CELEX: 62002CJ0037
Bananai
Bendrasis rinkos organizavimas
Reglamentas (EB) Nr. 896/2001
Bendroji prekybos su trečiosiomis šalimis schema
Pirminis importas
Galiojimas
Teisėtų lūkesčių apsauga
Atgalinis veikimas
Įgyvendinimo kompetencija


Tribunale amministrativo regionale per il Veneto
2002 m. sausio 16 d. nutartimis, kurias Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2002 m. vasario 13 d., pagal EB 234 straipsnį
pateikė keturis prejudicinius klausimus dėl 2001 m. gegužės 7 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 896/2001, nustatančio Tarybos
reglamento (EEB) Nr. 404/93 taikymo išsamias taisykles dėl bananų importavimo į Bendriją tvarkos (OL L 126, p. 6), 1, 3, 4,
5, 6 ir 31 straipsnių galiojimo.
Šie klausimai iškilo dviejose bylose tarp atitinkamai
Di Lenardo Adriano Srl
ir
Dilexport Srl
(toliau – bendrovės importuotojos) ir
Ministero del Commercio con l’Estero
(Užsienio prekybos ministerija, toliau – ministerija) dėl pastarosios atsisakymo pripažinti juos asmenimis, kuriems gali
būti suteikiamos kvotos.

Teisinis pagrindas

Pirminė Reglamento Nr. 404/93 redakcija
1993 m. vasario 13 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 404/93 dėl bendro bananų rinkos organizavimo (OL L 47, p. 1) IV dalis,
įsigaliojusi 1993 m. liepos 1 d., nustatė bendrą bananų importo tvarką, kuri pakeitė įvairias nacionalines sistemas. Ji atskyrė
Bendrijoje užaugintus „Bendrijos bananus“, „trečiųjų šalių bananus“ iš trečiųjų šalių, kitų nei Afrikos, Karibų ir Ramiojo
vandenyno valstybių (toliau – AKR valstybių), bei iš AKR valstybių kilusius bananus. AKR bananai papildomai buvo suskirstyti
į „netradicinius AKR bananus“ ir į „tradicinius AKR bananus“ pagal tai, ar jų kiekiai viršija tradiciškai kiekvienos AKR valstybės
eksportuotus kiekius, pateiktus Reglamento Nr. 404/93 priede.
Reglamento Nr. 404/93 18 straipsniu nustatyta, kad kiekvienais metais nustatoma bananų importo tarifinė kvota, kuri paskirstoma
pagal šio reglamento 19 straipsnio 1 dalį atitinkamai po 66,5 %, 30 % ir 3,5 % tarp veiklos vykdytojų, kurie pardavė trečiųjų
šalių ir (arba) netradicinius AKR bananus (A kategorija), kurie pardavė Bendrijos ir (arba) tradicinius AKR bananus (B kategorija)
ir kurie pradėjo pardavinėti ne Bendrijos ir (arba) tradicinius AKR bananus nuo 1992 metų (C kategorija).
Reglamento Nr. 404/93 19 straipsnio 2 dalies pirmas sakinys buvo suformuluotas taip:
„Remiantis kiekvienai iš 1 dalies <...> nurodytų veiklos vykdytojų kategorijų atliktais apskaičiavimais, kiekvienas veiklos
vykdytojas gauna importo licencijas atsižvelgiant į vidutinius per trejus pastaruosius metus, kurių duomenys turimi, jo parduotų
bananų kiekius.“ (Pataisytas vertimas)
Reglamento Nr. 404/93 trylikoje, keturioliktoje, penkioliktoje ir šešioliktoje konstatuojamosiose dalyse teigiama:
„kadangi, siekiant laikytis pirmiau minėtų tikslų ir kartu atsižvelgti į bananų pardavimo ypatybes, administruojant tarifinę
kvotą, reikia daryti skirtumą tarp, viena vertus, veiklos vykdytojų, kurie anksčiau pardavinėjo trečiųjų šalių bananus ir
netradicinius AKR valstybių bananus, ir, kita vertus, veiklos vykdytojų, kurie anksčiau pardavinėjo Bendrijoje užaugintus
bananus ir tradicinius AKR valstybių bananus, kartu paliekant tam tikrą kiekį naujiems veiklos vykdytojams, kurie dar neseniai
ėmėsi komercinės veiklos arba tik ketina imtis komercinės veiklos šiame sektoriuje;
kadangi, siekiant nenutraukti esamų komercijos ryšių ir kartu sudaryti sąlygas tam tikrai prekybos struktūrų raidai, atskirų
importo licencijų pagal kiekvieną pirmiau apibūdintą kategoriją išdavimas kiekvienam veiklos vykdytojui turi būti grindžiamas
vidutiniu bananų kiekiu, kurį tas veiklos vykdytojas, remiantis turimais statistiniais duomenimis, pardavė per ankstesnius
trejus metus;
kadangi, nustatydama papildomus veiklos vykdytojams taikomus kriterijus, Komisija vadovaujasi principu, pagal kurį licencijos
turi būti išduodamos fiziniams ir juridiniams asmenims, kurie ėmėsi komercinės rizikos tiekti rinkai bananus ir jaučia būtinumą
vengti trikdyti įprastus prekybos santykius tarp asmenų, kurie veika skirtinguose atitinkamo sektoriaus prekybos grandies
lygmenyse;
kadangi, atsižvelgdamos į prekybos struktūras, valstybės narės turi, remdamosi Komisijos nustatyta tvarka ir kriterijais,
atlikti veiklos vykdytojų surašymą bei nustatyti parduodamus kiekius, kurie bus nurodomi išduodant licencijas.“ (Pataisytas
vertimas)
1993 m. birželio 10 d. Komisijos reglamentu (EEB) Nr. 1442/93, nustatančiu išsamias bananų importavimo į Bendriją priemonių
taikymo taisykles (OL L 142, p. 6), kuris,
inter alia
, priimtas Reglamento Nr. 404/93 20 straipsnio pagrindu, apibrėžti kriterijai A ir B kategorijų veiklos vykdytojams nustatyti,
kurie, atsižvelgiant į veiklą, vykdytą referencinio laikotarpio metu, gali pateikti paraiškas importo licencijai.

Reglamentas Nr. 404/93, iš dalies pakeistas Reglamentu Nr. 1637/98
1998 m. liepos 20 d. Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1637/98, iš dalies keičiantį Reglamentą Nr. 404/93 (OL 1998 L 210,
p. 28), kuris pagal jo 2 straipsnio antrąją pastraipą taikomas nuo 1999 m. sausio 1 d. Vėliau Komisija priėmė 1998 m. spalio
28 d. Reglamentą (EB) Nr. 2362/98, nustatantį išsamias Reglamento Nr. 404/93 dėl bananų importo į Bendriją įgyvendinimo taisykles
(OL 1998 L 293, p. 32), kuris pagal jo 31 straipsnį nuo 1999 m. sausio 1 d. panaikino Reglamentą Nr. 1442/93.
Šiais reglamentais pakeista bananų importo tvarka išlaikė skirtumą tarp tradicinių ir netradicinių AKR bananų bei trečiųjų
šalių bananų. Reglamento Nr. 404/93, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 1637/98, 16 straipsnio  2 pastraipoje nustatyta:
„<…>
Šioje dalyje:
1)      „tradicinis importas iš AKR valstybių“ − šio reglamento priede išvardytų valstybių kilmės bananų importas į Bendriją iki 857
700 tonų (grynojo svorio) per metus; tokie bananai vadinami „tradiciniais AKR bananais“;
2)      „netradicinis importas iš AKR valstybių“ − AKR valstybių kilmės ir tų, kuriems netinka 1 dalyje pateiktas apibrėžimas, bananų
importas į Bendriją; tokie bananai vadinami „netradiciniais AKR bananais“;
3)      „importas iš trečiųjų šalių, kurios nėra AKR valstybės“ − trečiųjų valstybių, kurios nėra AKR valstybės, kilmės bananai, importuojami
į Bendriją; tokie bananai vadinami „trečiųjų valstybių bananais.“
Tačiau pagal šiais reglamentais pakeistą bananų importo tvarką buvo panaikintas kvotų skirstymas tarp trijų skirtingų veiklos
vykdytojų kategorijų. Reglamentas Nr. 2362/98 nustatė paprastą skirstymą tarp šio reglamento 3 ir 7 straipsniuose nurodytų
„tradicinių veiklos vykdytojų“ ir „naujokų“. Taip pat buvo panaikintas veiklos vykdytojų skirstymas į A, B ir C kategorijas
pagal veiklos, kuria jie užsiėmė rinkoje, pobūdį.
Dėl „tradicinių veiklos vykdytojų“ Reglamento Nr. 2362/98 3 ir 4 straipsniai nustato:

