CELEX: 62007FJ0033
Virkamiehet
Henkilöstö
Ylennys

Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
Yleisen talousarvion ”tutkimukseen” tarkoitetuilla määrärahoilla palkattujen virkamiesten ylentämismenettelystä tehdyn komission
päätöksen 2 artikla, jossa säädetään virkamiesten liikkuvuuden rajoittamisesta, ei ole yksikön edun vastainen.
Kyseisen päätöksen, jota sovelletaan virkamiehiin, jotka ovat entisiä väliaikaisia toimihenkilöitä ja jotka on palkattu yleisen
talousarvion ”tutkimukseen” tarkoitetuilla määrärahoilla, 2 artiklan kohdassa säädetään komission hyväksymistä henkilöstösääntöjen
45 artiklan yleisistä täytäntöönpanosäännöksistä poiketen, että kyseiset virkamiehet, jotka kilpailun seurauksena kuuluvat
yleisen talousarvion osan ”tutkimus” alaan, säilyttävät heille väliaikaisina toimihenkilöinä kertyneet ylennyspisteet. Tämän
päätöksen 2 artiklan 2 kohdan mukaan mainitut ansio- ja etusijapisteet kuitenkin poistetaan siinä tapauksessa, että asianomaiset
virkamiehet siirretään heidän omasta pyynnöstään tehtäviin, jotka kuuluvat yleisen talousarvion osaan ”toiminta”, koeajalla
olevaksi virkamieheksi nimittämistä seuraavien kahden vuoden aikana.
Kyseessä oleva asianomaisten virkamiesten liikkuvuuden rajoittaminen on perusteltua komission toiminnan varmistamiseen ja
siten yksikön etuun liittyvien seikkojen perusteella. Vaikka henkilöstövoimavarojen asianmukainen jakaminen ja virkemiesten
liikkuvuus toimielimen sisällä ovat yksikön edun mukaisia tavoitteita, yksikön etu ei muodostu pelkästään niistä. Kyseisellä
päätöksellä on tarkoitus kannustaa virkamiehiä, jotka ovat entisiä väliaikaisia toimihenkilöitä ja jotka on palkattu yleisen
talousarvion ”tutkimukseen” tarkoitetuilla määrärahoilla, pysymään vähintään kahden vuoden ajan niissä yleisen talousarvion
osan ”tutkimus” alaan kuuluvissa toimissa, joihin heidät on vakinaistettu ja joiden osalta he täyttävät vaadittavat pätevyysvaatimukset.
Kyseisistä säännöksistä käy ilmi, että komissio ei ole jättänyt tiedostamatta sitä yksikön intressiä, joka liittyy virkamiesten
liikkuvuuteen toimielimen sisällä, vaan päinvastoin pyrkii sovittamaan tämän intressin yhteen erityisesti tavoittelemiensa
muiden yksikön intressien kanssa. Niinpä virkamiesten liikkuvuuden rajoittaminen on rajoitettu koskemaan ainoastaan sellaisia
yleisen talousarvion osan ”tutkimus” alaan kuuluvia virkamiehiä, jotka ovat entisiä väliaikaisia toimihenkilöitä ja jotka
on vakinaistettu samaan yleisen talousarvion osan alaan kuuluviin toimiin alle kaksi vuotta sitten. Rajoittamisen ajallinen
soveltamisala on erityisesti rajoitettu koskemaan kahden vuoden ajanjaksoa siitä hetkestä lukien, jolloin kyseiset virkamiehet
on nimitetty koeajalla oleviksi virkamiehiksi.
Kyseisessä päätöksessä ei ole loukattu yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Päätöksen 2 artiklan 3 kohdassa säädetään poikkeuksena
saman päätöksen 2 artiklan 2 kohdalle, että 1 kohdassa mainitut kolme virkamiesryhmää säilyttävät heille väliaikaisina toimihenkilöinä
kertyneet ylennyspisteet vaikka heidät siirrettäisiin yleisen talousarvion osaan ”toiminta” kuuluviin tehtäviin koeajalla
oleviksi virkamiehiksi nimittämistä seuraavien kahden vuoden aikana. Yhden näistä ryhmistä muodostavat virkamiehet, ”jotka
nimittävä viranomainen siirtää toisiin tehtäviin yksikön edun huomioon ottaen henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohdan nojalla”.
