
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
2.  Par prasību atcelt EMSA lēmumus uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu procedūrā C‑1/01/04
Par pirmo pamatu attiecībā uz labas ticības, labas pārvaldības un rūpības principu pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
Par otro pamatu attiecībā uz Finanšu regulas, īstenošanas noteikumu, kā arī Direktīvas 92/50 pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
–  Par iebildumu attiecībā uz piešķiršanas kritēriju neprecizitāti
–  Par iebildumu attiecībā uz atsevišķu uzaicinājuma iesniegt piedāvājumu punktu neprecizitāti
–  Par iebildumu attiecībā uz viena no piešķiršanas kritēriju iedalīšanas apakškritērijos prettiesiskumu
Par ceturto pamatu attiecībā uz pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu un vajadzīgās informācijas neiesniegšanu
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
Par trešo pamatu attiecībā uz EMSA pieļautajām acīmredzamām kļūdām vērtējumā
Lietas dalībnieku argumenti
Vispārējās tiesas vērtējums
3.  Par prasību atcelt EMSA vēlāk pieņemtos lēmumus
Par lūgumu noteikt pierādījumu savākšanas pasākumus
Par tiesāšanās izdevumiem
*
Tiesvedības valoda – angļu.