CELEX: 62007CJ0139
Apeliacinis skundas
Teisė susipažinti su institucijų dokumentais
Reglamentas (EB) Nr. 1049/2001
Su valstybės pagalbos kontrolės procedūromis susiję dokumentai
Su tyrimo tikslų apsauga susijusi išimtis
Atitinkamos institucijos pareiga konkrečiai ir individualiai išnagrinėti prašyme leisti susipažinti nurodytų dokumentų turinį

Apeliaciniu skundu Europos Bendrijų Komisija prašo panaikinti 2006 m. gruodžio 14 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos
teismo sprendimą
Technische Glaswerke Ilmenau prieš Komisiją
(T‑237/02, Rink. p. II‑5131, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo jis panaikino 2002 m. gegužės 28 d. Komisijos sprendimą
(toliau – ginčijamas sprendimas) tiek, kiek juo atsisakoma leisti susipažinti su įmonei
Technische Glaswerke Ilmenau GmbH
(toliau – TGI) suteiktos valstybės pagalbos kontrolės procedūrų dokumentais.

Teisinis pagrindas
EB 255 straipsniu visiems Europos Sąjungos piliečiams ir fiziniams ar juridiniams asmenims, gyvenantiems ar turintiems registruotą
buveinę valstybėje narėje, garantuojama teisė susipažinti su Europos Parlamento, Europos Sąjungos Tarybos ir Komisijos dokumentais,
laikantis Tarybos nustatytų visuomenės arba asmens interesais grindžiamų principų ir sąlygų.
2001 m. gegužės 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1049/2001 dėl galimybės visuomenei susipažinti su
Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos dokumentais (OL L 145, p. 43; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 3 t.,
p. 331) priimtas EB 225 straipsnio 2 dalies pagrindu.
Šio reglamento 4, 6 ir 11 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(4)      Šio reglamento tikslas yra padaryti visuomenės teisę susipažinti su dokumentais kaip galima veiksmingesne [veiksmingesnę]
bei numatyti tokios galimybės principus ir ribas pagal ES sutarties 255 straipsnio 2 dalį.
<…>
(6)      Platesnė susipažinimo su dokumentais galimybė turėtų būti numatyta tais atvejais, kai institucijos atlieka įstatymų leidimo
funkcijas, įskaitant ir tuos atvejus, kai joms ši teisė suteikta pagal įgaliojimą, tačiau tuo pačiu išsaugant institucijų
sprendimų priėmimo proceso veiksmingumą. Galimybė tiesiogiai susipažinti su tokiais dokumentais turėtų būti kaip galima platesnė.
<…>
(11)      Iš esmės visi institucijų dokumentai turėtų būti prieinami visuomenei. Tačiau <...> išimties tvarka turėtų būti apsaugomi
tam tikri visuomenės ir asmeniniai interesai. Institucijoms turėtų būti suteikta teisė saugoti savo vidaus konsultacijas ir
svarstymus, kai yra būtina išlaikyti jų sugebėjimą vykdyti užduotis. <…>“
Reglamento Nr. 1049/2001 1 straipsnio „Tikslas“ a punkte nurodyta, kad šiuo reglamentu siekiama „numatyti EB sutarties 255 straipsnyje
numatytos teisės susipažinti su Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos (toliau – institucijos) dokumentais principus, sąlygas
bei visuomenės ar privačių interesų sąlygojamus apribojimus, kad būtų užtikrinta kaip galima platesnė susipažinimo su dokumentų
[dokumentais] galimybė“.
Šio reglamento 2 straipsnio „Naudos gavėjai ir taikymo sritis“ 1 dalyje pripažįstama, kad bet kuris Europos Sąjungos pilietis
ir fizinis ar juridinis asmuo, gyvenantis ar turintis registruotą buveinę valstybėje narėje, turi teisę susipažinti su institucijų
dokumentais „laikydamasis šiame reglamente nustatytų principų, sąlygų ir apribojimų“. 3 dalyje numatyta, kad šis reglamentas
taikomas visiems institucijos turimiems dokumentams, tai yra, jos parengtiems arba gautiems ir esantiems jos žinioje, „susijusiems
su visomis Europos Sąjungos veiklos sritimis“.
Pagal Reglamento Nr. 1049/2001 3 straipsnio a punktą šiame teisės akte „dokumentas“ yra „bet kuria forma (parašytas ant popieriaus,
elektroninėje laikmenoje arba garso, vaizdo ar audiovizualiniame įraše) pateiktas turinys, susijęs su į institucijos atsakomybės
sferą įeinančia politika, veikla ir sprendimais“.
Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnyje „Išimtys“ numatoma:
„<…>
2.      Institucijos nesuteikia galimybės susipažinti su dokumentais, dėl kurių atskleidimo nukentėtų apsauga:
–      <…>
–      teismo proceso ir teisinės pagalbos,
–      inspekcijų, tyrimų ir audito tikslų,
nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
3.      Galimybė susipažinti su institucijos parengtais dokumentais, skirtais vidaus naudojimui arba su institucijoje gautais dokumentais,
susijusiais su tokiu klausimu[,] dėl kurio institucija dar nėra priėmusi sprendimo, nesuteikiama, jei dokumento atskleidimas
rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
Galimybė susipažinti su dokumentu, kuriame pareikšta vidaus reikmėms skirta nuomonė, esanti svarstymų ir preliminarių konsultacijų
minimos institucijos viduje dalimi, nesuteikiama netgi po to, kai sprendimas jau yra priimtas, jei dokumento atskleidimas
rimtai pakenktų institucijos sprendimų priėmimo procesui, nebent atskleidimo reikalautų viršesnis viešasis interesas.
