CELEX: 62003CJ0109
Telekomunikacijos
Direktyva 98/10/EB
Balso telefonijos atvirojo tinklo nuostatos
Informacijos, susijusios su abonentais, suteikimas
Kainos nustatymas

Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą paduotas dėl 1998 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/10/EB
dėl atvirojo tinklo nuostatos taikymo balso telefonijai ir dėl visuotinių telekomunikacijų paslaugų konkurencinėje aplinkoje
(OL L 101, p. 24, toliau – Direktyva) 6 straipsnio 3 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas paduotas byloje tarp
KPN Telecom BV
(toliau –
KPN
) ir
Onafhankelijke Post en Telecommunicatie Autoriteit
(Nepriklausoma pašto ir telekomunikacijų tarnyba, toliau –
OPTA
) dėl tam tikros informacijos, susijusios su
KPN
abonentais, suteikimo privačioms bendrovėms, sudarančioms abonentų telefonų numerių katalogus.

Teisinis pagrindas
Direktyvos 1 straipsnio 1 dalis nustato:
„Ši Direktyva skirta viešųjų fiksuoto telefono ryšio tinklų ir viešųjų fiksuoto telefono ryšio paslaugų atviro ir veiksmingo
prieinamumo ir naudojimo atvirų ir konkurencingų rinkų aplinkoje sąlygoms suderinti pagal atvirojo tinklo teikimo (ATT) principus.
Šia Direktyva siekiama užtikrinti galimybę visoje Bendrijoje gauti tinkamos kokybės viešojo fiksuoto telefono ryšio paslaugas
ir apibrėžti kompleksą paslaugų, kurios visiems naudotojams, įskaitant vartotojus, turėtų būti prieinamos pagal visuotinę
paslaugą, atsižvelgiant į konkrečias valstybės narės sąlygas, prieinama kaina.“ (Pataisytas vertimas)
Direktyvos 2 straipsnio 2 dalies f punkte „visuotinė paslauga” apibrėžiama kaip „minimalus nurodytos kokybės paslaugų kompleksas,
prieinamas visiems naudotojams, nepaisant jų geografinės vietos ir, atsižvelgiant į konkrečias valstybės narės sąlygas, prieinama
kaina“.
Direktyvos 6 straipsnis nustato:
„1.      Šio straipsnio nuostatoms taikomi atitinkamų asmens duomenų ir asmens privatumo apsaugą reglamentuojančių teisės aktų, tokių
kaip Direktyva 95/46/EB ir Direktyva 97/66/EB, reikalavimai.
2.      Valstybės narės užtikrina, kad:
a)      abonentai turėtų teisę būti įrašomi į viešai gaunamus telefonų numerių katalogus ir prireikus tą įrašą patikrinti, pataisyti
arba pašalinti;
b)      visų dėl įrašymo neprieštaraujančių telefono abonentų, įskaitant fiksuoto, mobilaus ir asmeninio ryšio numerius, katalogai
būtų prieinami naudotojams nacionalinės reguliavimo institucijos patvirtinta forma, spausdinta ar elektronine, ar abiem, ir
reguliariai atnaujinami;
c)      bent viena telefonų numerių pasiteiravimo tarnyba, apimanti visus įrašytus abonentų numerius, būtų prieinama visiems naudotojams,
įskaitant viešojo mokamo telefono naudotojus.
3.      Siekdamos užtikrinti 2 dalies b ir c punktuose nurodytų paslaugų teikimą, valstybės narės užtikrina, kad visos abonentams
telefono numerius skiriančios organizacijos tenkintų visus pagrįstus prašymus gauti atitinkamą informaciją sutarta forma sąžiningomis,
sąnaudomis pagrįstomis ir nediskriminuojančiomis sąlygomis.
