CELEX: 62003CJ0452
Arvonlisävero
Kuudes direktiivi
9 artiklan 1 ja 2 kohta
Peliautomaatit
Viihdetoiminta tai vastaava toiminta
Yhteisön ulkopuolelle sijoittautunut palveluntarjoaja
Palvelun suorittamispaikan määrittäminen

1       Käsiteltävänä oleva ennakkoratkaisupyyntö koskee jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin
77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1; jäljempänä kuudes direktiivi) 2, 4 ja 9 artiklan sekä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
yhdenmukaistamisesta – yhteisön alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat
yksityiskohtaiset säännöt – 17 päivänä marraskuuta 1986 annetun kolmannentoista neuvoston direktiivin 86/560/ETY (EYVL L 326,
s. 40; jäljempänä kolmastoista direktiivi) 1 ja 2 artiklan tulkintaa.
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa valittajana ovat RAL (Channel Islands) Ltd (jäljempänä CI), RAL Ltd (jäljempänä RAL),
RAL Services Ltd (jäljempänä Services) ja RAL Machines Ltd (jäljempänä Machines) sekä niiden vastapuolena arvonlisäverosta
Yhdistyneessä kuningaskunnassa vastaava viranomainen Commissioners of Customs & Excise (jäljempänä verottaja) ja joka koskee
peliautomaattien käyttöpalvelujen suorituspaikan määrittämistä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
3       Kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukaan arvonlisäveroa on kannettava ”verovelvollisen tässä ominaisuudessaan maan
alueella suorittamasta vastikkeellisesta tavaroiden luovutuksesta ja palvelujen suorituksesta”.
4       Kuudennen direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä ’maan alueella’ tarkoitetaan Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen alueellista soveltamisalaa
sellaisena kuin se määritellään kunkin jäsenvaltion osalta [299] artiklassa.”
5       Kuudennen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaan ”’verovelvollisella’ tarkoitetaan jokaista, joka itsenäisesti harjoittaa
missä tahansa jotakin 2 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa, riippumatta tämän toiminnan tarkoituksesta tai tuloksesta”.
6       Palvelun suorituspaikan määrittämisestä säädetään kuudennen direktiivin 9 artiklassa seuraavaa:
”1.      Palvelujen suorituspaikkana on pidettävä paikkaa, jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimipaikka,
josta palvelu suoritetaan, taikka jos tällaista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorittajan kotipaikkaa tai
pysyvää asuinpaikkaa.
2.      Kuitenkin
– –
c)      palvelujen suorituspaikka sellaisten palvelujen osalta, jotka koskevat
–       kulttuuri‑, taide‑, urheilu‑, tiede‑, kasvatus‑, viihde‑ tai vastaavaa toimintaa, mukaan lukien tällaisen toiminnan järjestäjän
harjoittama toiminta sekä tällaisen toiminnan mahdolliset liitännäiset palvelut,
–       – –
on paikka, jossa nämä suoritukset tosiasiallisesti tehdään;
– – ”
7       Kolmannentoista direktiivin 1 artikla kuuluu seuraavasti:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)      ’yhteisön alueelle sijoittautumattomalla verovelvollisella’ [kuudennen] direktiivin – – 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua
verovelvollista, jolla tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna aikana ei ole ollut tällä alueella taloudellisen
toimintansa kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa, josta liiketoimia suoritetaan, eikä tällaisen kotipaikan tai kiinteän toimipaikan
puuttuessa kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa, ja joka ei kyseisenä aikana ole luovuttanut tavaroita tai suorittanut palveluja
2 artiklassa tarkoitetussa jäsenvaltiossa – – ”
8       Kolmannentoista direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on jäljempänä vahvistetuin edellytyksin palautettava yhteisön alueelle sijoittautumattomalle verovelvolliselle
arvonlisävero, joka on kannettu muiden verovelvollisten maan alueella kyseiselle verovelvolliselle suorittamista palveluista
tai irtaimen omaisuuden luovutuksista taikka tavaroiden maahantuonnista tähän maahan, jos näitä tavaroita ja palveluja käytetään
[kuudennen] direktiivin – – 17 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin liiketoimiin tai tämän direktiivin 1 artiklan
1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettuihin palvelujen suorituksiin – – ”

Pääasian oikeudenkäynti ja ennakkoratkaisukysymykset
9       CI on yhtiö, joka on perustettu Guernseyssä (saari Englannin kanaalissa). RAL, Services ja Machines ovat Yhdistyneessä kuningaskunnassa
perustettuja yhtiöitä. Nämä neljä yhtiötä ovat RAL Holdings Ltd:n (jäljempänä Holdings) – joka niin ikään on Yhdistyneessä
kuningaskunnassa perustettu yhtiö – tytäryhtiöitä. CI, RAL, Services, Machines ja Holdings muodostavat yhdessä RAL-konsernin.
