CELEX: 62006CJ0070
Неизпълнение на задължения от държава-членка
Решение на Съда за установяване на неизпълнение на задължение
Неизпълнение
Парична санкция

С исковата си молба Комисията на Европейските общности иска от Съда:
—
да установи, че като не е взела необходимите мерки, за да осигури изпълнението на Решение от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия (C-275/03), Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО,
—
да осъди Португалската република да заплаща по сметка „Собствени ресурси на Европейската общност“ периодична имуществена санкция в размер на 21450 EUR за всеки ден забава на изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, считано от постановяване на решението по настоящото дело до изпълнението на посоченото решение по дело Комисия/Португалия, както и
—
да осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
Правна уредба
Третото, четвъртото и шестото съображения от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 годинаотносно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (
ОВ L 395, стр. 33
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237) гласят следното:
„като има предвид, че отварянето на обществените поръчки за конкуренцията в Общността изисква значително увеличаване на гаранциите за прозрачност и недискриминация; като има предвид, че за да има то конкретни резултати, ефективни и бързи правни средства за защита трябва да бъдат на разположение в случай на нарушения на правото на Общността в областта на обществените поръчки, или на национални норми, транспониращи това право;
като има предвид, че в някои държави-членки липсата на ефективни правни средства за защита или недостатъчността на съществуващи правни средства за защита възпират предприятията от Общността да представят офертите си в държавата-членка, в която е установен възложителят; като има предвид следователно, че съответните държави-членки трябва да намерят средство за разрешаване на ситуацията;
като има предвид, че е необходимо да се осигури наличието на адекватни процедури във всички държави-членки, разрешаващи анулирането на решения, взети неправомерно и обезщетяването на лица, ощетени [другаде в текста „увредени“] от дадено нарушение“.
Член 1, параграф 1 от Директива 89/665 предвижда:
„Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че по отношение на процедурите за възлагане на обществени поръчки, попадащи в приложното поле на Директиви 71/305/ЕИО и 77/62/ЕИО, решенията, взети от възложителите, могат да бъдат ефективно обжалвани и по-специално възможно най-бързо […] с мотива, че тези решения са нарушили правото на Общността в областта на обществените поръчки или националните норми, транспониращи това право.“
Съгласно член 2, параграф 1 от Директива 89/665:
„Държавите-членки гарантират, че мерките, приети относно производствата по обжалване, уточнени в член 1, включват правомощия, които да позволяват:
[…]
в)
да се обезщетят лицата, ощетени [другаде в текста „увредени“] от дадено нарушение“.
Обстоятелства, предхождащи делото
Решението по дело Комисия/Португалия
В точка 1 от диспозитива на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, Съдът е решил:
„Като не е отменила Декрет-закон № 48051 от 21 ноември 1967 г., който подчинява обезщетяването на лицата, увредени от нарушение на общностното право относно обществените поръчки или на транспониращите го национални правила, на условието за доказване на непредпазливост или на умисъл, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1, буква в) от Директива 89/665 […]“.
Процедура, предхождаща съдебното производство
С писмо от 4 ноември 2004 г. Комисията иска от Португалската република да ѝ съобщи мерките, които е приела или възнамерява да приеме, за да измени вътрешното право и следователно за да се съобрази с решението по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе.
В своя отговор от 19 ноември 2004 г. Португалската република твърди по същество, че неотдавнашна смяна на правителството е довела до забавяне на приемането на мерките с оглед на изпълнението на решението по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе. Тази държава-членка предоставя също така на Комисията проект на закон, който отменя Декрет-закон № 48051 и предвижда нов правен режим на извъндоговорната гражданскоправна отговорност на португалската държава и на съответните други публични органи, като иска от Комисията да посочи дали възприетите решения в този проект на закон съответстват на изискванията за пълно и правилно транспониране на Директива 89/665.
