CELEX: 62005CJ0010
Voľný pohyb osôb
Pracovníci
Rodinní príslušníci
Právo štátneho príslušníka tretieho štátu, manžela/manželky príslušníka Spoločenstva, na prístup k zamestnaniu
Podmienky

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 11 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode
pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 257, s. 2; Mim. vyd. 05/001, s. 15), zmeneného a doplneného nariadením
Rady (EHS) č. 2434/92 z 27. júla 1992 (Ú. v. ES L 245, s. 1; Mim. vyd. 05/002, s. 69, ďalej len „nariadenie“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu, v ktorom proti sebe stoja pani Mattern a pán Cikotic na jednej strane a Ministre du
Travail et de l’Emploi (minister práce a zamestnanosti) na druhej strane v súvislosti s rozhodnutím, ktorým Ministre du Travail
et de l’Emploi odmietol udeliť pánovi Cikoticovi pracovné povolenie.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
Na základe článku 39 ods. 2 ES voľný pohyb pracovníkov zahŕňa zrušenie akejkoľvek diskriminácie pracovníkov členských štátov
na základe štátnej príslušnosti, pokiaľ ide o zamestnanie, odmenu za prácu a ostatné pracovné podmienky.
Podľa článku 39 ods. 3 ES „s výnimkou obmedzení odôvodnených verejným poriadkom, verejnou bezpečnosťou a ochranou verejného
zdravia majú pracovníci právo:
…
c)      na pobyt v niektorom z členských štátov za účelom zamestnania v súlade s ustanoveniami zákonov, iných právnych predpisov alebo
správnych aktov, ktorými sa upravuje zamestnávanie vlastných štátnych príslušníkov tohto štátu;
…“
Článok 3 ods. 1 nariadenia stanovuje:
„V súlade s týmto nariadením sa nepoužijú ustanovenia zákona, iného právneho predpisu alebo správneho opatrenia, prípadne
správne postupy členského štátu:
–        ak obmedzujú žiadosť o zamestnanie a ponuku zamestnania alebo právo prístupu štátnych príslušníkov iného členského štátu k zamestnaniu
a jeho výkonu, prípadne ak s tým spájajú podmienky, ktoré neuplatňujú na vlastných štátnych príslušníkov, alebo
–        ak ich výlučným alebo zásadným cieľom alebo účinkom je zabrániť štátnym príslušníkom iných členských štátov získať ponúkané
zamestnanie, aj keď sa ich uplatňovanie neviaže na štátnu príslušnosť.
…“
Článok 11 nariadenia znie takto:
„Ak štátny príslušník členského štátu vykonáva zamestnanie alebo samostatnú zárobkovú činnosť na území iného členského štátu,
jeho manželka/jej manžel a jeho deti mladšie ako 21 rokov alebo od neho závislé majú právo na prístup k zamestnaniu na celom
území toho istého štátu a to aj vtedy, keď nie sú štátnymi príslušníkmi ani jedného z členských štátov.“

Vnútroštátna právna úprava
Článok 1 veľkovojvodskej vyhlášky z 12. mája 1972 o opatreniach vzťahujúcich sa na zamestnávanie zahraničných pracovníkov
na území Luxemburského veľkovojvodstva (
Mémorial
A 1972, s. 945) v znení veľkovojvodskej vyhlášky zo 17. júna 1994 (
Mémorial
A 1994, s. 1034, ďalej len „veľkovojvodská vyhláška z roku 1972“) stanovuje:
„Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia týkajúce sa vstupu na územie Luxemburského veľkovojvodstva a pobytu v ňom, žiadny
cudzinec nesmie na luxemburskom území vykonávať zamestnanie, a to tak v oblasti manuálnej práce, ako aj duševnej, ak mu nebolo
udelené povolenie v súlade s ustanoveniami tejto vyhlášky.
…
Ustanovenia tejto vyhlášky sa nevzťahujú na pracovníkov, ktorí sú štátnymi príslušníkmi niektorého členského štátu Európskej
únie alebo štátu, ktorý je zmluvnou stranou Dohody o Európskom hospodárskom priestore.“
Na základe článku 10 veľkovojvodskej vyhlášky z roku 1972 možno zahraničnému pracovníkovi odmietnuť udelenie a obnovenie pracovného
povolenia z dôvodov spojených so situáciou, vývojom alebo organizáciou trhu práce.

Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru vyplýva, že pán Cikotic, štátny príslušník tretieho štátu, je manželom pani Mattern, luxemburskej
štátnej príslušníčky, a že majú bydlisko v Belgicku.
Pani Mattern v Belgicku v rámci stredoškolského odborného vzdelávania vykonávala odbornú prípravu v odbore pomocný rodinný
a sanitárny pracovník. Od marca do júna 2003 v tomto členskom štáte vykonala aj odbornú stáž ako pomocná ošetrovateľka.
Rozhodnutím zo 14. júla 2003 Ministre du Travail et de l’Emploi zamietol žiadosť o pracovné povolenie, ktorú pán Cikotic podal
18. marca 2003 na luxemburskom úrade zamestnanosti na základe potvrdenia o prijatí do zamestnania.
Odvolatelia vo veci samej v žalobe, ktorú podali proti uvedenému rozhodnutiu na Tribunal administratif, tvrdili, že pán Cikotic
je oslobodený od povinnosti získať pracovné povolenie z dôvodu, že ako štátny príslušník tretieho štátu, manžel príslušníčky
Spoločenstva, má na základe zásady voľného pohybu pracovníkov právo na prístup k zamestnaniu na luxemburskom území.
Tribunal administratif rozhodnutím z 29. marca 2004 túto žalobu zamietol, pričom okrem iného uviedol, že nariadenie sa v tomto
prípade neuplatňuje, pretože pani Mattern v Belgicku nevykonáva zamestnanie.
Cour administrative, na ktorý bolo proti tomuto rozhodnutiu podané odvolanie, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu
dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Majú sa normy Spoločenstva týkajúce sa voľného pohybu pracovníkov uplatňovať na situáciu štátneho príslušníka tretieho štátu,
manžela/manželky príslušníka Spoločenstva, ktorý v inom ako svojom členskom štáte vykonal odbornú prípravu a stáž, a… môže
byť z tohto dôvodu druhá osoba, ktorá nie je príslušníkom Spoločenstva, oslobodená od povinnosti získať pracovné povolenie
na základe noriem zaručujúcich príslušníkom Spoločenstva a ich rodinným príslušníkom, štátnym príslušníkom tretích štátov,
právo voľného pohybu pracovníkov?“

O prejudiciálnej otázke
Podľa článku 11 nariadenia, ak štátny príslušník členského štátu vykonáva zamestnanie alebo samostatnú zárobkovú činnosť na
území iného členského štátu, jeho manželka/manžel a jeho deti mladšie ako 21 rokov alebo od neho závislé majú právo na prístup
k akémukoľvek zamestnaniu na celom území toho istého štátu, a to aj vtedy, keď nie sú štátnymi príslušníkmi ani jedného z členských
štátov.
Právo, ktoré tento článok priznáva manželovi/manželke migrujúceho pracovníka, je spojené s právami, ktoré má tento pracovník
na základe článku 39 ES (pozri rozsudok zo 7. mája 1986, Gül, 131/85, Zb. s. 1573, bod 20).
Z toho vyplýva, že právo štátneho príslušníka tretieho štátu, manžela/manželky príslušníka Spoločenstva, na prístup na pracovný
trh členského štátu závisí od práv, ktoré má tento príslušník Spoločenstva na základe článku 39 ES, najmä od jeho postavenia
pracovníka.
Ako už Súdny dvor rozhodol, pojem „pracovník“ v zmysle článku 39 ES má dosah v rámci celého Spoločenstva a nesmie sa vykladať
zužujúco. Za „pracovníka“ je potrebné považovať každú osobu, ktorá vykonáva skutočné a účinné činnosti s výnimkou činností,
ktoré sú tak obmedzené, že sa javia ako čisto okrajové a vedľajšie. Charakteristickou črtou pracovného vzťahu podľa judikatúry
je okolnosť, že osoba vykonáva plnenia počas určitého času v prospech inej osoby a pod jej vedením, za čo dostáva odmenu (pozri
najmä rozsudky z 3. júla 1986, Lawrie-Blum, 66/85, Zb. s. 2121, body 16 a 17, ako aj zo 7. septembra 2004, Trojani, C‑456/02,
Zb. s. I‑7573, bod 15).