10     Vuoden 2000 loppuun mennessä RAL:lla oli käytössään peliautomaatteja Yhdistyneessä kuningaskunnassa omistamissaan tai vuokralle
ottamissaan tiloissa. Se oli näihin tiloihin asennettujen peliautomaattien omistaja, ja sen palveluksessa oli omaa henkilökuntaa.
Sillä oli tarvittavat luvat tilojen ja peliautomaattien käyttöön.
11     Holdings oli arvonlisäverovelvollisten ryhmän edustavana jäsenenä arvonlisäverovelvollinen peliautomaattien käytöstä saatavista
tuloista.
12     Sittemmin esitettiin RAL-konsernin uudelleenjärjestelyä koskeva suunnitelma. Sillä pyrittiin kansallisen tuomioistuimen tietojen
mukaan siihen, että luomalla offshore-tytäryhtiö peliautomaattien käyttöä varten ja erottamalla tämä toiminta peliautomaattien
omistuksesta ja tilojen käytöstä RAL-konserni ei olisi enää arvonlisäverovelvollinen peliautomaattipalveluista ja voisi tehdä
ostovähennyksen.
13     Niinpä CI perustettiin Guernseyssä, joka kuuluu Kanaalisaariin, jotka ovat yhteisön alueen ulkopuolella. Saman suunnitelman
mukaisesti Machines ja Services perustettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
14     RAL:lla on vuokrasopimukset tiloihin, joihin peliautomaatit on asennettu, sekä pelihallin pitämiseen oikeuttavat luvat. Se
on antanut CI:lle luvan asentaa ja käyttää peliautomaatteja noissa tiloissa.
15     Machines omistaa kaikki peliautomaatit, joita RAL-konsernilla on käytössä, ja sillä on näihin liittyvät luvat. CI:n kanssa
solmitun vuokrasopimuksen mukaan Machines toimittaa CI:lle peliautomaatit ja takaa niiden toimintakunnon.
16     CI toimii siten, että se antaa yleisön käyttää Machinesin toimittamia peliautomaatteja RAL:n sen käyttöön antamissa tiloissa.
CI kuitenkin harjoittaa tätä toimintaa antaen peliautomaattien päivittäisen hoidon alihankintana Servicesin tehtäväksi. Viimeksi
mainitun yhtiön palveluksessa on lähes koko RAL-konsernin henkilökunta eli noin 600 työntekijää. CI:llä ei ole omaa henkilöstöä
Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
17     RAL-konsernin mainitun uudelleenjärjestelyn seurauksena CI katsoi kuudennen direktiivin 2, 4 ja 9 artiklaan perustuen, että
peliautomaattien käyttöpalvelujen oli katsottava tapahtuvan Guernseyllä. Koska nämä palvelut oli sen käsityksen mukaan suoritettu
yhteisön ulkopuolella, sillä ei mielestään ollut velvollisuutta maksaa arvonlisäveroa Yhdistyneessä kuningaskunnassa asiakkailleen
suorittamistaan palveluista. Se vaati myös kolmannentoista direktiivin 1 ja 2 artiklan nojalla ostovähennystä.
18     Verottaja hylkäsi päätöksellään 28.8.2001 CI:n vaatimukset. Se katsoi CI:n olevan arvonlisäverovelvollinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Lisäksi se totesi, ettei ollut syytä ottaa huomioon RAL-konsernin uudelleenjärjestelyä, joten – kuten aiemman kauden aikana
– Holdings edelleen suoritti kyseisiä palveluja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Verottajan mukaan CI:n vaatimukset oli joka
tapauksessa hylättävä, koska kyseessä oli oikeuden väärinkäyttö.
19     CI, RAL, Machines ja Services valittivat päätöksestä tuomioistuimeen nimeltä VAT and Duties Tribunal, London. Tämä katsoi
ratkaisussaan 3.12.2002, että CI suorittaa palvelut Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevista kiinteistä toimipaikoista
käsin kuudennen direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Niinpä kyseinen tuomioistuin totesi CI:n suorittavan
peliautomaattipalvelut Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja että nämä palvelut ovat arvonlisäveron alaisia tuossa jäsenvaltiossa.
