CELEX: 62008CJ0365
Sladkor
Uredba (ES) št. 318/2006
Člen 16
Izračun zneska proizvodne dajatve
Vključitev s trga umaknjenih količin kvotnega sladkorja v osnovo za izračun proizvodne dajatve
Načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago in veljavnost člena 16 Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006 z dne 20. februarja
2006 o skupni ureditvi trgov v sektorju sladkorja (UL L 58, str. 1).
Ta predlog je bil vložen v okviru postopka na podlagi tožbe, ki jo je vložila družba Agrana Zucker GmbH (v nadaljevanju: Agrana
Zucker) zoper odločbo Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (zvezni minister za kmetijstvo,
gozdarstvo, okolje in vode) z dne 25. marca 2008 glede proizvodne dajatve za tržno leto 2006/2007.

Pravni okvir

Uredba št. 318/2006
Uredba št. 318/2006, ki jo je sprejel Svet v okviru reforme skupne ureditve trgov v sektorju sladkorja za leto 2006, je omogočila
novo ureditev in zmanjšanje kvot. Ta uredba je med drugim vpeljala dajatev, imenovano „proizvodna dajatev“, in nova tržna
orodja, s katerimi bi upravljala Evropska komisija, kot je umik s trga.
Kar zadeva proizvodno dajatev, je v uvodni izjavi 19 Uredbe št. 318/2006 navedeno:
„Uvesti bi bilo treba proizvodno dajatev, ki bi prispevala k financiranju stroškov, ki nastanejo v okviru skupne ureditve
trgov v sektorju sladkorja.“
Člen 16 te uredbe z naslovom „Proizvodna dajatev“ določa:
„1.      Od tržnega leta 2007/2008 naprej se zaračuna proizvodna dajatev za kvote za sladkor […], ki jih imajo podjetja za proizvodnjo
sladkorja […].
2.      Proizvodna dajatev se določi na 12,00 EUR za tono kvotnega sladkorja […].
3.      Skupno proizvodno dajatev, ki se plača v skladu z odstavkom 1, zaračuna država članica podjetjem na svojem ozemlju glede na
kvoto, ki jo imajo v zadevnem tržnem letu.
Podjetja opravijo plačila najpozneje do konca februarja ustreznega tržnega leta.
4.      Podjetja za proizvodnjo sladkorja […] iz Skupnosti lahko od pridelovalcev sladkorne pese ali sladkornega trsa ter dobaviteljev
cikorije zahtevajo, da nosijo do 50 % zadevne proizvodne dajatve.“
„Kvotni sladkor“ je opredeljen v členu 2, točka 5, Uredbe št. 318/2006 kot vsaka količina proizvodnje sladkorja, pripisana
določenemu tržnemu letu v okviru kvote zadevnega podjetja.
Člen 1(2) Uredbe št. 318/2006 določa, da se tržno leto začne 1. oktobra in konča 30. septembra naslednje leto.
V zvezi z umikom s trga uvodna izjava 22 te uredbe določa:
„Vpeljati bi bilo treba nova tržna orodja, s katerimi bi upravljala Komisija. […] [D]a bi ohranili strukturno ravnovesje trgov
s sladkorjem na cenovni ravni, ki je blizu referenčni ceni, bi morala imeti Komisija možnost umakniti sladkor s trga za toliko
časa, kolikor je potrebno, da se na trgu ponovno vzpostavi ravnovesje.“
Člen 19 te uredbe z naslovom „Umik sladkorja“ določa:
„1.      Da bi ohranili strukturno ravnovesje trga na cenovni ravni, ki je blizu referenčni ceni, ter upoštevajoč obveznosti Skupnosti,
ki izhajajo iz sporazumov, sklenjenih v skladu s členom 300 Pogodbe [ES], se lahko do začetka naslednjega tržnega leta umakne
s trga enak odstotek kvotnega sladkorja […] za vse države članice.
[…]
2.      Odstotek umika iz odstavka 1 se določi najpozneje do 31. oktobra zadevnega tržnega leta na podlagi pričakovanih tržnih gibanj
v navedenem tržnem letu.
