CELEX: 61990CJ0294
Statsstøtte
beslutning om en statsstøttes forenelighed med fællesmarkedet
manglende gennemførelse
beslutning om tilbagesøgning

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 24. september 1990 har British Aerospace Public Limited Company (herefter benaevnt "British Aerospace") og Rover Group Holdings plc (herefter benaevnt "Rover") anlagt sag i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk. 2, med paastand om annullation af Kommissionens beslutning af 27. juni 1990 (EFT 1991 C 21, s. 2) i det omfang, Det Forenede Kongerige derved paalaegges at kraeve tilbagebetaling af et beloeb paa 44,4 mio. UKL, der betragtes som statsstoette.
2 I betragtningerne til den anfaegtede beslutning redegjorde Kommissionen for en tidligere beslutning, beslutning 89/58/EOEF af 13. juli 1988 om den britiske regerings stoette til Rover-koncernen, der fremstiller motorkoeretoejer (EFT L 25, s. 92). Ved denne tidligere beslutning havde Kommissionen godkendt en stoette i form af et kapitalindskud til afskrivning af nogle af Rover' s gaeldsposter i forbindelse med British Aerospace' s overtagelse af Rover-koncernen. Godkendelsen var blandt andet betinget af,
- at Det Forenede Kongeriges regering ikke aendrede de paataenkte salgsbetingelser, navnlig at British Aerospace betalte en koebesum paa 150 mio. UKL, og at British Aerospace afholdt alle fremtidige strukturomlaegningsomkostninger, og
- at regeringen afstod fra at yde Rover yderligere stoette i form af kapitalindskud eller andre former for skoensmaessigt tildelt stoette, bortset fra en naermere begraenset regionalstoette.
3 Efter at der i november 1989 var blevet offentliggjort en rapport og et hemmeligt memorandum fra Comptroller and Auditor General ved Det Forenede Kongeriges National Audit Office, konstaterede Kommissionen, at der af Det Forenede Kongeriges regering var givet British Aerospace og Rover en raekke finansielle indroemmelser, som ikke var omfattet af beslutning 89/58.
4 Da Kommissionen fandt, at disse yderligere indroemmelser maatte betragtes som statsstoette efter Traktatens artikel 92, stk. 1, og at de var uforenelige med faellesmarkedet, da de var ydet i strid med artikel 1 i beslutning 89/58, traf Kommissionen den anfaegtede beslutning, hvori den bestemte foelgende:
"Den supplerende stoette paa 44,4 mio. UKL, der blev ydet i forbindelse med salget af Rover-koncernen til British Aerospace, betragtes som en ulovlig stoette, der blev betalt i strid med beslutning 89/58/EOEF, og de britiske myndigheder skal derfor kraeve stoetten tilbagebetalt fra modtagerne (dvs. betalingen af 9,5 mio. UKL til daekning af koebsomkostninger i forbindelse med minoritetsaktieposter og fordelen paa 33,4 mio. UKL for British Aerospace, som opstaar ved, at betalingen af salgsprisen blev udskudt) samt 1,5 mio. UKL fra Rover-koncernen (som den fik til daekning af eksterne raadgivningsomkostninger i forbindelse med salget)".
5 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
6 Til stoette for deres paastand har sagsoegerne gjort gaeldende, at bestemmelserne i Traktatens artikel 92 og 93 er tilsidesat, at det beloeb, der skal kraeves tilbagebetalt, er forkert beregnet, at proportionalitetsprincippet er tilsidesat, og at den angivne begrundelse ikke er fyldestgoerende.
7 Sagsoegerne har for det foerste anfoert, at saafremt Kommissionen var af den opfattelse, at de indroemmelser, der blev givet til British Aerospace og Rover, var en statstoette, der var uforenelig med faellesmarkedet, skulle den have indledt den i Traktatens artikel 93, stk. 2, omhandlede procedure og dermed have givet de interesserede parter adgang til at fremsaette deres bemaerkninger. Efter sagsoegernes opfattelse kan Kommissionen ikke bestride, at den anfaegtede beslutning har karakter af en selvstaendig beslutning i forhold til beslutning 89/58, idet den indeholder en kvalifikation af indroemmelserne som statsstoette, en konstatering af, at de er uforenelige med faellesmarkedet, en opgoerelse af deres vaerdi samt et paabud om tilbagesoegning.
