CELEX: 62004TJ0432
Verejná služba
Úradníci
Povýšenie

1.
Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh
(Služobný poriadok úradníkov, článok 43 a článok 45 ods. 1)
2.
Úradníci – Povýšenie – Porovnávacie hodnotenie zásluh
(Služobný poriadok úradníkov, článok 45 ods. 1)
3.
Úradníci – Povýšenie – Sľuby
(Služobný poriadok úradníkov, článok 45 ods. 1)
1.
V rámci takého systému povyšovania, ako je systém zavedený všeobecnými vykonávacími ustanoveniami k článkom 43 a 45 služobného
poriadku prijatými Komisiou, v ktorom na povýšenie je určujúci počet bodov celkovo získaných úradníkmi, ktorí prichádzajú
do úvahy pre povýšenie, okolnosť, že priznanie určitých bodov na povýšenie spadá do právomoci generálnych riaditeľov alebo
riaditeľov, nie je sama osebe nezlučiteľná s požiadavkou uskutočniť rozšírené preskúmanie zásluh úradníkov, ktorí prichádzajú
do úvahy pre povýšenie na úrovni inštitúcie, a to v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania s úradníkmi a právom na služobný
postup. Ich účasť v konaní na povýšenie totiž umožní zohľadniť osobitosti ich generálneho riaditeľstva alebo riaditeľstva,
ktoré sú im známe prostredníctvom konzultácií s jednotlivými vedúcimi úradníkmi, a zaviesť jednotnú perspektívu pre správy
o služobnom postupe jednotlivých úradníkov prichádzajúcich do úvahy pre povýšenie, ktoré vypracovali rôzni hodnotitelia. Ďalej
so zreteľom najmä na značný počet úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie do vyššej platovej triedy, taký systém,
v ktorom posúdenie zásluh úradníkov uskutočňované na rôznych úrovniach profesijnej hierarchie je vyjadrené prostredníctvom
bodov na povýšenie, má za cieľ umožniť menovaciemu orgánu, aby disponoval zdrojmi informácií a správami na porovnanie zásluh
úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie. To zodpovedá potrebe vykonať starostlivé a nestranné porovnávacie hodnotenie
kandidatúr v záujme služby a v súlade so zásadou rovnosti zaobchádzania.
Pokiaľ ide najmä o spôsob prideľovania prioritných bodov, ktoré majú generálne riaditeľstvá k dispozícii na odmeňovanie na
účely povýšenia úradníkov, ktorí sa v rámci každého generálneho riaditeľstva líšia svojimi zásluhami, tento spôsob sa nemôže
považovať za nezlučiteľný s rozšíreným preskúmaním zásluh v súlade s článkom 45 služobného poriadku a zásadou rovnosti zaobchádzania.
Posúdenie takých hľadísk zásluh úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie, sa totiž nutne musí uskutočniť vo vzťahu
k úradníkom patriacim do toho istého generálneho riaditeľstva, pričom požiadavka rozšíreného preskúmania je splnená v štádiu,
keď menovací orgán porovná celkový počet bodov na povýšenie získaných úradníkmi, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie
nezávisle od generálneho riaditeľstva, do ktorého patria. Za týchto podmienok má okolnosť, že počet prioritných bodov, ktoré
majú generálne riaditeľstvá k dispozícii, je daný na základe počtu úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie v rámci
týchto generálnych riaditeľstiev, za cieľ zabrániť inflačnému rastu prioritných bodov udeľovaných každým generálnym riaditeľstvom
a zabezpečuje tak porovnateľnosť bodov na povýšenie a rovnosť zaobchádzania s úradníkmi patriacimi do rôznych generálnych
riaditeľstiev.