3.      Vsako podjetje, ki mu je bila dodeljena kvota, v obdobju umika na svoje stroške skladišči količine sladkorja, ki ustrezajo
odstotku iz odstavka 1 za njegovo proizvodnjo v okviru kvote za zadevno tržno leto.
Količine sladkorja, umaknjene tekom tržnega leta, se obravnavajo kot prve količine, proizvedene v okviru kvote za naslednje
tržno leto. Ob upoštevanju pričakovanih gibanj na trgu s sladkorjem pa se lahko v skladu s postopkom iz člena 39(2) odloči,
da se v tekočem in/ali naslednjem tržnem letu ves ali del umaknjenega sladkorja […] šteje za:
–        presežni sladkor […], ki je na voljo za spremembo v industrijski sladkor […],
ali
–        začasno proizvodno kvoto, katere del se lahko ob upoštevanju obveznosti Skupnosti v okviru sporazumov, sklenjenih na podlagi
člena 300 Pogodbe, rezervira za izvoz.
[…]“

Uredba (ES) št. 290/2007
V uvodni izjavi 8 Uredbe Komisije (ES) št. 290/2007 z dne 16. marca 2007 o določitvi odstotka iz člena 19 Uredbe Sveta (ES)
št. 318/2006 za tržno leto 2007/2008 (UL L 78, str. 20) je navedeno:
„V zvezi s tem bi bilo treba upoštevati dejstvo, da bi omejitve, povezane s preventivnim ukrepom, lahko imele resne gospodarske
posledice za podjetja v državah članicah, ki so pokazala posebna prizadevanja v okviru sheme za prestrukturiranje, vzpostavljene
z Uredbo (ES) št. 320/2006. Takšen učinek bi bil dejansko v nasprotju s ciljem te sheme in skupne ureditve trgov v sektorju
sladkorja, s katerim se želi zagotoviti preživetje in konkurenčnost tega sektorja. Zato je treba predvideti izjemo pri uporabi
preventivnega odstotka umika za države članice sorazmerno z odstotkom nacionalne kvote, ki je bila opuščena v okviru zgoraj
navedene sheme za prestrukturiranje.“
Člen 1 Uredbe št. 290/2007 določa:
„1.      Za tržno leto 2007/2008 se odstotek iz člena 19(1) Uredbe (ES) št. 318/2006 določi na 13,5 %.
2.      Z odstopanjem od odstavka 1:
(a)      se odstotek iz navedenega odstavka ne uporablja za podjetja, katerih proizvodnja je nižja od 86,5 % njihovih kvot za tržno
leto 2007/2008;
(b)      se za podjetja, katerih proizvodnja je enaka ali večja od 86,5 % njihovih kvot za tržno leto 2007/2008, proizvedene količine,
ki presegajo 86,5 %, umaknejo;
(c)      se odstotek iz odstavka 1 ne uporablja za količine, proizvedene v državah članicah, v katerih so bile nacionalne kvote sladkorja
umaknjene v višini najmanj 50 % od 1. julija 2006 zaradi opustitve kvot v skladu s členom 3 Uredbe (ES) št. 320/2006.
Za države članice, v katerih je bila nacionalna kvota umaknjena v višini manj kot 50 % od 1. julija 2006 zaradi opustitve
kvot v skladu s členom 3 Uredbe (ES) št. 320/2006, se odstotek umika iz odstavka 1 zniža sorazmerno z umaknjenimi kvotami.
Odstotek, ki se uporablja v skladu s to točko, je določen v Prilogi.
[…]
4.      Količine, umaknjene v skladu z odstavkom 2(b) in odstavkom 3, se štejejo za presežen sladkor […] za tržno leto 2007/2008,
ki bi lahko postala industrijski sladkor […].
[…]“

Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Pristojni upravni organ je leta 2006 družbi Agrana Zucker dodelil kvoto 405.812,4 tone za proizvodnjo sladkorja v tržnih letih
od 2006/2007 do 2014/2015. Na podlagi člena 1(1) in (2)(b) Uredbe št. 290/2007 je isti organ za tržno leto 2006/2007 določil
prag proizvodnje za družbo Agrana Zucker na 86,5 % njene kvote, kar je 351.027,73 tone, in tako določil umik za to družbo,
ki znaša 13,5 % njene kvote, kar je 54.784,67 tone sladkorja.