8 Heroverfor har Kommissionen anfoert, at den anfaegtede beslutning ikke har karakter af en selvstaendig beslutning i forhold til beslutning 89/58, som indeholdt en raekke betingelser for godkendelsen af den stoette, Det Forenede Kongerige havde anmeldt paa davaerende tidspunkt, og som umiddelbart kunne gennemtvinges.
9 Med henblik paa afgoerelsen af, om der kan gives medhold i dette anbringende, findes det hensigtsmaessigt at redegoere for den ordning, der er indfoert ved Traktatens artikel 93, stk. 2, og for de befoejelser, der er tillagt Kommissionen ved denne bestemmelse.
10 I henhold til artikel 93, stk. 2, har Kommissionen ansvaret for, med forbehold af Domstolens proevelsesret, at gennemfoere en saerlig procedure, som omfatter en loebende undersoegelse og en kontrol med stoetteforanstaltninger, som medlemsstaterne paataenker at traeffe (jf. dom af 14.2.1990, sag C-301/87, Frankrig mod Kommissionen, Sml. I, s. 307). En konstatering af, at en stoette eventuelt er uforenelig med faellesmarkedet, kan foerst foretages ved afslutningen af denne procedure, som blandt andet indebaerer, at Kommissionen skal give de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger.
11 Saafremt medlemsstaten ikke retter sig efter en af Kommissionen truffet beslutning, hvorved det fastslaas, at den paataenkte stoette er uforenelig med faellesmarkedet, eller medlemsstaten ikke overholder de betingelser, Kommissionen har opstillet i en beslutning om godkendelse af stoetten, kan Kommissionen, som en fravigelse af Traktatens artikel 169 og 170, indbringe sagen direkte for Domstolen, jf. artikel 93, stk. 2, andet afsnit.
12 Heraf foelger, at saafremt Kommissionen var af den opfattelse, at Det Forenede Kongeriges regering ikke havde overholdt visse af betingelserne i beslutning 89/58, skulle den i medfoer af artikel 93, stk. 2, andet afsnit, have anlagt sag mod Det Forenede Kongerige direkte ved Domstolen.
13 Saafremt Kommissionen var af den opfattelse, at Det Forenede Kongeriges regering havde udbetalt en ny stoette, som ikke var blevet undersoegt under den procedure, der foerte til udstedelsen af beslutning 89/58, var den forpligtet til at indlede den saerlige procedure, der omhandles i artikel 93, stk. 2, foerste afsnit, og til at give de interesserede parter en frist til at fremsaette deres bemaerkninger.
14 Som Domstolen har udtalt i dom af 3. oktober 1991 (sag C-261/89, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 4437, praemis 20), skal Kommissionen ganske vist - naar den i en saadan situation undersoeger, om en statsstoette er forenelig med faellesmarkedet - tage hensyn til alle relevante forhold, herunder i givet fald en sammenhaeng, som der allerede maatte vaere taget stilling til i en tidligere beslutning, og de forpligtelser, denne tidligere beslutning maatte medfoere for en medlemsstat. En saadan undersoegelse skal imidlertid foretages saaledes, at de i Traktaten foreskrevne procedurer overholdes.
15 Uden at det er paakraevet at tage stilling til de oevrige anbringender, findes Kommissionens beslutning af 27. juni 1990 herefter at maatte annulleres i det omfang, Det Forenede Kongerige derved paalaegges at kraeve tilbagebetaling af et beloeb paa 44,4 mio. UKL, der betragtes som statsstoette.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
16 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Da Kommissionen har tabt sagen, paalaegges det den at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Kommissionens beslutning af 27. juni 1990 annulleres i det omfang, Det Forenede Kongerige derved paalaegges at kraeve tilbagebetaling af et beloeb paa 44,4 mio. UKL, der betragtes som statsstoette.
2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.