CELEX: 62003CJ0079
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Direktiiv 79/409/EMÜ
Loodusliku linnustiku kaitse
Jahipidamine linnuliimiga

Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagiavalduses Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik lubas Valencia (Hispaania)
autonoomses piirkonnas jahipidamist linnuliimi kasutava vahendiga, mida tuntakse nime all
parany
, on ta rikkunud nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, lk 1;
ELT eriväljaanne 15/01, lk 98; edaspidi „direktiiv”) artikli 8 lõikest 1 ja artikli 9 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

Parany
on lindude püüdmiseks mõeldud vahend. See koosneb puule paigaldatud linnuliimist, millele jahitavad linnud meelitatakse söödaga.
Liimiga kokkupuutumisel kaotab lind tavaliselt võime lennata ja jahimees võib ta kinni püüda ning tappa.

Ühenduse õigus
Nimetatud direktiivi artikli 8 lõige 1 sätestab, et „[…] jahtida, püüda või tappa lubatud lindude suhtes keelustavad liikmesriigid
kõik massilist või mittevalikulist püüdmist või tapmist võimaldavad või liigi paigutist kadumist põhjustada võivad vahendid,
seadised või viisid ning esmajoones IV lisa punktis a loetletud vahendite, seadiste või viiside kasutamise.”
Nimetatud direktiivi IV lisa punktis a mainitakse muuhulgas liimi.
Direktiivi artikli 9 lõige 1 annab võimaluse teha erandeid artiklite 5, 6, 7 ja 8 sätetest teiste rahuldavate lahenduste puudumisel
punktides a-c sätestatud põhjustel. Muuhulgas on selline erand võimalik „vältimaks tõsist kahju viljasaagile […]” [punkt a,
kolmas taane] või „lubamaks range järelevalve tingimustes ja valikuliselt teatavate lindude vähesel arvul püüdmist, pidamist
või muud mõistlikku kasutamist” [punkt c].

Siseriiklik õigus
Valencia valitsuse poolt 12. septembril 2000 vastu võetud dekreet 135/2000 kehtestas erilubade andmise korra
parany
-vahendiga rästaste jahiks Valencia autonoomses piirkonnas (edaspidi „dekreet 135/2000”). Nimetatud dekreet sätestab:
–        tingimused, mida
parany
puhul tuleb täita, on muuhulgas liimitud okste kaugus ja kasutatava linnuliimi omadused;
–        lindude liigid, mille püüdmist lubatakse: laulurästas (
turdus philomelos
), vainurästas (
turdus iliacus
), hallrästas
(turdus pilaris)
ja hoburästas
(turdus viscivorus)
;
–        jahihooajad ja ajad päevast, millal jahipidamine on lubatud;
–        maksimaalne arv, mida võib vahendiga püüda.
Nimetatud dekreet on tühistatud Valencia autonoomse piirkonna Tribunal Superior de Justicia (Hispaania) 26. septembri 2002.
aasta kohtuotsusega. Selle kohtuotsuse peale on Valencia autonoomse piirkonna valitsus esitanud kassatsioonkaebuse Tribunal
Supremo’le.