Z odločbo z dne 28. januarja 2008 je Agrarmarkt Austria (organ za izvajanje plačil) določil proizvodno dajatev, ki jo dolguje
družba Agrana Zucker za tržno leto 2007/2008, na 4.869.748,80 EUR in jo pozval, naj nakaže ta znesek.
Družba Agrana Zucker je zoper odločbo Agrarmarkt Austria vložila pritožbo pri Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft,
Umwelt und Wasserwirtschaft in trdila, da je bila proizvodna dajatev izračunana na podlagi kvote, ki ji je bila dodeljena,
in je bilo torej v to podlago vključenih umaknjenih 54.784,67 tone sladkorja, ki ga ne more več prodati kot količino sladkorja,
ki se je proizvedla v okviru kvote. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft je pritožbo
zavrnil z odločbo z dne 25. marca 2008, ki je predmet postopka pred predložitvenim sodiščem.
Iz predložitvene odločbe je razvidno, da družba Agrana Zucker v postopku v glavni stvari trdi, da upoštevanje količine sladkorja,
ki je bila umaknjena s trga pri obračunu proizvodne dajatve, krši načelo sorazmernosti in načelo prepovedi diskriminacije,
kot je določeno v členu 34(2) ES. Tožeča stranka meni, da se je mogoče izogniti taki kršitvi z razlago člena 16 Uredbe št.
318/2006, ki je v skladu s primarnim pravom.
Predložitveno sodišče v bistvu trdi, da ob upoštevanju pravnih mnenj strank, sodbe z dne 8. maja 2008 v združenih zadevah
Zuckerfabrik Jülich in drugi (C‑5/06 in od C-23/06 do C‑36/06, ZOdl., 2008, str. I-3231) in pomislekov tožeče stranke v postopku
v glavni stvari v zvezi z veljavnostjo člena 16 Uredbe št. 318/2006, vprašanje, ki se postavlja v okviru prava Unije, ne more
biti rešeno brez nadaljnjega postopka in da ni mogoče najti odgovora nanj v sodni praksi Sodišča.
V teh okoliščinah je Verwaltungsgerichtshof prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.       Ali je treba člen 16 Uredbe […] št. 318/2006 […] razlagati tako, da je treba pri odmeri proizvodne dajatve upoštevati tudi
kvoto za sladkor, ki je zaradi preventivnega umika s trga v skladu s členom 1 Uredbe […] št. 290/2007 […] ni mogoče uporabiti?
2.      Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
Ali je člen 16 Uredbe št. 318/2006 v skladu s primarnim pravom, zlasti z načeloma sorazmernosti in prepovedi diskriminacije
iz člena 34 ES?“

Vprašanji za predhodno odločanje

Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 16 Uredbe št. 318/2006 razlagati tako, da se
s trga umaknjena količina kvotnega sladkorja ob uporabi člena 19 te uredbe in člena 1 Uredbe št. 290/2007 vključi v osnovo
za izračun proizvodne dajatve.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari ter španska in litovska vlada zastopajo stališče, da je treba proizvodno dajatev
uporabiti za dejansko proizvedeno in odbitno količino kvotnega sladkorja kot tako, in ne za kvoto samo. Količina sladkorja,
ki je bila umaknjena s trga, ne sme biti upoštevana pri osnovi za izračun te dajatve.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da člen 16(1) Uredbe št. 318/2006 določa, da se od tržnega leta 2007/2008 proizvodna dajatev
zaračunava za kvote za sladkor, ki jih imajo podjetja za proizvodnjo sladkorja. Ta določba tako jasno prikazuje, da je ta
kvota osnova za izračun proizvodne dajatve. Iz tega izhaja, da je osnova za izračun dajatve, ki jo mora plačati podjetje,
ki proizvaja sladkor, kvota sladkorja, ki mu je bila dodeljena za obravnavano tržno leto.
