CELEX: 62006CJ0063
Direktyva 92/83/EEB
Akcizų už alkoholį ir alkoholinius gėrimus struktūrų suderinimas
27 straipsnio 1 dalies f punktas
Šokolado gaminiuose esantis alkoholis
Atleidimas nuo suderinto akcizo

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvos 92/83/EEB dėl akcizų už alkoholį
ir alkoholinius gėrimus struktūrų suderinimo (OL L 316, p. 21) 27 straipsnio 1 dalies f punkto išaiškinimu.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bylą tarp
UAB Profisa
(toliau –
Profisa
) ir Muitinės departamento prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos dėl šokolado gaminiuose esančio alkoholio apmokestinimo
suderintu akcizu.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
Direktyvos 92/83 27 straipsnio 1 dalies f punktas numato:
„Valstybės narės atleidžia nuo mokesčių produktus, kuriems taikoma ši direktyva, nuo suderintų akcizų tokiomis sąlygomis,
kurias jos nustato, siekdamos užtikrinti, kad tais atleidimais būtų galima teisingai ir tiesiogiai pasinaudoti ir išvengti
bet kokių išsisukinėjimų, vengimo ar piktnaudžiavimo: kai jie yra vartojami kaip sudedamoji pusgaminių dalis maisto produktų,
kurie gali būti pripildomi arba kaip nors kitaip reikalingi alkoholio, gamyboje, su sąlyga, kad kiekvienu atveju alkoholio
kiekis neviršija 8,5 litrų šimte kilogramų produkto šokolado pramonėje ir 5 gryno alkoholio litrų šimte kilogramų kitų produktų.“

Nacionalinės teisės aktai
2001 m. spalio 30 d. Lietuvos Respublikos akcizų įstatymo (Žin., 2001, Nr. 98-3482), iš dalies pakeisto 2004 m. sausio 29 d.
Akcizų įstatymo pakeitimo įstatymu (Žin., 2004, Nr. 26-802, toliau – Akcizų įstatymas), 25 straipsnio 1 dalies 5 punktas numato,
kad nuo akcizo atleidžiami etilo alkoholis ir alkoholiniai gėrimai, skirti šokolado gaminių gamybai, jeigu 100 kilogramų (neto)
šokolado gaminių sunaudojama ne daugiau kaip 8,5 litro gryno etilo alkoholio.

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas

Profisa
importuoja į Lietuvą šokolado gaminius, kuriuose yra etilo alkoholio.
2005 m. sausio 4 d. ir kovo 14 d. Sprendimais Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos atsisakė
atleisti nuo akcizo mokesčio
Profisa
importuotus gaminius remdamasis tuo, kad nors Akcizų įstatymo 25 straipsnio 1 dalies 5 punktas atleidžia nuo akcizo etilo
alkoholį, skirtą šokolado produktų gamybai, vis dėlto ši nuostata netaikoma importuotiems gataviems šokolado gaminiams, kuriuose
yra etilo alkoholio. Tokie yra ir pagrindinėje byloje nurodyti gaminiai.

Profisa
kreipėsi į Vilniaus apygardos administracinį teismą, prašydama panaikinti tuos sprendimus, tačiau 2005 m. gegužės 9 d. Sprendimu
šis teismas prašymą atmetė.
Dėl šio sprendimo
Profisa
pateikė apeliacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
Šis teismas nurodo, kad, atsižvelgiant į tai, jog Akcizų įstatymo 25 straipsnio 1 dalies 5 punktas perkelia Direktyvos 92/83
27 straipsnio 1 dalies f punktą į Lietuvos teisę, siekiant išspręsti jam pateiktą ginčą reikalingas pastarosios nuostatos
išaiškinimas.
Tačiau šis teismas pažymi, kad Direktyvos 92/83 27 straipsnio 1 dalies f punktas lietuvių kalba skiriasi nuo kitų to paties
straipsnio kalbinių versijų.
Tokiomis aplinkybėmis Vyriausiasis administracinis teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui
šį prejudicinį klausimą:
„Ar, atsižvelgiant į <...> Direktyvos 92/83 <...> teksto skirtingomis kalbomis skirtumus, šios direktyvos 27 straipsnio 1 dalies
f punktas turėtų būti aiškinamas kaip įpareigojantis valstybes nares atleisti nuo akcizų į Europos Bendrijų muitų teritoriją
įvežamą etilo alkoholį, esantį šokolado gaminiuose, skirtuose tiesioginiam vartojimui, kai alkoholio kiekis neviršija 8,5 litrų
šimte kilogramų produkto šokolado gaminiuose?“