<…>
6.      Jei kuri nors iš išimčių yra taikoma tiktai kai kurioms dokumento dalims, likusios dokumento dalys yra išduodamos.
7.      Šio straipsnio 1–3 dalyse numatytos išimtys yra taikomos tiktai tokiam laikotarpiui, kai toks draudimas yra pateisinamas,
atsižvelgiant į dokumento turinį. <…>“
Reglamento Nr. 1049/2001 6 straipsnio „Paraiškos“ 1 dalyje nurodyta, kad „paraiška dėl galimybės susipažinti su dokumentais
pateikiama <...> pakankamai tiksliai nurodant dokumentą, kad institucija galėtų jį identifikuoti“ ir kad „pareiškėjas nebūtinai
turi nurodyti paraiškos pateikimo priežastį“. Šio straipsnio 2 dalyje numatyta, jog „jei paraiška nėra pakankamai konkreti,
institucija kreipiasi į pareiškėją, kad patikslintų paraišką“. 3 dalyje skelbiama, kad „tuo atveju, kai paraiškoje prašoma
labai ilgo dokumento, arba ji susijusi su labai dideliu skaičiumi dokumentų, atitinkama institucija gali neformaliai pasitarti
su pareiškėju, kad būtų surastas teisingas sprendimas, bei padeda jam tai padaryti, pavyzdžiui, suteikdama informaciją, kaip
naudotis viešuoju dokumentų registru“.
Be to, 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 659/1999, nustatančiame išsamias EB [88] straipsnio taikymo taisykles
(OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t., p. 339), nustatyta Komisijai EB 88 straipsniu suteiktos
teisės nuspręsti dėl valstybės pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka įgyvendinimo tvarka.
Reglamento Nr. 659/1999 20 straipsnyje „Suinteresuotųjų šalių teisės“ numatyta:
„1.      Po to, kai Komisija priima sprendimą pradėti formalaus tyrimo procesą, kiekviena suinteresuotoji šalis gali pateikti pastabas
pagal 6 straipsnį. Kiekvienai minėtas pastabas pateikusiai suinteresuotajai šaliai ir kiekvienam individualiam pagalbos gavėjui
išsiunčiama pagal 7 straipsnį priimto Komisijos sprendimo kopija.
2.      Kiekviena suinteresuotoji šalis gali pranešti Komisijai apie kiekvieną įtariamą neteisėtą pagalbą ir apie kiekvieną įtariamą
netinkamą pagalbos taikymą. Jeigu Komisija mano, kad pagal jos turimą informaciją nėra pakankamo pagrindo bylai įvertinti,
ji apie tai praneša suinteresuotajai šaliai. Jeigu Komisija, remdamasi pateiktos informacijos turiniu, priima sprendimą dėl
bylos, sprendimo kopiją ji išsiunčia suinteresuotajai šaliai.
3.      Suinteresuotosios šalies prašymu jai pateikiama sprendimo kopija pagal šio reglamento 4 ir 7 straipsnius, 10 straipsnio 3 dalį
ir 11 straipsnį.“

Faktinės bylos aplinkybės
1998 m. gruodžio 1 d. laišku Vokietijos Federacinė Respublika informavo Komisiją apie įvairias priemones, kuriomis siekiama
stabilizuoti TGI finansinę padėtį, įskaitant dalinį atleidimą nuo mokėjimo ir banko paskolą.
Dėl šio atleidimo nuo mokėjimo ir paskolos 2000 m. balandžio 4 d. Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą pagal EB 88 straipsnio
2 dalį, kuriai suteiktas referencinis numeris C 9/2000 .
2001 m. birželio 12 d. sprendime, kuriame įvertino tik atleidimą nuo mokėjimo, Komisija nusprendė, kad ši priemonė yra su
bendrąja rinka nesuderinama valstybės pagalba. TGI užginčijo šį sprendimą pareikšdama ieškinį Pirmosios instancijos teisme,
kuris atmestas 2004 m. liepos 8 d. Sprendimu
Technische Glaswerke Ilmenau prieš Komisiją
(T‑198/01, Rink. p. II‑2717), apeliacinėje instancijoje patvirtintu 2007 m. sausio 11 d. sprendimu (C‑404/04 P).
Dėl, be kita ko, banko paskolos 2001 liepos 3 d. Komisija pradėjo antrą oficialią tyrimo procedūrą pagal EB 88 straipsnio
2 dalį, kuriai suteiktas C 44/2001 referencinis numeris.
2001 m. spalio 24 d. laišku TGI pateikė savo pastabas antroje oficialioje tyrimo procedūroje bei paprašė Komisijos jai leisti
susipažinti su nekonfidencialia bylos medžiaga ir paskui pateikti naujas pastabas. 2001 m. lapkričio 23 d. laišku Komisija
atmetė šį prašymą.