Brez dvoma lahko pojem „proizvodna dajatev“, ki se uporablja v uvodni izjavi 19 Uredbe št. 318/2006 in v členu 16 te uredbe,
pripelje do nesporazuma pri določitvi osnove za izračun te dajatve, ker ne označuje dajatve na eno kvoto, ampak dajatev na
dejansko proizvedena živila. Enako velja za besedilo člena 16(2) navedene uredbe, v skladu s katerim se „proizvodna dajatev
določi na 12,00 EUR za tono kvotnega sladkorja“, saj „kvotni sladkor“ v skladu s členom 2, točka 5, te uredbe opisuje kot
vsako količino proizvodnje sladkorja, pripisano določenemu tržnemu letu v okviru kvote zadevnega podjetja.
Kot je ugotovila generalna pravobranilka v točkah od 46 do 51 svojih sklepnih predlogov, je iz vsebine in sistematike člena
16 Uredbe št. 318/2006 razvidno, da je zakonodajalec Unije v okviru reforme skupne ureditve trgov v sektorju sladkorja želel
vpeljati novo dajatev, katere osnova za izračun ni količina sladkorja, ki je bila dejansko proizvedena, ampak dodeljena kvota
za sladkor. Medtem ko člen 16(1) določa načelo za določitev dajatve za kvote za sladkor, ki jih imajo podjetja za proizvodnjo
sladkorja, člen 16(2) določa višino te dajatve.
To analizo potrjuje člen 16(3) Uredbe št. 318/2006, ki spet določa konkretne oblike določitve proizvodne dajatve. Na eni strani
prvi pododstavek dejansko določa, da „skupno proizvodno dajatev, ki se plača v skladu z odstavkom 1, zaračuna država članica
podjetjem na svojem ozemlju glede na kvoto, ki jo imajo v zadevnem tržnem letu“. Na drugi strani je v drugem pododstavku člena
16(3) zahtevano, da podjetja opravijo plačila najpozneje do konca februarja ustreznega tržnega leta. Do tega datuma se še
ne ve, koliko sladkorja bo pridelanega v tem tržnem letu, saj se tržno leto v skladu s členom 1(2) začne 1. oktobra in konča
30. septembra naslednje leto.
Sicer niti iz Uredbe št. 318/2006 niti iz drugih okoliščin ne izhaja, da je zakonodajalec Unije v skladu s členom 19 te uredbe
iz osnove za izračun proizvodne dajatve želel izvzeti količino kvotnega sladkorja, ki je bila umaknjena s trga. Stališče,
da je te dajatve mogoče zaračunati samo na količino sladkorja, ki ustreza razliki med dodeljenimi kvotami sladkorja in količino
kvotnega sladkorja, ki je umaknjena s trga, nima podlage v členu 16 navedene uredbe, ki je bil analiziran v točkah od 20 do
23 te sodbe.
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 16 Uredbe št. 318/2006 razlagati tako, da se v osnovo za izračun
proizvodne dajatve vključi tudi količina kvotnega sladkorja, ki je umaknjena s trga v skladu s členom 19 te uredbe in členom
1 Uredbe št. 290/2007.

Drugo vprašanje
Drugo vprašanje se nanaša na veljavnost člena 16 Uredbe št. 318/2006. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, predložitveno
sodišče želi izvedeti, ali je ta določba veljavna glede na načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije.
Veljavnost člena 16 Uredbe št. 318/2006 glede na načeli sorazmernosti in prepovedi diskriminacije
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari v bistvu trdi, da je vključitev s trga umaknjenih količin kvotnega sladkorja v osnovo
za izračun proizvodne dajatve v nasprotju z načelom sorazmernosti, saj vodi do plačila dajatve na podlagi količine sladkorja,
ki ni bila pridelana in tako ne obstaja, oziroma do plačila dajatve na podlagi količine sladkorja, ki je bila dejansko pridelana,
ampak velja kot presežek sladkorja, ki lahko bodisi postane industrijski sladkor, ki se prodaja do polovice cene kvotnega
sladkorja, bodisi se pretvori kot kvotni sladkor v naslednje tržno leto, v katerem bo obremenjen s proizvodno dajatvijo. Finančne
obremenitve, ki so bile s tem naložene podjetjem za proizvodnjo sladkorja, niso bile potrebne za dosego cilja, določenega
v uvodni izjavi 19 Uredbe št. 318/2006, ker so prihodki iz proizvodne dajatve presegli izdatke v okviru skupne ureditve trga
v sektorju sladkorja.
