CELEX: 62003CJ0087
Rybolov
Nariadenie o rozdelení kvót na rybolov medzi členské štáty
Akt o pristúpení Španielska
Skončenie prechodného obdobia
Požiadavka relatívnej stability
Zásada zákazu diskriminácie
Nové príležitosti na rybolov

Prostredníctvom svojich žalôb Španielske kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor zrušil nariadenie Rady (ES) č. 2341/2002 z 20. decembra
2002, ktorým sa určujú na rok 2003 príležitosti na rybolov a jeho podmienky pre niektoré druhy rýb a skupiny druhov rýb, ktoré
sa uplatnia vo vodách Spoločenstva, a pre lode Spoločenstva vo vodách, v ktorých sa uplatňujú obmedzenia rybolovu [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 356, s. 12), v rozsahu, v akom mu toto nariadenie neprideľuje určité kvóty týkajúce sa príležitostí na rybolov,
ktoré boli po jeho pristúpení k Spoločenstvu predmetom rozdeľovania v Severnom a Baltickom mori (vec C‑87/03) a pred jeho
pristúpením predmetom rozdeľovania v Severnom mori (vec C‑100/03).

Právny rámec a konanie

Akt o pristúpení Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky
Články 156 až 166 aktu o podmienkach pristúpenia Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky a o úpravách zmlúv (Ú. v. ES
L 302, 1985, s. 23, ďalej len „akt o pristúpení“) upravujú predovšetkým prístup španielskych plavidiel do vôd Spoločenstva,
ako aj k ich zdrojom. Z uvedeného článku 166 vyplýva, že tento režim zostane v platnosti počas obdobia, ktoré skončí 31. decembra
2002 (ďalej len „prechodné obdobie“).

Nariadenia č. 170/83 a č. 172/83
Nariadením Rady (EHS) č. 170/83 z 25. januára 1983, ktorým sa zavádza systém Spoločenstva pre zachovanie a riadenie zdrojov
rybolovu [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 24, s. 1), stanovil zákonodarca pravidlá rozdeľovania celkového množstva úlovkov medzi členské štáty. Cieľom
Rady Európskej únie bolo predovšetkým prispieť k relatívnej stabilite rybolovných činností. Piate až siedme odôvodnenie tohto
nariadenia vymedzuje pojem relatívnej stability v tom zmysle, že jeho cieľom je rešpektovať pri zohľadnení súčasnej biologickej
situácie druhov rýb osobitné potreby regiónov, ktorých miestne obyvateľstvo je vo veľkej miere závislé na rybolove a súvisiacich
priemyselných odvetviach.
Rada pristúpila po prvýkrát k rozdeleniu dostupných zdrojov vo vodách Spoločenstva (ďalej len „pôvodné rozdelenie“) nariadením
Rady (EHS) č. 172/83 z 25. januára 1983, ktorým sa pre určité druhy rýb alebo skupiny druhov rýb žijúcich v rybolovných oblastiach
Spoločenstva stanovujú na rok 1982 celkové prípustné množstvá úlovkov, časť pripadajúca Spoločenstvu, rozdelenie tejto časti
medzi členské štáty, ako aj podmienky rybolovu vo vzťahu k celkovým prípustným množstvám [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 24, s. 30).
Zo štvrtého odôvodnenia nariadenia Rady č. 172/83 vyplýva, že Rada s cieľom umožniť spravodlivé rozdelenie dostupných zdrojov
predovšetkým zohľadnila tradičné rybolovné činnosti, osobitné potreby regiónov, v ktorých miestne obyvateľstvo je vo veľkej
miere závislé na rybolove a súvisiacich priemyselných odvetviach, a stratu príležitostí na rybolov vo vodách tretích štátov.

Nariadenie č. 3760/92
Nariadenie Rady (EHS) č. 3760/92 z 20. decembra 1992, ktorým sa zavádza systém Spoločenstva pre rybolov a akvakultúru [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 389, s. 1), zmenené a doplnené nariadením Rady (ES) č. 1181/98 zo 4. júna 1998 (Ú. v. ES L 164, s. 1, ďalej
len „nariadenie č. 3760/92“), zrušuje nariadenie č. 170/83. Jeho článok 8 ods. 4 bod i) stanovuje, že Rada pre každú rybolovnú
oblasť alebo skupinu rybolovných oblastí stanoví z prípadu na prípad celkové prípustné množstvá úlovkov a/alebo celkový prípustný
výlov, prípadne na obdobie niekoľkých rokov.