Kohtueelne menetlus
Kuna komisjon on saanud Valencia autonoomses piirkonnas
parany
jahipidamise kohta kaebusi, lisas ta selle küsimuse 12. ja 13. novembril 1998 Madridis toimunud keskkonnaalase nõupidamise
päevakorda. Sellel nõupidamisel tunnistasid Hispaania ametiasutused, et nad olid lubanud sellist jahipidamist direktiivi artikli
9 lõike 1 punktis a ettenähtud erandite alusel sel põhjusel, et puuduvad teised rahuldavad lahendused viljasaagile kahju ärahoidmiseks.
Komisjon leidis, et kuna Hispaania Kuningriik on lubanud
parany
-vahendiga jahipidamist Valencia autonoomses piirkonnas ja jätnud põhjendamata selle, et ei ole olemas muud rahuldavat lahendust
selles piirkonnas tehtud erandite osas, on Hispaania Kuningriik rikkunud direktiivi artikli 9 lõikest 1 ja artikli 8 lõikest
1 tulenevaid kohustusi ja saatis talle 25. oktoobril 2000 hoiatuskirja.
Hispaania valitsus vastas komisjonile 20. detsembri 2000. aasta kirjaga, milles märkis, et muu hulgas seadusega 40/97, millega
võetakse Hispaania õigusesse üle direktiivi artikli 9 lõike 1 punkt c, üritas Valencia autonoomse piirkonna valitsus anda
parany
-vahendiga rästastele peetavale jahile sobiva õigusliku raamistiku, et tagada jahipidamisel piirava, valikulise ja sobiva
järelevalve põhimõtte järgimine. Lõpuks võttis selle piirkonna valitsus vastu dekreedi 135/2000.
2001. aasta mais täpsustasid Hispaania ametiasutused komisjoni liikmetega peetud nõupidamisel, et linnuliimiga peetav jaht
on Valencia piirkonnas kinnistunud ja selle keelamisega riskitaks sotsiaalse rahulolematusega. Nimetatud ametiasutuste arvates
puudusid viljasaagile tekkiva kahju ärahoidmiseks muud viisid.
26. juulil 2001 saatis komisjon põhjendatud arvamuse, mis sisuliselt kordas hoiatuskirjas sisalduvaid etteheiteid ja kehtestas
Hispaania Kuningriigile kahekuulise tähtaja direktiivist tulenevate kohustuste täitmiseks vajalike meetmete vastuvõtmiseks.
Hispaania valitsus kordas ja täiendas oma 28. septembri 2001. aasta vastuses varem viidatud argumente, tuginedes harjumusele
pidada vaidlusalust jahti.
Kuna Hispaania Kuningriik rikkus jätkuvalt direktiivi, otsustas komisjon esitada käesoleva hagi.

Hagi
Komisjon väidab, et rästastele mittevalikulist jahipidamist
parany
-vahendiga ei või põhjendada direktiivi artikli 9 lõike 1 punktis a sätestatud viljasaagile tõsise kahju ärahoidmisega ega
teatavate lindude vähesel arvul püüdmisega sama sätte punkti c alusel.

Parany- vahendiga peetava jahi mittevalikuline olemus