Dėl prejudicinio klausimo
Visos rašytines pastabas pateikusios šalys į prejudicinį klausimą siūlo atsakyti teigiamai.
Iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad būtinybė vienodai taikyti, todėl ir vienodai aiškinti Bendrijos
teisės nuostatas neleidžia, kad, kilus abejonių, nuostatos tekstas kuria viena iš versijų būtų nagrinėjamas atskirai, ir reikalauja,
kad jis būtų aiškinamas bei taikomas atsižvelgiant į kitas versijas oficialiosiomis kalbomis (1969 m. lapkričio 12 d. Sprendimo
Stauder prieš Ulm
, 29/69, Rink. p. 419, 3 punktas; 1988 m. liepos 7 d. Sprendimo
Moksel
, 55/87, Rink. p. 3845, 15 punktas ir 1998 m. balandžio 2 d. Sprendimo
EMU Tabac ir kt.
, C‑296/95, Rink. p. I‑1605, 36 punktas).
Esant neatitikimų tarp Bendrijos teksto įvairių kalbinių versijų, nagrinėjama nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į
bendrą teisinio reglamentavimo sistemos, kurios dalis ji yra, struktūrą ir tikslą (1977 m. spalio 27 d. Sprendimo
Bouchereau
, 30/77, Rink. p. 1999, 14 punktas; 2000 m. gruodžio 7 d. Sprendimo
Italija prieš Komisiją
, C‑482/98, Rink. p. I‑10861, 49 punktas ir 2004 m. balandžio 1 d. Sprendimo
Borgmann
, C‑1/02, Rink. p. I‑3219, 25 punktas).
Lyginamoji Direktyvos 92/83 27 straipsnio 1 dalies f punkto skirtingų kalbinių versijų analizė rodo, jog visos šio straipsnio
kalbinės versijos, išskyrus versiją lietuvių kalba, numato, kad valstybės narės savo nustatytomis sąlygomis atleidžia nuo
suderinto akcizo šioje direktyvoje numatytus produktus, tarp kurių yra ir etilo alkoholis, kai jie tiesiogiai naudojami maisto
produktų gamybai, jeigu kiekvienu atveju alkoholio kiekis neviršija 8,5 litro šimte kilogramų produkto šokolado gaminiuose
ir 5 gryno alkoholio litrų šimte kilogramų kitų produktų.
Vieta, kurioje naudojamas etilo alkoholis tokiai gamybai, šiuo atveju neturi reikšmės.
Direktyvoje 92/83 numatytu atleidimu, be kita ko, siekiama, neutralizuoti akcizų poveikį alkoholiui kaip tarpiniam produktui,
įeinančiam į kitų komercinių ir pramoninių produktų sudėtį (minėto sprendimo
Italija prieš Komisiją
4 punktas).
Be to, Direktyvos 92/83 27 straipsnio 1 dalyje išvardytų produktų atleidimas nuo mokesčio yra bendras principas, o atsisakymas
atleisti – išimtis. Šia nuostata valstybėms narėms suteikta teisė nustatyti sąlygas, siekiant „užtikrinti, kad tais atleidimais
būtų galima teisingai ir tiesiogiai pasinaudoti ir išvengti bet kokių išsisukinėjimų, vengimo ar piktnaudžiavimo“, negali
paneigti besąlyginio šioje nuostatoje numatytos pareigos atleisti nuo mokesčio pobūdžio (minėto sprendimo
Italija prieš Komisija
50 punktas).
Todėl į prejudicinį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 92/83 27 straipsnio 1 dalies f punktas turi būti aiškinamas kaip
įpareigojantis valstybes nares atleisti nuo suderinto akcizo į Europos Sąjungos muitų teritoriją įvežamą etilo alkoholį, esantį
šokolado gaminiuose, skirtuose tiesioginiam vartojimui, kai alkoholio kiekis šiuose gaminiuose neviršija 8,5 litro šimte kilogramų
produkto.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:
1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvos 92/83/EEB dėl akcizų už alkoholį ir alkoholinius gėrimus struktūrų suderinimo 27 straipsnio
1 dalies f punktas turi būti aiškinamas kaip įpareigojantis valstybes nares atleisti nuo suderinto akcizo į Europos Sąjungos
muitų teritoriją įvežamą etilo alkoholį, esantį šokolado gaminiuose, skirtuose tiesioginiam vartojimui, kai alkoholio kiekis
šiuose gaminiuose neviršija 8,5 litro šimte kilogramų produkto.
Parašai.
*
Proceso kalba: lietuvių.