Článok 8 ods. 4 bod ii) nariadenia 3760/92 stanovuje, že Rada rozdelí príležitosti na rybolov medzi členské štáty tak, aby
sa pre každý členský štát zabezpečila relatívna stabilita rybolovných činností pre každý z dotknutých druhov. Tento pojem
relatívnej stability je vymedzený v dvanástom až štrnástom odôvodnení tohto nariadenia. Podľa dvanásteho odôvodnenia nariadenia
musí zachovanie a riadenie zdrojov prispieť k väčšej stabilite rybolovných činností a táto stabilita sa musí posudzovať podľa
referenčného rozdelenia, ktoré zodpovedá pokynom prijatých Radou. Trináste odôvodnenie prevažne preberá znenie odôvodnenia
nariadenia č. 170/83 uvedené v bode 3 tohto rozsudku.
Podľa článku 8 ods. 4 bodu iii) nariadenia č. 3760/92, ak Spoločenstvo vytvorí pre rybolovnú oblasť alebo skupinu rybolovných
oblastí nové príležitosti na rybolov, ktoré pôvodne neboli predmetom spoločnej politiky v oblasti rybolovu, Rada stanoví postupy
týkajúce sa ich rozdelenia, zohľadňujúc záujmy všetkých členských štátov.

Nariadenie č. 2341/2002
Dňa 20. decembra 2002 Rada prijala nariadenie č. 2341/2002, ktoré je predmetom tejto žaloby a ktoré je založené predovšetkým
na článku 8 ods. 4 nariadenia č. 3760/92.

Nariadenie č. 2371/2002
Dňa 20. decembra 2002 prijala Rada tiež nariadenie (ES) č. 2371/2002 o ochrane a trvalo udržateľnom využívaní zdrojov rybného
hospodárstva v rámci spoločnej politiky v oblasti rybolovu (Ú. v. ES L 358, s. 59; Mim. vyd. 04/005, s. 460), ktorým sa k 1.
januáru 2003 zrušuje nariadenie č. 3760/92. Článok 17 ods. 1 nariadenia č. 2371/2002 stanovuje, že rybárske lode Spoločenstva
majú s výnimkou opatrení prijatých na účely zabezpečenia ochrany a udržateľnosti druhov rovnaký prístup do vôd a k zdrojom
rýb vo všetkých vodách Spoločenstva vymedzených v tomto článku.
Článok 20 ods. 1 tohto nariadenia s názvom „Prideľovanie príležitostí na rybolov“ stanovuje, že Rada rozhodne o limitoch pre
úlovky a/alebo výlov, o rozdelení príležitostí na rybolov medzi členské štáty, ako aj o podmienkach súvisiacich s týmito limitmi.
Príležitosti na rybolov sa rozdelia medzi členské štáty takým spôsobom, aby sa pre každý členský štát zabezpečila relatívna
stabilita rybárskych činností pre každý druh rýb alebo pre každú oblasť rybolovu.
Odsek 2 tohto článku uvádza, že ak Spoločenstvo stanoví nové príležitosti na rybolov, Rada rozhodne o rozdelení týchto príležitostí
berúc do úvahy záujmy každého členského štátu.

Okolnosti predchádzajúce sporom a konanie
V priebehu rokovania o nariadení č. 2341/2002 o príležitostiach na rybolov na rok 2003 predložilo Španielske kráľovstvo, ktoré
sa po skončení prechodného obdobia považovalo za oprávnené podieľať sa na rozdelení druhov podliehajúcich limitom pre výlovy
v Severnom mori a Baltickom mori, Rade žiadosť s cieľom získať kvóty na rybolov v týchto dvoch moriach.
Tento členský štát uviedol, že sa kvóty rozdelené pred a po jeho pristúpení k Spoločenstvu pre oblasť, do ktorej španielske
loďstvo počas prechodného obdobia nemalo prístup, musia upraviť, berúc do úvahy jednak čisto právnu nespôsobilosť tohto členského
štátu zúčastniť sa na rozdelení a jednak výlovy, ktoré toto loďstvo uskutočnilo v Severnom mori v období rokov 1973 až 1978.
Rada žiadosť Španielskeho kráľovstva zamietla.
Za týchto okolností sa Španielske kráľovstvo rozhodlo podať predmetnú žalobu.
Uzneseniami z 27. júna a 28. augusta 2003 bolo vyhovené návrhom Komisie Európskych spoločenstiev a Spojeného kráľovstva Veľkej
Británie a Severného Írska na vstup vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov Rady vo veciach C‑87/03 a C‑100/03.
Uznesením zo 4. apríla 2005 boli veci C‑87/03 a C‑100/03 spojené na účely ústnej časti konania a rozsudku.

Návrhy účastníkov konania
Španielske kráľovstvo navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zrušil nariadenie č. 2341/2002 v rozsahu, v akom mu neprideľuje určité kvóty na rybolov v Severnom a Baltickom mori, a
–        zaviazal Radu na náhradu trov konania.