Poolte argumendid
Komisjon väidab, et vaatamata Hispaania ametiasutuste poolt võetud meetmetele, mis puudutab muuhulgas
parany
ulatust, liimi paigaldamist, sööda kasutamist ja
parany
omanike kohustust puhastada ja vabastada teised kinnipüütud linnud peale rästaste, on liimiga peetav jaht mittevalikuline
püüdmismeetod, mis on direktiivi artikliga 8 keelatud. Tegelikult ei ole selle meetme mõjuks nende linnuliikide püüdmise ärahoidmine,
keda erandkord ei puuduta.
Hispaania valitsus väidab, et vastavalt dekreedi 135/2000 põhjendustele on linnuliim oma olemuselt mittevalikuline, kuid kasutades
seda õigesti kooskõlas dekreedis sätestatud piirangutega, muutub see täiesti valikuliseks püüdmismeetodiks või –viisiks. Linnuliimiga
jahipidamisel teist liiki lindude saagiks sattumine oleks täiesti juhuslik. Dekreediga 135/2000 jahimeestele kehtestatud kohustus
puhastada iga juhuslikult püütud lind ja ta vabastada, tagab
parany
jahipidamise valikulise olemuse.
Euroopa Kohtu hinnang
Seoses lindude jahi, püüdmise või tapmisega tuleb meenutada, et direktiivi artikli 8 lõike 1 alusel jahtida, püüda või tappa
lubatud lindude suhtes keelustavad liikmesriigid kõik massilist või mittevalikulist püüdmist või tapmist võimaldavad või liigi
paigutist kadumist põhjustada võivad vahendid, seadised või viisid ning esmajoones IV lisa punktis a loetletud vahendite,
seadiste või viiside kasutamise, mis hõlmab liimi.
On kindel, et rästaste jaht linnuliimiga selliselt, nagu seda korraldatakse Valencia autonoomses piirkonnas, ei võimalda ära
hoida peale rästaste muude lindude püüdmist. Sellega seoses ilmneb Hispaania ornitoloogide seltsi kolmandast aruandest rästaste
püüdmise kohta
parany
-vahendiga Valencia autonoomses piirkonnas (edaspidi „SEO/BirdLife aruanne”), mis esitati 2001. aastal kohtuvaidluse käigus
Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana’le ja mille komisjon lisas käesoleva asja toimikusse, et sel meetodil
püütud lindude hulgas on rästaste ja teiste linnuliikide suhe 1,24:4. Muu hulgas puuduvad Euroopa Kohtu toimikus vastupidised
tõendid.
Sellest järeldub, et
parany
jaht põhineb mittevalikulisel meetodil. Asjaolu, et kui liimiga püütakse muid linde peale dekreediga 135/2000 sätestatud
lindude, on jahimehed kohustatud nad puhastama ja vabastama, ei muuda küsitavaks selle püüdmismeetodi mittevalikulist olemust.
Eespool nimetatud kaalutlusi arvestades tuleb sedastada, et
parany
jaht on vastuolus direktiivi artikli 8 lõikega 1.