Enakega mnenja so španska, litovska in poljska vlada, ki prav tako trdijo, da je določitev proizvodne dajatve na količino
kvotnega sladkorja, ki je osnova za izračun količine sladkorja, umaknjene s trga, za prizadeta podjetja nesorazmerna finančna
bremenitev. Tožeča stranka v postopku v glavni stvari, ki se tako kot litovska vlada sklicuje na sodbo Zuckerfabrick Jülich
in drugi, še posebej trdi, da se kljub široki diskrecijski pravici, ki jo imajo institucije na tem področju, proizvajalce
sme obremeniti samo toliko, kolikor je to potrebno za dosego cilja, ki mu sledi dajatev. Poljska vlada, ki v zvezi s tem dodaja,
da s trga umaknjeni sladkor ne povzroča nobenih stroškov v zvezi s skupnim trgom sladkorja, je prav tako mnenja, da institucije
na tem področju nimajo diskrecijske pravice zaradi tehnične narave zadevnih določb.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da načelo sorazmernosti, ki je eno temeljnih načel prava Unije, zahteva, da ravnanja institucij
Unije ne prestopijo meje tistega, kar je primerno in potrebno za uresničitev legitimnih ciljev, ki jim sledi zadevna ureditev,
pri tem pa je treba takrat, ko je mogoče izbirati med več primernimi ukrepi, uporabiti tistega, ki je najmanj omejujoč, povzročene
neugodnosti pa ne smejo biti čezmerne glede na zastavljene cilje (sodba z dne 11. junija 2009 v zadevi Agrana Zucker, C‑33/08,
ZOdl., str. I-5035, točka 31 in navedena sodna praksa).
Glede sodnega nadzora okoliščin uveljavitve takega načela iz ustaljene sodne prakse izhaja, da zakonodajalec Unije razpolaga
s široko diskrecijsko pravico glede skupne kmetijske politike, tako da lahko le očitna neprimernost na tem področju sprejetega
ukrepa glede na cilj, ki mu sledi pristojna institucija, škoduje zakonitosti tega ukrepa (glej zgoraj navedeno sodbo Agrana
Zucker, točka 32 in navedena sodna praksa).
Tako ne gre za vprašanje, ali je bil ukrep, ki ga je sprejel zakonodajalec, edini ali najboljši mogoč, ampak ali je bil očitno
neprimeren (zgoraj navedena sodba Agrana Zucker, točka 33 in navedena sodna praksa).
V obravnavanem primeru je iz uvodne izjave 19 Uredbe št. 318/2006 razvidno, da je bila uvedena proizvodna dajatev, da bi prispevala
k financiranju stroškov, ki nastanejo v okviru skupne ureditve trgov v sektorju sladkorja.
Ker je osnova za izračun te dajatve kvota, ki je dodeljena podjetjem, ta dajatev omogoča pridobivanje stabilnih prihodkov
za proračun Evropske unije, saj prihodki niso odvisni od dejansko pridelane količine ali morebitnega umika sladkorja s trga.
Poleg tega taka osnova omogoča dobivanje prihodkov, ki so predvideni med tržnim letom, kot ti v členu 16(3) Uredbe št. 318/2006.
Glede v uvodni izjavi 19 Uredbe št. 318/2006 navedenih izdatkov v okviru skupne ureditve trgov v sektorju sladkorja v nasprotju
z mnenjem tožeče stranke v postopku v glavni stvari ni mogoče izhajati iz tega, da gre zgolj za izvozna nadomestila za sladkor
in izoglukozo za uporabo v kemični industriji in za izdatke v zvezi s skladiščenjem.
