CELEX: 62008CJ0302
Preču zīmes
Starptautiska reģistrācija
Protokols par Madrides nolīgumu
Regula (EK) Nr. 40/94
146. pants
Starptautiskas reģistrācijas un Kopienas preču zīmes identiskas sekas Kopienā
Regula (EK) Nr. 1383/2003
5. panta 4. punkts
Preces, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj preču zīmi
Muitas iestāžu rīcība
Kopienas preču zīmes īpašnieks
Tiesības panākt rīcību arī citās dalībvalstīs, ne vien tajā, kurā iesniegts pieprasījums rīkoties
Attiecināšana uz starptautiskas reģistrācijas īpašnieku

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulas (EK) Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības (
OV L 196, 7. lpp.
), 5. panta 4. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (
OV 1994, L 11, 1. lpp.
), kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1992/2003 (
OV L 296, 1. lpp.
; turpmāk tekstā — “Regula Nr. 40/94”), 146. pantu.
Šis lūgums tika iesniegts saistībā ar tiesvedību starp
Zino Davidoff SA
(turpmāk tekstā — “
Davidoff
”) un
Bundesfinanzdirektion Südost
(Dienvidaustrumu apgabala Federālais finanšu direktorāts) saistībā ar
Davidoff
pieprasījumu veikt muitas aizturēšanu attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj tai piederošās starptautiski reģistrētās preču zīmes.
Atbilstošās tiesību normas
Regulas Nr. 1383/2003 1. pantā ir noteikts:
“1.   Šī regula izklāsta nosacījumus muitas iestāžu darbībai gadījumos, kad ir aizdomas, ka preces pārkāpj intelektuālā īpašuma tiesības:
a)
tad, kad tās laiž brīvā apgrozībā, izved vai izved atpakaļ [..];
b)
kad tās ir atrastas tādu preču pārbaudes laikā, ko ieved Kopienas muitas teritorijā vai izved no tās [..], tām piemērota atlikšanas procedūra [..], tās tiek izvestas atpakaļ ar iepriekšēju paziņojumu [..] vai novietotas brīvajā zonā vai brīvajā noliktavā [..].
2.   Turklāt šī regula nosaka pasākumus, ko kompetentās iestādes veic, atklājušas, ka 1. punktā minētās preces pārkāpj intelektuālā īpašuma tiesības.”
Šīs pašas regulas 2. pantā ir paredzēts:
“1.   Šajā regulā “preces, kas pārkāpj intelektuālā īpašuma tiesības” ir:
a)
“viltotas preces”, proti:
i)
preces, ieskaitot to iepakojumu, uz kurām bez atļaujas ir norādīta preču zīme, kas pilnīgi atbilst preču zīmei, kas ir likumīgi reģistrēta tādam pašam preču veidam, vai preču zīme, kuru [tās būtiskajos aspektos] nevar atšķirt no likumīgi reģistrētas preču zīmes un kas tādējādi pārkāpj [attiecīgā] tiesību subjekta [preču zīmes īpašnieka] tiesības atbilstoši Kopienas tiesību aktiem, kas ir izklāstītas Padomes 1993. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi vai tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā muitas iestādēm ir iesniegts pieprasījums rīkoties;
[..]
[..]
2.   Šajā regulā “tiesību subjekts” ir:
a)
preču zīmes [..] īpašnieks [..]
[..].”
5. panta teksts ir šāds:
“1.   Katrā dalībvalstī tiesību subjekts drīkst rakstiski iesniegt kompetentai muitas struktūrvienībai pieprasījumu rīkoties muitas iestādēm, ja preces atrodas vienā no situācijām, kas ir izklāstītas 1. panta 1. punktā (pieprasījums rīkoties).
[..]
4.   Ja prasītājs [pieprasītājs] ir Kopienas preču zīmes [..] īpašnieks, pieprasījumā papildus lūgumam rīkoties tās dalībvalsts muitas iestādēm, kurā tā [tas] ir iesniegta [iesniegts], var ietvert pieprasījumu rīkoties vienas vai vairāku citu dalībvalstu muitas iestādēm.
[..]”
Saskaņā ar Padomes 2003. gada 27. oktobra Lēmumu 2003/793/EK (
OV L 296, 20. lpp.