Viljasaagile tõsise kahju ärahoidmine direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti a alusel, et õigustada parany-vahendiga jahipidamist
Poolte argumendid
Komisjoni arvates puuduvad käesoleval juhul tingimused, mis võivad õigustada direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti a alusel
erandit selle direktiivi artikli 8 lõike 1 alusel sätestatud keelust liimiga lindude püüdmiseks. Esiteks on viinamarja- ja
oliiviistandustele väidetava tõsise kahju ärahoidmiseks olemas muid rahuldavaid lahendusi. Hispaania teistes autonoomsetes
piirkondades kasutatakse jahipidamisel edukalt püsse või linnupeletusvahendeid. Teiseks vaidlustab komisjon Hispaania valitsuse
poolt osundatud kahju väidetava suuruse. Nii dekreediga 135/2000 hõlmatud asjaomaste rästaste arv kui ka nende lindude poolt
söödava taimse toidu kogus päevas on ülehinnatud. Kolmandaks arvab komisjon, et
parany
kasutamiseks välja antud lubade geograafiline jaotus ei ole kooskõlas oliivi- ning viinamarjaistanduste geograafilise jaotusega.
Hispaania valitsus väidab, et komisjoni poolt märgitud alternatiivsed lahendused viljasaagile kahju ärahoidmiseks ei ole piisavad.
Mis puutub linnupeletusvahenditesse, siis nende hind oleks liialt kõrge arvestades tekkida võivat kahju ja nende kasutamisel
on tulekahjuoht. Püsside kasutamine toob kaasa jahilubade arvu suurenemise ja jahihooaja pikenemise. See mõjutaks jahilindude
tasakaalu asjaomasel territooriumil, eriti kuna Valencia jahimeeste käitumine ei ole võrreldav teiste autonoomsete piirkondade
jahimeeste käitumisega. Hispaania valitsus väidab viinamarja- ja oliivistandustele tekkiva kahju suuruse kohta, et need väited
on täpsed ja et komisjon ei ole oma hinnangus arvestanud kõiki asjakohaseid üksikasju.
Euroopa Kohtu hinnang
Tuleb meenutada, et direktiivi artiklis 8 sätestatud erandit võib lubada direktiivi artikli 9 lõike 1 sätete alusel, kui ei
ole olemas teist rahuldavat lahendust artikli 9 lõike 1 punktides a-c ammendavalt loetletud põhjustel (vt eelkõige 8. juuli
1987. aasta otsus kohtuasjas 262/85: komisjon
v
. Itaalia, EKL 1987, lk 3073, punkt 7), sealhulgas viljasaagile tõsise kahju ärahoidmiseks.
Sellega seoses tuleb märkida, et Hispaania muudes piirkondades, nagu Castilla-La Mancha ja eriti Andaluusia, või kohtades,
kus haritakse suures ulatuses oliivi- ja viinamarjaistandusi, või kus rästaste populatsioon on samuti oluline, on linnuliimiga
jahipidamine keelatud. Seal võib rästastele jahti pidada püssidega, mis on valikuline tapmismeetod. Pole ilmne, et nimetatud
oliivi- ja viinamarjaistandustes tekiks oluliselt suurem kahju kui Valencia autonoomse piirkonna samades istandikes.
Hispaania valitsuse argumenti, mille kohaselt rästaste
parany
-vahendiga jahi asendamine jahiga, mille puhul kasutatakse püsse, toob kaasa püsside arvu ja jahipäevade arvu suurendamise,
mis omakorda põhjustab teiste metslindude häirimist selliselt, et nende populatsioon väheneb, ei toeta käesoleva menetluse
toimikus miski. Selles osas tuleb rõhutada, et Hispaania valitsuse enda ülestunnistuse kohaselt lääne-kivikana, liik, millele
võib jahti pidada direktiivi artikli 7 ja II lisa I osa tähenduses, ja rästaid jahitakse Valencia autonoomses piirkonnas samaaegselt
ja ilma probleemideta. See asjaolu ei kinnita aga kuidagi väiteid Valencia jahimeeste eripärasest käitumisest, kui puudub
asjakohane vastupidine teave.
Lisaks tuleneb dekreedi 135/2000 preambulist, et muude selliste lahenduste puudumine, mis on rahuldavamad kui rästastele
parany
-vahendiga jahi pidamine, tuleneb asjaolust, et viimane on pigem Valencia autonoomses piirkonnas tugevalt kinnistunud traditsioon
kui viljasaagile tõsise kahju ärahoidmise vahend.
Muuhulgas ei vaidlustata seda, et 80 % Valencia autonoomses piirkonnas paigaldatud
parany
-vahenditest asuvad Castellón’i provintsis, mille alast 69,5 % on ilma oliivi- või viinamarjaistandusteta. Seega ei näi neile
viljasaakidele tõsise kahju ärahoidmisega seotud õigustus olevat sellise olukorraga kooskõlas.
Sellises olukorras ei saa pidada põhjendatuks, et viljasaagile tõsise kahju ärahoidmiseks puudub peale
parany
-vahendiga jahipidamisele muu rahuldav lahendus ega seda, et seda liiki jahti peetakse sel eesmärgil.
Sellest tulenevalt ei ole
parany
-vahendiga jahipidamine õigustatud direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti a alusel.
Komisjoni hagi tuleb selles osas rahuldada.

