CELEX: 61981CJ0319
Traktatbrud
spiritusafgifter

1 Ved staevning indgivet til Domstolens justitskontor den 23 . december 1981 har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om , at det statueres , at Den italienske Republik ikke har overholdt de forpligtelser , der paahviler den i medfoer af     EOEF-traktatens artikel 95 , idet den , for saa vidt angaar omsaetningsafgiften ( moms ), har anvendt en differentieret afgiftsordning for spiritus , som hviler paa oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse .
2 Efter det italienske momssystem eksisterer der foruden en standardsats en nedsat sats og to forhoejede satser . Den foerste forhoejede sats , som ved sagsanlaegget var paa 18 % , blev ved lovdekret nr . 697 af 1 . oktober 1982 ( GU RI nr . 273 af 4 . 10 . 1982 ) forhoejet til 20 % . Den anvendes paa en raekke forbrugsvarer , som efter den italienske lovgivers skoen er overfloedige , eller som ikke opfylder noget egentligt behov . Den anden forhoejede sats , der anvendes paa forbrugsgoder , som ifoelge den nationale lovgiver kan betegnes som luksusvarer eller statusgoder , androg 35 % ved sagsanlaegget og blev senere forhoejet til 38 % ved lovdekret nr . 697 af 1 . oktober 1982 .
3 I medfoer af lovdekret nr . 58 af 4 . marts 1977 ( GU RI nr . 70 af 14 . 3 . 1977 ), stadfaestet som lov nr . 183 af 9 . maj 1977 ( GU RI nr . 129 af 13 . 5 . 1977 ) og senere aendret ved lovdekret nr . 697 af 1 . oktober 1982 ( GU RI nr . 273 af 4 . 10 . 1982 ), paalaegges al spiritus de forhoejede satser . Der sondres imidlertid mellem paa den ene side gin og spiritus , der er forsynet med oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse eller som beskyttes af saerlige forholdsregler paa produktionsstedet , hvoraf der svares en afgift paa 35 % , nu 38 % , og paa den anden side anden spiritus , der paalaegges en afgift paa 18 % , nu 20 % .
4 Da der ikke i Italien findes bestemmelser til beskyttelse af oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse , for saa vidt angaar indenlandsk fremstillet spiritus _ isaer spiritus af typen »grappa« _ mente Kommissionen , at dette system i kraft af ovennaevnte kriterium indfoerte en undergruppe i skattemaessig henseende med det resultat , at naesten al spiritus , som importeres fra andre medlemsstater , beskattes hoejere end lignende eller konkurrerende indenlandske varer .
5 Da Kommissionen fandt , at dette afgiftssystem var uforeneligt med traktatens artikel 95 , indledte den en procedure efter traktatens artikel 169 og fremsatte den 2 . februar 1979 en begrundet udtalelse om den forhoejede afgift for saavel gin som for spiritus med oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse fremstillet i de andre medlemslande . I udtalelsen fastslaas det , at Den italienske Republik ved at opretholde dette afgiftssystem har tilsidesat de forpligtelser , som paahviler den i medfoer af traktatens artikel 95 , og Den italienske Republik opfordres til at traeffe de noedvendige foranstaltninger til at bringe forholdet til ophoer .