) Kopiena no ir pievienojusies Protokolam par Madrides nolīgumu par preču zīmju starptautisko reģistrāciju, kas pieņemts Madridē (turpmāk tekstā — “Protokols”).
Protokola 4. pantā ir noteikts:
“Starptautiskās reģistrācijas sekas
a)
No dienas, kad veikta reģistrācija vai ieraksts [..], preču zīmes aizsardzība ikvienā no attiecīgajām līgumslēdzējām pusēm ir tāda pati, kāda tā būtu, ja preču zīme būtu tieši deponēta šīs līgumslēdzējas puses iestādē. Ja Starptautiskajam birojam nav paziņots par atteikumu [..] vai arī vēlāk atsaukts atteikums, par kuru paziņots [..], preču zīmes aizsardzība attiecīgajā līgumslēdzējā pusē no minētās dienas ir tāda pati, kāda tā būtu, ja preču zīmi būtu reģistrējusi šīs līgumslēdzējas puses iestāde.
[..]”
Regulas Nr. 40/94 146. pantā ar virsrakstu “Uz Eiropas Kopienu attiecinātas starptautiskas reģistrācijas sekas” ir paredzēts:
“1.   Starptautiskai reģistrācijai, ko attiecina uz Eiropas Kopienu, [..] ir tādas pašas sekas kā pieteikumam par Kopienas preču zīmi.
2.   Ja nav paziņots par aizsardzības atteikumu [..] vai arī ja šāds atteikums atsaukts, tad starptautiskai preču zīmes reģistrācijai, ko attiecina uz Eiropas Kopienu, ir [..] tādas pašas sekas kā tam, ka preču zīme reģistrēta kā Kopienas preču zīme.
[..]”
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
2007. gada 10. maijā
Davidoff
, pamatojoties uz Regulas Nr. 1383/2003 5. panta 4. punktu, iesniedza
Oberfinanzdirektion Nürnberg
[Nirnbergas Galvenajam finanšu direktorātam], kas tagad ir
Bundesfinanzdirektion Südost
, pieprasījumu veikt muitas aizturēšanu attiecībā uz precēm, par kurām bija aizdomas, ka tās pārkāpj divpadsmit tai piederošās starptautiski reģistrētās preču zīmes.
Šis pieprasījums 2007. gada 22. augustā tika noraidīts, pamatojoties uz to, ka Regulas Nr. 1383/2003 5. panta 4. punktā ir paredzēts tikai “Kopienas preču zīmes īpašnieks” un ka Kopienu likumdevējs, neraugoties uz Kopienas pievienošanos Protokolam, nav grozījis šo regulu.
Davidoff
par noraidošo lēmumu iesniedza prasību
Finanzgericht München
[Minhenes Finanšu tiesā].
Minētā tiesa uzskata, ka attiecīgās Kopienu tiesību normas izraisa interpretācijas problēmas.
Tā pati uzskata, ka — neraugoties uz vienkāršo tā teksta formulējumu — Regulas Nr. 1383/2003 5. panta 4. punkts ir piemērojams arī starptautiski reģistrētās preču zīmes īpašniekam, jo šāda preču zīme ir pielīdzināta Kopienas preču zīmei attiecībā uz tās sekām Kopienā.
Šajos apstākļos
Finanzgericht München
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai [..] Regulas [Nr. 1383/2003] 5. panta 4. punkts, ņemot vērā Eiropas Kopienas pievienošanos [Protokolam], ir jāinterpretē tādējādi, ka, neraugoties uz jēdziena “Kopienas preču zīme” izmantošanu šajā noteikumā, tas attiecas arī uz preču zīmju starptautisko reģistrāciju [..] Regulas [Nr. 40/94] 146. un nākamo pantu nozīmē?”
Par prejudiciālo jautājumu
Ar uzdoto jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 1383/2003 5. panta 4. punkts, to aplūkojot saistībā ar Regulas Nr. 40/94 146. pantu, ļauj starptautiski reģistrētās preču zīmes īpašniekam, tāpat kā Kopienas preču zīmes īpašniekam, panākt muitas iestāžu rīcību vienā vai vairākās citās dalībvalstīs, ne vien tajā, kurā tas iesniedzis savu pieprasījumu.