Valikuliselt teatavate lindude vähesel arvul püüdmine vastavalt direktiivi artikli 9 lõike 1 punktile c, et õigustada parany-vahendiga
jahipidamist
Poolte argumendid
Komisjoni arvates ei vasta vaidlusalune jahipidamine tingimusele, et püüdmine on valikuline ega tingimusele, et see on seotud
vähese arvu lindudega direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti c tähenduses.
Hispaania valitsus väidab, et dekreedis 135/2000 sisalduv liimiga jahipidamine on valikuline meetod. Lisaks, arvestades rästaste
arvu, keda võidakse jahtida ja Valencia autonoomses piirkonnas esindatud rästaste koguarvu suhet, tuleb pidada nimetatud jahipidamist
teatavate lindude vähesel arvul mõistlikuks kasutamiseks.
Euroopa Kohtu hinnang
On oluline meenutada, et selleks, et liikmesriigis kehtestatav erand lindude püüdmiseks kasutatava liimi keelust oleks kooskõlas
direktiivi artikli 9 lõike 1 punktiga c, peab seda igal juhul kohaldama valikuliselt ja lindude püüdmine peab toimuma vähesel
arvul (vt selle kohta 27. aprilli 1988. aasta otsus kohtuasjas 252/85: komisjon
v
. Prantsusmaa, EKL 1988, lk 2243, punkt 28).
Käesolevas asjas tuleb üldiselt kontrollida, kas viimane tingimus on käesoleval juhul tegelikult täidetud.
Selles osas märgib „[komisjoni] teine aruanne direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta rakendamisest” (KOM(93)
572 (lõplik), 24. november 1993), et vastavalt ORNIS-komitee selgitustele tuleb „väheseks arvuks” pidada kõiki püüdmismäärasid,
mis on alla 1% asjaomase populatsiooni aastasest kogusuremusest (keskmine väärtus) selliste liikide puhul, millele ei või
jahti pidada, ja 1% liigist, millele võib jahti pidada, ja „asjaomase populatsiooni” all tuleb mõista rändlindude liikide
osas nende piirkondade populatsiooni, kus on suuremal arvul linde, kes liiguvad selle piirkonna kaudu, mille suhtes kohaldatakse
asjaomast erandit selle kohaldamisaja jooksul. ORNIS-komitee on teaduse ja tehnika arenguga kohandamise komitee, mis on asutatud
vastavalt direktiivi artiklile 16. Komitee koosneb liikmesriikide esindajatest ja selle eesistuja on komisjoni esindaja.
SEO/BirdLife’i aruandes sedastatakse, et lääne palearktilises piirkonnas esinevate lindude loodusloo kõige ammendavamas esituses
(The BIRDS of Western Paleartic: Cramp 1988, Snow and Perrins 1988) märgitakse, et laulurästa aastane suremusaste võib varieeruda
40-54%, samal ajal kui vainurästa aastane suremusaste on 57-58%.
On kindlaks tehtud, et nende piirkondade rästaste populatsioon, kus on suuremal määral rändlinde, hõlmab umbes 16 miljonit
laulurästast ja 5,9 miljonit vainurästast. Laulurästaste puhul ei ületa püüdmismäär, mis on 1% asjaomase piirkonna aastasest
kogusuremusest, 86 400 lindu ja vainurästaste puhul 34 200 lindu.
On samuti kindel, et 2001. aastal hõlmasid Valencia autonoomses piirkonnas pädevate ametiasutuste välja antud load
parany
-vahendiga jahipidamiseks kuni 429 600 lindu.
Sellest ilmneb, et olgu püütud laulurästaste ja vainurästaste suhe milline tahes, nende rästaste arv, kellele lubatakse jahti
pidada
parany
-vahendiga, ületab suures ulatuses vähese arvu künnise, millega ORNIS-komitee on nõustunud, ja millele komisjon tugineb.
Kuigi on tõsi, et ORNIS-komitee poolt määratletud vähese arvu kriteerium ei ole asjaomastele liikmesriikidele õiguslikult
siduv, siis käesoleval juhul saab Euroopa Kohus komitee arvamuste teadusliku väärtuse tunnustamise tõttu ja muude vastupidiste
teaduslike tõendite puudumisel kohaldada seda viitena, et hinnata, kas kostjaks oleva liikmesriigi poolt direktiivi artikli
9 lõike 1 punkti c alusel antud erand vastab tingimusele, et asjaomaste lindude püüdmine peaks toimuma vähesel arvul (vt selle
kohta 19. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C-3/96: komisjon
v.
Madalmaad, EKL 1998, lk I-3031, punkti 69 ja 70).
Ülaltoodust ja eriti käesoleva kohtuotsuse punktist 40 järeldub, et jahipidamine
paran
y-vahendiga, nagu see toimub Valencia autonoomses piirkonnas, ei ole selle tingimusega kooskõlas.
Seega tuleb komisjoni etteheitega, mille kohaselt jahipidamine
parany
-vahendiga ei vasta direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti c nõuetele, samuti nõustuda.
Ilma, et oleks vajadust uurida muid käesoleva etteheite toetuseks esitatud argumente, tuleb sedastada, et kuna Hispaania Kuningriik
lubas Valencia autonoomses piirkonnas jahipidamist linnuliimi kasutava vahendiga, mida tuntakse nime all
parany
, on ta rikkunud direktiivi artikli 8 lõikest 1 ja artikli 9 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Hispaania Kuningriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud
jätta tema kanda.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Kuna Hispaania Kuningriik lubas Valencia autonoomses piirkonnas jahpidamist linnuliimi kasutava vahendiga, mida tuntakse nime
all
parany
, on ta rikkunud nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 8 lõikest
1 ja artikli 9 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
2.
Mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hispaania.