На 21 март 2005 г. Комисията изпраща на португалските власти официално уведомително писмо, в което посочва, от една страна, че съгласно практиката на Съда настъпилите промени в правителството не могат да обосноват неизпълнението на задълженията и на сроковете, предвидени в Директива 89/665. От друга страна, в това писмо Комисията отбелязва, че във всички случаи посоченият проект на закон, който впрочем още не е бил одобрен от Assembleia da República (Парламента), не е в съответствие с Директива 89/665.
Тъй като преценява, че предоставения от Португалската република на 25 май 2005 г. отговор е незадоволителен, на 13 юли 2005 г. Комисията изпраща на последната мотивирано становище, в което констатира, че като не е приела все още необходимите мерки с оглед на изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, тази държава-членка не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО. Комисията отправя покана към посочената държава-членка да се съобрази с това мотивирано становище в срок от два месеца, считано от получаването му.
В своя отговор от 12 декември 2005 г. на посоченото мотивирано становище Португалската република пояснява, че проект на Закон № 56/X от 7 декември 2005 г. за извъндоговорната гражданскоправна отговорност на държавата и на други публични органи (наричан по-нататък „проект на Закон № 56/X“), който отменя Декрет-закон № 48051, вече е представен в Парламента за окончателно одобрение и че е поискано вписването му с предимство и по спешност в неговия дневен ред.
Тъй като счита, че Португалската република все пак не е изпълнила Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, на 7 февруари 2006 г. Комисията предявява настоящия иск.
По неизпълнението, в което се упреква държавата-членка
Доводи на страните
Комисията счита, че след като не е отменила Декрет-закон № 48051, Португалската република не е взела необходимите мерки, за да осигури изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе. Всъщност, за да се съобрази с въпросното решение, португалското правителство се било ограничило да приеме проект на Закон № 56/X. Последният обаче все още не бил одобрен от Парламента и във всеки случай съдържанието му не съответствало на изискванията за пълно и правилно транспониране на Директива 89/665.
От своя страна Португалската република поддържа, че искът е неоснователен, доколкото правният режим, предвиден в проект на Закон № 56/X, макар и все още неодобрен окончателно от Парламента, представлява точно транспониране на Директива 89/665 и осигурява пълно изпълнение на задълженията, които произтичат от Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе.
Освен това тази държава-членка поддържа, че винаги е имала „твърдото намерение“ да установи режим за гражданскоправна отговорност на субектите на публичното право в съответствие с изискванията на Директива 89/665, но трудности от конституционноправен характер, които по естеството и значението си водели най-малкото до смекчаване на нейната отговорност, са ѝ попречили да постигне този резултат.
На последно място, Португалската република поддържа, че при всички случаи членове 22 и 271 от Конституцията ѝ, както и новият процесуален кодекс на административните съдилища осигуряват в достатъчна степен изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, доколкото те вече предвиждат отговорността на държавата за вреди, причинени от действия на нейните длъжностни лица и от служителите ѝ.
Съображения на Съда
В точка 1 от диспозитива на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, Съдът е приел, че като не е отменила Декрет-закон № 48051, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1, буква в) от Директива 89/665.
В рамките на настоящото производство за установяване на неизпълнение на задължения, за да се провери дали Португалската република е приела мерки за изпълнението на посоченото решение, трябва да се установи дали Декрет-закон № 48051 е бил отменен.
В това отношение следва да се напомни, че според постоянната съдебна практика датата, към която се преценява наличието на неизпълнение на задължения от държава-членка по член 228 ЕО, е датата на изтичане на срока, определен в издаденото въз основа на тази разпоредба мотивирано становище (Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция,
C-304/02, Recueil, стр. I-6263
, точка 30, Решение от 18 юли 2006 г. по дело Комисия/Италия,
C-119/04, Recueil, стр. I-6885
, точка 27 и Решение от 18 юли 2007 г. по дело Комисия/Германия,
C-503/04, Сборник, стр. I-6153
, точка 19).
В случая е безспорно, че към датата, на която е изтекъл определеният в изпратено ѝ на 13 юли 2005 г. мотивирано становище срок Португалската република все още не е отменила Декрет-закон № 48051.
С оглед на гореизложените съображения трябва да се направи заключение, че като не е взела необходимите мерки с оглед изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.