„3 straipsnis
Šiame reglamente „tradiciniai veiklos vykdytojai“ yra ekonominiai agentai, įsikūrę Europos Bendrijoje jų referencinių kiekių
nustatymo laikotarpiu ir jų registracijos pagal toliau pateiktą 5 straipsnį metu, kurie patys faktiškai importavo minimalų
trečiosios šalies ir (arba) AKR šalies bananų kiekį tolesniam pardavimui Bendrijoje per nustatytą referencinį laikotarpį.
Pirmojoje pastraipoje nurodytas minimalus kiekis yra 100 tonų, importuotų per bet kuriuos vienerius referencinio laikotarpio
metus. Šis minimalus kiekis yra 20 tonų, jeigu importuojami vien tik bananai, kurių ilgis − 10 centimetrų arba mažesnis.
4 straipsnis
1.      Kiekvienas tradicinis veiklos vykdytojas, prisiregistravęs valstybėje narėje laikantis 5 straipsnio reikalavimų, kiekvieniems
metams ir visoms I priede išvardytoms kilmės šalims gauna vieną referencinį kiekį, pagrįstą referencinio laikotarpio metu
faktiškai importuotų bananų kiekiais.
2.      1999 metais pagal tarifines kvotas vykdytam arba tradicinių AKR bananų importui referencinis laikotarpis nustatomas atsižvelgiant
į 1994, 1995 ir 1996 metus.“ (Pataisytas vertimas)
Reglamento Nr. 2362/98 7 straipsnyje sąvoka „naujokai“ apibrėžiama taip:
„Šiame reglamente ir atsižvelgiant į importą pagal tarifines kvotas bei tradicinių AKR bananų importą, „naujokai” reiškia
ekonominius agentus, įsikūrusius Europos Bendrijoje, kurie jų registracijos metu:
a)      vykdė ūkinę veiklą importuodami šviežius vaisius ir daržoves, priskiriamas tarifų ir statistinės nomenklatūros bei bendrojo
muitų tarifo 7 ir 8 skyriams, arba produktus, priskiriamus nurodytos nomenklatūros 9 skyriui, jeigu jie, be to, per trejus
metus, einančius prieš metus, kuriems pateikiamas prašymas, laikotarpį, nepriklausomai ir savo sąskaita vienerius metus importavo
pirmiau nurodytos nomenklatūros 7 ir 8 skyriams priskiriamus produktus; ir
b)      tokios veiklos dėka importavo 400 000 ekiu ar didesnės deklaruojamos muito vertės kiekį per a punkte nurodytą laikotarpį.“
(Pataisytas vertimas)
Pateikę paraišką ir palikę užstatą, „naujokai“ gaudavo metinę kvotą konkretaus kiekio bananų importui, kurį Komisija nustatydavo
visų pateiktų individualių paraiškų pagrindu ir atsižvelgdama į bendrą metinį „naujokams“ priskirtą kiekį.
„Naujokams“ taikomoje Reglamento Nr. 2362/98 11 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės atsakingos už tai, kad būtų laikomasi šio (Naujokai) skirsnio.
Visų pirma jos užtikrina, kad konkretūs 7 straipsnyje nurodyto sektoriaus veiklos vykdytojai importuotų į Bendriją savo sąskaita
ir kaip savo valdymu, personalu bei veikla nepriklausomi ūkio vienetai. Jeigu yra pagrindo įtarti, kad šių sąlygų gali būti
nesilaikoma, paraiškos registracijai priimamos ir metinė kvota paskiriama atsižvelgiant į atitinkamo veiklos vykdytojo pateikus
įrodymus, kuriuos kompetentingos nacionalinės institucijos pripažino pakankamais.“ (Pataisytas vertimas)

Reglamentas Nr. 404/93, iš dalies pakeistas Reglamentu Nr. 216/2001
2001 m. sausio 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 216/2001, iš dalies keičiančio Reglamentą (EEB) Nr. 404/93 (OL 2001 L 31,
p. 2), 1 straipsnis pakeitė Reglamento Nr. 404/93 16−20 straipsnius. Pagal Reglamento Nr. 216/2001 2 straipsnio antros pastraipos
ir 2001 m. vasario 27 d. Komisijos reglamento Nr. 395/2001, nustatančio tam tikrus referencinius kiekius ir individualias
ribas dėl bananų importo į Bendriją licencijų išdavimo pagal tarifines kvotas arba tradicinių AKR bananų kiekį antram 2001 m.
ketvirčiui (OL 2001 L 58, p. 11), 1 straipsnio nuostatas Reglamento (EB) Nr. 216/2001 1 straipsnis taikomas nuo 2001 m. liepos
1 d.
Reglamento Nr. 404/93 18 straipsnio 1 dalimi, pakeista Reglamentu Nr. 216/2001, nustatomas metinis tarifinių kvotų (A, B ir
C kvotos) atidarymas. Trečioje pastraipoje nustatyta:
„Komisija, susitarusi su Pasaulio prekybos organizacijos susitariančiosiomis šalimis, ypač suinteresuotomis bananų tiekimu,
gali paskirstyti kvotas „A“ ir „B“ tarp šalių tiekėjų.“
Reglamento Nr. 404/93 19 straipsnyje, pakeistame Reglamentu Nr. 216/2001, nustatyta:
„1.      Tarifinės kvotos gali būti valdomos naudojantis metodu, kuriuo atsižvelgiama į tradicinius prekybos srautus („tradiciniai
arba nauji“), ir (arba) kitais metodais.
2.      Taikant pasirinktą metodą, tinkamai atsižvelgiama į būtinybę išlaikyti pasiūlos pusiausvyrą Bendrijos rinkoje.“
Pakeisto Reglamento Nr. 216/2001 20 straipsnio a punktu Komisijai suteikiama kompetencija šio reglamento 27 straipsnyje nustatyta
tvarka priimti „tarifinių kvotų, nurodytų 18 straipsnyje, paskirstymo taisykles.“ (Pataisytas vertimas)
Šios paskirstymo taisyklės nustatytos Reglamente Nr. 896/2001. Šis reglamentas pagal savo 32 straipsnį įsigaliojo kitą dieną
po paskelbimo
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
, t. y. 2001 m. gegužės 9 d., tačiau taikomas tik nuo 2001 m. liepos 1 d.
Reglamento Nr. 896/2001 1 straipsnyje nustatyta:
„Šiame reglamente yra nustatytos išsamios bananų importo pagal Reglamento (EEB) Nr. 404/93 18 straipsnio 1 dalyje numatytas
tarifines kvotas ir ne pagal kvotas priemonių taikymo taisyklės.“ (Pataisytas vertimas)
Reglamento Nr. 896/2001 2 straipsnyje nustatyta, kad 83 % 1 straipsnyje paminėtų tarifinių kvotų skiriama 3 straipsnio 1 dalyje
apibūdintiems „tradiciniams veiklos vykdytojams“, o likę 17 % − 6 straipsnyje apibūdintiems „netradiciniams veiklos vykdytojams“.
Šio reglamento II antraštinė dalis, apimanti 3−21 straipsnius, reglamentuoja „tarifinių kvotų paskirstymą“.
Reglamento Nr. 896/2001 3−6 straipsniuose nustatyta:

„3 straipsnis
Šiame reglamente:
1. „Tradiciniai veiklos vykdytojai“ − tai ekonominiai tarpininkai, fiziniai ar juridiniai asmenys, pavieniai atstovai arba
grupės, įsikūrę Bendrijoje tam laikotarpiui, kuriam jiems yra nustatyti referenciniai kiekiai, savo sąskaita iš augintojų
įsigiję minimalų trečiųjų šalių bananų kiekį, o atitinkamais atvejais ir auginantys juos, siunčiantys į Bendriją ir joje parduodantys.
Ankstesnėje pastraipoje apibūdintos operacijos toliau vadinamos „pirminiu importu“.
Pirmoje pastraipoje minimas kiekis yra 250 tonų, importuotų per bet kuriuos vienerius referencinio laikotarpio metus. Parduodant
arba importuojant 10 centimetrų ilgio ir trumpesnius bananus, minimalus kiekis yra 20 tonų.
2. „Tradiciniai A/B veiklos vykdytojai“ − tai tradiciniai veiklos vykdytojai, kurie įvykdė „trečiųjų šalių bananų“ ir (arba)
„netradicinių AKR bananų“, kaip jie apibūdinti Reglamento (EEB) Nr. 404/93 16 straipsnyje su pakeitimais, padarytais Reglamentu
(EB) Nr. 1637/98 <...>, minimalų pirminį importą.
3. „Tradiciniai C veiklos vykdytojai“ − tai tradiciniai veiklos vykdytojai, kurie įvykdė „tradicinių AKR bananų“, kaip jie
apibūdinti minėtame 16 straipsnyje su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1637/98, minimalų pirminį importą.

4 straipsnis
1.      Kiekvienam tradiciniam A/B veiklos vykdytojui, raštišką paraišką pateikusiam ne vėliau kaip 2001 m. gegužės 11 d., referencinis
kiekis nustatomas remiantis trečiųjų šalių bananų ir (arba) netradicinių AKR bananų 1994, 1995 ir 1996 metų pirminio importo
vidurkiu, į kurį buvo atsižvelgta pagal Reglamento (EEB) Nr. 404/93 19 straipsnio 2 dalies nuostatas, 1998 m. taikytinas to
straipsnio 1 dalies a punkte nurodytai veiklos vykdytojų kategorijai, trečiųjų šalių bananams ir netradiciniams AKR bananams
skirstant 1998 m. tarifines kvotas.
2.      Kiekvienam, ne vėliau kaip 2001 m. gegužės 11 d. raštišką paraišką pateikusiam tradiciniam C importuotojui, referencinis kiekis
nustatomas remiantis tradicinių AKR bananų 1994, 1995 ir 1996 metų pirminio importo vidurkiu, kuris kaip AKR bananų tradicinis
kiekis buvo perkeltas į 1998 metus.
3.      Veiklos vykdytojai, atsiradę susijungus tradiciniams veiklos vykdytojams ir pagal šį reglamentą kiekvienas atskirai turintis
nuosavas teises, perima buvusių veiklos vykdytojų teises.

5 straipsnis
1.      Valstybės narės ne vėliau kaip 2001 m. gegužės 15 d. praneša Komisijai apie 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytų referencinių
kiekių sumą.
2.      Komisija, pasinaudodama 1 dalyje minima informacija ir atsižvelgdama į bendrus pagal A/B ir C tarifines kvotas turimus kiekius,
nustato vienodą kiekvieno veiklos vykdytojo referenciniam kiekiui taikytiną koeficientą.
3.      Taikydamos 2 dalį, kompetentingos institucijos ne vėliau kaip iki 2001 m. birželio 7 d. kiekvienam veiklos vykdytojui praneša
apie jo referencinį kiekį, pakoreguotą taikant pritaikymo koeficientą.
4.      Valstybių narių kompetentingos institucijos yra nurodytos priede. Valstybių narių prašymu, Komisija daro šio sąrašo pakeitimus.
<…>

6 straipsnis
Šiame reglamente „netradiciniai veiklos vykdytojai“ − tai ekonominiai tarpininkai, kurie jų įregistravimo metu buvo įsikūrę
Bendrijoje ir kurie:
a)      vienerius metus per pastaruosius dvejus metus prieš prašomą įregistravimą savo sąskaita ir savarankiškai vertėsi komercine
veikla, importuodami į Bendriją pagal KN 0803 00 19 kodą klasifikuojamus šviežius bananus;
b)      versdamiesi savo veikla per a punkte nurodytą laiką importavo produkcijos, kurios deklaruota vertė yra 1 200 000 arba daugiau
eurų; ir
c)      kaip ir tradicinis veiklos vykdytojas, kuriam taikoma tarifinė kvota, neturi paskirto referencinio kiekio, kuriuo remdamiesi
jie prašo 7 straipsnyje reglamentuojamo įregistravimo, ir kurie, kaip ir tradiciniai veiklos vykdytojai, nėra fiziniai arba
juridiniai asmenys, kaip apibrėžta Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93 (1993 m. liepos 2 d., išdėstančio Tarybos reglamento
(EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (OL L 253, p. 1)) 143 straipsnyje.“ (Pataisytas
vertimas)
Dėl paskutinio punkto Reglamento Nr. 2454/1993, iš dalies pakeisto 1999 sausio 8 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 46/1999
(OL 1999 L 10, p. 1), 143 straipsnyje nustatyta:
„1.      Pagal Kodekso 3 skyriaus II dalį ir šią dalį asmenys laikomi susijusiais tik tuomet, jei:
a)       vienas yra kito įmonės valdybos arba administracinės tarybos narys;
b)       jie juridiškai pripažinti verslo partneriais;
<...>
d)       bet kuris asmuo yra tiesioginis arba netiesioginis abiejų šių asmenų 5 %. įstatinio kapitalo arba akcijų su balso teise savininkas,
valdytojas arba disponuotojas;
e)       vienas iš jų tiesiogiai arba netiesiogiai valdo kitą;
f)       abu šie asmenys tiesiogiai arba netiesiogiai yra valdomi trečiojo asmens;
g)       abu šie asmenys tiesiogiai arba netiesiogiai  valdo trečiąjį asmenį;
<…>
2.      Šioje antraštinėje dalyje asmenys, kurie versle yra susiję vienas su kitu tuo, kad vienas kito yra vienintelis agentas, vienintelis
prekiautojas (platintojas) arba vienintelis koncesininkas, neatsižvelgiant į tai, kaip jie apibūdinti, laikomi susijusiais
tik tuo atveju, jeigu jie atitinka 1 dalyje nurodytus kriterijus.“ (Pataisytas vertimas)
Reglamento Nr. 896/2001 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Veiklos vykdytojai gali būti įregistruoti vienintelėje jų pasirinktoje valstybėje narėje kaip netradiciniai veiklos vykdytojai,
kuriems taikoma A/B ir (arba) C tarifinė kvota.
Tradiciniai veiklos vykdytojai, kuriems taikoma tarifinė kvota, gali būti įregistruojami kaip netradiciniai veiklos vykdytojai,
kuriems taikoma tarifinė kvota, ir šios atžvilgiu jiems nenustatomas referencinis kiekis.
Tačiau C kategorijos tradiciniai veiklos vykdytojai gali būti įregistruojami kaip netradiciniai veiklos vykdytojai, kuriems
taikoma A/B tarifinė kvota, tik tuo atveju, jei gali pateikti įrodymą, jog nurodytu laikotarpiu jie importavo 6 straipsnio
b punkte nurodytos muitinei deklaruotos vertės trečiųjų šalių bananus ir (arba) netradicinius AKR bananus.“
Reglamento Nr. 896/2001 3, 4, 6 ir 7 konstatuojamose dalyse išdėstytos ankstesnių taisyklių pakeitimą sąlygojančios priežastys:
„3)      Reglamento (EEB) Nr. 404/93 19 straipsnyje numatyta, kad tarifinės kvotos gali būti paskirstomos remiantis tradiciniais prekybos
srautais („tradiciniai veiklos vykdytojai/naujokai“) pagrįstu metodu ir (arba) kitais. Norint nuo 2001 m. antrojo pusmečio
įgyvendinti naują tvarką, tarifines kvotas patartina taikyti tradiciniams veiklos vykdytojams, įsipareigojusiems referenciniu
laikotarpiu savarankiškai pirkti iš trečiųjų šalių augintojų šviežius produktus arba jų produkciją, išsiųsti juos į Bendrijos
muitų teritoriją ir joje iškrauti. Šiame reglamente ši veikla vadinama „pirminiu importu“.
4)      Reikėtų nustatyti vieną tradicinių veiklos vykdytojų apibrėžimą visoms tarifinėms kvotoms, o jų referenciniai kiekiai turėtų
būti nustatomi pagal tas pačias taisykles, bet atskirai pagal tai, ar šie veiklos vykdytojai referenciniu laikotarpiu pateikia
Bendrijos rinkai bananus iš trečiųjų šalių, kurios nėra AKR valstybės, ir netradicinius AKR valstybių bananus ar tradicinius
AKR valstybių bananus, kaip apibrėžta Reglamento (EEB) Nr. 404/93 16 straipsnyje pateiktuose apibrėžimuose, taikytinuose prieš
tai, kai Reglamentu (EB) Nr. 216/2001 buvo padarytas pakeitimas.
<…>
6)      Tam tikra tarifinių kvotų dalis turi būti palikta netradiciniams veiklos vykdytojams. Referenciniu laikotarpiu pirminio importo
operacijų nevykdantiems veiklos vykdytojams ji turi suteikti galimybę tęsti prekybą bei prisitaikyti prie naujų taisyklių
ir leisti naujiems veiklos vykdytojams įsijungti į šią su importu susijusią prekybą, taip paskatinant sveiką konkurenciją.
7)       Kelerių metų patirtis taikant Bendrijos bananų importo tvarką atveria būtinybę sugriežtinti netradiciniams veiklos vykdytojams
keliamus reikalavimus ir naujiems veiklos vykdytojams taikyti tinkamumo kriterijus, kad nebūtų registruojami išskirtinai fiktyvūs
tarpininkai, o paskyrimai nebūtų suteikiami pateikus netikras arba spekuliatyvias paraiškas. Minimalios patirties importuojant
šviežius bananus reikalavimas yra ypač pagrįstas.“ (Pataisytas vertimas)
1994, 1995 ir 1996 metų išlaikymas „referenciniu laikotarpiu“ Reglamento Nr. 896/2001 5 konstatuojamąja dalimi pateisinamas
taip:
„Referencinis laikotarpis, taikytinas apibrėžiant veiklos vykdytojų kategorijas ir tradiciniams veiklos vykdytojams nustatant
referencinius kiekius, turėtų būti treji metai: nuo 1994 m. iki 1996 m. 1994−1996 m. −  tai paskutinis laikotarpis, kurio
Komisijos turimi pirminio importo duomenys yra pakankamai patikimi. Be to, šio laikotarpio taikymas dar gali padėti išspręsti
jau keletą metų su Bendrijos prekybos partneriais užsitęsusį ginčą. Atsižvelgiant į 1998 m. pradėtų taikyti kvotų paskirstymo
tikslais surinktus turimus duomenis, tradiciniams veiklos vykdytojams nebūtina registruotis.“
Reglamento Nr. 896/2001 31 straipsniu nustatoma:
„Nuo 2001 m. liepos 1 d. Reglamentas (EB) Nr. 2362/98 panaikinamas.
Tačiau jis ir toliau taikomas 2001 metams išduotoms importo licencijoms.“

Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Nuo 1993 metų bendrovės importuotojos, t. y. dvi pagal Italijos teisę veikiančios įmonės, užsiimančios šviežių bananų iš trečiųjų
šalių importu ir prekyba, buvo įregistruotos ir pripažintos Italijoje veiklos vykdytojomis, kurioms pagal Reglamentą Nr. 404/93
ir Komisijos priimtas jį įgyvendinančias nuostatas gali būti skiriamos tarifinės kvotos. Todėl iki 2001 m. birželio 30 d jos
buvo laikomos tinkamos A/B tarifinių kvotų paskirstymui.
Remiantis bylų medžiaga abi bendrovės importuotojos pagal Reglamento Nr. 2454/93 143 straipsnį yra laikomos susijusiomis su
Di Lenardo SpA
bendrove, kuri turi „A/B tradicinio veiklos vykdytojo“ statusą pagal Reglamento Nr. 896/2001 3 straipsnį.
Bendrovės importuotojos 2001 m. gegužės 11 d. raštais prašė ministerijos skirti joms A/B tarifines kvotas antrajam 2001 m.
pusmečiui pagal Reglamento Nr. 896/2001 4 straipsnio 1 dalį.
2001 m. gegužės 17 d. sprendimu ministerija atmetė šiuos prašymus dėl to, kad nebuvo įvykdytos Reglamento Nr. 896/2001 4 straipsnio
1 dalies sąlygos, nes pareiškėjos nevykdė „jokio pirminio bananų importo <...> 1994, 1995 ir 1996 metais“.
Vėliau kiekviena bendrovė importuotoja pateikė ieškinį
Tribunale amministrativo regionale per il Veneto
dėl šio sprendimo panaikinimo ir ministerijos įpareigojimo pripažinti jas, kaip tradicinės veiklos vykdytojas bananų sektoriuje,
asmenimis, kuriems gali būti skiriamos A/B tarifinės kvotos antrajam 2001 m. pusmečiui. Savo ieškiniui pagrįsti jos,
inter alia
, teigė, kad Reglamentas Nr. 896/2001 yra negaliojantis, nes pažeidžia Reglamentą Nr. 404/93, pakeistą Reglamentu Nr. 216/2001,
EB 5 straipsnio pirmą bei antrą pastraipas ir EB 7 straipsnį, teisinio tikrumo ir teisėtų lūkesčių apsaugos principus bei
ES 6 straipsnio 1 ir 2 dalis.
Ministerija prašė atmesti ieškinius tuo pagrindu, kad bendrovės importuotojos niekada neužsiėmė „pirminių veiklos vykdytojų“
veikla, o tik „antrinių veiklos vykdytojų“ ar bananų „nokinimo“ veikla, todėl priėmus Reglamentą Nr. 896/2001 joms negalėjo
būti skiriamos tarifinės kvotos.
Prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas mano, kad reikia kreiptis į Teisingumo Teismą dėl Reglamento Nr. 896/2001
galiojimo, kadangi juo nustatoma nauja veiklos vykdytojų klasifikacija bendrame bananų rinkos organizavime, įtvirtinama sąvoka
„pirminis importas“ tam, kad tarifinės kvotos būtų skiriamos tik „A/B tradiciniams veiklos vykdytojams“ šio reglamento 3 straipsnio
prasme, ir nustatomi nauji apribojimai tarifinių kvotų skyrimui importuotojams, priskiriamiems „netradiciniams veiklos vykdytojams“
šio reglamento 6 straipsnio prasme.
Tokiomis aplinkybėmis
Tribunale amministrativo regionale per il Veneto
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos abiejose bylose identiškus prejudicinius klausimus:
„1.      Ar atsižvelgiant į funkcijų ir kompetencijos padalijimo tarp Bendrijos institucijų (konkrečiai – tarp Tarybos ir Komisijos)
principą Reglamento (EB) Nr. 896/2001 1, 3, 4, 5 ir 31 straipsniai prieštarauja visų pirma Sutarčiai, konkrečiai jos 7 straipsniui
(buvęs 4 straipsnis) ir kitoms šios Sutarties normoms bei principams?
2.      Ar pirmiau nurodyti Reglamento (EB) Nr. 896/2001 straipsniai pažeidžia įstatymo negaliojimo atgaline data principą ir su juo
susijusius teisėtų lūkesčių bei teisinio tikrumo principus?
3.      Ar tie patys Reglamento (EB) Nr. 896/2001 straipsniai pažeidžia 1993 m. vasario 13 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 404/93
(vėliau pakeistas ir papildytas), konkrečiai – šio reglamento 20 straipsnį?
4.      Jei atsakymai į pirmiau nurodytus klausimus yra neigiami, Teisingumo Teismo prašoma nurodyti, ar pirmiau minėto Komisijos
reglamento 6 straipsnis, ypač jo c punktas, kuriuo su tradiciniais veiklos vykdytojais susiję asmenys, kaip „netradiciniai
veiklos vykdytojai“, nepripažįstami asmenimis, kuriems gali būti skiriamos tarifinės kvotos, nepažeidžia pagrindinės teisės
verstis profesine veikla, t. y. laisvės užsiimti verslu?“
2002 m. balandžio 15 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi bylos C‑37/02 ir C‑38/02 sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma
rašytinė ir žodinė proceso dalys bei priimtas bendras sprendimas.