Rada podporovaná Komisiou a Spojeným kráľovstvom navrhuje, aby Súdny dvor:
–        zamietol žaloby a
–        zaviazal Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania.

O žalobách
Španielske kráľovstvo vo svojich žalobách uvádza, že v dôsledku toho, že v rámci nariadenia č. 2341/2002 nezískalo určité
kvóty na rybolov v Severnom a Baltickom mori, je španielskemu loďstvu napriek skončeniu prechodného obdobia prakticky znemožnené
loviť väčšinu druhov, ktorých lov v týchto dvoch moriach podlieha kvótam. Vláda tohto členského štátu uvádza niekoľko žalobných
dôvodov. Dva z nich sú totožné v obidvoch spojených veciach a sú založené na porušení zásady zákazu diskriminácie, pokiaľ
ide o prvý žalobný dôvod, a na porušení aktu o pristúpení, pokiaľ ide o druhý žalobný dôvod. Okrem toho španielska vláda uvádza
tretí žalobný dôvod, ktorý vo veci C‑87/03 vyplýva z porušenia článku 20 ods. 2 nariadenia č. 2371/2002 a vo veci C‑100/03
z porušenia zásady relatívnej stability.
Hoci porušenie zásady relatívnej stability sa ako samostatný žalobný dôvod uvádza iba vo veci C‑100/03, spomína sa tiež v obidvoch
veciach na podporu tvrdení o diskriminácii a porušení aktu o pristúpení. Z toho dôvodu je potrebné ho preskúmať vo vzťahu
k obidvom veciam.

O žalobnom dôvode a tvrdeniach vyplývajúcich z porušenia zásady relatívnej stability
Pripomienky účastníkov konania
Španielska vláda tvrdí, že zásada relatívnej stability má všeobecnú platnosť, v dôsledku čoho sa vzťahuje na rozličné rozdelenia
kvót, zatiaľ čo pôvodné rozdelenie z roku 1983 možno zmeniť na základe rozhodujúcich udalostí. Uplynutie prechodného obdobia
je takouto udalosťou.
Z toho vyplýva, že Španielske kráľovstvo je odteraz v celom rozsahu začlenené do spoločnej politiky v oblasti rybolovu a že
by sa teda pôvodné rozdelenie vykonané pred jeho pristúpením k Spoločenstvu malo zmeniť tak, aby Španielske kráľovstvo mohlo
mať z neho prospech. Španielske lode mali teda získať kvóty, ktoré zohľadňujú obidve kritériá uplatnené v rámci pôvodného
rozdelenia spomenuté v bode 5 tohto rozsudku, a síce tradičné rybolovné činnosti a osobitné potreby regiónov závislých na
rybolove a súvisiacich priemyselných odvetviach.
Španielska vláda zdôrazňuje, že španielske lode lovili v Severnom mori v rokoch 1973 až 1976. Okrem toho uvádza, že pri rozdeľovaní
kvót uskutočnenom na rok 2003 v súlade so zásadou relatívnej stability sa mali zohľadniť iba tie regióny, ktorých obyvateľstvo
bolo v danom čase vo veľkej miere závislé na rybolove a s tým súvisiacich činnostiach, a nie regióny, ktoré tieto znaky vykazovali
v určitom okamihu v minulosti.
Rada, Komisia a Spojené kráľovstvo uvádzajú, že rozdelenie kvót vykonané nariadením č. 2341/2002 úplne rešpektuje cieľ racionálneho
využívania zdrojov a pravidlá rozdeľovania vypracované v súlade so zásadou relatívnej stability.
Posúdenie Súdnym dvorom
Súdny dvor už v rozsudku zo 16. júna 1987, Romkes (46/86, Zb. s. 2671, bod 17), rozhodol a vo viacerých rozsudkoch vyhlásených
v roku 1992 potvrdil, že požiadavku relatívnej stability je potrebné chápať v tom zmysle, že pri rozdeľovaní príležitostí
na rybolov sa pre jednotlivé členské štáty stanoví pevná percentuálna sadzba. Súdny dvor dodal, že rozdeľovací kľúč pôvodne
stanovený po zohľadnení množstiev, ktoré lode rozličných členských štátov priemerne ulovili v období rokov 1973 až 1978, zostane
v platnosti tak dlho, kým sa nariadenie nezmení na základe rovnakého postupu ako nariadenie č. 170/83 (pozri najmä rozsudky
Romkes, už citovaný, bod 6; z 13. októbra 1992, Španielsko/Rada, C‑70/90, Zb. s. I‑5159, bod 15; Španielsko/Rada, C‑71/90,
Zb. s. I‑5175, bod 15, a Španielsko/Rada, C‑73/90, Zb. s. I‑5191, bod 28).