Kot je navedla generalna pravobranilka v točkah od 38 do 40 in od 81 do 84 svojih sklepnih predlogov, se je z reformo skupne
ureditve trgov v sektorju sladkorja izrazila želja zakonodajalca, da v okviru nove skupne kmetijske politike politiko od proizvodnje
ločene podpore kmetijskih prihodkov postopoma nadomesti politika podpore cen in podpor, odvisnih od proizvodnje v sektorju
sladkorja. Zmanjšanje tržne podpore sladkorju je bilo – vsaj delno – izravnano z dohodkovno podporo kmetijskih podjetij v
obliki „od proizvodnje ločene“ neposredne pomoči. Stroški novih ukrepov, kjer so neposredna nevezana plačila pridelovalcem
glavni element, naj bi bili v skladu s točko 5 Predloga za Uredbo Sveta o skupni ureditvi trgov za sladkor ((COM(2005) 263
konč.) v glavnem poravnani s prihranki, ki bodo izhajali iz precejšnjega znižanja porabe za izvozna nadomestila ter odprave
pomoči za prečiščevanje, pri čemer reforma, kot je bila dogovorjena na datum predlogov reforme skupne kmetijske politike januarja
2003, za zadevno obdobje določa enake stroške.
V teh okoliščinah je treba cilj, naveden v uvodni izjavi 19 Uredbe št. 318/2006, razumeti tako, da proizvodna dajatev prispeva
k financiranju različnih ukrepov v sektorju sladkorja, vključno z neposredno pomočjo, ločeno od proizvodnje, ki predstavlja
najvišji strošek.
Pri tem je jasno, da so prihodki od proizvodnih dajatev za vsako tržno leto veliko nižji kot celotni znesek njihovih stroškov.
Ugotoviti je torej treba, da se proizvodna dajatev razlikuje od ukrepa, obravnavanega v zadevi, v kateri je bila izrečena
zgoraj navedena sodba Zuckerfabrik Jülich in drugi, v kateri je Sodišče razsodilo, da način izračuna dajatev, ki je bil obravnavan
v točkah od 57 do 60 te sodbe, presega tisto, kar je nujno za doseganje cilja Uredbe Sveta (ES) št. 1260/2001 z dne 19. junija 2001
o skupni ureditvi trgov za sladkor (UL L 178, str. 1), s katero se poskuša zagotoviti, da bi proizvajalci v celoti pravično
in učinkovito pokrili stroške prodaje presežkov proizvodnje Skupnosti v skladu z načelom samofinanciranja.
Kar zadeva finančno obremenitev podjetij, ki so dolžna plačati dajatve zaradi vključitev s trga umaknjenih količin kvotnega
sladkorja v osnovo za izračun proizvodne dajatve, je treba ugotoviti, da je delno izravnana s koristjo, ki jo imajo ta podjetja
z umikom s trga, saj je ta, kot je razvidno iz uvodne izjave 22 in člena 19(1) Uredbe št. 318/2006, namenjena temu, da se
ohrani strukturno ravnovesje trgov na cenovni ravni, ki je blizu referenčni ceni za toliko časa, kolikor je potrebno, da se
na trgu ponovno vzpostavi ravnovesje. V zvezi s tem je treba opozoriti, da ta podjetja lahko v skladu s členom 16(4) te uredbe
od pridelovalcev sladkorne pese ali sladkornega trsa in dobaviteljev cikorije dobijo nazaj do 50 % zadevne proizvodne dajatve.
Iz navedenega izhaja, da vključitev s trga umaknjenih količin sladkorja v osnovo za izračun proizvodne dajatve ni očitno neprimerna,
zaradi česar ni v nasprotju z načelom sorazmernosti.
Veljavnost člena 16 Uredbe št. 318/2006 glede na načelo prepovedi diskriminacije
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari in litovska vlada trdita, da vključitev s trga umaknjenih količin sladkorja v osnovo
za izračun proizvodne dajatve vodi do diskriminacije na podlagi državljanstva. Glede na to, da je do umikov s trga v skladu
s členom 1(2) Uredbe št. 290/2007 dejansko prišlo, vendar ne ob uporabi enotne stopnje, ampak ob uporabi različnih koeficientov
za države članice, so bile nekaterim podjetjem za količino sladkorja, ki je bila dejansko proizvedena, naložene višje dajatve
kot drugim podjetjem, ki so v primerljivem položaju, vendar imajo sedež v drugi državi članici.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso člen 34(2), pododstavek 2, ES, ki določa prepoved
vsakršne diskriminacije v okviru skupne kmetijske politike, zgolj poseben izraz splošnega načela enakosti, ki zahteva, da
se primerljivi položaji ne obravnavajo različno in da se različni položaji ne obravnavajo enako, razen če je tako razlikovanje
objektivno utemeljeno (zgoraj navedena sodba Agrana Zucker, točka 46 in navedena sodna praksa).