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl pirmų trijų klausimų
Pirmaisiais trimis klausimais prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo įvertinti Reglamento
Nr. 896/2001 1, 3, 4, 5 ir 31 straipsnių galiojimą atsižvelgiant, pirma, į EB 7 straipsnyje nustatytus įgaliojimų suteikimo
Bendrijos institucijoms ir kompetencijos padalijimo tarp jų principus bei į kompetenciją, suteiktą Reglamento Nr. 404/93 20
straipsnio nuostata, ir antra, į įstatymo negaliojimo atgaline data, teisėtų lūkesčių bei teisinio tikrumo apsaugos principus.
Visų pirma Komisija teigia, kad nėra poreikio nagrinėti Reglamento Nr. 896/2001 1 ir 31 straipsnių galiojimo tuo pagrindu,
kad šie straipsniai taikomi visuotinai ir nesusiję su pagrindine byla.
Šiuo atžvilgiu pabrėžtina, kad Reglamento (EB) Nr. 896/2001 1 straipsniu nustatomas tik reglamento tikslas, t. y. nustatyti
išsamią „bananų importo pagal Reglamento (EEB) Nr. 404/93 18 straipsnio 1 dalyje numatytas tarifines kvotas ir ne pagal kvotas“
tvarką ir neįtvirtinamos privalomojo pobūdžio nuostatos.
Nacionalinio teismo nutartyse dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą ir bendrovių importuotojų pastabose nepateikta jokių
argumentų dėl Reglamento Nr. 896/2001 1 straipsnio negaliojimo dėl įvairių pirmuose trijuose klausimuose nurodytų principų
bei nuostatų.
Tokiomis aplinkybėmis laikytina, kad pirmų trijų klausimų nagrinėjimas neatskleidė jokių veiksnių, galinčių turėti poveikį
Reglamento Nr. 896/2001 1 straipsnio galiojimui.
Reglamento Nr. 896/2001 31 straipsnyje nustatyta, kad ankstesnis įgyvendinimo tvarką nustatantis Komisijos reglamentas Nr. 2362/98
panaikinamas nuo 2001 liepos 1 d., tačiau jis ir toliau taikomas 2001 metams išduotoms importo licencijoms.
Kadangi vienas iš pirmuose trijuose klausimuose nurodytų argumentų susijęs su  įstatymo negaliojimo atgaline data, teisėtų
lūkesčių bei teisinio tikrumo apsaugos principų pažeidimu, šiuo bylos nagrinėjimo etapu neverta abejoti Reglamento Nr. 896/2001
31 straipsnio svarba pagrindinės bylos baigčiai. Todėl ginčijant šio straipsnio galiojimą pateikti argumentai turi būti įvertinti.
Dėl Komisijai suteiktos įgyvendinimo kompetencijos apimties
–       Teismui pateiktos pastabos
Bendrovės importuotojos pastebi, kad pagal EB 7 straipsnį kiekviena Bendrijos institucija gali veikti tik jai Sutarties suteiktų
įgaliojimų ribose ir kad Reglamento Nr. 404/93, pakeisto Reglamentu Nr. 216/2001, 20 straipsnis leidžia Komisijai priimti
tik įgyvendinimo nuostatas. Tačiau priimdama Reglamentą Nr. 896/2001 Komisija prisiėmė Tarybos vaidmenį teisės aktų leidybos
srityje.
Reglamento Nr. 896/2001 3 straipsnyje nurodytos pirminio importuotojo sąvokos įvedimas ir reikalavimas, kad tik pirminiai
importuotojai laikytini tradiciniais veiklos vykdytojais, viršija Komisijai suteiktą įgyvendinimo kompetenciją. Komisija savavališkai
iš bananų rinkos pašalino visus veiklos vykdytojus, kurie, nepirkdami iš augintojų ar patys nebūdami augintojais, pagal Tarybos
taikytinus teisės aktus visuomet buvo pripažįstami tradiciniais veiklos vykdytojais. Todėl Komisija veikė priešingai Reglamento
Nr. 404/93 tikslui – netrikdyti prekybos santykių tarp asmenų, kurie veika skirtinguose atitinkamo sektoriaus prekybos grandies
lygmenyse.
Bendrovės importuotojos daro išvadą, kad Reglamento Nr. 896/2001 3 straipsnis, taigi – ir su juo susiję to paties reglamento
4, 5 ir 31 straipsniai, prieštarauja EB 7 straipsniui.
Komisija mano, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką įgyvendinimo sąvoka žemės ūkio sektoriuje ir įgaliojimai, įtvirtinti Reglamento
Nr. 404/93 20 straipsnyje, aiškintini plačiau.
Ji teigia, kad Reglamente Nr. 404/93 nėra jokių specifinių „veiklos vykdytojo“ ar „importuotojo“ apibrėžimų, jame tik objektyviai
apibrėžiamos įvairios bananų importo kategorijos. Tik Reglamento Nr. 404/93 tryliktoje konstatuojamojoje dalyje nurodomas
skirtumas tarp „viena vertus, veiklos vykdytojų, kurie anksčiau pardavinėjo trečiųjų šalių bananus ir netradicinius AKR valstybių
bananus“, ir, „kita vertus, veiklos vykdytojų, kurie anksčiau pardavinėjo Bendrijoje užaugintus bananus ir tradicinius AKR
bananus“, bei nurodomi nauji veiklos vykdytojai, „kurie dar neseniai ėmėsi komercinės veiklos arba tik ketina imtis komercinės
veiklos šiame sektoriuje.“ (Pataisytas vertimas) Komisijos nuomone, tai patvirtina, kad Taryba nesiekė nustatyti subjektyvių
ir griežtų importo licencijų išdavimo kriterijų.
Todėl pagal Reglamento Nr. 404/93 keturioliktą, penkioliktą ir šešioliktą konstatuojamąsias dalis Komisija privalėjo įgyvendinti
Tarybos pagrindines taisykles netrikdant įprastų prekybos santykių tarp asmenų, kurie veikia skirtinguose atitinkamo sektoriaus
prekybos grandies lygmenyse, ir kartu sudaryti sąlygas tolygiai prekybos struktūrų raidai.
Komisijos nuomone, Reglamento Nr. 896/2001 3 straipsnyje nustatytu glaudžiu ryšiu tarp „tradicinių veiklos vykdytojų“ ir „pirminio
importo“ buvo siekiama informuoti tradicinių realizavimo srautų importuotojus apie jų pareigas užtikrinant geresnį bananų
