CELEX: 61991CJ0027
Arbejdskraftens frie bevægelighed
indirekte forskelsbehandling
socialsikringsbidrag

1 Ved dom af 7. januar 1991, indgaaet til Domstolen den 28. januar s.aa., har Cour d' appel de Chambéry i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt Domstolen et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Traktatens artikel 48 og artikel 7, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet (EFT 1968 II, s. 467).
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d' allocations familiales de la Savoie (herefter benaevnt "URSSAF") og selskabet Hostellerie Le Manoir (herefter benaevnt "Le Manoir") vedroerende socialsikringsbidrag, der af Le Manoir som arbejdsgiver skulle indbetales i anledning af en ansaettelse som praktikant hos Le Manoir i perioden 2. april 1985 - 30. september 1985 af Noreen Haugh, der er irsk statsborger og under uddannelse paa en teknisk skole i Irland.
3 Ifoelge fransk lovgivning falder alene arbejdsgivere, der med henblik paa faglig uddannelse modtager praktikanter, som er omfattet af det franske Undervisningsministeriums praktikantordning, ind under regler om betaling af socialsikringsbidrag, der beregnes paa grundlag af den til praktikanterne reelt udbetalte loen, selv om denne loen er lavere end mindsteloennen (salaire minimal interprofessionnel de croissance (herefter benaevnt "SMIC").
4 URSSAF var af den opfattelse, at Le Manoir ikke, da der ikke var indgaaet nogen aftale paa omraadet mellem Frankrig og Irland, for saa vidt angik en praktikant, der ikke hoerte under det franske Undervisningsministeriums regler, kunne vaere omfattet af bestemmelserne i denne lovgivning, hvorfor man kraevede betaling af bidrag beregnet paa grundlag af SMIC og ikke paa grundlag af den lavere loen, der faktisk var blevet udbetalt.
5 Tvisten herom er blevet indbragt for Cour d' appel de Chambéry, der har besluttet at udsaette sagen og anmode Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:
"Er det foreneligt med princippet om arbejdskraftens frie bevaegelighed og forbuddet mod forskelsbehandling, for saa vidt angaar afloenning og sociale fordele, jf. Rom-Traktatens artikel 48 og artikel 7, stk. 2, i Raadets forordning af 15. oktober 1968, at en institution, der i Frankrig har til opgave at opkraeve socialsikringsbidrag, ved beregningen af arbejdsgiverens socialsikringsbidrag for en irsk praktikant, der er udsendt af en uddannelsesinstitution som led i en faglig uddannelse, anvender et andet grundlag end for franske praktikanter, alene med den begrundelse, at den irske praktikant ikke, som foelge af sin nationalitet, er omfattet af det franske uddannelsessystems ordning for faglig uddannelse, og at der ikke paa dette omraade er indgaaet en aftale mellem Frankrig og Irland?"
6 Hvad naermere angaar hovedsagens faktiske omstaendigheder og retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
7 Med henblik paa besvarelsen af spoergsmaalet fra Cour d' appel de Chambéry fremhaeves foerst, at begrebet arbejdstager efter betydningen i Traktatens artikel 48 og naevnte forordning nr. 1612/68 er et faellesskabsretligt begreb. Det fremgaar af Domstolens praksis, at enhver, der udoever en faktisk og reel beskaeftigelse, skal betragtes som arbejdstager, hvorved der skal ses bort fra en beskaeftigelse af saa ringe omfang, at den fremtraeder som et rent marginalt supplement. Det vaesentligste kendetegn ved arbejdsforholdet er, at en person i en vis periode praesterer ydelser mod vederlag for en anden og efter dennes anvisninger (jf. eksempelvis dom af 21.6.1988, sag 197/86, Brown, Sml. s. 3205).
8 Det er i Domstolens praksis fastslaaet, at den omstaendighed, at en person praesterer ydelser paa grundlag af en kontrakt om praktikanttjeneste, ikke kan vaere til hinder for at anse praktikanten for arbejdstager, forudsat at der er tale om faktisk og effektiv erhvervsudoevelse, og at de vaesentlige bestanddele i et arbejdsforhold foreligger (jf. eksempelvis dom af 3.7.1986, sag 66/85, Lawrie-Blum, Sml. s. 2121).
9 Det skal dernaest fastslaas, at nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede i virkeligheden vedroerer praktikanter, selv om de formelt retter sig til arbejdsgiverne. Den omstaendighed, at stoerrelsen af arbejdsgiverbidragene til socialsikring afhaenger af, hvilken kategori af praktikanter der er tale om, paavirker en del af disse arbejdstageres adgang til praktikanttjeneste.
10 Det maa endelig fastslaas, at ifoelge Domstolens faste praksis er det ligebehandlingsprincip, der foelger af Traktatens artikel 48 og artikel 7 i naevnte forordning nr. 1612/68, ikke blot aabenlyse former for forskelsbehandling, begrundet i nationalitet, men ogsaa alle skjulte former for forskelsbehandling, hvorved det samme bliver resultatet, selv om forskelsbehandlingen udoeves paa grundlag af andre formelle kriterier, forbudt (jf. dom af 30.5.1989, sag 33/88, Allué og Coonan, Sml. s. 1591).
11 Det maa i den forbindelse fastslaas, at selv om de i hovedsagen omhandlede nationale regler ikke aabenlyst bygger paa nationalitetskriteriet, beroerer de foerst og fremmest de arbejdstagere i praktikanttjeneste, der er statsborgere i de oevrige medlemsstater. Det kan nemlig fastslaas, at personer, der som led i en faglig uddannelse, der foregaar paa en undervisningsinstitution, gennemfoerer praktikanttjeneste som arbejdstager, for det store flertals vedkommende er omfattet af deres hjemstats Undervisningsministeriums ordning.
12 Herefter maa en ordning, hvorefter en nedsaettelse af arbejdsgivernes bidrag til social sikring forudsaetter, at arbejdsgiveren som praktikanter ansaetter arbejdstagere, der er omfattet af en bestemt medlemsstats Undervisningsministeriums ordning, i realiteten antages at give anledning til forskelsbehandling mellem indenlandske arbejdstagere i praktikanttjeneste og arbejdstagere i praktikanttjeneste, der er statsborgere i de oevrige medlemsstater.
13 Paa baggrund heraf skal spoergsmaalet fra Cour d' appel de Chambéry besvares saaledes, at forbuddet mod enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling, for saa vidt angaar afloenning og sociale fordele, jf. Traktatens artikel 48 og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68, er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en institution, der har til opgave at opkraeve socialsikringsbidrag, ved beregningen af arbejdsgiverens bidrag til social sikring for en praktikant, som ikke er omfattet af det nationale uddannelsessystem, skal anvende et mindre gunstigt grundlag end for en praktikant omfattet af det nationale system.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
14 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Cour d' appel de Chambéry ved dom af 7. januar 1991, for ret:
Forbuddet mod enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling for saa vidt angaar afloenning og sociale fordele, jf. EOEF-Traktatens artikel 48 og artikel 7, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevaegelighed inden for Faellesskabet, er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter en institution, der har til opgave at opkraeve socialsikringsbidrag, ved beregningen af arbejdsgiverens bidrag til social sikring for en praktikant, som ikke er omfattet af det nationale uddannelsessystem, skal anvende et mindre gunstigt grundlag end for en praktikant, der er omfattet af det nationale system.