Това заключение не може да бъде поставено под въпрос от довода, посочен от Португалската република, според който трудности от конституционноправен характер ѝ били попречили да се стигне до окончателно одобрение на текст, който отменя Декрет-закон № 48051, и по този начин да изпълни Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе.
Според постоянната съдебна практика държава-членка не може да се позове на разпоредби, практики или ситуации от своя вътрешен правов ред, за да оправдае неизпълнението на задължения, произтичащи от общностното право (вж. Решение от 18 юли 2007 г. по дело Комисия/Германия, посочено по-горе, точка 38 и цитираната съдебна практика).
Не може да се приеме също и доводът на Португалската република, според който отговорността на държавата за вреди, причинени от действията на нейни длъжностни лица и служители, вече е предвидена в други разпоредби на националното право. Всъщност, както Съдът е приел в точка 33 от Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, това обстоятелство не оказва влияние върху неизпълнението на задължения, което се състои в оставянето в сила на Декрет-закон № 48051 във вътрешния правов ред. Следователно съществуването на такива разпоредби не може да гарантира изпълнението на посоченото съдебно решение.
Като следствие от това трябва да се констатира, че като не е отменила Декрет-закон № 48051, който подчинява обезщетяването на лицата, увредени от нарушение на общностното право в областта на обществените поръчки или на транспониращите го национални правила, на условието за доказване на непредпазливост или на умисъл, Португалската република не е взела необходимите мерки с оглед изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, и поради това не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.
По имуществената санкция
Доводи на страните
Като се основава на метода на изчисляване, определен в нейните съобщения 96/C 242/07 от 21 август 1996 г. относно прилагането на член [228] от Договора за ЕО (
ОВ C 242, стр. 6
, наричано по-нататък „Съобщението от 1996 г.“) и 97/C 63/02 от 28 февруари 1997 г. относно метода на изчисляване на периодичната имуществена санкция, предвидена в член [228] от Договора за ЕО (
ОВ C 63, стр. 2
, наричано по-нататък „Съобщението от 1997 г.“), Комисията предлага на Съда да наложи на Португалската република периодична имуществена санкция в размер на 21450 EUR за всеки ден забава на изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, считано от датата на постановяване на решението по настоящото дело до деня, в който е преустановено установеното нарушение.
Комисията счита, че осъждането на заплащане на периодична имуществена санкция представлява най-подходящата санкция, за да се постигне възможно най-бързо преустановяване на установеното нарушение. Размерът на периодичната имуществена санкция бил изчислен чрез умножаване на базисна фиксирана сума от 500 EUR с коефициент 11 (по скàла от 1 до 20) за тежестта на нарушението, с коефициент 1 (по скàла от 1 до 3) за продължителността на нарушението, както и с коефициент 3,9 с оглед на платежоспособността на посочената държава-членка, изчислен въз основа на брутния вътрешен продукт на Португалската република и на броя гласове, които тази държава-членка има в Съвета на Европейския съюз.
Португалската република твърди, че с оглед на обстоятелствата в случая предложеният от Комисията размер на периодичната имуществена санкция е явно несъразмерен и не съответства на трайно установената практика на Съда в тази област.
Формулираните от тази държава-членка възражения се отнасят по-конкретно до два аспекта от начина на изчисляване на периодичната имуществена санкция. На първо място, приложеният от Комисията коефициент 11 за тежест на нарушението бил прекомерен за санкционирането на твърдяно частично нарушение на държава-членка в областта на обществените поръчки, доколкото при искове за установяване на нарушения, свързани с по-чувствителни области, като например тази на общественото здраве (Решение от 4 юли 2000 г. по дело Комисия/Гърция,
C-387/97, Recueil, стр. I-5047
) или тази на околната среда (Решение от 25 ноември 2003 г. по дело Комисия/Испания,
C-278/01, Recueil, стр. I-14141
), Комисията била предложила коефициенти за тежест на нарушението съответно 6 и 4. Следователно по настоящото дело Съдът трябвало да определи периодичната имуществена санкция въз основа на коефициент за тежест на нарушението, който не надвишава 4. На второ място, съгласно точка 13.3 от съобщението на Комисията относно прилагането на член 228 от Договора за ЕО (SEC(2005) 1658, наричано по-нататък „Съобщението от 2005 г.“) съответният период, който следва да бъде взет предвид при преценката на съгласуваността на въпросната национална правна уредба с Директива 89/665, трябвало да се базира на годишна, а не на дневна база, както иска Комисията.