2002 m. kovo 1 d. laišku TGI, remdamasi Reglamentu Nr. 1049/2001, paprašė leisti susipažinti su visais Komisijos turimais
dokumentais su ja susijusiose valstybės pagalbos bylose, visų pirma byloje C 44/2001, taip pat su visais jos turimais įmonei
Schott Glas
suteiktos valstybės pagalbos dokumentais, išskyrus kitų įmonių komercines paslaptis.
2002 m. kovo 27 d. laišku Komisija atmetė šį prašymą leisti susipažinti su dokumentais, nurodydama, be kita ko, kad prašomi
dokumentai patenka į Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje numatytą išimtį. Komisija dar nurodė, kad su TGI susiję
dokumentai sudaro neužbaigtos oficialios tyrimo procedūros C 44/2001 dalį.
2002 m. balandžio 15 d. laišku ieškovė Komisijos generaliniam sekretoriui pakartotinai pateikė prašymą leisti susipažinti
su dokumentais pagal Reglamento Nr. 1049/2001 7 straipsnio 2 dalį.
Ginčijamu sprendimu Komisija atmetė šį prašymą leisti susipažinti su dokumentais, taip patvirtindama dėl ankstesnio jos prašymo
priimtą sprendimą, motyvuodama tuo, kad atskleidus šių įvairių dokumentų turinį gali kilti pavojus inspekcijos ir tyrimo tikslui,
o tokia teisės susipažinti su dokumentais išimtis aiškiai numatyta Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečioje
įtraukoje.
Šiame sprendime taip pat nurodyta, jog patenkinus TGI prašymą ji galėtų susipažinti su vienu dokumentu, kuriame detaliai aprašomas
Schott Glas
projektas, o tai gali labai pažeisti šios bendrovės komercinius interesus, kuriems apsaugoti specialiai skirta šio reglamento
4 straipsnio 2 dalis. Be to, tame pačiame sprendime pažymima, kad išnagrinėjus galimybę leisti susipažinti su prašomų dokumentų
dalimis, kurioms netaikomos išimtys, pasirodė, kad šie dokumentai negali būti suskaidyti į konfidencialias ir nekonfidencialias
dalis. Galiausiai jame nurodyta, jog nėra svarbesnio viešojo intereso, dėl kurio reikėtų atskleisti tuos dokumentus.
Užbaigusi antrąją oficialią tyrimo procedūrą C 44/2001, 2002 m. spalio 2 d. Komisija priėmė sprendimą C(2002) 2147, galutinis,
kuriuo ji, be kita ko, pripažino banko paskolą, suteiktą TGI, su bendrąja rinka nesuderinama valstybės pagalba. TGI užginčijo
šį sprendimą, 2002 m. gruodžio 17 d. pareikšdama Pirmosios instancijos teisme ieškinį dėl panaikinimo (byla T‑378/02), tačiau
ši byla 2007 m. gegužės 16 d. teismo nutartimi išbraukta iš registro.

Procesas Pirmosios instancijos teisme ir skundžiamas sprendimas
Raštu, kurį Pirmosios instancijos teismo kanceliarija gavo 2002 m. rugpjūčio 8 d., TGI pareiškė ieškinį, kuriuo prašoma panaikinti
tą ginčijamo sprendimo dalį, kuri nesusijusi su atsisakymu leisti susipažinti su dokumentais, tiesiogiai susijusiais su vykstančia
valstybės pagalbos, skirtos
Schott Glas
, kontrolės procedūra. Švedijos Karalystei ir Suomijos Respublikai leista įstoti į bylą TGI reikalavimams palaikyti.
Komisija, palaikoma
Schott Glas
, paprašė Pirmosios instancijos teismo atmesti ieškinį kaip nepagrįstą.
Skundžiamu sprendimu Pirmosios instancijos teismas atmetė ieškinio dalį, kuria siekiama panaikinti tariamą implicitinį atsisakymą
leisti susipažinti su dokumentais, susijusiais su „užbaigta pagalbos procedūra vykdant
Jenaer Schott Glas
privatizavimą“, kaip nepriimtiną ir panaikino skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo atsisakoma leisti susipažinti su dokumentais,
susijusiais su valstybės pagalbos, suteiktos TGI, tyrimo procedūromis.
Nagrinėdamas TGI nurodytą pagrindą, grindžiamą Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio, susijusio su teisės susipažinti su dokumentais
išimtimi, skirta apsaugoti inspekcijų, tyrimų ir audito tikslus, pažeidimu, skundžiamo sprendimo 76 punkte Pirmosios instancijos
teismas pirmiausia nurodė, kad prašyme leisti susipažinti su dokumentais nurodyti dokumentai iš tikrųjų susiję su „tyrimu“
Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečios įtraukos prasme, ir šio sprendimo 77 punkte nusprendė, jog vien tos
aplinkybės, kad dokumentas susijęs su išimtimi siekiamu apsaugoti interesu, negali pakakti pateisinti šios išimties taikymo.
