CELEX: 62008FJ0074
Javni uslužbenci
Uradniki

Tožba, vložena na podlagi členov 236 ES in 152 AE, s katero D. Ramaekers-Jørgensen predlaga, prvič, razglasitev ničnosti odločbe
organa za imenovanje z dne 20. maja 2008, s katero je bila zavrnjena njena pritožba zoper način izračuna in pobiranja davka
Skupnosti od njene družinske pokojnine in po potrebi razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 16. oktobra 2007, s katero
ji je bila dodeljena navedena pokojnina, v delu navedene odločbe, v katerem sta opredeljena navedena načina izračuna; drugič,
ugotovitev nezakonitosti členov 3 in 4 Uredbe (EGS, Euratom, ESPJ) Sveta št. 260/68 z dne 29. februarja 1968 o pogojih in
postopku obdavčevanja v korist Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 1, str. 33), kot
je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 420/2008 z dne 14. maja 2008 o prilagoditvi osebnih prejemkov
in pokojnin uradnikov in drugih uslužbencev Evropskih skupnosti z učinkom od 1. julija 2007 (UL L 127, str. 1), v delu, v
katerem je treba v skladu z navedenimi določbami za namene izračuna davka Skupnosti družinsko pokojnino uradnika prišteti
k njegovi plači.
Odločitev:
Tožba se zavrne. Tožeča stranka nosi svoje stroške in stroške Komisije. Svet Evropske unije, intervenient v podporo predlogom
Komisije, nosi svoje stroške.
Povzetek
1.
Ničnostna tožba – Pristojnost sodišča Skupnosti – Predlog za razglasitev ničnosti posamičnega akta, ki posega v položaj –
Nepristojnost sodišča Skupnosti za ugotavljanje nezakonitosti splošne določbe v izreku njegovih sodb
(člen 230 ES)
2.
Uradniki – Pokojnine – Družinska pokojnina
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 79; Priloga VIII, člen 17; Uredba Sveta št. 260/68, členi 2, 3(1), 4 in 8)
3.
Uradniki – Davek od plač – Uporaba različnih davčnih stopenj za različne vrste prejemkov
(Uredba Sveta št. 260/68, člen 4)
4.
Uradniki – Pokojnine – Družinska pokojnina
(Protokol o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti, člen 13; Uredba Sveta št. 260/68, člena 3 in 4)
1.
Čeprav je sodišče Skupnosti dejansko pristojno, da ob tem, ko odloča o predlogu za razglasitev ničnosti posamičnega akta,
ki posega v položaj, ugotovi nezakonitost splošnega predpisa, na katerem temelji izpodbijani akt, pa Sodišče za uslužbence
ni pristojno, da to ugotovi v izreku sodb.
(Glej točko 37.)
2.
Davčni sistem Skupnosti določa progresivno davčno lestvico, pri kateri se za izračun davčne osnove upoštevajo vsi prejemki
posameznega prejemnika. Tako člen 4 Uredbe Sveta št. 260/68 o pogojih in postopku obdavčevanja v korist Evropskih skupnosti
določa, da se davek odmeri od obdavčljivega zneska, izračunanega z uporabo člena 3, ki v odstavku 1 določa, da se: „[d]avek
[…] plačuje vsak mesec od plač in prejemkov, ki jih Skupnost izplača posameznemu davčnemu zavezancu.“ Davčna osnova za davek
Skupnosti je torej sestavljena iz vsote plač in drugih prejemkov, ki jih Skupnost izplačuje posameznemu davčnemu zavezancu.
Člen 79 Kadrovskih predpisov in člen 17 Priloge VIII k tem predpisom, ki zadevata družinsko pokojnino, ne odstopata od splošnega
pravila seštevanja prejemkov za izračun davka Skupnosti. Čeprav namreč navedeni določbi določata znesek družinske pokojnine
pred obdavčitvijo glede na kariero pokojnega zakonca, je navedena pokojnina nadomestni prihodek, katerega namen je preživelemu
zakoncu nadomestiti izgubo prihodkov pokojnega zakonca. Gre torej za prejemek, ki ga izplačajo Skupnosti v smislu člena 3(1)
Uredbe št. 260/68 in ga neposredno prejme preživeli zakonec v skladu s členom 2 iste uredbe. Če je tudi navedeni zakonec uradnik,
mora prav tako plačevati davek Skupnosti od plače v skladu z istima določbama. Zato je davek, ki ga mora plačevati, vsekakor
izračunan v skladu s členoma 3(1) in 4 Uredbe št. 260/68, pri čemer je davčna osnova znesek navedene plače in navedenih prejemkov,
izplačanih vsak mesec.
Razen v primeru izrecne določbe o odstopanju v zvezi z družinskimi pokojninami je treba pri hkratnem izplačilu plače in take
pokojnine uporabljati pravilo seštevanja. Navedene ugotovitve ni mogoče izpodbiti s tem, da izplačili plače na datum 15. vsakega
meseca in družinske pokojnine ob zapadlosti navedenemu uradniku nista hkratni, ker v skladu z Uredbo št. 260/68 za uporabo
pravila seštevanja ni treba vseh prejemkov plačati v enem znesku. Zlasti njen člen 3(1) določa, da se: „[d]avek […] plačuje
vsak mesec od plač in prejemkov“, tako da je davek izračunan glede na celoto zneskov, izplačanih v tem obdobju. Nazadnje člen 8
Uredbe št. 260/68, v skladu s katerim se „[d]avek […] pobere z obdavčevanjem ob izplačilu“, določa samo način pobiranja davka.
(Glej točke 48 in 49 ter od 52 do 56.)
Napotitev na:
Sodišče prve stopnje: 1. december 1994, Coen-Porisini proti Komisiji, T-502/93, RecFP, str. I-A-303 in II-949, točke 22, 28
in 29.
3.
Uporaba različnih stopenj za različne prejemke iz člena 4 Uredbe št. 260/68 o pogojih in postopku obdavčevanja v korist Evropskih
skupnosti ne preprečuje, da se brez razlikovanja pobere en sam znesek davka na skupne prejemke, pri čemer se odstotek navedenega
zneska poviša, če skupni prejemki davčnega zavezanca dosežejo višji obdavčitveni razred.
(Glej točko 64.)
4.
S tem ko člen 13 Protokola o privilegijih in imunitetah Evropskih skupnosti določa, da mora Svet določiti zlasti pogoje, po
katerih morajo evropski uradniki plačevati Skupnosti davek od vseh plač in prejemkov, ki jih je izplačala, in obenem določa,
da od istih plač in prejemkov ni treba plačevati nacionalnega davka, je bil vzpostavljen davčni sistem, ki posebej zadeva
uslužbence Skupnosti. Namen navedenega sistema je z njegovo enotnostjo in neodvisnostjo v razmerju do nacionalnih davčnih
zakonodaj zagotoviti enako obravnavanje uradnikov Skupnosti. Status evropskega uradnika je torej upoštevno merilo za razlikovanje
med davčnim položajem takega uradnika in davčnim položajem oseb brez prejemkov Skupnosti.
(Glej točki 73 in 74.)
Napotitev na:
Sodišče: 16. december 1960, Humblet proti državi Belgiji, 6/60, Recueil, str. 1125; 3. julij 1974, Brouerius van Nidek, 7/74,
Recueil, str. 757, točka 11; 3. marec 1988, Komisija proti EIB, 85/86, Recueil, str. 1281, točka 23; 22. marec 2007, Komisija
proti Belgiji, C-437/04, ZOdl., str. I-2513, točka 61.