6 Da Den italienske Republik ikke rettede sig efter den fremsatte udtalelse , har Kommissionen anlagt naervaerende sag .
7 Kommissionen , hvis paastande stoettes af den britiske regering , har i det vaesentlige gjort gaeldende , at det omtvistede differentierede afgiftssystem har til foelge , at naesten al spiritus , der importeres fra andre medlemsstater , beskattes haardere end naesten al italiensk spiritus , og at systemet saaledes beskytter den nationale produktion . Selv om Kommissionen anerkender , at medlemsstaterne har mulighed for at indfoere differentierede afgiftssystemer selv for lignende eller konkurrerende varer , naar blot de betingelser , som Domstolen har fastslaaet i dom af 14 . januar 1981 ( Vinal , sag 46/80 , Sml . 1981 , s . 77 ), opfyldes , har den anfoert , at de af den italienske regering valgte kriterier ikke opfylder disse betingelser . Det kriterium , der hviler paa oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse , bevirker efter Kommissionens opfattelse , at naesten al importeret spiritus paa forhaand ikke vil vaere omfattet af den lavere sats , som er forbeholdt naesten hele den italienske produktion , mens det forhold , at andre medlemsstater beskytter oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse , for saa vidt angaar spiritus , ikke i tilstraekkelig grad adskiller disse spiritustyper fra de italienske spiritustyper til at berettige en forskelsbehandling . Til stoette for sin opfattelse har Kommissionen anfoert , at prisen foer moms for visse importerede spiritustyper og for visse italiensk fremstillede typer ligger paa nogenlunde samme niveau ; dette forhold modsiger den italienske regerings udtalelse om , at de varer , af hvilke der svares den hoejeste afgift , forbruges af en kundekreds , som fortrinsvis koeber luksusvarer eller statusgoder , og som har en hoejere skatteevne .
8 Den italienske Republiks regering har _ saavel under den administrative procedure som for Domstolen _ vedholdende tilbagevist paastanden om traktatbrud . Den har for det foerste anfoert , at ifoelge Domstolens faste praksis bestaar der intet forbud mod , at medlemsstaterne _ endog for identiske produkter _ indfoerer differentierede afgiftssystemer efter objektive kriterier , saasom produktionsforhold eller benyttede raastoffer ( 22 . 6 . 1976 , Bobie , sag 127/75 , Sml . 1976 , s . 1079 ; 10 . 10 . 1978 , Hansen , sag 148/77 , Sml . 1978 , s . 1787 ; 30 . 10 . 1980 , Schneider , sag 26/80 , Sml . 1980 , s . 3469 ; 14 . 1 . 1981 , Chemial , sag 140/79 , og Vinal , sag 46/80 , Sml . 1981 , s . 1 henholdsvis 77 ; 27 . maj 1981 , Essevi og Salengo , forenede sager 142 og 143/80 , Sml . 1981 , s . 1413 ). Regeringen har isaer anfoert , at Domstolen i dommene af 14 . januar 1981 , Chemial og Vinal , har udtalt , at et differentieret afgiftssystem ikke kan anses for en indirekte beskyttelse af den indenlandske produktion , jf . artikel 95 , stk . 2 , alene af den grund , at den haardest beskattede vare i virkeligheden er en vare , som udelukkende importeres fra de andre medlemsstater .
9 Ifoelge den italienske regering stoettes anvendelsen af den forhoejede afgift paa saavel gin som spiritus med oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse , som er reguleret eller beskyttet ved saerlige foranstaltninger paa produktionsstedet , paa objektive kriterier . Den hoejeste omsaetningsafgift , som paalaegges denne spiritustype , udtrykker det legitime formaal med alle momssystemer , nemlig at der svares forskellige afgifter af forbrugsvarer alt efter , om der er tale enten om forbrugsvarer , der opfylder et vaesentligt eller i det mindste noedvendigt behov , eller om overfloedige varer eller endelig om luksusvarer eller statusgoder .
10 Spiritus , der er beskyttet i kraft af oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse , hoerer netop paa grund af dette forhold under sidstnaevnte kategori , som derfor er saerlig efterspurgt af de bedst stillede samfundsgrupper , saaledes at formaalet med den forhoejede afgift »udelukkende er , ud fra princippet om den fordelende retfaerdighed , at ramme et luksusforbrug , der i sig selv skaber formodning om en stoerre skatteevne hos de paagaeldende grupper« . Det omtvistede afgiftssystem opfylder saaledes de krav om objektivitet og neutralitet , som stilles for at kunne indfoere differentieret beskatning af lignende og konkurrerende varer , uden at artikel 95 overtraedes .
11 For saa vidt angaar de faktiske omstaendigheder , har den italienske regering yderligere anfoert,at indenlandsk fremstillet gin , som i henseende til volumen overstiger importeret gin , ud fra samme overvejelser paalaegges den hoejeste afgift . Den har tilfoejet , at den forhoejede beskatning af spiritus med kontrolleret oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse ikke har foert til en beskyttelse af andre varer , og derfor ikke omfattes af forbudet i artikel 95 , stk . 2 . Det fremgaar nemlig af de af begge parter fremlagte statistiske oplysninger , at importen til Italien fra de andre medlemsstater _ navnlig Det forenede Kongerige og Frankrig _ saavel af gin som af spiritus med oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse alt i alt er steget betydeligt fra 1971 til 1981 .