Se kuitenkin hyväksyi näiden mainittujen yhtiöiden vaatimukset niiltä osin kuin ne koskivat verottajan lisävaatimuksia, koska
palvelut tosiasiassa suoritti CI eikä Holdings ja koska oikeuden väärinkäytön periaatetta ei voitu tässä tapauksessa soveltaa.
20     CI haki päätökseen muutosta nyt ennakkoratkaisua pyytävästä tuomioistuimesta. Verottajakin haki samaan päätökseen muutosta
siltä osin kuin siinä hylättiin sen lisävaatimukset.
21     Näin ollen High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, on lykännyt asian ratkaisua ja esittänyt yhteisöjen
tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”Nyt käsiteltävässä asiassa vallitsevissa olosuhteissa ja [kuudes direktiivi] ja erityisesti sen 2, 4 ja 9 artikla, [kolmastoista
neuvoston direktiivi] ja erityisesti sen 1 ja 2 artikla sekä yhteisön oikeuden yleiset periaatteet huomioon ottaen:
1)      Miten kuudennen direktiivin 9 artiklan ilmaisua ’kiinteä toimipaikka’ on tulkittava?
2)      Mitä tekijöitä on otettava huomioon ratkaistaessa sitä, suoritetaanko peliautomaattipalvelut CI:n kaltaisen yrityksen liiketoiminnan
kotipaikasta vai jostakin sellaisesta kiinteästä toimipaikasta, joka CI:n kaltaisella yrityksellä voi olla?
3)      Erityisesti silloin kun
a)      yrityksen (A) liiketoimintaa on järjestelty nyt käsiteltävässä asiassa vallitsevien kaltaisissa olosuhteissa siten, että etuyhteydessä
oleva yritys (B), jonka liiketoiminnan kotipaikka on yhteisön alueen ulkopuolella, suorittaa peliautomaattipalveluja, ja kun
järjestelyllä pyritään ainoastaan siihen, ettei A:n tarvitse maksaa arvonlisäveroa siinä valtiossa, johon se on sijoittautunut,
i)      voidaanko peliautomaattipalvelut katsoa suoritettavan kyseisessä jäsenvaltiossa olevasta kiinteästä toimipaikasta; ja jos
näin on,
ii)      onko peliautomaattipalvelut katsottava suoritettavan kiinteästä toimipaikasta vai onko ne katsottava suoritettavan paikasta,
jossa B:llä on liiketoimintansa kotipaikka?
b)      Kun yrityksen (A) liiketoimintaa on järjestelty siten, että palvelujen suorituspaikkaan sovellettavien sääntöjen vuoksi etuyhteydessä
olevan yhtiön (B) tarkoituksena on nyt käsiteltävässä asiassa vallitsevien kaltaisissa olosuhteissa suorittaa peliautomaattipalvelut
yhteisön alueen ulkopuolella sijaitsevasta liiketoiminnan kotipaikasta ilman siinä jäsenvaltiossa, johon A on sijoittautunut,
olevaa sellaista kiinteää toimipaikkaa, josta kyseiset palvelut suoritetaan, ja kun järjestelyllä pyritään ainoastaan siihen,
ettei A:n tarvitse maksaa kyseisistä palveluista arvonlisäveroa tässä valtiossa:
i)      onko B:n ja etuyhteydessä olevien yritysten (A, C ja D) välisiä liiketoimia jäsenvaltiossa pidettävä arvonlisäverotuksellisesti
kyseisten yritysten taloudelliseen toimintaan liittyvinä palveluina, jotka nämä yritykset ovat suorittaneet tai jotka on suoritettu
niille; ja jos näin ei ole,
ii)      mitä tekijöitä on otettava huomioon ratkaistaessa sitä, kuka on suorittanut peliautomaattipalvelut?
4)      a)     Onko olemassa sellainen oikeuksien väärinkäyttöä koskeva periaate, jonka perusteella voidaan (riippumatta siitä, miten arvonlisäverodirektiivejä
on tulkittava) sulkea pois nyt käsiteltävän kaltaisessa asiassa tavoiteltu etu?
b)      Jos näin on, miten kyseistä periaatetta on sovellettava nyt käsiteltävään asiaan liittyvien kaltaisissa olosuhteissa?