Papildomai jis nurodė, kad toks taikymas gali būti pateisinamas tik jei institucija iš anksto įvertino, pirma, ar dokumento
turinio atskleidimas kelia konkretų ir realų pavojų saugomam interesui, ir, antra, − Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio
2 ir 3 dalyse numatytais atvejais − ar nėra svarbesnio viešojo intereso, kuris pateisintų prašomo dokumento atskleidimą. Iš
nurodytų aplinkybių Pirmosios instancijos teismas padarė išvadą, kad išimtį siekianti taikyti institucija iš principo privalo
atlikti konkretų įvertinimą ir tai turi matytis iš sprendimo motyvų.
Minėto sprendimo 78 punkte Pirmosios instancijos teismas pažymėjo, kad iš Reglamento Nr. 1049/2001 matyti, jog visos 4 straipsnio
1–3 dalyse minimos išimtys suformuluotos lyg būtų taikomos „dokumentui“. Pateikdamas nuorodą į 2005 m. balandžio 13 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Verein für Konsumenteninformation prieš Komisiją
(T‑2/03, Rink. p. II‑1121) 70 punktą jis taip pat nurodė, kad konkrečiai išnagrinėtas turi būti kiekvienas iš prašyme nurodytų
dokumentų.
Skundžiamo sprendimo 79 punkte dar kartą pateikęs nuorodą į tą patį teismo sprendimą Pirmosios instancijos teismas pabrėžė,
kad institucija gali įvertinti galimybę leisti susipažinti su dalimi dokumento pagal Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio
6 dalį tik atlikusi konkretų ir individualų, bet ne abstraktų ar bendro pobūdžio įvertinimą, o dėl teisės susipažinti išimčių
taikymo
ratione temporis
konstatavo, kad Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 7 dalyje numatyta, jog šio reglamento 1–3 dalyse esančios išimtys taikomos
tik tuo laikotarpiu, kuriuo apsauga yra pateisinama atsižvelgiant „į dokumento turinį“. Šio sprendimo 80 punkte jis nusprendė,
kad nagrinėjamu atveju iš ginčijamo sprendimo motyvų nematyti, kad Komisija būtų konkrečiai ir individualiai įvertinusi prašyme
leisti susipažinti nurodytų dokumentų turinį.
Skundžiamo sprendimo 85 punkte Pirmosios instancijos teismas pabrėžė, kad institucijos pareiga konkrečiai ir individualiai
įvertinti prašyme leisti susipažinti nurodytų dokumentų turinį yra principinė išeitis, kurios turi būti siekiama taikant visas
Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 1–3 dalyse numatytas išimtis, nepaisant dokumentų, su kuriais prašoma leisti susipažinti,
srities, pvz., karteliai arba valstybės pagalbos kontrolė.
Tačiau skundžiamo sprendimo 86 punkte Pirmosios instancijos teismas papildomai nurodė, kad tokio įvertinimo gali neprireikti
tais atvejais, kai dėl tam tikrų ypatingų bylos aplinkybių akivaizdu, jog reikia neleisti arba, atvirkščiai, leisti susipažinti
su dokumentais. Pirmosios instancijos teismo teigimu, taip galėtų būti tuo atveju, kai akivaizdu, kad visam tam tikrų dokumentų
turiniui taikoma teisės susipažinti išimtis, arba, atvirkščiai, susipažinti galima su visu turiniu, arba kai Komisija konkrečiai
ir individualiai jau įvertino šį turinį panašiomis aplinkybėmis.
Nagrinėdamas, kaip nurodyta skundžiamo sprendimo 87 punkte, ar TGI prašymas susijęs su dokumentais, kurių dėl bylos aplinkybių
nereikia vertinti konkrečiai ir individualiai, šio sprendimo 88 punkte Pirmosios instancijos teismas nurodė, kad ginčijamame
sprendime Komisija pateisino su inspekcijos ir tyrimo tikslų apsauga susijusios išimties taikymą tuo, kad vykstant valstybės
pagalbos suderinamumo su vieninga rinka tyrimams būtina, jog Komisija, valstybės narės ir atitinkamos įmonės lojaliai bendradarbiautų
ir viena kita pasitikėtų, taip sudarydamos įvairioms „šalims“ galimybę laisvai pareikšti nuomones, o su šiais tyrimais susijusių
dokumentų atskleidimas „galėtų pakenkti skundo nagrinėjimui ir sužlugdytų šį dialogą“.
Skundžiamo sprendimo 89 punkte Pirmosios instancijos teismas teigia, kad tokio bendro pobūdžio vertinimas, taikomas visai
administracinės bylos, susijusios su TGI suteiktos valstybės pagalbos kontrolės procedūromis, medžiagai, neatskleidė ypatingų
šios bylos aplinkybių, kurios leistų manyti, kad nebuvo būtina konkrečiai ir individualiai įvertinti ją sudarančių dokumentų.
Pirmosios instancijos teismas konkrečiai nurodė, kad šis vertinimas nepatvirtina, jog visi šie dokumentai akivaizdžiai patenka
į teisės susipažinti išimtį.
Be to, skundžiamo sprendimo 92 punkte Pirmosios instancijos teismas nusprendė, jog paradoksalu tvirtinti, kad būtinas laisvas
ir tiesioginis dialogas tarp Komisijos, valstybės narės ir „susijusių įmonių“ lojalaus ir abipusiu pasitikėjimu grįsto bendradarbiavimo
atmosferoje, kai vienai iš susijusių „šalių“ atsisakoma leisti susipažinti su visa informacija, tiesiogiai susijusia su diskusijų
objektu.