4.      Kad būtų užtikrintas šio straipsnio 2 dalies b ir c punktuose nurodytų paslaugų teikimas, valstybės narės užtikrina, kad visos
abonentams telefono numerius skiriančios organizacijos tenkintų visus pagrįstus prašymus gauti atitinkamą informaciją sutarta
forma sąžiningomis, sąnaudomis pagrįstomis ir nediskriminuojančiomis sąlygomis.“ (Pataisytas vertimas)
Nyderlanduose šia Direktyva apimamą sritį reglamentuoja 1988 m. spalio 26 d.
Wet op de telecommunicatievoorzieningen
(įstatymas dėl telekomunikacijų) (
Staatsblad
1988, p. 520, toliau –
WTV
), taip pat 1998 m. lapkričio 10 d.
Besluit ONP huurlijnen en telefonie
(dekretas dėl skirtųjų linijų ir ATT telefonijos) (
Staatsblad
1998, p. 639, toliau –
BOHT
), priimtas įgyvendinant šį įstatymą, konkrečiai kalbant, jo 7.1 ir 7.5 straipsnius.

BOHT
43 straipsnis nustato:
„Bet kuris numerį skiriantis <...>, pagal prašymą sutarta forma ir sąžiningomis, sąnaudomis pagrįstomis bei nediskriminuojančiomis
sąlygomis, šiuos numerius kartu su susijusia informacija pateikia naudoti telefonų numerių katalogų sudarymo ir abonentų informacijos
pasiteiravimo paslaugos teikimo tikslu <…>“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai

KPN
yra visuotinės balso telefonijos paslaugos teikėjas Nyderlanduose.
Denda International vof
, pakeitusi pavadinimą į
Denda Multimedia BV
(toliau –
Denda
), įsteigta Nyderlanduose, ir
Topware CD‑Service AG
(toliau –
Topware
), įsteigta Vokietijoje, tuo metu, kai buvo kreiptasi į prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusį teismą, buvo bendrovės,
prekiaujančios, be kita ko, spausdintais, taip pat elektroniniais, pagamintais iš pradžių kompaktiniuose diskuose, vėliau
skirtais pateikti internete telefonų katalogais.
Iš nutarties dėl prejudicinio sprendimo matyti, kad
Denda
ir
Topware
paprašė
PTT Telecom BV
, kuris iki 1998 m. buvo
KPN
pirmtakas, pateikti duomenis, susijusius su jo balso telefonijos paslaugos abonentais, siekdamos sudaryti savo pačių telefonų
katalogus. Šios dvi bendrovės, be pagrindinių duomenų, t. y. abonento pavardės, adreso, gyvenamosios vietos ir telefono numerių,
taip pat, esant galimybei, jo pašto indekso ir nuorodos į tai, kad numeris yra naudojamas vien tik kaip telefakso numeris,
buvo ypač suinteresuotos, kad būtų suteikti papildomi duomenys, esantys
KPN
pirmtako spausdinto telefonų katalogo baltuosiuose puslapiuose, išskyrus reklaminius skelbimus. Tokie papildomi duomenys
buvo, pavyzdžiui, profesijos, kitų pavardžių, įrašymo į kitą savivaldybę arba abonentų kitų mobiliųjų telefonų numerių nurodymas.

KPN
pirmtakas atsisakė suteikti šią papildomą informaciją
Denda
ir
Topware
. Be to, jis atsisakė jiems suteikti pagrindinius duomenis už mažiau nei 0,85 NLG už duomenį, o tai, bendrovių nuomone, buvo
aiškiai per daug. Todėl šios bendrovės kreipėsi į
OPTA
prašydamos pripažinti, kad
KPN
pirmtakas pažeidė
WTV
ir
BOHT
nuostatas.
1999 m. rugsėjo 29 d. sprendimu
OPTA
nusprendė, kad, viena vertus,
KPN
nebuvo įpareigota suteikti
Denda
ir
Topware
pageidaujamų gauti papildomų duomenų ir, kita vertus, kad
KPN
paprašyta kaina už pagrindinių duomenų suteikimą turėjo būti mažesnė nei 0,005 NLG už duomenį.