Päätöksen 2 artiklan tavoitteista käy ilmi, että komissio aikoo siten nimetä siirrettävät virkamiehet yksinomaan yksikön edun
perusteella ja ottamatta huomioon asianomaisten virkamiesten liikkuvuutta koskevia toiveita, mihin toimielimille henkilöstösääntöjen
7 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa annetaan saman kohdan toista alakohtaa lukuun ottamatta mahdollisuus. Vaikka
siirtämisestä on aina päätettävä yksikön edun mukaan, siirrettävien virkamiesten asemat poikkeavat olennaisesti toisistaan
sen mukaan, onko heidän liikkuvuutta koskevia toiveitaan otettu huomioon vai ei.
Toinen kyseisen päätöksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista virkamiesryhmistä koostuu virkamiehistä, jotka siirretään heidän
omasta pyynnöstään ja jotka ovat toimineet vähintään kahden vuoden ajan erityisen merkittävänä pidettävässä toimessa. Tältä
osin on perusteltua kohdella eri tavalla virkamiehiä, jotka siirretään heidän omasta pyynnöstään yleisen talousarvion osaan
”toiminta” kuuluviin tehtäviin koeajalla oleviksi virkamiehiksi nimittämistä seuraavien kahden vuoden aikana, sen mukaan,
ovatko kyseiset virkamiehet olleet vai eivätkö he ole olleet vähintään kahden vuoden ajan erityisen merkittävänä pidettävässä
toimessa. Vaikka erityisen merkittävänä pidettävään toimeen nimitetty virkamies yleensä siirretään vasta viiden vuoden kuluttua,
sitä toteamusta, jonka mukaan kyseinen virkamies on muihin virkamiehiin nähden erilaisessa asemassa vasta viiden vuoden kuluttua
eikä kahden vuoden kuluttua, ei voida pitää paikkansapitävänä. Erityisen merkittäviin toimiin palkattuja virkamiehiä koskeva
korostunut liikkuvuuteen liittyvä velvollisuus seuraa siitä, että kyseiset virkamiehet ovat toimensa luonteen vuoksi alttiimpia
taloudellisia sääntöjenvastaisuuksia ja intressiristiriitoja koskeville riskeille. Erityisen merkittäviin toimiin palkatut
virkamiehet ovat näin ollen objektiivisesti muista virkamiehistä poikkeavassa asemassa koko toimessaan toimimisen ajan eivätkä
vasta viiden vuoden kuluttua. Näissä olosuhteissa ei ole syytä katsoa, että liikkuvuutta koskevien poikkeussääntöjen soveltaminen
näihin virkamiehiin olisi perusteltua vasta viiden vuoden kuluttua. Kun otetaan huomioon se yksikön intressi, joka liittyy
erityisen merkittäviin toimiin palkattujen virkamiesten liikkuvuuden edistämiseen niiden riskien rajoittamiseksi, joille he
ovat alttiina, on päinvastoin kohtuullista jättää kyseiset virkamiehet sellaisen säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle, jolla
voimakkaasti kannustetaan pysyvyyteen kahden vuoden ajan heidän nimittämisestään koeajalla oleviksi virkamiehiksi lukien.
Kyseisessä 2 artiklan 3 kohdassa säädetty mainittuja virkamiehiä koskeva poikkeus ei siis ole suhteeton sillä tavoiteltuun
päämäärään nähden.
(ks. 32, 67–73 ja 90–96 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑237/95, Carbajo Ferrero v. parlamentti, 12.6.1997 (Kok. H. 1997, s. I‑A‑141
ja II‑429, 99 kohta).