Galiausiai Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 100 punkte padarė išvadą, kad kaltinimą konkrečiai ir individualiai
neišnagrinėjus prašyme nurodytų dokumentų reikia pripažinti pagrįstu, o Komisijos tik paprasčiausias atsisakymas leisti TGI
susipažinti yra teisės klaida. Todėl skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 punkte Pirmosios instancijos teismas pripažino,
kad Komisija pažeidė Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalį ir kad ginčijamą sprendimą reikia panaikinti tiek, kiek
juo neleista susipažinti su valstybės pagalbos, suteiktos TGI, tyrimo procedūrų dokumentais, nesant reikalo nagrinėti kitų
TGI ir Švedijos Karalystės nurodytų panaikinimo pagrindų. Rezoliucinės dalies 3 punkte Pirmosios instancijos teismas nurodė
Komisijai padengti savo ir tris ketvirtadalius TGI patirtų bylinėjimosi išlaidų.

Teisingumo Teismui pateikti bylos šalių reikalavimai
Apeliaciniu skundu Komisija prašo, pirma, panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo panaikinamas ginčijamas sprendimas
ir, antra, priteisti bylinėjimosi išlaidas iš TGI.
TGI, Suomijos Respublika ir Švedijos Karalystė prašo atmesti apeliacinį skundą. Be to, jos Teisingumo Teismo prašo priteisti
iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
2008 m. kovo 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Danijos Karalystei leista įstoti į bylą TGI reikalavimams palaikyti
pagal Procedūros reglamento 93 straipsnio 7 dalį, t. y. leidžiant pateikti pastabas tik žodinėje proceso dalyje.

Dėl apeliacinio skundo
Savo ieškiniui pagrįsti Komisija nurodo penkis pagrindus. Šie pagrindai susiję, pirma, su klaidingu Reglamento Nr. 1049/2001
4 straipsnio 2 dalies aiškinimu, antra, teisės aktų leidėjų valios pažeidimu, trečia, šio reglamento 4 straipsnio teksto nepaisymu,
ketvirta, EB 255 straipsnio pažeidimu šio reglamento nuostatų ir tikslo atžvilgiu ir, penkta, su kitomis teisės klaidomis
skundžiamame sprendime.
Pirmasis Komisijos pagrindas dėl klaidingo Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies aiškinimo sudarytas iš dviejų dalių.
–       Šalių argumentai
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija kritikuoja Pirmosios instancijos teismą, kad šis klaidingai aiškino Reglamento Nr. 1049/2001
4 straipsnio 2 dalį, skundžiamo sprendimo 87–89 punktuose nuspręsdamas, kad nebuvo „ypatingų bylos aplinkybių“, kaip jos apibūdintos
šio sprendimo 86 punkte, leidžiančių manyti, kad dokumentų, nurodytų pagal minėtą reglamentą pateiktame TGI prašyme, nereikia
nagrinėti konkrečiai ir individualiai.
Komisija teigia, kad egzistavo „ypatingos bylos aplinkybės“, dėl kurių buvo akivaizdu, kad TGI prašymą leisti susipažinti
reikia atmesti. Šiuo atžvilgiu ji mano, kad, kaip matyti iš nusistovėjusios Pirmosios teismo praktikos, vykstant valstybės
pagalbos procedūrai kiti nei atitinkama valstybė narė suinteresuotieji asmenys neturi teisės susipažinti su bylos medžiaga,
ir tai reikia pripažinti „ypatinga bylos aplinkybe“, nebent Reglamente Nr. 1049/2001 būtų šią praktiką paneigiančių nuostatų.
Komisija daro išvadą, jog dėl „ypatingų bylos aplinkybių“ buvo akivaizdu, kad reikia neleisti susipažinti su „visais Komisijos
turimais dokumentais visose su įmone TGI susijusiose valstybės pagalbos bylose“ prieš tai nesant reikalo vertinti šių dokumentų
konkrečiai ir individualiai ir kad visam šių dokumentų turiniui buvo taikoma teisės susipažinti su dokumentais išimtis, numatyta
Reglamento Nr. 1049/2001.
Be to, Komisija tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 86 ir 89 punktai prieštarauja vienas kitam. Antrajame Pirmosios instancijos
teismas ieško ypatingų aplinkybių egzistavimo įrodymų, patvirtinančių, kad dokumentų nereikia nagrinėti konkrečiai ir individualiai,
nors prieš tai 86 punkte nurodė, kad tokios aplinkybės turi būti akivaizdžios, o ne įrodytinos.
TGI, Danijos Karalystė, Suomijos Respublika ir Švedijos Karalystė tvirtina, kad Komisijos nurodyti pirmojo pagrindo pirmos
dalies argumentai yra nepagrįsti ir todėl juos reikia atmesti.