KPN
, taip pat
Denda
ir
Topware
dėl šio
OPTA
sprendimo pateikė skundus. Pastaroji dviem 2000 m. gruodžio 4 d. sprendimais pataisė savo pirminę poziciją ir nusprendė, kad
KPN
taip pat privalėjo suteikti ir papildomus duomenis, susijusius su vienu ar daugiau mobiliųjų telefonų numerių, abonento profesija,
su galimu įtraukimu į kitų savivaldybių sąrašus.

KPN
ir Denda savo ruožtu
l’Arrondissementsrechtbank te Rotterdam
(Nyderlandai) dėl šių sprendimų pateikė ieškinius, tačiau jie buvo atmesti kaip nepagrįsti.
Le College van Beroep voor het bedrijfsleven
, į kurį buvo kreiptasi apeliacine tvarka, kilo abejonių dėl nagrinėjamų
WTV
ir
BOHT
nuostatų aiškinimo atsižvelgiant į Direktyvą.

College van Beroep voor het bedrijfsleven
manydamas, kad siekiant išspręsti jam pateiktą bylą būtina išsiaiškinti Direktyvos 6 straipsnio 3 dalį, nusprendė sustabdyti
bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Ar Direktyvos 98/10/EB <...> 6 straipsnio 3 dalies žodžiai „atitinkama informacija“ apima tik susijusių organizacijų skirtus
telefonų numerius, kartu su asmens, kuriam skirtas numeris, pavarde, adresu, gyvenamąja vieta ir pašto indeksu, taip pat su
galima nuoroda į tai, kad numeris yra naudojamas (vien tik) kaip telefakso numeris, ar taip pat apima kitus duomenis, kuriuos
turi minėtos organizacijos, pavyzdžiui, papildomą profesiją, kitą pavardę, kitą savivaldybę arba kitus mobiliųjų telefonų
numerius?
2.      Ar pirmajame klausime minėtoje nuostatoje nustatyta sąvoka „tenkintų visus pagrįstus prašymus <...> sąžiningomis, sąnaudomis
pagrįstomis ir nediskriminuojančiomis sąlygomis“ reiškia, kad:
a)      numeriai su asmens, kuriam skirtas numeris, pavarde, adresu, gyvenamąja vieta ir pašto indeksu, suteikiami vien tik už atlyginimą,
neviršijantį juos skiriant naudojimui patirtų ribinių sąnaudų, ir
b)      išskyrus a punkte nustatytus duomenis, kiti duomenys pateikiami už atlyginimą, skirtą padengti sąnaudas, kurių atžvilgiu šių
duomenų teikėjas įrodo, kad jos buvo patirtos siekiant gauti ar pateikti šiuos duomenis?“

Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas iš esmės klausia, kokie yra duomenys, kuriuos apima
Direktyvos 98/10 6 straipsnio 3 dalyje nustatyta sąvoka „atitinkama informacija“.
Visų pirma konstatuotina, kad Direktyvos 98/10 6 straipsnio 3 dalis nepateikia jokios sąvokos „atitinkama informacija“, susijusios
su abonentais, kuriems organizacijos skyrė telefonų numerius ir kuri turi būti suteikta tretiesiems asmenims, apibrėžimo.
Taigi ši nuostata aiškintina atsižvelgiant į jos taikymo aplinkybes ir į Direktyvos tikslą.
Iš šios Direktyvos 1 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos išplaukia, kad ja siekiama užtikrinti galimybę visoje Bendrijoje
gauti tinkamos kokybės viešojo fiksuoto telefono ryšio paslaugas ir apibrėžti kompleksą paslaugų, kurios visiems naudotojams,
įskaitant vartotojus, turėtų būti prieinamos pagal visuotinę paslaugą prieinama kaina ir, kaip matyti iš Direktyvos pavadinimo,
– „konkurencinėje aplinkoje“.