Португалската република освен това поддържа, че независимо от намаляването на размера на посочената периодична имуществена санкция и от определянето на периодичните вноски за нея на годишна база, Съдът трябвало да разпореди спиране на прилагането на тази санкция до влизането в сила на проект на Закон № 56/X. Тази възможност била предвидена в точка 13.4 от Съобщението от 2005 г., според която в изключителни случаи Съдът може да разпореди спиране на периодичната имуществена санкция, когато държавата-членка вече е приела необходимите мерки, за да се съобрази със съдебно решение, установяващо нарушение, но неизбежно трябва да измине определен период от време, преди да бъде постигнат изискваният резултат. Португалската република счита, че настоящият случай е такъв.
Съображения на Съда
След като е приел, че Португалската република не се е съобразила с неговото решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, Съдът може да наложи на тази държава-членка плащането на еднократно платима сума или периодична имуществена санкция, в приложение на член 228, параграф 2, трета алинея ЕО.
В това отношение трябва да се напомни, че с оглед на обстоятелствата в конкретния случай Съдът преценява по всяко дело имуществените санкции, които следва да определи (Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 86 и Решение от 14 март 2006 г. по дело Комисия/Франция,
C-177/04, Recueil, стр. I-2461
, точка 58).
В случая, както бе посочено в точка 25 от настоящото решение, Комисията предлага на Съда да наложи периодична имуществена санкция на Португалската република.
Това предложение се основава на метода за изчисляване, определен от Комисията в Съобщенията от 1996 г. и от 1997 г. Важно е освен това да се уточни, че двете съобщения са заменени от Съобщението от 2005 г., което в съответствие с точка 25 от него се прилага за решенията за сезиране на Съда на основание член 228 ЕО, приети от Комисията след 1 януари 2006 г.
Във връзка с това трябва най-напред да се напомни, че предложенията на Комисията не биха могли да обвържат Съда и представляват само полезна отправна точка (вж. Решение по дело Комисия/Гърция, точка 80 и Решение по дело Комисия/Испания, точка 41, посочени по-горе). Насоки като съдържащите се в съобщенията на Комисията също не обвързват Съда, но допринасят за гарантиране на прозрачността, на предвидимостта и на правната сигурност в дейността на тази институция (вж. в този смисъл Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция, точка 85 и Решение от 14 март 2006 г по дело Комисия/Франция, точка 70, посочени по-горе).
Съдът е пояснил също така, че осъждането на плащане на периодична имуществена санкция и/или на еднократно платима сума цели да упражни икономическа принуда върху държавата-членка, която не е изпълнила съдебно решение, установяващо нарушение на задължения, която да я накара да прекрати установеното нарушение. Следователно наложените имуществени санкции трябва да бъдат определени в зависимост от необходимата степен на натиск за убеждаване, така че въпросната държава-членка да промени своето поведение (вж. в този смисъл посочените по-горе Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция, точка 91, както и Решение от 14 март 2006 г. по дело Комисия/Франция, точки 59 и 60).
В случая обаче трябва да се констатира, че по време на заседанието на Съда от 5 юли 2007 г. представителят на Португалската република е потвърдил, че към тази дата Декрет-закон № 48051 все още е в сила.
Тъй като следва да се приеме, че въпросното неизпълнение на задължения е продължавало към момента на преценка на фактите от Съда, трябва да се констатира, както предлага Комисията, че осъждането на Португалската република на плащане на периодична имуществена санкция представлява подходящо средство за подтикване на последната към приемане на необходимите мерки, за да осигури изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе (вж. в този смисъл Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция, точка 31, Решение от 14 март 2006 г. по дело Комисия/Франция, точка 21 и Решение по дело Комисия/Италия, точка 33, посочени по-горе).