Pokiaľ ide o prípady, v ktorých najmä z dôvodu osobitostí generálneho riaditeľstva jednoduché uplatnenie prídelu týchto prioritných
bodov by bránilo primeranému odmeňovaniu zásluh úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie, prislúcha menovaciemu
orgánu, aby pri výkone svojej rozhodovacej právomoci v oblasti povyšovania zabezpečil dodržanie článku 45 služobného poriadku
a zásady rovnosti zaobchádzania, pričom priznanie neurčitého počtu prioritných bodov nad vymedzený počet po tom, ako sa dotknutí
úradníci odvolali, môže z tohto hľadiska predstavovať primerané opatrenie.
Pokiaľ ide o systém cieľového priemeru určeného hodnotiteľom na účely pridelenia bodov za zásluhy, ktorý vyplýva z poznámok
a posúdení správy o služobnom postupe, aj keď je pravda, že má za následok porovnávanie týchto správ v prvom rade v rámci
generálneho riaditeľstva a že celkový počet získaných bodov na povýšenie je až v druhom rade porovnávaný na úrovni celej Komisie,
predsa však tento systém nie je možné kritizovať, pretože sleduje legitímny cieľ, a to vylúčiť subjektivitu vyplývajúcu z posúdenia
rôznych hodnotiteľov a v dôsledku toho je jeho úlohou najmä zabezpečiť lepšie porovnanie správ úradníkov patriacich do rôznych
generálnych riaditeľstiev. Systém cieľového priemeru sa ako taký nemôže považovať za nezlučiteľný s požiadavkou rozšíreného
hodnotenia zásluh.
V tejto súvislosti, aj keď prísne uplatnenie cieľového priemeru v prípade generálnych riaditeľstiev, ktoré majú veľmi obmedzený
počet úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie v danej platovej triede a ktorí v dôsledku toho nepredstavujú reprezentatívnu
vzorku odzrkadľujúcu bežnú realitu, by mohlo skresliť porovnávacie hodnotenie správ o služobnom postupe na úrovni Komisie
takým spôsobom, ktorý by bol v rozpore s článkom 45 služobného poriadku a so zásadou rovnosti zaobchádzania, všeobecné vykonávacie
ustanovenia k tomuto článku prijaté touto inštitúciou umožňujú menovaciemu orgánu, ktorý rozhoduje o odvolaniach podaných
úradníkmi, a výborom pre povýšenie, ktoré môžu výnimočne zrušiť obmedzenie prídelu počtu bodov na povýšenie, ktoré má k dispozícii
generálne riaditeľstvo, ktoré prekročilo cieľový priemer, zohľadniť osobitné situácie, pokiaľ nastanú, a zabezpečiť, aby sa
reprezentatívne hodnotenie zásluh úradníkov danej platovej triedy v rámci generálneho riaditeľstva vo forme bodov za zásluhy
neodôvodneným spôsobom neodrážalo na individuálnom postavení úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie, pokiaľ ide
o počet prioritných bodov pridelených každému generálnemu riaditeľstvu.
(pozri body 56, 59 – 61, 63 – 68, 71, 72, 74 – 77)
Odkaz: Súd prvého stupňa, 10. júla 1992, Mergen/Komisia, T‑53/91, Zb. s. II‑2041, bod 36; Súd prvého stupňa, 13. júla 1995,
Rasmussen/Komisia, T‑557/93, Zb. VS s. I‑A‑195, II‑603, bod 22; Súd prvého stupňa, 16. septembra 1998, Rasmussen/Komisia,
T‑234/97, Zb. VS s. I‑A‑507, II‑1533, bod 24; Súd prvého stupňa, 3. októbra 2000, Cubero Vermurie/Komisia, T‑187/98, Zb. VS
s. I‑A‑195, II‑885, bod 61; Súd prvého stupňa, 22. februára 2000, Rose/Komisia, T‑22/99, Zb. VS s. I‑A‑27, II‑115, bod 57;
Súd prvého stupňa, 9. júla 2002, Callebaut/Komisia, T‑233/01, Zb. VS s. I‑A‑115, II‑625, bod 46; Súd prvého stupňa, 19. marca
2003, Tsarnavas/Komisia, T‑188/01 až T‑190/01, Zb. VS s. I‑A‑95, II‑495, bod 121; Súd prvého stupňa, 15. septembra 2005, Casini/Komisia,
T‑132/03, Zb. VS s. I‑A‑253, II‑1169, bod 53 a tam citovaná judikatúra
2.