Taigi Direktyva siekiama užtikrinti konkrečių visuotinių paslaugų teikėjo, bendrovių, veikiančių konkurenciniame sektoriuje,
taip pat naudotojų, įskaitant vartotojus, interesų pusiausvyrą.
Kiek tai susiję visų pirma su visuotine paslauga, primintina, kad ji yra apibrėžta Direktyvos 2 straipsnio 2 dalies f punkte
kaip apibrėžtas minimalus nurodytos kokybės paslaugų kompleksas, prieinamas visiems naudotojams, nepaisant jų geografinės
vietos ir, atsižvelgiant į konkrečias valstybės narės sąlygas, prieinama kaina.
Komisija teisingai pažymėjo, kad iš Direktyvos 6 straipsnio 3 dalies pradžioje esančios formuluotės „siekdamos užtikrinti
šio straipsnio 2 dalies b ir c punktuose nurodytų paslaugų teikimą“ išplaukia, kad valstybės narės pareiga užtikrinti, jog
abonentams telefono numerius skiriančios organizacijos tenkintų visus pagrįstus prašymus gauti atitinkamą informaciją, patenka
į visuotinės paslaugos teikimo sritį.
Taigi reikia išnagrinėti, kokie duomenys yra būtini, kad būtų užtikrintas tokios paslaugos teikimas.
Šiuo klausimu Direktyvos 6 straipsnio 2 dalies b punktas kaip tik mini, kad naudotojų priėjimo prie katalogų tikslais, juose
pateikiami visų dėl įrašymo neprieštaraujančių telefono abonentų duomenys, įskaitant fiksuoto, mobiliojo ir asmeninio telefono
numerius. Iš to išplaukia, tą teisingai pažymėjo
KPN
, kad šioje nuostatoje nepaminėti duomenys nėra būtini telefonų katalogui parengti vykdant visuotinės paslaugos pareigą.
Vis dėlto kyla klausimas, ar toks duomenų ribojimas suteikiant informaciją visuotinės paslaugos teikėjo konkurentams atitinka
telekomunikacijų rinkos liberalizavimo, dėl kurio buvo priimta ši Direktyva, reikalavimus.
OPTA
ir
Denda
rimtai tuo abejoja ir tvirtina, kad tik platus suteiktinų duomenų sąvokos aiškinimas užtikrins sąžiningos konkurencijos lygį.

KPN
nuomone, Direktyva nesiekiama leisti tretiesiems asmenims pasinaudoti visuotinės paslaugos teikėjo pastangomis, tokiomis
kaip daug kainuojantis papildomų duomenų surinkimas, nes jos nėra jo įpareigojimų, susijusių su šios paslaugos teikimu siaurąja
prasme, dalis. Bet koks kitoks Direktyvos aiškinimas iškreiptų konkurenciją tarp telefonų katalogus rengiančių įmonių, nes
viena iš jų bus įpareigota padėti savo konkurentams, o jiems nebus taikomas abipusis įpareigojimas.
Šiuo klausimu šioje byloje nėra ginčijama, kad Direktyvoje daugelyje vietų primenamas jos tikslas – skatinti konkurencinės
rinkos atsiradimą telekomunikacijų srityje. Kiek tai konkrečiai susiję su telefonų katalogais, Direktyvos septintojoje konstatuojamojoje
dalyje nurodoma, kad „telefonų abonentų informacijos teikimo paslauga yra konkurencinė veikla“. Be to, šį tikslą patvirtina
Direktyvos 6 straipsnio 3 dalis, numatanti tam tikros informacijos, susijusios su abonentais, pateikimą konkuruojančioms įmonėms.
Iš tikrųjų šioje valstybėje narėje telefonų katalogus rengiančių įmonių, tokių kaip
Denda
ir
Topware
, šalia visuotinės paslaugos teikėjo atsiradimas rodo, kad telefonų katalogų konkurencinė rinka veiksmingai išsiplėtė.