TGI mano, jog tai, kad kiti suinteresuotieji asmenys nei valstybė narė, su kuria susijusi valstybės pagalbos kontrolės procedūra,
neturi teisės susipažinti su bylos medžiaga, savaime neturėtų jiems užkirsti galimybės susipažinti su šiais dokumentais pagal
Reglamentą Nr. 1049/2001. Ji pabrėžia, jog tai, kad tam tikri dokumentai susiję su valstybės pagalbos kontrolės procedūra,
nėra pagrindas laikyti juos kažkuo ypatingais. Be to, aplinkybė, kad šiems suinteresuotiesiems Reglamentu Nr. 659/1999 nepripažįstama
teisė susipažinti su tokios rūšies procedūros medžiaga, taip pat nėra pakankamai ypatinga, kad negalima būtų individualiai
išnagrinėti pagal Reglamentą Nr. 1049/2001 pateiktame prašyme leisti susipažinti nurodytų dokumentų.
Be to, TGI detalizuoja, kad „ypatingas bylos aplinkybes“ turėtų sudaryti kažkas daugiau nei paprasčiausia aplinkybė, kad atitinkama
byla yra susijusi su valstybės pagalba. TGI mano, kad tai turi būti ypatingos konkrečios „bylos“ aplinkybės, o ne paprastai
visoms valstybės pagalbos srities byloms būdingos aplinkybės. Priešingu atveju išimtis būtų taikoma visai valstybės pagalbos
kontrolės procedūrų kategorijai, ir dėl to jai nebūtų taikomas Reglamentas Nr. 1049/2001, o tai Komisija paneigė.
Suomijos Respublika papildomai nurodo, jog nėra svarbu, ar prašymą pateikia valstybės pagalbos gavėjas, ar kitas Reglamento
Nr. 1049/2001 2 straipsnio 1 dalyje nurodytas asmuo. Ši nuostata vienodai taikoma visiems prašymams susipažinti ir nenumato
pagalbos gavėjui mažiau palankesnės padėties nei kitiems pareiškėjams tais atvejais, kai nagrinėjamas prašymas leisti susipažinti
su valstybės pagalbos kontrolės procedūros dokumentais.
Švedijos Karalystė nurodo, kad skaidrumo principas, kurį siekiama apsaugoti Reglamentu Nr. 1049/2001, ir teisė į gynybą, apimanti
teisę susipažinti su valstybės pagalbos kontrolės procedūrų medžiaga, yra du skirtingi principai, kuriais siekiama ne to paties
tikslo, ir todėl teismo praktika, susijusi su teise į gynybą minėtose procedūrose, negali būti tinkama vertinant pagal minėtą
reglamentą pateiktą prašymą leisti susipažinti su institucijų turimais dokumentais.
Be to, TGI mano, kad pareiga pateikti ypatingų aplinkybių egzistavimo įrodymus tenka Komisija, nes būtent ji rėmėsi bendrosios
taisyklės, pagal kurią reikia konkrečiai ir individualiai išnagrinėti prašyme leisti susipažinti nurodytus dokumentus, išimtimi.
Taigi Pirmosios instancijos teismas neturėtų savo iniciatyva nustatinėti tokių aplinkybių.
–       Teisingumo Teismo vertinimas
Iš pradžių reikia nurodyti, kad TGI prašyme nurodyta visa su jai suteiktos valstybės pagalbos kontrolės procedūromis susijusios
administracinės bylos medžiaga.
Reikia priminti, kad remiantis EB 225 straipsnio 2 dalimi priimto Reglamento Nr. 1049/2001 tikslas, kaip matyti iš jo 4 konstatuojamosios
dalies ir 1 straipsnio, yra užtikrinti visuomenei kuo platesnę teisę susipažinti su institucijų dokumentais. Iš šio reglamento
ir ypač jo 11 konstatuojamosios dalies bei 4 straipsnio, kuriame šiuo atžvilgiu numatytos išimtys, matyti, kad teisei susipažinti
su dokumentais taip pat taikomi viešaisiais ar privačiaisiais interesais grindžiami apribojimai.
Nagrinėjamu atveju Komisija atsisakė atskleisti TGI dokumentus, kurie susiję su šiai įmonei suteiktos valstybės pagalbos procedūromis,
remdamasi būtent Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje numatyta teisės susipažinti išimtimi, skirta
apsaugoti inspekcijų, tyrimų ir audito tikslus. Kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 76 punkto, šie TGI pagal minėtą reglamentą
pateiktame prašyme nurodyti dokumentai iš tikrųjų yra susiję su „tyrimu“ šios nuostatos prasme.
Be abejo, atsisakymui leisti susipažinti su prašomu atskleisti dokumentu pagrįsti iš principo nepakanka to, kad dokumentas
yra susijęs su Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje minima veikla. Atitinkama institucija privalo pateikti ir paaiškinimus,
kaip susipažinimas su šiuo dokumentu galėtų konkrečiai ir realiai pažeisti šiame straipsnyje įtvirtinta išimtimi saugomą interesą
(žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo
Švedija ir Turco prieš Tarybą
, C‑39/05 P ir C‑52/05 P, Rink. p. I‑4723, 49 punktą).
Tačiau Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad šiuo klausimu atitinkamai Bendrijos institucijai iš principo leidžiama remtis
kai kurių kategorijų dokumentams taikomomis bendrosiomis prezumpcijomis, nes panašūs bendro pobūdžio pagrindai gali būti taikomi
prašymams leisti susipažinti su tokio paties pobūdžio dokumentais (žr. minėto Sprendimo
Švedija ir Turco prieš Tarybą
50 punktą).