V tejto veci, ako to vyplýva z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, pani Mattern v Belgicku v rámci stredoškolského odborného
vzdelávania vykonávala odbornú prípravu a potom vykonala v tomto členskom štáte odbornú stáž ako pomocná ošetrovateľka.
Táto okolnosť je spôsobilá priznať pani Mattern postavenie pracovníka v zmysle práva Spoločenstva.
Z ustálenej judikatúry totiž vyplýva, že ak sa stáž vykonáva za takých podmienok ako skutočné a účinné zamestnanie, skutočnosť,
že táto stáž môže byť považovaná za praktickú prípravu spojenú so samotným výkonom povolania, nemôže zabrániť uplatneniu článku
39 ES (pozri najmä rozsudky Lawrie Blum, už citovaný, bod 19, a zo 17. marca 2005, Kranemann, C‑109/04, Zb. s. I‑2421, bod
13).
Okrem toho hoci je isté, že odmena za vykonané plnenia je základnou charakteristickou črtou pracovného vzťahu, rovnako je
pravdou, že ani obmedzená výška uvedenej odmeny, ani pôvod zdrojov, z ktorých je vyplácaná, nemôžu mať žiadny vplyv na postavenie
pracovníka v zmysle práva Spoločenstva (pozri rozsudky z 23. marca 1982, Levin, 53/81, Zb. s. 1035, bod 16, a Kranemann, už
citovaný, bod 17).
Je úlohou vnútroštátneho súdu, aby pri posúdení skutkového stavu, ktoré je len v jeho právomoci, preveril, či pani Mattern
v rámci svojej odbornej stáže vykonávala skutočné a účinné zamestnanie, ktoré umožňuje, aby bola považovaná za pracovníka
v zmysle článku 39 ES.
Zo samotného znenia článku 11 nariadenia však vyplýva, že práva štátneho príslušníka tretieho štátu, manžela/manželky príslušníka
Spoločenstva, na prístup na pracovný trh, sa možno dovolávať len v členskom štáte, kde tento príslušník Spoločenstva vykonáva
zamestnanie alebo samostatnú zárobkovú činnosť.
Ako správne uviedla generálna advokátka v bode 33 svojich návrhov, právo na výkon zamestnania podľa článku 11 nariadenia nepriznáva
rodinným príslušníkom migrujúcich pracovníkov žiadne právo spojené s voľným pohybom, pričom z tohto ustanovenia má prospech
skôr migrujúci pracovník, ku ktorého rodine patrí štátny príslušník tretieho štátu, ako manžel/manželka alebo závislé dieťa.
Je nesporné, že v čase skutkového stavu veci samej pani Mattern nevykonávala žiadne zamestnanie alebo samostatnú zárobkovú
činnosť v inom členskom štáte ako v Belgicku.
Z toho vyplýva, že pán Cikotic sa na článok 11 nariadenia mohol odvolávať len v Belgicku s cieľom získať v tomto členskom
štáte prístup na pracovný trh za rovnakých podmienok ako tie, ktoré sa vzťahujú na vlastných štátnych príslušníkov uvedeného
štátu.
Vzhľadom na predchádzajúce je potrebné na položenú otázku odpovedať tak, že článok 11 nariadenia nepriznáva štátnemu príslušníkovi
tretieho štátu právo na prístup k zamestnaniu v inom členskom štáte ako v tom, v ktorom jeho manžel/manželka, príslušník Spoločenstva,
ktorý využil svoje právo voľného pohybu, vykonáva alebo vykonával zamestnanie.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
Za takých okolností, o aké ide vo veci samej, článok 11 nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu
pracovníkov v rámci spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Rady (EHS) č. 2434/92 z 27. júla 1992, nepriznáva štátnemu
príslušníkovi tretieho štátu právo na prístup k zamestnaniu v inom členskom štáte ako v tom, v ktorom jeho manžel/manželka,
príslušník Spoločenstva, ktorý využil svoje právo voľného pohybu, vykonáva alebo vykonával zamestnanie.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.