Súdny dvor sa rovnako vyjadril o účinkoch pristúpenia nového členského štátu k Spoločenstvu, najmä o účinkoch pristúpenia
Španielskeho kráľovstva. Rozhodol, že táto udalosť sama osebe nevyvoláva žiadne právne účinky, keďže podmienky pristúpenia
upravuje príslušný akt (pozri rozsudok Španielsko/Rada, C‑70/99, už citovaný, bod 16). Pokiaľ ide o tento členský štát, Súdny
dvor konštatoval, že podľa článku 2 aktu o pristúpení sa uplatňuje
acquis communautaire
, t. j. ustanovenia pôvodných zmlúv a aktov orgánov Spoločenstva prijatých pred dátumom pristúpenia, a predovšetkým zásada
relatívnej stability, tak ako bola uplatnená v roku 1983, sú právne záväzné (pozri rozsudky z 13. októbra 1992, Portugalsko
a Španielsko/Rada, C‑63/90 a C‑67/90, Zb. s. I‑5073, body 31, 32 a 34, a Španielsko/Rada, C‑70/90, už citovaný, body 19 a 29).
Z toho vyplýva, že Rada nebola v dôsledku pristúpenia Španielskeho kráľovstva povinná meniť existujúce rozdelenie. Naopak,
kľúč na rozdelenie stanovený pred pristúpením je súčasťou
acquis communautaire,
a ak Rada neprijme jeho zmenu, uvedený členský štát zaväzuje.
Pokiaľ ide o skončenie prechodného obdobia, ako to definoval akt o pristúpení, toto skončenie môže vyvolávať iba právne účinky
stanovené týmto aktom. Tento akt však nepredpokladá zmenu kľúča na rozdelenie, ktorá by nadobudla účinnosť po uplynutí prechodného
obdobia, ani povinnosť Rady v danom okamihu skúmať uvedený kľúč na rozdelenie. Pri neexistencii osobitných ustanovení v akte
o pristúpení alebo neprijatí zmeny Radou po uplynutí prechodného obdobia sa naďalej uplatňuje existujúci kľúč na rozdelenie,
ktorý bol stanovený v súlade so zásadou relatívnej stability.
Okrem toho skutočnosť, že španielske lode lovili v rokoch 1973 až 1976 v Severnom mori, nebola uvádzaná s cieľom odôvodniť
zmeny kľúča na rozdelenie. Uvedená rybolovná činnosť bola totiž v roku 1977 zastavená na základe rozhodnutia prijatého pobrežnými
štátmi Severného mora o rozšírení ich výlučných oblastí rybolovu na 200 námorných míľ v rámci vývoja medzinárodného námorného
práva. Táto situácia bola následne zachovaná prostredníctvom dvojstrannej dohody, ktorú v roku 1980 uzatvorili Španielske
kráľovstvo a Európske spoločenstvo, a neskôr prostredníctvom aktu o pristúpení.
Preto, pokiaľ ide o kľúč na rozdelenie príležitostí na rybolov stanovený pred pristúpením Španielskeho kráľovstva k Spoločenstvu,
skutočnosť, že tento kľúč nezmenil neskorší akt Rady a najmä nariadenie č. 2341/2002, nie je v rozpore so zásadou relatívnej
stability.
Z toho vyplýva, že žalobný dôvod uvádzaný vo veci C‑100/03, ktorý sa odvoláva na porušenie tejto zásady, je potrebné zamietnuť.
Vzhľadom na úvahy uvedené v bode 22 tohto rozsudku je potrebné skúmať tiež tvrdenia uvedené vo veci C‑87/03, podľa ktorých
neupravenie kľúča na rozdelenie použitého na rozdeľovanie kvót v Severnom a Baltickom mori po prvýkrát po pristúpení Španielskeho
kráľovstva je porušením uvedenej zásady.
Pokiaľ ide o uvedené rozdelenie, je potrebné pripomenúť, že zásada relatívnej stability uvedená v nariadení č. 3760/92 zostáva
rozhodujúcou.
Rada podporovaná Komisiou uvádza, že definovala nedávne a reprezentatívne referenčné obdobie, ktoré predstavuje niekoľko rokov,
a preskúmala množstvá ulovené rybármi členských štátov, aby tak zohľadnila potreby obyvateľstva vo veľkej miere závislého
na rybolove. Keďže španielske lode už niekoľko rokov v dotknutých vodách nelovili, Španielskemu kráľovstvu sa pri prvom rozdeľovaní,
ako ani pri rozdeľovaní uskutočnenom na rok 2003 nepridelila žiadna kvóta v súlade so zásadou relatívnej stability.