5)      a)     Mitä merkitystä, jos lainkaan, on annettava sille seikalle, että A, C ja D eivät ole B:n tytäryhtiöitä ja että A, C tai D
eivät ole oikeudellisesti eivätkä taloudellisesti B:n määräysvallassa?
b)      Vaikuttaisiko johonkin edellä esitettyyn kysymykseen annettavaan vastaukseen se, että B:n yhteisön alueen ulkopuolella sijaitsevassa
liiketoimintansa kotipaikassa harjoittaman kaltainen hallintotoiminta oli välttämätöntä peliautomaattipalvelujen suorittamiseksi
asiakkaille eivätkä A, C ja D harjoita tällaista toimintaa?”

Ennakkoratkaisukysymykset

Alustavat huomautukset
22     Kansallisen tuomioistuimen tarkoittama toiminta eli pelihalleihin asennettujen peliautomaattien antaminen yleisön käyttöön
vastiketta vastaan on kuudennen direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu palvelusuoritus. Kysymyksillään kansallinen
tuomioistuin haluaa saada tietää, miten tällaisen palvelun suorittamispaikka määräytyy.
23     Kuudennen direktiivin 9 artiklassa on säännökset, joiden mukaan määräytyy verotuksellinen liittymäkohta. Artiklan 1 kohdassa
säädetään pääsäännöstä ja 2 kohdassa eräistä erityisistä liittymäkohdista. Säännöksillä on tarkoitus välttää toimivaltakiistat,
jotka voisivat johtaa kaksinkertaiseen verotukseen, ja toisaalta tulojen verottamatta jääminen (ks. asia 168/84, Berkholz,
tuomio 4.7.1985, Kok. 1985, s. 2251, Kok. Ep. VIII, s. 263, 14 kohta; asia C‑327/94, Dudda, tuomio 26.9.1996, Kok. 1996, s.
I‑4595, 20 kohta ja asia C‑167/95, Linthorst, Pouwels en Scheres, tuomio 6.3.1997, Kok. 1997, s. I‑1195, 10 kohta).
24     Yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut kuudennen direktiivin 9 artiklan kahden ensimmäisen kohdan välisen suhteen osalta,
ettei 1 kohdan voida katsoa olevan millään tavoin ensisijainen suhteessa 2 kohtaan. On kulloinkin vain selvitettävä, kuuluuko
tilanne 9 artiklan 2 kohdassa erikseen mainittuihin tilanteisiin – ellei kuulu, sovelletaan 1 kohtaa (em. asia Dudda, tuomion
21 kohta ja em. asia Linthorst, Pouwels en Scheres, tuomion 11 kohta).
25     Onkin ensin tutkittava, kattaako kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohta, jossa määritetään verotuksellinen liittymäkohta
”viihde‑ tai vastaavan toiminnan” osalta, ennakkoratkaisupyynnössä tarkoitetun kaltaisen toiminnan, kuten Irlannin ja Portugalin
hallitukset väittävät. Tältä osin on muistettava, että yhteisöjen tuomioistuimen tulee esittää kansalliselle tuomioistuimelle
kaikki yhteisön oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, jotka saattavat olla hyödyllisiä kansallisen tuomioistuimen arvioidessa
sen käsiteltävänä olevaa asiaa, riippumatta siitä, onko se viitannut näihin seikkoihin esittämissään kysymyksissä (ks. asia
C‑241/89, SARPP, tuomio 12.12.1990, Kok. 1990, s. I‑4695, 8 kohta; asia C‑315/92, Verband Sozialer Wettbewerb, ns. Clinique-tapaus,
tuomio 2.2.1994, Kok. 1994, s. I‑317, Kok. Ep. XV, s. I‑13, 7 kohta; asia C‑87/97, Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola, tuomio 4.3.1999, Kok. 1999, s. I‑1301, 16 kohta ja asia C‑456/02, Trojani, tuomio 7.9.2004, 38 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).

Kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan tulkinta
26     Irlannin ja Portugalin hallitusten mukaan CI:n toiminta kuuluu kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltamisalaan,
koska siinä tarjotaan viihteeseen välittömästi liittyviä palveluja. Toiminnan harjoituspaikkana on tämän seurauksena palvelusuoritusten
tosiasiallinen tekopaikka eli pääasian tapauksessa Yhdistyneen kuningaskunnan alue.