Valstybės pagalbos kontrolės procedūrų srityje tokias bendrąsias prezumpcijas gali lemti ir Reglamentas Nr. 659/1999 bei teismo
praktika, susijusi su teise susipažinti su Komisijos administracinės bylos dokumentais. Šiuo atžvilgiu reikia priminti, kad
pagal Reglamento Nr. 659/1999 2 konstatuojamąją dalį šiuo reglamentu siekiama kodifikuoti su EB 88 straipsnio taikymu susijusią
Komisijos praktiką, atsiradusią ir nusistovėjusią laikantis teismo praktikos.
Reglamentu Nr. 659/1999 ir visų pirma jo 20 straipsniu suinteresuotiesiems asmenims nenumatoma teisė susipažinti su Komisijos
administracinės bylos dokumentais vykstant kontrolės procedūrai pagal EB 88 straipsnio 2 dalį.
Tačiau šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad vykstant kontrolės procedūrai Komisijos gautos pastabos pateikiamos
suinteresuotajai valstybei narei, o ši turi galimybę per nustatytą laikotarpį į jas atsakyti. Valstybės pagalbos kontrolės
procedūra, atsižvelgiant į jos bendrą schemą, yra prieš valstybę narę, atsakingą už suteiktą pagalbą, nukreipta procedūra,
ir Komisija neturi teisės galutiniame sprendime naudoti informacijos, kurios pakomentuoti šiai valstybei nesuteikė galimybės
(2002 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo
Falck ir Acciaierie di Bolzano prieš Komisiją
, C‑74/00 P ir C‑75/00 P, Rink. p. I‑7869, 81 punktas).
Darytina išvada, kad vykstant valstybės pagalbos kontrolės procedūrai suinteresuotieji asmenys, išskyrus už suteiktą pagalbą
atsakingą valstybę narę, neturi teisės susipažinti su Komisijos administracinės bylos dokumentais. Į šią aplinkybę reikia
atsižvelgti aiškinant Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje numatytą išimtį. Jei šie asmenys galėtų
susipažinti su Komisijos administracinės bylos dokumentais remdamiesi Reglamentu Nr. 1049/2001, kiltų pavojus valstybės pagalbos
kontrolės sistemai.
Nors teisė susipažinti su administracine byla vykstant kontrolės procedūrai pagal EB 88 straipsnio 2 dalį ir teisė pagal Reglamentą
Nr. 1049/2001 susipažinti su dokumentais teisiškai skiriasi, jos abi lemia funkciniu požiūriu panašias situacijas. Nesvarbu,
kokiu teisiniu pagrindu remtasi suteikiant leidimą, susipažinimas su byla suteikia suinteresuotiesiems asmenims galimybę gauti
visas Komisijai pateiktas pastabas ir dokumentus bei prireikus remtis šia informacija jų pačių pastabose, o tai gali pakeisti
tokios procedūros pobūdį.
Taip pat svarbu paminėti, kad, skirtingai nuo tų atvejų, kai Bendrijos institucijos veikia kaip teisės aktų leidėjai ir kai
reikia suteikti daug platesnę galimybę susipažinti su dokumentais pagal Reglamento Nr. 1049/2001 6 konstatuojamąją dalį, kaip
antai byloje, kurioje priimtas minėtas Sprendimas
Švedija ir Turco prieš Tarybą
, valstybės pagalbos kontrolės procedūros dokumentai, kaip antai prašomi TGI, patenka į šioms institucijoms EB 88 straipsniu
suteiktą specifinių administracinių funkcijų sritį.
Darytina išvada, kad skundžiamame sprendime aiškindamas Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje
numatytą išimtį Pirmosios instancijos teismas privalėjo atsižvelgti į aplinkybę, kad vykstant valstybės pagalbos kontrolės
procedūrai suinteresuotieji asmenys, kiti nei atitinkama valstybė narė, neturi teisės susipažinti su Komisijos administracinės
bylos dokumentais, ir dėl to pripažinti egzistuojant bendrąją prezumpciją, kad administracinės bylos dokumentų atskleidimas
iš principo kelia grėsmę tyrimo tikslų apaugai.
Ši bendroji prezumpcija neatima iš šių suinteresuotųjų asmenų teisės įrodyti, kad prašomam atskleisti konkrečiam dokumentui
ši prezumpcija netaikoma arba kad egzistuoja dokumento atskleidimą pateisinantis Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalyje
numatytas svarbesnis viešasis interesas.
Neatsižvelgęs į šią aplinkybę ir skundžiamo sprendimo 87 bei 88 punktuose klaidingai nusprendęs, jog nagrinėjamu atveju nėra
akivaizdu, kad reikėtų neleisti susipažinti su TGI prašyme, pateiktame pagal Reglamentą Nr. 1049/2001, nurodytais valstybės
pagalbos kontrolės procedūrų dokumentais prieš tai konkrečiai ir individualiai jų neišnagrinėjus, Pirmosios instancijos teismas
padarė šio reglamento 4 straipsnio 2 dalies trečios įtraukos aiškinimo klaidą.
Todėl Komisijos nurodyto pirmojo pagrindo pirmą dalį reikia pripažinti pagrįsta ir panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek
juo panaikinamas ginčijamas sprendimas, nesant reikalo nagrinėti šio pagrindo antros dalies ar kitų jos nurodytų apeliacinio
skundo pagrindų.