Španielska vláda uvádza, že s cieľom zohľadniť záujmy tohto členského štátu mala byť uvedená zásada zmenená. Uvedená vláda
v podstate tvrdí, že Rada namiesto rozdelenia kvót pri zachovaní percentuálnych sadzieb, ktoré boli stanovené počas prechodného
obdobia, teda v čase, keď z nich Španielske kráľovstvo nemohlo mať žiaden prospech, mala zohľadniť rybolovné činnosti španielskych
lodí v rokoch 1973 až 1976, ako aj potreby jeho obyvateľov, ktorí sa v súčasnosti živia rybolovom.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že rozdelenie príležitostí na rybolov medzi členské štáty, ako to stanovuje článok
8 ods. 4 nariadenia č. 3760/92, zahŕňa posúdenie komplexnej hospodárskej situácie, v rámci ktorého Rada disponuje širokou
diskrečnou právomocou. Z toho dôvodu sa súdna kontrola musí obmedziť na skúmanie, či dotknuté opatrenie nie je zjavne nesprávne
alebo prijaté v dôsledku zneužitia právomoci, alebo či dotknutý orgán zjavne neprekročil hranice svojej diskrečnej právomoci
(rozsudky z 12. júla 2001, Jippes a i., C‑189/01, Zb. s. I‑5689, bod 80, a z 9. septembra 2004, Španielsko/Komisia, C‑304/01,
Zb. s. I‑7655, bod 23).
V kontexte výrazného ubúdania druhov, na ktoré poukazuje Rada a Komisia, je najprv potrebné zohľadniť skutočnosť, že Rada
neporušila zásadu relatívnej stability tým, že pre prvé rozdeľovanie kvót na určité druhy v Severnom a Baltickom mori stanovila
nedávne referenčné obdobie niekoľkých rokov. Ako vyplýva z bodu 42 rozsudku z 25. októbra 2001, Taliansko/Rada, C‑120/99,
Zb. s. I‑7997, zákonodarca Spoločenstva disponuje v tejto oblasti značnou flexibilitou.
Rada ďalej neporušila zásadu relatívnej stability ani tým, že vylúčila z tohto rozdeľovania Španielske kráľovstvo prihliadajúc
na skutočnosť, že počas prechodného obdobia španielske lode neboli v uvedených dvoch moriach prítomné.
Rovnaký záver sa napokon uplatní aj v prípade zachovania tohto vylúčenia v rámci rozdeľovania príležitostí na rybolov na rok
2003 vzhľadom na predchádzajúce rozdelenie a skutočnosť spomenutú v bode 31 tohto rozsudku, že španielske lode nelovili dotknuté
druhy v Severnom a Baltickom mori viac ako dvadsať rokov.
Z toho vyplýva, že s tvrdeniami vo veci C‑87/03 týkajúcimi sa porušenia zásady relatívnej stability nemožno súhlasiť.

O žalobnom dôvode vyplývajúcom z porušenia zásady zákazu diskriminácie
Pripomienky účastníkov konania
Španielska vláda uvádza, že španielske lode musia mať počínajúc uplynutím prechodného obdobia rovnaký prístup nie len do vôd
Spoločenstva, ktorý nebol spochybnený, ale aj k ich zdrojom, čo by zahŕňalo pridelenie kvót na rybolov v Severnom a Baltickom
mori. Tým, že nariadenie č. 2341/2002 takéto kvóty Španielskemu kráľovstvu nepridelilo, toto nariadenie porušuje podmienky
rovnosti zaobchádzania a vedie k diskriminácii španielskych rybárov.
Neexistuje žiaden objektívny dôvod, ktorý by takúto diskrimináciu odôvodňoval. Musí sa dodržať všeobecné pravidlo, podľa ktorého
sa na nové členské štáty od okamihu ich pristúpenia uplatňuje právo Spoločenstva v celom rozsahu. Výnimky z uvedeného pravidla
zakotvené v akte o pristúpení boli prechodné a mali sa vykladať reštriktívne.
Ak sa pred 31. decembrom 2002 Španielske kráľovstvo nemohlo odvolávať na rybolovné činnosti uskutočňované španielskymi loďami
vo vodách Severného mora počas referenčného obdobia rokov 1973 až 1978, pretože platil výnimočný režim stanovený v akte o pristúpení,
po tomto dátume to už nie je pravdou. Tieto činnosti sa musia od tohto dátumu zohľadniť na účely zmeny rozdelenia príležitostí
na rybolov, ktoré platili pred dátumom pristúpenia Španielskeho kráľovstva k Spoločenstvu a počas prechodného obdobia. Španielskemu
kráľovstvu sa teda mali prideliť kvóty na rybolov v pomere k množstvám úlovkov španielskych lodí pred nadobudnutím účinnosti
právnych predpisov Spoločenstva o zachovaní zdrojov.