iš trečiųjų šalių prekybos struktūrų raidą ir šio sektoriaus veiklos vykdytojų tarpusavio prekybos santykių skaidrumą. Šiuo
atžvilgiu Komisija veikė vadovaudamasi principu, įtvirtintu Reglamento Nr. 404/93 penkioliktoje konstatuojamojoje dalyje,
„pagal kurį licencijos turi būti išduodamos fiziniams ir juridiniams asmenims, kurie ėmėsi komercinės rizikos tiekti rinkai
bananus“, laikydamasi būtinumo „vengti trikdyti įprastų prekybos santykių tarp asmenų, kurie veikia skirtinguose atitinkamo
sektoriaus prekybos grandies lygmenyse“, sąlygos.
Komisija papildo, kad sąvoka „pirminis importas“ nėra nauja Bendrijos teisės aktuose dėl bananų ir jau buvo panaudota Reglamento
Nr. 1442/93 3 straipsnio 1 dalies a punkte. Nuoroda į faktinio importo kriterijų, naudojamą Reglamento Nr. 2362/98 3 straipsnyje,
praktiškai buvo ribota ir galėjo sudaryti sąlygas piktnaudžiavimui. Be to, tradiciniams veiklos vykdytojams, nevykdžiusiems
pirminio importo, t. y. užsiėmusiems „nokinimu“, nuo 1993 metų iki pirmosios 2001 metų pusės buvo suteiktas ilgas aštuonerių
metų pereinamasis laikotarpis, skirtas nuosekliai prisitaikyti prie naujų tarifinių kvotų paskirstymo kriterijų.
Apibendrindama Komisija mano, kad neatskleista jokių veiksnių, galinčių turėti poveikį Reglamento Nr. 896/2001 3 straipsnio
galiojimui.
–       Teisingumo Teismo vertinimas
Atkreiptinas dėmesys, kad Reglamento Nr. 404/93, pakeisto Reglamentu Nr. 216/2001, 20 straipsniu Komisijai suteikiama kompetencija
priimti įgyvendinimo nuostatas, ir ypač šio reglamento 18 straipsniu numatytas tarifinių kvotų paskirstymo taisykles.
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, vadovaujantis Sutarties struktūra, kurios dalimi laikytinas EB 211 straipsnis,
bei remiantis praktiniais sumetimais, įgyvendinimo sąvoka turi būti aiškinama plačiau. Kadangi tik Komisija gali nuosekliai
ir atidžiai sekti žemės ūkio rinkos pokyčius ir prireikus nedelsdama veikti, Taryba gali suteikti jai plačius įgaliojimus
šioje srityje. Todėl šių įgaliojimų ribos turi būti nustatytos pagal bendruosius nagrinėjamos rinkos organizavimo tikslus
(1989 m. birželio 29 d. Sprendimo
Vreugdenhil ir Van der Kolk.,
22/88, Rink. p. 2049, 16 punktas ir 1997 m. vasario 4 d. Sprendimo
Belgija ir Vokietija prieš Komisiją
, C‑9/95, C‑23/95 ir C‑156/95, Rink. p. I‑645, 36 punktas).
Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad žemės ūkio srityje Komisija yra įgaliota imtis visų priemonių, kurios būtinos ar tinkamos
pagrindiniams teisės aktams įgyvendinti, jeigu jos neprieštarauja šiems aktams ar Tarybos įgyvendinimo teisės aktams (1984 m.
gegužės 15 d. Sprendimo
Zuckerfabrik Franken
, 121/83, Rink. p. 2039, 13 punktas ir minėto sprendimo
Belgija ir Vokietija prieš Komisiją
37 punktas).
Dėl tarifinių kvotų paskirstymo Reglamente Nr. 404/93, pakeistame Reglamentu Nr. 216/2001, nepateikiamas veiklos vykdytojų,
kuriems gali būti suteikiamos tarifinės kvotos, apibrėžimas. Šio reglamento 19 straipsnio 1 dalis nustato, kad tarifinės kvotos
paskirstytinos „naudojantis metodu, kuriuo atsižvelgiama į tradicinius prekybos srautus <...> ir (arba) kitais metodais“,
o 19 straipsnio 2 dalis nustato, kad taip pasirinktas metodas turi tinkamai vertinti „būtinybę išlaikyti pasiūlos pusiausvyrą
Bendrijos rinkoje“. Tokios bendrojo pobūdžio nuostatos nebejotinai suteikia Komisijai plačią diskreciją.
Šiuo atžvilgiu akivaizdu, kad pagal Reglamento Nr. 896/2001 3 straipsnį tik pirminiai importuotojai, konkrečiai – „savo sąskaita
iš augintojų įsigiję minimalų <...> bananų kiekį, o atitinkamais atvejais ir auginantys juos, siunčiantys į Bendriją ir joje
parduodantys“, gali būti laikomi „tradiciniais veiklos vykdytojais“.
Tokia priemonė, kuria žymi paskirstomų tarifinių kvotų dalis suteikiama tiems ūkio subjektams, kurie prisiima komercinę šviežių
produktų auginimo ar vėlesnio jų įgijimo iš augintojų bei transportavimo riziką, patenka į Komisijai suteiktą pagrindinių
teisės aktų įgyvendinimo kompetenciją, jeigu ji gali prisidėti prie tinkamo importo tvarkos veikimo. Be to, nenustatyta, kad
priemonė gali sutrikdyti pagrindiniais teisės aktais siekiamą užtikrinti pasiūlos Bendrijos rinkoje pusiausvyrą.
Pirmiau nurodytos aplinkybės taip pat leidžia atmesti argumentą dėl pagal Reglamento Nr. 896/2001 4 ir 5 straipsnius Komisijai
suteiktos įgyvendinimo kompetencijos apimties pažeidimo. Šie straipsniai susiję su referencinių kiekių nustatymu tradiciniams
A/B ir C veiklos vykdytojams, o tai sudaro specifinį tarifinių kvotų paskirstymo klausimą, ir nėra susiję su pirmame ir trečiame
klausimuose ginčijamu atsižvelgimu į pirminį importą.
Galiausiai nepateikta jokių argumentų įrodyti, kad Reglamento Nr. 896/2001 31 straipsnis tiek, kiek nuo 2001 m. liepos 1 d.
panaikina ankstesnį Komisijos įgyvendinimo reglamentą, t. y. Reglamentą Nr. 2362/98, viršija Komisijos įgyvendinimo diskreciją.
Todėl Teisingumo Teismo atsakymas turi būti toks: pirmo ir trečio klausimų nagrinėjimas neatskleidė jokių veiksnių, galinčių
turėti poveikį Reglamento Nr. 896/2001 3, 4, 5 ir 31 straipsnių galiojimui.
Dėl įstatymo negaliojimo atgaline data, teisėtų lūkesčių bei teisinio tikrumo apsaugos principų