12 Inden gennemgangen af de forskellige synspunkter , som parterne i den foreliggende sag har fremfoert , bemaerkes , at som det fremgaar af staevningens formulering og som bekraeftet af Kommissionen under den mundtlige forhandling , vedroerer sagen ikke beskatningen af gin , men udelukkende beskatningen af spiritus , der er forsynet med oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse , eller som er reguleret eller beskyttet ved saerlige foranstaltninger paa produktionsstedet .
13 For saa vidt angaar disse spiritustyper , har Den italienske Republiks regering med rette gjort gaeldende , at faellesskabsretten efter Domstolens faste praksis »ikke paa sit nuvaerende udviklingstrin [begraenser] den enkelte medlemsstats frihed til at indfoere et differentieret afgiftssystem for visse produkter efter objektive kriterier . . . Saadanne differentieringer er forenelige med faellesskabsretten , hvis de forfoelger formaal i den oekonomiske politik , der ogsaa er forenelige med kravene i traktaten og i afledt ret , og hvis det differentierende afgiftssystem er udformet saaledes , at saavel enhver form for direkte eller indirekte forskelsbehandling af varer indfoert fra andre medlemsstater som beskyttelse til fordel for konkurrerende indenlandske varer undgaas« ( dom af 27 . 5 . 1981 , Essevi og Salengo , forenede sager 142 og 143/80 , Sml . 1981 , s . 1413 ).
14 Det kan i oevrigt ikke bestrides , at medlemsstaterne inden for rammerne af de harmoniserede omsaetningsafgiftssystemer har mulighed for at paalaegge isaer visse forbrugsgoder , som betragtes som luksusvarer , en hoejere afgift . Den frihed , som saaledes maa indroemmes medlemsskaberne til at opkraeve interne     afgifter , kan dog ikke berettige , at det grundlaeggende princip om forbud mod afgiftsmaessig forskelsbehandling efter artikel 95 fraviges , idet medlemsstaterne skal holde sig inden for rammerne af artikel 95 og overholde forbudet .
15 Efter gennemgangen af det omtvistede afgiftssystem skal det fastslaas , at det ikke opfylder disse krav .
16 Som fastslaaet gentagne gange af Domstolen , bl.a . i dommene af 27 . februar 1980 ( Kommissionen mod Frankrig , sag 168/79 , Kommissionen mod Italien , sag 169/78 , og Kommissionen mod Danmark , sag 171/78 , Sml . 1980 , henholdsvis s . 347 , s . 385 og s . 447 ) findes der blandt spiritusprodukter , set under ét , et ubestemt antal drikkevarer , som kan betragtes som lignende varer , jf . artikel 95 , stk . 1 , og selv i de tilfaelde , hvor det ikke er muligt at fastslaa en tilstraekkelig grad af lighed mellem de paagaeldende varer , har alle disse former for spiritus dog faelles traek , som er tilstraekkeligt fremtraedende til , at det antages , at der bestaar et i hvert fald delvist eller potentielt konkurrenceforhold . Dette forhold er tilstraekkeligt til at udlede , at det enkelte afgiftssystem ikke maa vaere saaledes udformet , at det kan beskytte den indenlandske produktion . Det er derfor vigitigt at undersoege det potentielle marked for de paagaeldende varer uden beskyttelsesforanstaltninger og uden at sammenligne forbrugs- og importstatistikker .