Šajā sakarā ir jākonstatē, ka Regula Nr. 1383/2003 tika pieņemta pirms Kopienas pievienošanās Protokolam atbilstoši Lēmumam Nr. 2003/793.
Saskaņā ar Protokola 4. panta 1. punktu starptautiski reģistrētās preču zīmes aizsardzība katrā no līgumslēdzējām pusēm, ko norādījis šīs preču zīmes īpašnieks, ir tāda pati, kāda tā būtu, ja preču zīmi būtu reģistrējusi šīs līgumslēdzējas puses iestāde.
Regulas Nr. 1992/2003 preambulas astotajā apsvērumā ir noteikts, ka ar to paredz pasākumus, kas nepieciešami, lai īstenotu Kopienas pievienošanos Protokolam.
Tās pašas regulas preambulas sestajā apsvērumā cita starpā ir uzsvērts, ka ir jāļauj starptautiskās reģistrācijas īpašniekiem saskaņā ar Protokolu prasīt savu preču zīmju aizsardzību saskaņā ar Kopienas preču zīmju sistēmu.
Preambulas pirmajā apsvērumā ir atgādināts, ka Kopienas preču zīmju sistēmā Kopienas preču zīmēm tiek sniegta vienveidīga aizsardzība un to sekas ir spēkā visā Kopienas teritorijā.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Regulas Nr. 40/94 146. panta 2. punktā, kas tika iekļauts ar Regulu Nr. 1992/2003, ir paredzēts, ka starptautiskai preču zīmes reģistrācijai, ko attiecina uz Kopienu, ir tādas pašas sekas kā Kopienas preču zīmes reģistrācijai.
No tā izriet, ka Kopienas likumdevējs — kā uzskata iesniedzējtiesa, prasītāja pamata prāvā, visas dalībvalstis, kas sniegušas apsvērumus, un Eiropas Kopienu Komisija — starptautiski reģistrētās preču zīmes ir vēlējies pielīdzināt Kopienas preču zīmēm attiecībā uz to sekām.
Regulas Nr. 1383/2003 5. panta 4. punkts ir precīzi saistīts ar procedūru, ar kuru Kopienā īsteno Kopienas preču zīmes aizsardzību attiecībā uz tās sekām.
Saskaņā ar minētās normas redakciju tā ļauj vienīgi “Kopienas preču zīmes īpašniekam” — saistībā ar pieprasījumu rīkoties — panākt ne tikai dalībvalsts, kurā iesniegts šis pieprasījums, muitas iestāžu rīcību, bet arī vienas vai vairāku citu dalībvalstu muitas iestāžu rīcību.
Tomēr, ievērojot starptautiski reģistrēto preču zīmju pielīdzināšanu Kopienas preču zīmēm, ir noteikti jāatzīst, ka atbilstoši Kopienu likumdevēja gribai, tam pieņemot Regulu Nr. 1992/2003, Regulas Nr. 1383/2003 5. panta 4. punkta piemērošanu var lūgt arī starptautiski reģistrētās preču zīmes īpašnieks.
Līdz ar to uz prejudiciālo jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1383/2003 5. panta 4. punkts, aplūkojot to saistībā ar Regulas Nr. 40/94 146. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj starptautiski reģistrētās preču zīmes īpašniekam, tāpat kā Kopienas preču zīmes īpašniekam, panākt muitas iestāžu rīcību vienā vai vairākās citās dalībvalstīs, ne vien tajā, kurā tas iesniedzis savu pieprasījumu.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:

Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulas (EK) Nr. 1383/2003 par muitas rīcību attiecībā uz precēm, par kurām ir aizdomas, ka tās pārkāpj atsevišķas intelektuālā īpašuma tiesības, un pasākumiem, ko veic attiecībā uz precēm, kas ir pārkāpušas šādas tiesības, 5. panta 4. punkts, aplūkojot to saistībā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi, kurā grozījumi ir izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1992/2003, 146. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ļauj starptautiski reģistrētās preču zīmes īpašniekam, tāpat kā Kopienas preču zīmes īpašniekam, panākt muitas iestāžu rīcību vienā vai vairākās citās dalībvalstīs, ne vien tajā, kurā tas iesniedzis savu pieprasījumu.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda — vācu.