Španielska vláda dodáva, že ak by neexistovalo prechodné obdobie, Španielske kráľovstvo by sa navyše muselo zúčastniť rozdeľovania
nových kvót uskutočňovaného od roku 1986 pri zohľadnení troch aspektov: po prvé, úlovkov španielskych rybárov v Severnom mori
v rokoch 1973 až 1976, t. j. v období, ktoré sa zohľadnilo pri prvom stanovení zásady relatívnej stability, po druhé, úlovkov
toho istého druhu v súvisiacich oblastiach a po tretie, potrieb španielskych rybárov, čo sa týka podporných úlovkov.
Podľa Rady, Komisie a Spojeného kráľovstva nariadenie č. 2341/2002 nevedie k diskriminácii Španielskeho kráľovstva. Španielske
kráľovstvo sa totiž posudzuje rovnako ako členské štáty, ktoré nemali prospech z pôvodného rozdelenia kvót uskutočneného pred
ich pristúpením a ku ktorým patrí takmer polovica týchto štátov. Uvedené orgány a Spojené kráľovstvo zdôrazňujú, že španielska
vláda nerozlišuje medzi pojmom prístup do vôd Spoločenstva a pojmom prístup k ich zdrojom.
Posúdenie Súdnym dvorom
Zásada rovnosti zaobchádzania vyžaduje, aby sa porovnateľné situácie neposudzovali rozdielne a rozdielne situácie neposudzovali
rovnako, ak takéto posudzovanie nie je objektívne odôvodnené (pozri najmä rozsudok zo 17. októbra 1995, Fishermen’s Organisations
a i., C‑44/94, Zb. s. I‑3115, bod 46).
Vynára sa preto otázka, či je situácia Španielskeho kráľovstva porovnateľná so situáciou členských štátov, ktoré na základe
nariadenia č. 2341/2002 získali kvóty na rybolov vo vodách Severného a Baltického mora.
Súdny dvor sa už zaoberal otázkou možnej diskriminácie členských štátov, ktoré po svojom pristúpení k Spoločenstvu nezískali
určité kvóty na rybolov.
Portugalská republika v bode 41 už citovaného rozsudku Portugalsko a Španielsko/Rada uviedla, že portugalské loďstvo vykonávalo
v rokoch 1973 až 1977, t. j. v časti pôvodného referenčného obdobia, rybolovné činnosti v grónskych vodách, a zdôraznila,
že množstvá, ktoré jej loďstvo ulovilo, boli porovnateľné s množstvami ulovenými nemeckým loďstvom a zjavne prevyšovali množstvá
ulovené loďstvom Spojeného kráľovstva.
Súdny dvor napriek tomu nepovažoval situáciu Portugalskej republiky za porovnateľnú so situáciou ostatných členských štátov,
ktoré mali z rozdelenia kvót prospech. Rozhodol, že z dôvodu, že akt o pristúpení nezmenil existujúcu situáciu v oblasti rozdeľovania
externých zdrojov, sa naďalej uplatňuje
acquis communautaire
a že nové členské štáty sa s cieľom vyhnúť sa aplikácii dotknutých ustanovení nemôžu odvolávať na okolnosti pred ich pristúpením,
predovšetkým na rybolovné činnosti počas referenčného obdobia. Od okamihu pristúpenia sa nachádzajú v rovnakej situácii ako
členské štáty vylúčené z rozdeľovania podľa zásady relatívnej stability rybolovnej činnosti upresnenej v súvislosti s rozdelením
uskutočneným na základe dohody z roku 1983 pred pristúpením (rozsudok Portugalsko a Španielsko/Rada, už citovaný, body 43
a 44).
Túto úvahu je možné preniesť na prejednávané veci. Z toho vyplýva, že Španielske kráľovstvo sa nenachádza v situácii porovnateľnej
so situáciou členských štátov, ktorých lode mali prospech z pôvodného rozdelenia kvót, a že španielska vláda sa preto nemôže
odvolávať na rybolovné činnosti, ktoré v rokoch 1973 až 1976 počas pôvodného referenčného obdobia v Severnom mori vykonávali
španielske lode. Jeho situácia je naproti tomu porovnateľná so situáciou členských štátov, ktorých lode nezískali žiadne takéto
kvóty, bez ohľadu na to, či počas pôvodného referenčného obdobia vykonávali alebo nevykonávali rybolovnú činnosť vo vodách
Severného a/alebo Baltického mora.
Je potrebné dodať, že ani skončenie prechodného obdobia na tejto situácii nič nemení.
Rada, Komisia a Spojené kráľovstvo totiž správne uviedli, že sa musí rozlišovať medzi pojmami prístup do vôd a prístup k zdrojom.
Ak Španielske kráľovstvo po skončení prechodného obdobia bude mať opätovne prístup do vôd Severného a Baltického mora, neznamená
to, že španielske lode môžu získať prístup k zdrojom týchto dvoch morí v rovnakom rozsahu ako členské štáty, ktoré sa zúčastnili
pôvodného alebo neskoršieho rozdelenia kvót.