Prechodné ustanovenia zavedené všeobecnými vykonávacími ustanoveniami k článku 45 služobného poriadku prijaté Komisiou, ktoré
umožňujú generálnym riaditeľstvám prideliť v rámci povýšenia za rok 2003 až štyri osobitné dodatočné prioritné body na účely
zohľadnenia úradníkov navrhnutých na povýšenie v predchádzajúcom období, ktorí však neboli povýšení, v rámci limitu 150 %
možností povýšenia v uvedenom období, nie sú v rozpore s článkom 45 služobného poriadku. Pridelenie týchto bodov totiž nie
je povinné a nevedie automaticky k povýšeniu, má však dočasne zabezpečiť prechod z jedného systému povyšovania na druhý a je
vhodným spôsobom, ako zohľadniť skutočnosť, že títo úradníci už boli navrhnutí na povýšenie v rámci predchádzajúceho obdobia,
a zároveň tiež zohľadniť rozpočtové obmedzenia týkajúce sa disponibilných pracovných miest v roku 2003.
Tieto ustanovenia nezasahujú do zásady rovnosti zaobchádzania. Keďže úlohou osobitných prioritných bodov je odmeňovať úradníkov
s osobitnými zásluhami v rámci generálneho riaditeľstva z dôvodu zásluh, ktoré preukázali v minulosti bez toho, aby boli povýšení,
títo úradníci sa nenachádzajú v porovnateľnej situácii s inými úradníkmi, ktorí so zreteľom na tento aspekt ich zásluh neboli
navrhnutí na povýšenie. Nenachádzajú sa ani v situácii porovnateľnej so situáciou úradníkov navrhnutých na povýšenie v predchádzajúcom
období, avšak neboli povýšení, ktorým z dôvodu 150 % možností povýšenia v uvedenom období nie je možné prideliť tieto body,
pretože zásluhy týchto posledných uvedených, ako boli počas predchádzajúceho obdobia posúdené generálnymi riaditeľstvami,
sú nižšie ako zásluhy prvých uvedených úradníkov, pričom poradie, v ktorom boli zapisovaní do zoznamu úradníkov navrhnutých
na povýšenie, bolo určované generálnym riaditeľstvom, do ktorého patrili, podľa posúdenia ich zásluh. V tejto súvislosti skutočnosť,
že sa počet úradníkov, ktorí majú nárok na tieto body, mení podľa veľkosti generálneho riaditeľstva, nezakladá porušenie zásady
zákazu diskriminácie. Naopak, rovnosť zaobchádzania s úradníkmi patriacimi do rôznych generálnych riaditeľstiev je zabezpečená
práve skutočnosťou, že dotknuté obmedzenie je vyjadrené percentuálnym podielom možností povýšenia v predchádzajúcom období,
a teda umožňuje zohľadniť rozdiely existujúce medzi generálnymi riaditeľstvami, pokiaľ ide o počet úradníkov, ktorí prichádzajú
do úvahy pre povýšenie v rámci každého generálneho riaditeľstva.
(pozri body 91, 92, 94 – 97 a 106 – 110)
3.
Sľub, že úradník, pretože zostal nepovýšený z predchádzajúceho obdobia, bude povýšený, aj keby sa preukázal, nemôže v ňom
vyvolať legitímnu dôveru so zreteľom na to, že bol daný bez toho, aby zohľadnil uplatniteľné ustanovenia služobného poriadku,
pričom bola porušená povinnosť uskutočniť porovnávacie hodnotenie zásluh úradníkov, ktorí prichádzajú do úvahy pre povýšenie,
ako je stanovené v článku 45 služobného poriadku.
(pozri bod 122)
Odkaz: Súd prvého stupňa, 26. októbra 2000, Verheyden/Komisia, T‑138/99, Zb. VS s. I‑A‑219, II‑1001, bod 71 a tam citovaná
judikatúra