Tačiau neatmetama, kad pagrindinėje byloje atsisakymas pateikti nagrinėjamus duomenis galėtų daryti įtaką sąlygoms, kuriomis
tokia konkurencinga įmonių teikiamų telefonų katalogų rinka gali vystytis. Dėl šių sąlygų Direktyvos 6 straipsnio 3 dalis
nustato, kad jos turi būti „sąžiningos, sąnaudomis pagrįstos ir nediskriminuojančios“. Taigi, jeigu visuotinės paslaugos teikėjas
laikosi šioje nuostatoje numatytų reikalavimų, jis neturi suteikti konkurentų pageidaujamų papildomų duomenų.
Iš to matyti, kad atsisakymas pateikti tretiesiems asmenims Direktyvos 6 straipsnio 2 dalies b punkte nenumatytus duomenis
neprieštarauja telekomunikacijų rinkos liberalizacijai – vienam šios Direktyvos tikslų.
Galiausiai kalbant apie specifinių naudotojų, įskaitant vartotojus, interesus, tai būtent šie asmenys pagal Direktyvos 1 straipsnio
1 dalies antrąjį punktą turi pasinaudoti konkurencinėmis nagrinėjamos rinkos sąlygomis. Iš tikrųjų Direktyvos septintoji konstatuojamoji
dalis skelbia, kad naudotojai ir vartotojai „nori abonentų katalogų ir bendros informacijos, apimančios visus išvardytus telefonų
abonentus ir jų atitinkamus numerius (ypač fiksuoto, mobiliojo ir asmeninio ryšio telefono numerius)“, – šios sąlygos pakartojamos
minėtos Direktyvos 6 straipsnio 2 dalies b punkte.
Be to, toks naudotojų informacijos poreikis taip pat atitinka teisę, išplaukiančią iš Direktyvos 6 straipsnio 2 dalies a punkto,
– ne tik būti įrašytiems į telefonų katalogą, bet ir paprašyti visiškai arba iš dalies panaikinti tam tikrus jame nurodytus
duomenis. Taip pat, tą teisingai pažymėjo Komisija, Direktyvos 6 straipsnio 1 dalis aiškiai daro nuorodą į tam tikras Bendrijos
nuostatas, susijusias su asmens duomenų apsauga ir privačiu gyvenimu.
Be to, kitomis aplinkybėmis, tačiau tomis, kurios siejasi su Direktyvos 6 straipsnio 2 dalies taikymu, kaip nusprendė Teisingumo
Teismas, iš šios nuostatos išplaukia principas, jog kiekvienas operatorius tvarko savo paties abonentų, kurie nepageidauja
būti įrašyti į viešą telefonų numerių katalogą, ir nepraneša šių abonentų pavardžių telefonų numerių katalogo leidėjui (2001 m.
gruodžio 6 d. Sprendimas
Komisija/Prancūzija
, C‑146/00, Rink., p. I‑9767, 68 punktas).
Taigi šioje byloje nebuvo ginčijama, kad asmens duomenų ir privataus gyvenimo apsauga yra pagrindinis veiksnys, į kurį turi
būti atsižvelgiama nustatant, kokius duomenis operatorius turi suteikti konkuruojančioms trečiosioms šalims. Iš tikrųjų platus
požiūris, kad operatorius turi suteikti visus jo turimus duomenis, išskyrus tik duomenis, susijusius su abonentais, kurie
jokiu būdu nenori būti įrašyti į telefonų numerių katalogą, nėra suderinama nei su tokių asmenų duomenų, nei su privataus
gyvenimo apsauga.
Vadinasi, tai, kad atsižvelgiama į konkrečius nagrinėjamų paslaugų naudotojų, įskaitant vartotojus, interesus, taip pat neparemia
plataus sąvokos „atitinkama informacija“ aiškinimo.