V obravnavanem primeru člen 1(1) Uredbe št. 290/2007 za tržno leto 2007/2008 določa 13,5 % umika s trga kvotnega sladkorja
za vse države članice, ki je določen v členu 19(1) Uredbe 318/2006. Drugače kot ta določba člen 1(2)(c) Uredbe št. 209/2007
določa, prvič, da se odstotek ne uporablja za količine, proizvedene v državah članicah, v katerih so bile nacionalne kvote
sladkorja umaknjene v višini najmanj 50 % od 1. julija 2006 zaradi opustitve kvot v skladu s členom 3 Uredbe Sveta št. 320/2006
z dne 20. februarja 2006 o ustanovitvi začasne sheme za prestrukturiranje industrije sladkorja v Skupnosti in spremembi Uredbe
(ES) št. 1290/2005 o financiranju skupne kmetijske politike (UL L 58, str. 42), in, drugič, da se odstotek umika zniža sorazmerno
z umaknjenimi kvotami za države članice, v katerih je bila nacionalna kvota umaknjena v skladu s to določbo za manj kot 50
% od 1. julija 2006 naprej.
Iz tega sledi, da se višina umika, ki je bil naložen podjetjem za to tržno leto, lahko spreminja zlasti glede na državo članico,
v kateri so podjetja ustanovljena. Zato je del proizvodne dajatve, ki ga plačajo in ki ustreza količini sladkorja, ki je bila
umaknjena s trga, tudi bolj ali manj večji glede na to, ali so ustanovljena v tej ali drugi državi članici.
Vključitev s trga umaknjenih količin sladkorja v osnovo za izračun proizvodne dajatve lahko zaradi načina določitve vodi do
različnega obravnavanja podjetij, ki so morda v primerljivem položaju, vendar so ustanovljena v različnih državah članicah.
Vendar se zdi, da je tako obravnavanje podjetij objektivno utemeljeno. Ker namreč porazdelitev kvot med podjetja in njihovo
upravljanje zagotavljajo države članice, vsaka od njih uredi tudi opustitev kvot, ki pa je v vsaki državi članici različna.
Kot je razvidno iz uvodne izjave 8 Uredbe št. 290/2007, je Komisija imela za nujno dejstvo, da bi omejitve, povezane z umikom,
lahko imele resne gospodarske posledice za podjetja v državah članicah, ki so pokazala posebna prizadevanja v okviru sheme
za prestrukturiranje, vzpostavljene z Uredbo št. 320/2006, in da bi bil tak učinek dejansko v nasprotju s ciljem te sheme
in skupne ureditve trgov tega sektorja. Tako ima delna ali popolna oprostitev uporabe enakega odstotka umika s trga v državah
članicah za posledico upoštevanje prizadevanj držav članic, da bi se kvote dokončno opustile (glej po analogiji zgoraj navedeno
sodbo Agrana Zucker, točka 51).
Iz tega izhaja, da vključitev s trga umaknjenih količin kvotnega sladkorja v osnovo za izračun proizvodne dajatve ni v nasprotju
z načelom nediskriminacije.
Glede na navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da preučitev tega vprašanja ni pokazala ničesar, kar bi vplivalo
na veljavnost člena 16 Uredbe št. 318/2006.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:
1.
Člen 16 Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006 z dne 20. februarja 2006 o skupni ureditvi trgov v sektorju sladkorja je treba razlagati
tako, da se v osnovo za izračun proizvodne dajatve vključi tudi količina kvotnega sladkorja, ki je umaknjena s trga v skladu
s členom 19 te uredbe in členom 1 Uredbe Komisije (ES) št. 290/2007 z dne 16. marca 2007 o določitvi odstotka iz člena 19
Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006 za tržno leto 2007/2008.
2.
Preučitev drugega vprašanja ni pokazala ničesar, kar bi vplivalo na veljavnost člena 16 Uredbe št. 318/2006.
Podpisi
*
Jezik postopka: nemščina.