27     Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ja RAL-konserniin kuuluvat yhtiöt sitä vastoin väittävät, että ennakkoratkaisupyynnössä
tarkoitetut palvelusuoritukset eivät kuulu kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan alaisuuteen. Ne huomauttavat
tältä osin, että kyseessä olevan palvelun vastaanottajan pääasiallisena tavoitteena on taloudellisen voiton saaminen eikä
viihde sinänsä. Yhtiöt toteavat lisäksi, että edellä mainitun säännöksen soveltaminen tarkoittaa joka tapauksessa palvelun
suorittajan taiteellista toimintaa. Se seikka, että peliautomaatin käytöllä voi olla viihdyttävä aspekti, kuten matkapuhelimen
käytöllä, ei muuta kyseisten palvelujen suoritusta viihdetoiminnaksi saman artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa
tarkoitetussa mielessä.
28     Komission mukaan kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan tarkoituksena on luoda erityisjärjestely tietyille
verovelvollisten toisilleen suorittamille palveluille, joiden kustannukset siirtyvät tavaroiden tai palveluiden hintaan (ks.
em. asia Dudda, tuomion 23 ja 24 kohta). Pääasia koskee kuitenkin peliautomaattipalveluiden suorittamista kuluttajalle, joten
ainoastaan artiklan 1 kohta on sovellettavissa.
29     Tältä osin on todettava, että kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan viihdetoimintaa tai vastaavaa toimintaa
tarkoittavien palvelusuoritusten suorituspaikka on paikka, jossa ne tosiasiallisesti tehdään.
30     Sen osalta, ovatko pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaiset palvelusuoritukset viihdetoimintaa tai vastaavaa toimintaa,
on huomattava, että CI antaa peliautomaatit yleisön käyttöön vastiketta vastaan pelihalleissa, jotka on nimenomaisesti järjestetty
tätä tarkoitusta varten.
31     Tässä tapauksessa ennakkoratkaisupyynnössä tarkoitetun toiminnan pääasiallisena tarkoituksena on peliautomaattien käyttäjien
viihdyttäminen eikä taloudellisen voiton antaminen näille. Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 29 kohdassa huomauttanut,
epävarmuus taloudellisesta voitosta nimenomaan on keskeinen peliautomaattien käyttäjien tavoittelemaa viihdettä merkitsevä
seikka.
32     Kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukainen viihdetoiminta tai vastaava toiminta
ei edellytä taiteellista suoritusta palvelun suorittajalta. Toiminta, jonka pääasiallisena tarkoituksena, johon palvelun suorittaja
pyrkii, on tämän asiakkaiden viihdyttäminen, on säännöksessä tarkoitettua viihdetoimintaa tai vastaavaa toimintaa.
33     Kuten julkisasiamies ratkaisuehdotuksensa 33 kohdassa niin ikään huomauttaa, mainitun säännöksen muodostaman liittymäsäännön
soveltamista pääasian kaltaiseen tilanteeseen ei estä se, että kyseessä olevien palvelujen vastaanottajat ovat kuluttajia.
Säännöksen soveltamisala ei nimittäin rajoitu vain verovelvollisten välisiin palvelusuorituksiin. Lisäksi on todettava, ettei
mainitun liittymäsäännön soveltaminen tällaisessa tilanteessa ole käytännössä mitenkään vaikeaa. Paikka, jossa kyseinen toiminta
suoritetaan, on helposti yksilöitävissä. Tällaisen säännön soveltaminen on verotuksen kannalta järkevä ratkaisu, sillä kyseiset
palvelut kuuluvat sen jäsenvaltion arvonlisäverosäännöstön alaisuuteen, jonka alueelle niiden vastaanottajat ovat sijoittautuneet.
34     Tästä seuraa, että ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että palvelusuorituksia, jotka muodostuvat siitä, että yleisön
annetaan vastiketta vastaan käyttää jäsenvaltion alueella oleviin pelihalleihin asennettuja peliautomaatteja, on pidettävä
kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuna viihdetoimintana tai vastaavana
toimintana niin, että palvelun suorittamispaikkana on paikka, jossa palvelusuoritus tosiasiallisesti tehdään.

Oikeudenkäyntikulut
35     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimessa,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Palvelusuorituksia, jotka muodostuvat siitä, että yleisön annetaan vastiketta vastaan käyttää jäsenvaltion alueella oleviin
pelihalleihin asennettuja peliautomaatteja, on pidettävä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta
– yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston
direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuna viihdetoimintana tai vastaavana
toimintana niin, että palvelun suorittamispaikkana on paikka, jossa palvelusuoritus tosiasiallisesti tehdään.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.