Iš šių svarstymų, susijusių su tokiais skirtingais interesais, išplaukia, kad Direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje nustatyta sąvoka
„atitinkama informacija“ turi būti aiškinama siaurai. Taigi abonentams telefono numerius skiriančios organizacijos turi perduoti
trečiosioms šalims tuos vien tik su abonentais, neprieštaraujančiais dėl jų įrašymo į skelbiamą telefonų numerių katalogą,
susijusius duomenis, kurių pakanka, kad naudotojai galėtų kataloge identifikuoti jų ieškomus abonentus. Iš principo šie duomenys
apima abonentų pavardę ir adresą, įskaitant pašto indeksą, taip pat vieną ar keletą tokios organizacijos skirtų telefonų numerių.
Todėl, tą teigia Komisija ir tą pažymėjo generalinis advokatas savo išvadų 28 punkte, yra įmanoma, jog nacionaliniu lygmeniu
egzistuoja skirtumai tarp balso telefonijos paslaugų naudotojų paklausos. Ta apimtimi, kuria remiantis sąvoka „atitinkama
informacija“ Direktyva nesiekiama visiškai suderinti visų kriterijų, kurie galėtų pasirodyti būtini identifikuojant abonentus,
valstybės narės turi teisę nustatyti, ar, atsižvelgiant į konkrečias valstybės narės sąlygas, trečiosioms šalims turi būti
suteikti tam tikri papildomi duomenys.
Į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: sąvoka su abonentu susijusi „atitinkama informacija“, kurią turi pateikti visuotinės
paslaugos teikėjas 1998 m. vasario 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/10/EB dėl atvirojo tinklo teikimo balso
telefonijai ir dėl visuotinių telekomunikacijų paslaugų konkurencinėje aplinkoje 6 straipsnio 3 dalies prasme, yra tik ta
informacija, kuri yra susijusi su prieštaravimo būti įtrauktiems į skelbiamą abonentų sąrašą nepareiškusiais abonentais ir
kurios pakanka telefonų numerių katalogo naudotojams identifikuoti jų ieškomus abonentus. Iš principo ji turi apimti šiuos
duomenis: abonentų vardus (pavardes) ir adresus, įskaitant pašto indeksą, telefono numerį ar numerius, kuriuos jiems priskyrė
atitinkama organizacija. Tačiau valstybės narės gali numatyti, kad naudotojams bus suteikti kiti duomenys, kai, atsižvelgiant
į konkrečias nacionalines sąlygas, jų prireikia siekiant identifikuoti abonentus

Dėl antrojo klausimo
Prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas antruoju klausimu iš esmės klausia, kokios su abonentu susijusios atitinkamos
informacijos surinkimo, atnaujinimo ir suteikimo sąnaudos gali būti įtrauktos į duomenų suteikimo naudojimui kainą pagal Direktyvos
6 straipsnio 3 dalį.
Šiuo klausimu pakanka konstatuoti, tą teisingai pažymi
OPTA
ir
Denda
, kad pagrindinių duomenų, susijusių su abonentais, t. y. jų pavardžių, adresų ir telefonų numerių gavimas yra neatsiejamas
nuo telefonijos paslaugos ir nereikalauja jokių ypatingų visuotinės paslaugos teikėjo pastangų.
Iš tikrųjų, tą pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 49 punkte, sąnaudas, susijusias su duomenų gavimu ir jų pateikimu,
skirtingai nei sąnaudas, patirtas siekiant juos suteikti trečiosioms šalims, bet kokiu atveju padengia balso telefonijos paslaugos
teikėjas, nes jos jau yra įtrauktos į šios paslaugos sąnaudas ir pajamas. Tokiomis sąlygomis perleidžiant su duomenų gavimu
ir pateikimu susijusias sąnaudas jų prašantiems asmenims, jos būtų nepagrįstai perdėtai kompensuojamos.
Iš to išplaukia, kad visuotinės paslaugos teikėjas gali prašyti iš telefonų numerių katalogų teikimo rinkoje konkuruojančių
įmonių padengti su šiuo suteikimu susijusias papildomus sąnaudas, neįtraukiant šių duomenų gavimo sąnaudų.