Ako vyplýva z bodu 41 tohto rozsudku, Rada mohla predpokladať, že nepridelenie kvót vzhľadom na skutočnosť, že španielske
lode viac ako dvadsať rokov nelovili vo vodách Severného a Baltického mora, nie je porušením zásady relatívnej stability rybolovných
činností dotknutého obyvateľstva. Z toho vyplýva, že Rada sa mohla tiež domnievať, že Španielske kráľovstvo sa nenachádzalo
v situácii porovnateľnej so situáciou členských štátov, ktorých lode pred nedávnom počas referenčného obdobia v týchto vodách
lovili.
Z toho vyplýva, že Rada tým, že v nariadení č. 2341/2002 nezaobchádzala so Španielskym kráľovstvom rovnako ako s členskými
štátmi, ktoré sa zúčastnili pôvodného rozdelenia kvót na rybolov pred pristúpením tohto kráľovstva alebo neskoršieho rozdelenia
počas prechodného obdobia, nekonala voči Španielskemu kráľovstvu diskriminačne.
Vzhľadom na uvedené úvahy je žalobný dôvod vyplývajúci z porušenia zásady zákazu diskriminácie potrebné zamietnuť.

O žalobnom dôvode vyplývajúcom z porušenia aktu o pristúpení
Pripomienky účastníkov konania
Španielska vláda sa domnieva, že tým, že Španielskemu kráľovstvu neboli pridelené časti kvót na rybolov, ktoré po pristúpení
tohto členského štátu k Spoločenstvu boli predmetom rozdelenia pre oblasť vôd Spoločenstva Severného a Baltického mora, nariadenie
č. 2341/2002 predlžuje prechodné obdobie nad rámec obdobia stanoveného v akte o pristúpení, a porušuje preto jeho ustanovenia.
Podobná úvaha platí, pokiaľ ide skutočnosť, že v tomto nariadení chýba úprava kľúča na rozdelenie, ktorý bol stanovený pre
Severné more pred pristúpením Španielskeho kráľovstva k Spoločenstvu.
Španielska vláda zastáva názor, že rozšírenie výnimiek zakotvených v akte o pristúpení nad rámec prechodného obdobia stanoveného
v tomto akte by bolo v rozpore s jeho výnimočnou, prechodnou a obmedzenou povahou, ako aj jeho cieľom, ktorým je postupná
integrácia nového členského štátu do Spoločenstva.
Rada, Komisia a Spojené kráľovstvo uvádzajú, že ustanovenia aktu o pristúpení sa po uplynutí prechodného obdobia prestali
uplatňovať, a preto už ďalej nemôžu byť kritériom na posúdenie legality opatrení prijatých Radou.
Okrem toho akt o pristúpení nevyžadoval ani nestanovoval revíziu systému rozdelenia kvót.
Posúdenie Súdnym dvorom
Je potrebné pripomenúť, že články 154 až 166 aktu o pristúpení upravujú režim, ktorý sa uplatní na oblasť rybolovu iba počas
prechodného obdobia. Tieto články preto v zásade nemôžu slúžiť ako právny základ požiadaviek vzťahujúcich sa na obdobie začínajúce
po uplynutí prechodného obdobia.
Navyše z aktu o pristúpení v žiadnom prípade nevyplýva, že by Rada bola povinná v budúcnosti meniť kľúč na rozdelenie príležitostí
na rybolov, ktorý bol stanovený pred pristúpením Španielskeho kráľovstva alebo neskôr počas prechodného obdobia.
Ak by aj režim uplatniteľný počas prechodného obdobia bol
par définition
dočasný, nevyplýva z toho, že skončením prechodného obdobia automaticky odpadnú všetky obmedzenia, ktoré sú predpokladané,
pokiaľ vyplývajú rovnako z
acquis communautaire
platného pre členský štát. Ako bolo konštatované v bode 29 tohto rozsudku,
acquis communautaire
obsahuje kľúč na rozdelenie stanovený právnou úpravou platnou v čase pristúpenia Španielskeho kráľovstva. Tento kľúč na rozdelenie
zostáva v zásade naďalej v platnosti, pokiaľ ho nezmenil právny akt Rady. Pokiaľ ide o rozdelenie kvót vykonané počas prechodného
obdobia, tieto nepodliehajú aktu o pristúpení, ale nariadeniam, ktorými boli dotknuté kvóty stanovené, a zásade relatívnej
stability.
Z uvedeného vyplýva, že tým, že nariadenie č. 2341/2002 nepridelilo Španielskemu kráľovstvu určité kvóty na rybolov v Severnom
mori, Rada nijako neporušila akt o pristúpení.
Z toho dôvodu je žalobný dôvod vyplývajúci z porušenia aktu o pristúpení potrebné zamietnuť.