17 Da der er tale om lignende eller konkurrerende varer , der som saadanne er omfattet af artikel 95 , stk . 2 , kan det foelgelig ikke betragtes som foreneligt med forbudet mod forskelsbehandling efter denne bestemmelse at indfoere et kriterium for forhoejet beskatning som f.eks . oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse , der pr . definition under ingen omstaendigheder kan anvendes paa lignende indenlandske varer eller paa indenlandske varer , som konkurrerer med varer importeret fra de andre medlemsstater , jf . artikel 95 , stk . 2 . En saadan ordning indebaerer , at de indenlandske varer paa forhaand fritages fra den haardeste beskatning , da de aldrig opfylder betingelserne for den forhoejede afgift , og at alene den nationale lovgiver ved ikke at indfoere et generelt system for samtlige spiritustyper kan forlaenge denne situation paa ubestemt tid , uden at der i oevrigt tages hensyn til ligheder eller forskelle mellem indenlandske varer og varer importeret fra andre medlemsstater , for saa vidt angaar fremstillingsmaade , kvalitet , pris og konkurrenceforhold .
18 Afgiftssystemets diskriminerende karakter og i alle tilfaelde dets beskyttende virkning i forhold til den indenlandske produktion fremgaar klart af de statistiske oplysninger , som sagsoegte har fremlagt , og hvorefter mindst 98,5 % af den importerede spiritus i perioden 1975-1981 var omfattet af den forhoejede sats paa 35 % ( efter den italienske regerings skoen importerede Italien kun mellem 2 000 og 3 000 hl spiritus , hvoraf der svaredes 18 % , ud af en samlet aarlig import paa mellem 194 099 hl 284 087 hl ), mens der af mere end 98,5 % af italiensk spiritus kun svaredes en afgift paa 18 % ( det aarlige forbrug af italiensk gin , hvoraf der svaredes 35 % , ansattes til ca . 4 000 hl , hvorimod det samlede forbrug af indenlandsk spiritus svingede mellem 266 978 hl og 368 644 hl aarligt ).
19 Det maa heller ikke overses , at selv om visse oprindelsesbetegnelser eller herkomstbenaevnelser kan bevirke , at de varer , der omfattes heraf , anses for at vaere af en saerlig kvalitet , betragtes spiritus med et saadant praedikat dog ikke uden videre som forbrugsgoder i luksusklassen eller statusgoder . Det gaelder isaer , naar disse spiritustyper ikke i oprindelsesstaten anses for at tilhoere disse goder
20 Selv om den formodning om , at der er tale om en luksusvare eller et statusgode , som den italienske lovgiver stoetter paa oprindelsesbetegnelsen eller herkomstbenaevnelsen , men som ikke er godtgjort , i oevrigt paa et givet tidspunkt i én eller flere medlemsstater maatte svare til visse tidligere forbrugsvaner , maa der tages hensyn til det forhold , at oprettelsen af et faelles marked , hvor varerne , jf . traktatens artikler 2 og 3 , frit kan cirkulere uden konkurrenceforvridning , har til formaal at modvirke en fastfrysning af forbrugsvanerne ved i videst mulige omfang at sikre , at samtlige forbrugere faar lige adgang til alle Faellesskabets varer .
21 Det skal endelig fastslaas , at ovenstaaende betragtninger paa ingen maade hindrer medlemsstaterne i _ under overholdelse af de relevante direktiver _ at fastsaette en hoejere momssats for luksusvarer end for indenlandske eller importerede varer , der ikke kan betegnes saaledes , dog under forudsaetning af , at de kriterier , der anvendes for at fastlaegge den gruppe varer , der beskattes haardest , ikke indebaerer en forskelsbehandling i forhold til lignende importerede varer eller importerede varer , som konkurrerer med indenlandske varer , jf . artikel 95 , stk . 2 .
22 Herefter har Den italienske Republik , for saa vidt angaar varer importeret fra andre medlemsstater , undladt at opfylde sine forpligtelser efter EOEF-traktatens artikel 95 ved for spiritus _ ifoelge lovdekret nr . 58 af 4 . marts 1977 om almindelig omsaetningsafgift _ at anvende et differentieret afgiftssystem paa grundlag af oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 . Den italienske Republik har , for saa vidt angaar varer importeret fra andre medlemsstater , undladt at opfylde sine forpligtelser efter EOEF-traktatens artikel 95 ved for spiritus _ ifoelge lovdekret nr . 58 af 4 . marts 1977 om almindelig omsaetningsafgift _ at anvende et differentieret afgiftssystem paa grundlag af oprindelsesbetegnelse eller herkomstbenaevnelse .
2 . Sagsoegte afholder sagens omkostninger .