CELEX: 62006CJ0013
Tagállami kötelezettségszegés
Hatodik HÉA-irányelv
Adómentességek
A 13. cikk B. részének a) pontja
Biztosítási ügyletek
Közúti segítségnyújtási szolgáltatást ellátó szervezet

1       Keresetével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Görög Köztársaság – mivel hozzáadottérték-adó
(a továbbiakban: HÉA) kötelessé tette a meghibásodás esetén történő közúti segítségnyújtási szolgáltatást – nem teljesítette
a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról
szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet,
23. o.; a továbbiakban: hatodik irányelv) 13. cikke B. részének a) pontjából eredő kötelezettségeit.
2       A hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontja szerint:
„Az egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az általuk meghatározott feltételek mellett a tagállamok mentesítik az adó
alól a következőket, annak érdekében, hogy biztosítsák az ilyen mentességek megfelelő és egyértelmű alkalmazását, valamint,
hogy megakadályozzák az adókijátszásokat, az adókikerüléseket és az esetleges visszaéléseket:
a)      a biztosítási és viszontbiztosítási ügyletek, beleértve az ehhez tartozó biztosítási ügynöki és közvetítői szolgáltatásokat.”
3       A 2166/1993. sz. görög törvény (FEK A’ 137/1993.8.24.) 15. cikkének (42) bekezdése ekként rendelkezik:
„[…] a közúti segítségnyújtási szolgáltatást ellátó természetes és jogi személyek HÉA-kötelesek a segítségnyújtási szolgáltatás
vagy más járulékos egyéni szolgáltatás ellenszolgáltatásaként akár hozzájárulás formájában, akár rendkívüli esetben beszedett
összegek tekintetében.”
4       Mivel megállapította, hogy az említett 15. cikk (42) bekezdése alapján az ELPA (görög autó és turistaklub) által a gépjármű
meghibásodása vagy balesete esetén az előfizetői számára, meghatározott összegű éves hozzájárulás ellenében nyújtott segítségnyújtási
szolgáltatás alapot teremt a HÉA kivetésére az említett hozzájárulás után, és mivel álláspontja szerint az ilyen ügyleteknek
mentességet kellene élveznie a hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontja alapján, a Bizottság 2004. július 7‑én felszólító
levelet intézett a Görög Köztársasághoz.
5       Miután e tagállam válaszát nem találta kielégítőnek, a Bizottság 2004. december 22‑i levelében indokolással ellátott véleményt
küldött e tagállam részére, amelyben felhívta, hogy a kézbesítéstől számított két hónapos határidőn belül vessen véget a hivatkozott
kötelezettségszegésnek.
6       Az említett indokolással ellátott véleményre adott 2005. február 23‑i válaszában a görög kormány vitatta a felrótt kötelezettségszegést,
többek között arra hivatkozva, hogy a szóban forgó közúti segítségnyújtási szolgáltatások, amelyeket nem biztosító, biztosítási
ügynök vagy közvetítő lát el, nem minősülnek biztosítási ügyleteknek a hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontja alapján.
7       Keresetlevelében a Bizottság előterjesztette, hogy a szakosodott szervezetek által a tagjaiknak nyújtott, a gépjármű meghibásodása
esetén történő közúti segítségnyújtási szolgáltatások a biztosítás fogalmának hatálya alá tartozhatnak, amennyiben a fedezett
kockázat bizonytalan eseményre vonatkozik, ami abban áll, hogy a hozzájárulással lefedett időszakban a gépjármű meghibásodás
következtében meghatározatlan helyen alkalmatlanná válik a továbbhaladásra.
8       Ellenkérelmében a görög kormány nem vitatja a számára felrótt kötelezettségszegést. Annak előterjesztésére korlátozódik, hogy
a Gazdasági és Pénzügyminisztérium tervezi a 2166/1993. sz. törvény 15. cikke (42) bekezdésének hatályon kívül helyezését.
Állítása szerint a szóban forgó jogszabály módosítására irányuló ismételten kinyilvánított szándékára tekintettel, a jelen
eljárás okafogyottá vált, és a Bizottságnak el kellene állnia a keresetétől.