На следващо място, що се отнася до начина на изчисляване на размера на такава периодична имуществена санкция, при упражняване на своето право на преценка Съдът я определя по такъв начин, че тя да бъде, от една страна, съобразена с обстоятелствата, а от друга страна, съразмерна на установеното нарушение, както и на платежоспособността на съответната държава-членка (вж. по-специално Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция, точка 103 и Решение от 14 март 2006 г. по дело Комисия/Франция, точка 61, посочени по-горе).
В тази перспектива основните критерии, които трябва да бъдат взети предвид, за да се осигури принудителният характер на периодичната имуществена санкция с оглед на еднакво и ефективно прилагане на общностното право, по принцип са продължителността на нарушението, степента на тежест на нарушението и платежоспособността на съответната държава-членка. За прилагането на тези критерии трябва да се отчетат по-конкретно последиците от неизпълнението за частните и за обществените интереси, както и необходимостта да се постигне спешно изпълнение на задълженията от страна на съответната държава-членка (вж. по специално Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция, точка 104 и Решение от 14 март 2006 г. по дело Комисия/Франция, точка 62, посочени по-горе).
На първо място, по отношение на тежестта на нарушението, и в частност на последиците от неизпълнението на решението по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, за частните и за обществените интереси, трябва да се напомни, че в съответствие с третото съображение на Директива 89/665 отварянето на обществените поръчки за конкуренцията в Общността изисква значително увеличаване на гаранциите за прозрачност и недискриминация. За да може обаче това отваряне да доведе до конкретни резултати, ефективни и бързи правни средства за защита трябва да бъдат на разположение в случай на нарушения на правото на Общността в областта на обществените поръчки или на национални норми, транспониращи това право.
За тази цел член 1, параграф 1 от посочената директива задължава държавите-членки да гарантират, че незаконосъобразните решения, взети от възложителите, могат да бъдат ефективно обжалвани възможно най-бързо, докато член 2, параграф 1, буква в) от нея поставя ударението върху факта, че е необходимо да се предвидят национални процедури, които да позволят да се обезщетят лицата, увредени от такова нарушение.
Липсата обаче на отмяна от страна на Португалската република на Декрет-закон № 48051, който подчинява предоставянето на обезщетение на частноправните субекти на условието за доказване на непредпазливост или на умисъл, които могат да се вменят на португалската държава или на съответните публични органи, трябва да се приеме за сериозна, доколкото макар и да не прави невъзможно използването от частноправните субекти на средствата за съдебна защита, при все това, както посочва генералният адвокат в точка 51 от своето заключение, прави тези средства за защита по-трудни и по-скъпи, като по този начин възпрепятства пълната ефективност на общностната политика в областта на обществените поръчки.
При това трябва да се констатира, че коефициент 11 (по скàла, степенувана от 1 до 20), който предлага Комисията, в случая изглежда прекомерно строг, като за сметка на това коефициент 4 отразява по по-подходящ начин степента на тежест на въпросното нарушение.
На второ място, що се отнася до коефициента за продължителност на нарушението, предложението на Комисията същият да бъде определен на 1 не може да се приеме. От преписката е видно, че този коефициент е бил изчислен въз основа на изминалия период от време от датата на обявяването на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, до предявяването на настоящия иск.
Следва обаче да се напомни, че продължителността на нарушението трябва да се преценява, като се отчита моментът, в който Съдът разглежда фактите, а не с оглед на момента, в който последният е бил сезиран от Комисията (вж. в този смисъл Решение от 14 март 2006 г. по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 71).
В конкретния случай неизпълнението от страна на Португалската република на задължението ѝ да изпълни Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, продължава повече от три години предвид значителния период от време, изтекъл след 14 октомври 2004 г. — датата на обявяване на съдебното решение.
При тези условия коефициент 2 (по скàла, степенувана от 1 до 3) се явява по-подходящ за отчитане на продължителността на нарушението.