Tačiau papildomų duomenų, kuriems gauti visuotinės paslaugos teikėjas pats patyrė papildomų sąnaudų, atveju išvada būtų kitokia.
Tokiu atveju, jeigu visuotinės paslaugos teikėjas nusprendžia suteikti šiuos duomenis trečiosioms šalims, kai Direktyvoje
nėra nustatyto įpareigojimo, jokia jos nuostata neprieštarauja tam, kad tokios papildomos sąnaudos būtų padengiamos trečiųjų
šalių sąskaita, jeigu užtikrinama, kad tokios trečiosios šalys nėra diskriminuojamos.
Taigi į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 98/10/EB 6 straipsnio 3 dalis tiek, kiek ji numato, kad atitinkama
informacija yra pateikiama trečiosioms šalims sąžiningomis, sąnaudomis pagrįstomis ir nediskriminuojančiomis sąlygomis, reiškia,
kad:
–
visuotinės paslaugos teikėjas, pateikdamas tretiesiems asmenims su pavarde, asmenų adresu, taip pat jiems skirtu telefono
numeriu susijusius duomenis, gali prašyti atlyginimo, padengiančio šių duomenų faktines suteikimo sąnaudas;
–
kai paslaugos teikėjas suteikia papildomus duomenis, kurių jis nėra įpareigotas pateikti tretiesiems asmenims, jis turi teisę,
be jų pateikimo sąnaudų, prašyti padengti tas sąnaudas, kurias jis pats patyrė gaudamas šiuos duomenis, jeigu užtikrinama,
kad tretieji asmenys nėra diskriminuojami.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi pagrindinės bylos šalių atžvilgiu ši procedūra yra prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusiame teisme vykdomo
proceso dalis, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi išspręsti šis teismas. Išlaidos, patirtos pateikiant pastabas Teisingumo
Teismui, nėra padengiamos.
Remdamasis šiais motyvais Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
1.
Sąvoka su abonentu susijusi „atitinkama informacija“, kurią turi pateikti visuotinės paslaugos teikėjas 1998 m. vasario 26 d.
Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/10/EB dėl atvirojo tinklo teikimo balso telefonijai ir dėl visuotinių telekomunikacijų
paslaugų konkurencinėje aplinkoje 6 straipsnio 3 dalies prasme, yra tik ta informacija, kuri susijusi su prieštaravimo būti
įtrauktiems į skelbiamą abonentų sąrašą nepareiškusiais abonentais ir kurios pakanka telefonų numerių katalogo naudotojams
identifikuoti jų ieškomus abonentus. Iš principo ji turi apimti šiuos duomenis: abonentų vardus (pavardes) ir adresus, įskaitant
pašto indeksą, telefono numerį ar numerius, kuriuos jiems priskyrė atitinkama organizacija. Tačiau valstybės narės gali numatyti,
kad naudotojams bus suteikti kiti duomenys, kai, atsižvelgiant į konkrečias nacionalines sąlygas, jų prireikia siekiant identifikuoti
abonentus.
2.
Direktyvos 98/10/EB 6 straipsnio 3 dalis tiek, kiek ji numato, kad atitinkama informacija yra pateikiama trečiosioms šalims
sąžiningomis, sąnaudomis pagrįstomis ir nediskriminuojančiomis sąlygomis, reiškia, kad:
–
visuotinės paslaugos teikėjas, pateikdamas tretiesiems asmenims su pavarde, asmenų adresu, taip pat jiems skirtu telefono
numeriu susijusius duomenis, gali prašyti atlyginimo, padengiančio šių duomenų faktines suteikimo sąnaudas;
–
kai paslaugos teikėjas suteikia papildomus duomenis, kurių jis nėra įpareigotas pateikti tretiesiems asmenims, jis turi teisę,
be jų pateikimo sąnaudų, prašyti padengti sąnaudas, kurias jis pats patyrė gaudamas šiuos duomenis, jeigu užtikrinama, kad
tretieji asmenys nėra diskriminuojami.
Parašai.
*
Proceso kalba: olandų.