–       Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
Bendrovės importuotojos pastebi, kad Komisija įvedė naujas sąvokas, kurios iš esmės skiriasi nuo bananų sektoriuje anksčiau
naudotųjų. Tai prilygsta Reglamentu Nr. 404/93 nustatytos tvarkos esminiam pakeitimui ir daugiau kaip 20 metų patirtį turinčių
importuotojų pašalinimui iš nagrinėjamos rinkos. Tiek, kiek Reglamento Nr. 896/2001 3 ir 4 straipsniuose nurodyta bei apibrėžta
nauja sąvoka „tradicinis veiklos vykdytojas“ naudojama apibūdinti veiklos vykdytojus 1994, 1995 ir 1996 metais, šios nuostatos
turi grįžtamąją galią ir pažeidžia teisinio tikrumo bei teisėtų lūkesčių apsaugos principus.
Komisija pastebi, kad referencinis laikotarpis, kuris dėl savo pobūdžio negali būti taikomas ateityje, yra būtinas siekiant
atskirti tradicinius ir netradicinius veiklos vykdytojus skirstant tarifines kvotas. Ji tvirtina, kad Reglamento Nr. 404/93
keturioliktoje konstatuojamojoje dalyje nustatyta, jog importo licencijų išdavimas kiekvienam veiklos vykdytojui turi būti
grindžiamas „vidutiniu bananų kiekiu, kurį tas veiklos vykdytojas, remiantis turimais statistiniais duomenimis, pardavė per
ankstesnius trejus metus“. Komisija papildo, kad 1994, 1995 ir 1996 metų pasirinkimas visiškai atitinka pirmesnius pasirinkimus
ir Reglamente Nr. 404/93 nustatytus kriterijus; kadangi referencinis laikotarpis yra identiškas nustatytajam Reglamentu Nr. 2362/98
ir, o tai akivaizdu iš Reglamento Nr. 896/2001 penktos konstatuojamosios dalies, tai yra „paskutinis laikotarpis, kurio Komisijos
turimi pirminio importo duomenys yra pakankamai patikimi“.
Komisija taip pat primena, kad pagal Reglamento Nr. 896/2001 32 straipsnį šis reglamentas įsigaliojo 2001 m. gegužės 9 d.,
tačiau nebuvo taikomas iki 2001 m. liepos 1 d. Ji papildomai teigia, kad šio reglamento 4 straipsnis nustato, jog suinteresuoti
tradiciniai veiklos vykdytojai turėjo pateikti referencinio kiekio nustatymo paraišką ne vėliau kaip 2001 m. gegužės 11 d.
Šiomis aplinkybėmis nė viena iš Reglamento Nr. 896/2001 4 ir 5 straipsnių nuostatų neturi grįžtamosios galios. Nebuvo teisėtų
lūkesčių ir teisinio tikrumo  apsaugos principų pažeidimo, nes suinteresuotieji veiklos vykdytojai galėjo žinoti savo teises
ir pareigas, įtvirtintas konkrečiuose bei išsamiuose teisės aktuose, kuriais nustatytas tvarkaraštis, pagal kurį pagarba kiekvieno
veiklos vykdytojo padėčiai suderinama su poreikiu užtikrinti tinkamą perėjimą nuo senos prie naujos tvarkos.
–       Teisingumo Teismo vertinimas
Visų pirma konstatuotina, kad pagal Reglamento Nr. 896/2001 32 straipsnį šis reglamentas įsigaliojo 2001 gegužės 9 d., t.
y. kitą dieną po jo paskelbimo
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
ir buvo taikomas nuo 2001 m. liepos 1 d., t. y. nuo vėlesnės nei paskelbimo datos. Tokiomis aplinkybėmis iš esmės jis negali
būti laikomas turinčiu grįžtamąją galią.
Aplinkybė, kad nustatant referencinius laikotarpius, naudojamus kvalifikuoti importuotoją kaip tradicinį A/B arba C veiklos
vykdytoją, atsižvelgiama į 1994, 1995 ir 1996 metais įvykdytus importus, nereiškia, jog Reglamentas Nr. 896/2001 turi grįžtamąją
galią, kadangi nuo 2001 m. liepos 1 d. taikomas tarifinių kvotų paskirstymas akivaizdžiai neapima šių importų.
Todėl šiuo atveju negali būti abejonių, kad įstatymo negaliojimo atgaline data principas nebuvo pažeistas.
Bet kuris ūkio subjektas, kuriam institucija suteikė pagrįstų lūkesčių, gali remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu. Tačiau
jei protingas ir apdairus ūkio subjektas galėjo numatyti, jog Bendrijos priemonės priėmimas galimai paveiks jo interesus,
jis negali remtis šiuo principu priėmus tą priemonę (1987 m. kovo 11 d. Sprendimo
Van den Bergh en Jurgens
ir
Van Dijk Food Products prieš Komisiją
, 265/85, Rink. p. 1155, 44 punktas ir 1997 m. balandžio 15 d. Sprendimo
Irish Farmers Association ir kt.
, C‑22/94, Rink. p. I 1809, 25 punktas). Be to, nors teisėtų lūkesčių apsaugos principas yra vienas iš pagrindinių Bendrijos
principų, yra nepagrįsta, kad ūkio subjektai turėtų teisėtą lūkestį išlaikyti egzistuojančias aplinkybes, kurios gali būti
pakeistos Bendrijos institucijoms įgyvendinant savo diskreciją, ypač tokioje srityje kaip bendras rinkos organizavimas, kurio
tikslas yra nuolatinis derinimas su besikeičiančiomis ekonominėmis sąlygomis (žr.,
inter alia
, 1999 m. spalio 14 d. Sprendimo
Atlanta prieš Europos Bendriją
, C‑104/97 P, Rink. p. I‑6983, 52 punktą).
Šiuo atveju pakanka nurodyti, kad suinteresuotieji ūkio subjektai negalėjo turėti jokių Komisijos suteiktų pagrįstų vilčių,
jog galiojančios bananų importo iš trečiųjų šalių taisyklės bus išlaikytos, nes nuo Reglamento Nr. 404/93 priėmimo jos ne
tik buvo daug kartų keičiamos, ypač dėl Bendrijos tarptautinių įsipareigojimų Pasaulio prekybos organizacijai, bet ir reikalauja
nuolatinio derinimo su besikeičiančia ekonomine situacija Bendrijos institucijoms paliekant plačią diskreciją.
Todėl Teisingumo Teismo atsakymas turi būti toks: antro klausimo nagrinėjimas neatskleidė jokių veiksnių, galinčių paveikti
Reglamento Nr. 896/2001 3, 4, 5 ir 31 straipsnių galiojimą.