На трето място, що се отнася до предложението на Комисията, състоящо се в това да се умножи базисна сума с коефициент, изчислен въз основа на брутния вътрешен продукт на съответната държава-членка и на броя гласове, които същата има в Съвета, по принцип то представлява подходящ начин за отразяване на платежоспособността на тази държава-членка, като едновременно с това запазва разумно разграничаване между различните държави-членки (вж. в този смисъл Решение по дело Комисия/Гърция, точка 88, Решение по дело Комисия/Испания, точка 59, посочени по-горе, и Решение от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция, точка 109).
При все това в случая предложеният от Комисията коефициент 3,9 не отразява по подходящ начин развитието на факторите, които стоят в основата на оценката на платежоспособността на Португалската република, по-конкретно що се отнася до растежа на нейния брутен вътрешен продукт. Следователно, както впрочем следва от точка 18.1 от Съобщението от 2005 г., този коефициент трябва да бъде променен от 3,9 на 4,04.
Освен това размерът на базисната сума, към който се прилагат мултипликационните коефициенти, трябва да бъде определен на 600 EUR, в съответствие с индексацията на сумата от 500 EUR, извършена от Комисията в точка 15 от същото съобщение, за да се отчете развитието на инфлацията след публикуването на Съобщението през 1997 г.
С оглед на всички гореизложени съображения умножаването на базисна сума от 600 EUR с фиксиран коефициент 4 — за тежест на нарушението, 2 — за продължителност на нарушението и 4,04 — с оглед на платежоспособността на съответната държава-членка, в случая води до сума в размер на 19392 EUR за всеки ден забава. Тази сума следва да се приеме за подходяща с оглед на целите, които се преследват с периодичната имуществена санкция, така както са определени в точка 35 от настоящото решение.
Що се отнася до честотата на вноските за периодичната имуществена санкция, в настоящото дело, което е свързано с изпълнението на решение на Съда, изискващо приемането на законодателна разпоредба за изменение, трябва да се избере периодична имуществена санкция, наложена на дневна база (вж. в този смисъл Решение от 14 март 2006 г. по дело Комисия/Франция, посочено по-горе, точка 77).
На последно място, не могат да бъдат приети доводите на Португалската република, изведени от възможността в дадения случай Съдът да разпореди спиране на периодичната имуществена санкция по смисъла на точка 13.4 от Съобщението от 2005 г. Всъщност независимо от обстоятелството, че както бе посочено в точка 34 от настоящото решение, това съобщение не обвързва Съда, достатъчно е да се отбележи, че във всички случаи не са били приети мерките с оглед на изпълнението на Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, в противоречие с изискванията, които поставя посочената точка 13.4 за допускане на такова спиране.
С оглед на всички горепосочени съображения Португалската република следва да се осъди да заплаща на Комисията по сметка „Собствени ресурси на Европейската общност“ периодична имуществена санкция в размер на 19392 EUR за всеки ден забава на прилагането на необходимите мерки, за да се съобрази с Решение по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, считано от постановяването на настоящото решение до изпълнението на посоченото решение по дело Комисия/Португалия.
По съдебните разноски
По смисъла на член 69, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като Комисията е направила искане за осъждане на Португалската република и последната е загубила делото, тя следва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:

1)
Като не е отменила Декрет-закон № 48051 от 21 ноември 1967 г., който подчинява обезщетяването на лицата, увредени от нарушение на общностното право в областта на обществените поръчки или на транспониращите го национални норми, на условието за доказване на непредпазливост или на умисъл, Португалската република не е взела необходимите мерки с оглед изпълнението на Решение от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия (C-275/03) и поради това не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.

2)
Осъжда Португалската република да заплаща на Комисията на Европейските общности по сметка „Собствени ресурси на Европейската общност“ периодична имуществена санкция в размер на 19392 EUR за всеки ден забава на прилагането на необходимите мерки за съобразяване с Решение от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, считано от постановяване на настоящото решение до изпълнението на посоченото решение от 14 октомври 2004 г.

3)
Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: португалски.