Dėl Pirmosios instancijos teismui pateikto ieškinio
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmos pastraipos antrą sakinį, panaikinus sprendimą, jis gali
pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti. Būtent taip yra šiuo atveju.
Ieškinio Pirmosios instancijos teismui dalyje, dėl kurios šis nepriėmė galutinio sprendimo, TGI, remdamasi Komisijos padarytu
Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio pažeidimu, prašė panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek juo neleidžiama susipažinti
su tais dokumentais, kurie susiję su valstybės pagalbos, suteiktos TGI, kontrolės procedūromis. Prie šio pagrindo TGI nurodė
keletą argumentų. Pirma, esą Komisija neleido susipažinti su prašomais dokumentais, nors kiekvieno iš jų nenagrinėjo konkrečiai.
Antra, ši institucija tariamai nepagrįstai rėmėsi teismų praktikoje suformuluotomis atsisakymo leisti susipažinti su dokumentais
taisyklėmis, susijusiomis su valstybės narės įsipareigojimų neįvykdymo procedūromis, kurios nepanašios į valstybės pagalbos
kontrolės procedūras. Trečia, neva Komisija pažeidė teisę susipažinti su ne visu dokumento turiniu. Ketvirta, prašomi dokumentai
turėjo būti atskleisti palyginus įvairius interesus, kaip nurodyta 4 straipsnio 2 dalyje.
Kalbant apie pirmąjį argumentą, iš šio sprendimo 61 ir 63 punktų matyti, kad nagrinėjamu atveju Komisija, vadovaudamasi Reglamento
Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečia įtrauka, galėjo neleisti susipažinti su visais valstybės pagalbos kontrolės procedūrų
dokumentais, nurodytais pagal šį reglamentą TGI pateiktame prašyme, jų prieš tai neišnagrinėjusi konkrečiai ir individualiai.
Ieškinyje nenurodžiusi informacijos, galinčios paneigti šio sprendimo 61 punkte minėtą bendrąją prezumpciją, TGI negali teigti,
kad Komisija turi atlikti tokį vertinimą, todėl šį argumentą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Darytina išvada, kad antrasis argumentas yra nesvarbus. Reglamento Nr. 1049/2001 4 straipsnio 2 dalies trečia įtrauka iš principo
leidžia atmesti prašymą leisti susipažinti su valstybės pagalbos kontrolės procedūros medžiagą sudarančiais dokumentais, todėl
tai, kad formuluojant atmetimo motyvus atsižvelgta ir į įvairius prieš valstybes nares nukreiptoms įsipareigojimų neįvykdymo
procedūroms būdingus aspektus, negali padaryti šio atmetimo neteisėto.
Trečiasis ir ketvirtasis argumentai taip pat yra nepagrįsti. Ieškinyje TGI neminėjo nei to, kad dalis jos prašyme nurodytų
dokumentų nepatenka į 61 punkte minėtos bendrosios prezumpcijos taikymo sritį, nei to, kad egzistuoja svarbesnis viešasis
interesas, kuris pateisintų nurodytų dokumentų atskleidimą. Kaip matyti iš šio ieškinio, ji nurodo tik savo, kaip atitinkamos
valstybės pagalbos gavėjos, interesą, susijusį su kontrolės procedūromis.
Darytina išvada, kad reikia atmesti Pirmosios instancijos teisme pateiktą TGI ieškinį, kuriuo prašoma panaikinti ginčijamą
sprendimą tiek, kiek juo neleista susipažinti su valstybės pagalbos, suteiktos TGI, kontrolės procedūrų dokumentais.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Vadovaujantis Procedūros reglamento 122 straipsnio pirma pastraipa, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo
Teismas priima galutinį sprendimą byloje, jis sprendžia bylinėjimosi išlaidų klausimą. Pagal to paties reglamento 69 straipsnio,
taikomo apeliaciniame procese pagal jo 118 straipsnio 2 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo. Šio 69 straipsnio 4 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad į bylą įstojusios valstybės narės pačios
padengia savo išlaidas.
Kadangi Komisijos apeliacinis skundas pripažintas pagrįstu, o TGI ieškinys, pateiktas Pirmosios instancijos teisme, atmestas
kaip nepagrįstas, reikia nurodyti TGI padengti savo ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas tiek pirmojoje, tiek šioje
apeliacinėje instancijose, nes pastaroji to reikalavo.
Danijos Karalystė, Suomijos Respublika ir Švedijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (didžioji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2006 m. gruodžio 14 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Technische Glaswerke Ilmenau prieš Komisiją
(T‑237/02) rezoliucinės dalies 1 ir 3 punktus.
2.
Atmesti Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teisme pateiktą ieškinį, kuriuo prašoma panaikinti 2002 m. gegužės 28 d. Europos
Bendrijų Komisijos sprendimą tiek, kiek juo neleista susipažinti su valstybės pagalbos, suteiktos
Technische Glaswerke Ilmenau GmbH
, kontrolės procedūrų dokumentais.
3.
Nurodyti
Technische Glaswerke Ilmenau GmbH
padengti savo ir Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje ir šioje apeliacinėje instancijose.
4.
Danijos Karalystė, Suomijos Respublika ir Švedijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.