Dėl ketvirto klausimo
Ketvirtu klausimu nacionalinis teismas prašo Teisingumo Teismo įvertinti Reglamento Nr. 896/2001 6 straipsnio c punkto galiojimą
pagrindinės teisės laisvai verstis profesine veikla atžvilgiu.
Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
Bendrovės importuotojos teigia, kad Reglamento Nr. 896/2001 6 straipsnio c punktu įtvirtinamas esminis netradicinių veiklos
vykdytojų pripažinimo apribojimas, nes šie veiklos vykdytojai negali būti susiję su tradiciniu veiklos vykdytoju Reglamento
Nr. 2454/93 143 straipsnio prasme.
Tačiau šio straipsnio specifinė ir vienintelė paskirtis yra nustatyti atvejus, kuomet prekių deklaruota muitinė vertė yra
nepatikima, nustatant paprastą prezumpciją, kuri gali būti paneigta pateikiant įrodymų, jog „sandorio vertė priimtina muitinei“
1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (OL 1992 L 302, p. 1), 29 straipsnio
1 dalies d punkto prasme.
Nurodydama Reglamento Nr. 2454/93 143 straipsnį, Komisija ne tik naudojo jame numatytus susijusių asmenų atvejus kitais nei
šiuo straipsniu siekiamais tikslais, bet taip pat sukūrė absoliučią fiktyvių tarpininkų ar netikrų arba spekuliatyvių paraiškų
egzistavimo prezumpciją tokiais atvejais, kai nagrinėjama bendrovė yra susijusi su tradiciniu veiklos vykdytoju šio straipsnio
prasme, nesuteikiant jai galimybės įrodyti savarankiškumo bei nepriklausomo valdymo.
Todėl, pavyzdžiui, bendrovėms importuotojoms, kurios yra susijusios su tradiciniais veiklos vykdytojais, negali būti skiriama
tarifinė kvota nei kaip tradiciniam veiklos vykdytojui, nei kaip netradiciniam veiklos vykdytojui, ir todėl jos yra visiškai
pašalintos iš bananų rinkos be galimybės įrodyti savarankiškumą. Tai prieštarauja Reglamentui Nr. 216/2001 ir pagrindiniams
principams laisvai verstis profesine veikla bei laisvai užsiimti verslu.
Komisija teigia, kad pagal Reglamento Nr. 896/2001 septintą konstatuojamąją dalį šio reglamento 6 straipsnio c punktu siekiama,
„kad nebūtų registruojami išskirtinai fiktyvūs tarpininkai, o paskyrimai nebūtų suteikiami pateikus netikras arba spekuliatyvias
paraiškas“. Nauji teisės aktai, priimti pasikeitus Bendrijos institucijų požiūriui į „nokinimo“ veikla užsiimančius asmenis,
yra atsakomasis veiksmas į prekybą importo licencijomis, kuria ypač užsiėmė susijusios įmonės.
Komisija pažymi, kad abi bendrovės importuotojos yra susijusios su įmone
Di Lenardo SpA
, kuri yra „tradicinis veiklos vykdytojas“, todėl šios įmonės gali toliau užsiimti profesine veikla savo profesinėje grupėje
be mažiausio nuostolio; vienintelė neigiama Reglamento Nr. 896/2001 6 straipsnio c punkto pasekmė joms yra pelno iš spekuliatyvios
prekybos importo licencijomis su trečiaisiais asmenimis praradimas.
Be to, Komisija pažymi, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką profesinės veiklos laisvė gali būti apribota, ypač bendrame
rinkos organizavime, jei šie apribojimai praktiškai atitinka Bendrijos siekiamus bendrojo intereso tikslus ir siekiamų tikslų
atžvilgiu nėra neproporcingas bei neleistinas kišimasis, sudarantis grėsmę pačios garantuojamos teisės esmei (žr. 1989 m.
liepos 11 d. Sprendimo
Schräder
, 265/87, Rink. p. 2237, 15 punktą ir 1992 m. sausio 10 d. Sprendimą
Kühn
, C-177/90,  Rink. p. I‑35, 16 punktą). Šiuo atveju akivaizdu, kad netradicinių veiklos vykdytojų, neatitinkančių Reglamento
Nr. 896/2001 6 straipsnio c dalyje nustatytų kriterijų, veiklos ribojimai atitinka bendro intereso sumetimą. Be to, nė vienas
ūkio subjektas negali reikalauti išlaikyti palankiomis aplinkybėmis įgytą teisę, pavyzdžiui galimybę gauti tarifinę kvotą,
ypač jei tam tikru momentu tampa akivaizdu, kad tokia situacija prieštarauja bendros rinkos teisės normoms (žr. 1994 m. spalio
5 d. sprendimo
Vokietija prieš Tarybą
, C‑280/93, Rink.p. I‑4973, 80 punktą).
Komisija daro išvadą, kad neatskleista jokių veiksnių, galinčių paveikti Reglamento Nr. 896/2001 galiojimą.
Teisingumo Teismo nustatytos aplinkybės
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką profesinės veiklos laisvė, kaip ir teisė į nuosavybę, yra vienas bendrųjų Bendrijos teisės
principų. Tačiau šie principai nėra absoliučios teisės ir turi būti vertinami pagal jų socialinę funkciją. Todėl teisei laisvai
verstis profesine veikla, kaip ir teisei į nuosavybę, gali būti nustatyti apribojimai, jeigu jie faktiškai atitinka Europos
Bendrijos siekiamus bendro intereso tikslus ir siekiamų tikslų atžvilgiu nėra neproporcingas bei neleistinas kišimasis, pažeidžiantis
garantuojamų teisių esmę (žr.,
inter alia
, 1995 m. spalio 17 d. Sprendimo
Fishermen’s Organisations ir kt.
, C-44/94, Rink. p. I‑3115, 55 punktą, 1998 m. balandžio 28 d. Sprendimo
Metronome Musik
, C-200/96, Rink. p. I‑1953, 21 punktą ir 2003 m. liepos 10 d. Sprendimo
Booker Aquaculture
ir
Hydro Seafood
, C-20/00 ir C-64/00, Rink. p. I‑7411, 68 punktą).
Pažymėtina, kad Reglamento Nr. 896/2001 6 straipsnio c punktu profesinės veiklos laisvė ribojama tiek, kiek asmenims negali
būti skiriama tarifinė kvota kaip netradiciniams veiklos vykdytojams, jeigu jie neatitinka šio straipsnio „netradicinio veiklos
vykdytojo“ apibrėžimo, nes yra susiję su tradiciniu veiklos vykdytoju pagal Reglamento Nr. 2454/93 143 straipsnį.
Tačiau, kaip Komisija teisingai pastebėjo, toks ribojimas pagal Reglamento Nr. 896/2002 septintą konstatuojamąją dalį atitinka
bendrojo intereso tikslą – kovoti su spekuliatyvia ir netikra importo licencijų išdavimo praktika, taip užkertant galimybę
jau gavusiam tarifinę kvotą tradiciniam veiklos vykdytojui dar kartą gauti kvotą kaip netradiciniam veiklos vykdytojui, tarpininkaujant
su juo susijusiam kitam veiklos vykdytojui. Šio tikslo įgyvendinimas prisideda prie Bendrijos teisės aktais įtvirtinto tikslo
išlaikyti pasiūlos pusiausvyrą Bendrijos rinkoje.
Be to, Reglamento Nr. 896/2001 6 straipsnio c punktas nėra šio tikslo atžvilgiu neproporcingas ir neleistinas kišimasis, sudarantis
grėsmę teisės laisvai verstis profesine veikla esmei.
Komisija nurodė, kad Reglamento Nr. 2362/98 11 straipsnio 1 dalis nėra veiksminga, ir to bendrovės importuotojos nebandė paneigti.
Pagal šią nuostatą valstybės narės turėjo užtikrinti, kad „naujokai importuotų į Bendriją“ savo sąskaita ir kaip savo valdymu,
personalu ir veikla nepriklausomi ūkio subjektai. Kilus abejonių, ar šios sąlygos laikomasi, suinteresuotasis veiklos vykdytojas,
siekdamas, kad jo registravimo paraiška būtų priimta, ir norėdamas įrodyti, jog yra savarankiškas, turėjo pateikti kompetentingai
nacionalinei įstaigai įrodymus, kuriuos ji pripažintų „pakankamus“. Reglamento Nr. 896/2001 6 straipsnio c punktas, be jokios
abejonės, gali veiksmingiau užkirsti kelią Bendrijos teisės aktų nesilaikymui, naudojant spekuliatyvią ar netikrą praktiką,
bei nesumažinti bananų importo į Bendriją galimybių. Tokia galimybė gali būti apribota atsižvelgiant į nagrinėjamų ūkio subjektų
tarpusavio ryšių pobūdį.
Be to, kova su spekuliatyvia ar netikra praktika, kuri dėl fiktyvių tarpininkų įsikišimo didina tradicinių veiklos vykdytojų,
gaunančių netradiciniams veiklos vykdytojams numatytas tarifines kvotas, skaičių, jeigu ji yra veiksminga, gali suteikti galimybę
rinkoje veikti naujiems tikriems veiklos vykdytojams ir taip išplėsti savo ūkinę veiklą.
Apibendrinant reikia atsakyti, kad ketvirto klausimo nagrinėjimas neatskleidė jokių veiksnių, galinčių paveikti Reglamento
Nr. 896/2001 6 straipsnio c punkto galiojimą.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Komisijos, kuri pateikė Teisingumo Teismui savo pastabas, išlaidos nėra atlygintinos. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos
šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, išlaidų klausimą turi
spręsti pastarasis teismas.
Remdamasis šiais motyvais,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija),
atsakydamas į klausimus, kuriuos jam 2002 m. sausio 16 d. nutartimis pateikė
Tribunale amministrativo regionale per il Veneto
, nusprendžia:
Prejudicinių klausimų nagrinėjimas neatskleidė jokių veiksnių, galinčių paveikti 2001 m. gegužės 7 d. Komisijos reglamento
(EB) Nr. 896/2001, nustatančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 404/93 taikymo išsamias taisykles dėl bananų importavimo į Bendriją
tvarkos, 1, 3, 4, 5 straipsnių, 6 straipsnio c punkto ir 31 straipsnio galiojimą.
Timmermans
Puissochet
Schintgen
Macken

Colneric
Paskelbta 2004 m. liepos 15 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Sekretorius

Antrosios kolegijos pirmininkas
R. Grass

C. W. A. Timmermans
*
Proceso kalba: italų.