O žalobnom dôvode vyplývajúcom z porušenia článku 20 ods. 2 nariadenia č. 2371/2002
Pripomienky účastníkov konania
Španielska vláda tvrdí, že počínajúc uplynutím prechodného obdobia sa mali nové príležitosti na rybolov, rozdelené pre Severné
a Baltické more v rokoch 1992 až 1998, rozdeliť v súlade s článkom 20 ods. 2 nariadenia č. 2371/2002, zohľadniac záujmy jednotlivých
členských štátov, a teda aj záujmy Španielskeho kráľovstva.
Španielska vláda v rámci tohto žalobného dôvodu opätovne zdôrazňuje, že ak by neexistovalo prechodné obdobie, tento členský
štát by sa zúčastnil rozdeľovania nových kvót uskutočňovaného od roku 1986.
Rada, Komisia a Spojené kráľovstvo uvádzajú, že príležitosti na rybolov, ktoré po pristúpení Španielskeho kráľovstva boli
v rokoch 1992 až 1998 predmetom rozdeľovania kvót medzi členské štáty, nie sú nové v zmysle článku 20 ods. 2 nariadenia č. 2371/2002,
ako ani v zmysle článku 8 ods. 4 bodu iii) nariadenia č. 3760/92, a že preto žalobný dôvod, ktorý španielska vláda uvádza,
nie je dôvodný.
Posúdenie Súdnym dvorom
Je potrebné pripomenúť, že ako uviedla Rada, základom nariadenia č. 2341/2002 nie je nariadenie č. 2371/2002, ale nariadenie
č. 3760/92. Tvrdenie o nezohľadnení článku 20 ods. 2 nariadenia č. 2371/2002 je preto irelevantné.
Je však potrebné konštatovať, že ustanovenia uvedeného článku 20 ods. 2 prevažne preberajú ustanovenia článku 8 ods. 4 bodu iii)
nariadenia č. 3760/92.
Preto je žalobný dôvod uvádzaný Španielskym kráľovstvom potrebné preskúmať ako žalobný dôvod vzťahujúci sa na posledné uvedené
ustanovenie.
Španielska vláda sa zmieňuje o určitých druhoch, ktoré boli predmetom prvého rozdelenia počas prechodného obdobia, na podporu
svojho tvrdenia však neuvádza žiadne konkrétne nariadenie.
Rada a Spojené kráľovstvo naproti tomu uvádzajú, čo nebolo namietané, že dve nariadenia, ktoré Španielske kráľovstvo zrejme
malo na mysli, a síce nariadenie Rady (ES) č. 783/98 zo 7. apríla 1998, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 45/98,
ktorým sa na rok 1998 stanovujú celkové prípustné množstvá úlovkov pre určité druhy rýb a skupiny druhov rýb a podmienky,
za ktorých ich možno loviť [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 113, s. 8), a nariadenie Rady (ES) č. 1570/1999 z 12. júla 1999 o rozdelení príležitostí na rybolov určitých
druhov rýb a skupín druhov rýb, a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 48/1999, ktorým sa na rok 1999 stanovujú celkové
prípustné množstvá úlovkov pre určité druhy rýb a skupín druhov rýb a podmienky, za ktorých ich možno loviť [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 187, s. 5).
Je potrebné konštatovať, že kvóty na rybolov na rok 2003, ktoré rozdelilo nariadenie č. 2341/2002 a ktoré sa vzťahujú na druhy
zahrnuté dvoma nariadeniami uvedenými v predchádzajúcom bode, nie sú kvótami, ktoré Rada stanovila po prvýkrát, ale naopak
kvótami, ktoré boli predmetom rozdelenia počas prechodného obdobia.
Tieto kvóty teda nepredstavujú nové príležitosti na rybolov v zmysle článku 8 ods. 4 bodu iii) nariadenia č. 3760/92, ale
týkajú sa iba existujúcich príležitostí na rybolov podliehajúcich článku 8 ods. 4 bodu ii) tohto nariadenia a zásade relatívnej
stability.
S ohľadom na predchádzajúce úvahy je žalobný dôvod Španielskeho kráľovstva vyplývajúci z porušenia článku 20 ods. 2 nariadenia
č. 2371/2002 potrebné zamietnuť.
Keďže žiaden zo žalobných dôvodov uvádzaných týmto členským štátom nebol prijatý, je potrebné predmetné žaloby zamietnuť.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Rada navrhla zaviazať Španielske kráľovstvo na náhradu trov konania a Španielske
kráľovstvo nemalo úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania. V súlade s odsekom 4 prvým
pododsekom toho istého článku Spojené kráľovstvo a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Žaloby sa zamietajú.
2.
Španielske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.
3.
Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska a Komisia Európskych spoločenstiev znášajú vlastné trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: španielčina.