9       Mindenekelőtt emlékeztetni kell arra, hogy a hatodik irányelv 13. cikkében foglalt adómentességek a közösségi jog önálló fogalmai,
amelyek célja annak elkerülése, hogy a HÉA‑rendszer alkalmazása tagállamonként eltérjen (lásd különösen a C‑349/96. sz. CPP‑ügyben
1999. február 25‑én hozott ítélet [EBHT 1999., I‑973. o.] 15. pontját és a C‑8/01. sz. Taksatorringen‑ügyben 2003. november
20‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑13711. o.] 37. pontját, valamint a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
10     Közelebbről a hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontjában használt „biztosítási ügyletek” fogalma esetében – amelynek
meghatározását az említett irányelv nem tartalmazza – a Bíróság többször határozott akként, hogy a biztosítási ügyletekre
általában az a jellemző, hogy a biztosító előre fizetendő díj ellenében vállalja, hogy a biztosítási esemény bekövetkezése
esetén a szerződéskötéskor rögzített szolgáltatást nyújtja a biztosított részére (lásd többek között a fent hivatkozott a
Taksatorringen‑ügyben hozott ítélet 39. pontját és a hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
11     A Bíróság azt is megállapította továbbá, hogy nem szükséges, hogy a biztosító által vállalt szolgáltatás nyújtása a káresemény
bekövetkezése esetén pénzösszeg kifizetéséből álljon, mivel ez a szolgáltatás állhat pénzbeli vagy természetbeni segítség
nyújtásából is az 1984. december 10‑i 84/641/EGK tanácsi irányelvvel (HL L 339., 21. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet,
1. kötet, 109. o.) módosított, az életbiztosítás körén kívül eső közvetlen biztosítási tevékenység megkezdésére és gyakorlására
vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1973. július 24‑i 73/239/EGK első tanácsi
irányelv (HL L 228.,  3. o.; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 14. o.; a továbbiakban: 73/239 irányelv) mellékletében
megfogalmazottak alapján. A Bíróság ebben a tekintetben többek között azt állapította meg, hogy semmi sem hatalmaz fel a „biztosítás”
kifejezésnek a 73/239 irányelv szövegében vagy a hatodik irányelv szövegében szereplőtől eltérő értelmezésére (a fent hivatkozott
CPP‑ügyben hozott ítélet 18. pontja).
12     Ebben a tekintetben rá kell mutatni, hogy a 73/239 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése szerint a közvetlen biztosítási tevékenység
magában foglalja az ugyanezen cikk (2) bekezdésében érintett segítségnyújtási tevékenységet. Ez utóbbi tevékenység olyan személyek
számára nyújtott segítség, akik bajba kerülnek utazásuk során, illetve miközben otthonuktól, állandó tartózkodási helyüktől
távol tartózkodnak, ami azt jelenti, hogy a kedvezményezett a biztosítási díj előzetes megfizetése ellenében, a segítségnyújtásra
vonatkozó szerződésben meghatározott esetekben és feltételek mellett azonnal segítségben részesül, ha valamilyen véletlen
esemény bekövetkezte folytán bajba kerül. A segítségnyújtás magában foglalhatja pénzbeli vagy természetbeni szolgáltatás nyújtását.
A természetbeni szolgáltatást a segítségnyújtó alkalmazottjai és berendezései útján nyújthatja. Ahogyan ezen irányelv 2. cikkének
(3) bekezdéséből kitűnik, a segítségnyújtás valószínűleg a következő formát öltheti: a közúti gépjárművet érintő baleset vagy
meghibásodás esetén a helyszíni hibaelhárítás vagy a gépjármű elszállítása olyan helyre, ahol a javítást elvégezhetik.
13     Végül azon körülmény tekintetében, hogy az ELPA nem biztosító, emlékeztetni kell, hogy – hangsúlyozva azt, hogy a hatodik
irányelv 13. cikkében előírt mentességeket szigorúan kell értelmezni – a Bíróság korábban úgy határozott, hogy az említett
irányelv 13. cikk B. részének a) pontjában előírt biztosítási ügyletek kifejezés főszabály szerint kellően tág ahhoz, hogy
magában foglalja valamely biztosítási fedezet olyan adóalany általi nyújtását, aki maga nem biztosító, de kollektív biztosítás
keretében az ügyfelei számára ilyen fedezetet nyújt, olyan biztosító szolgáltatásait használva, aki vállalja a biztosított
kockázatot (a fent hivatkozott CPP‑ügyben hozott ítélet 22. pontja).
14     Amint arra a Bizottság helytállóan hivatkozik, a fenti megfontolásokból arra kell következtetni, hogy a közúti segítségnyújtási
szolgáltatások, amelyek nyújtását az előfizetői számára meghatározott éves hozzájárulás megfizetése ellenében olyan szervezet
vállalja, mint az ELPA, azon meghibásodási vagy baleseti káresemény bekövetkezése esetén, amelyre e szervezet fedezete kiterjed,
a hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontjában meghatározott „biztosítási ügylet” fogalmának a hatálya alá tartoznak,
ebből következően mentesnek kell lenniük a HÉA alól.
15     Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Görög Köztársaság – mivel hozzáadottérték-adó kötelessé tette a meghibásodás
esetén történő közúti segítségnyújtási szolgáltatást – nem teljesítette a hatodik irányelv 13. cikke B. részének a) pontjából
eredő kötelezettségeit.

A költségekről
16     Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Görög Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Görög Köztársaság – mivel hozzáadottérték-adó kötelessé tette a meghibásodás esetén történő közúti segítségnyújtási szolgáltatást –
nem teljesítette a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer:
egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 13. cikke B. része (1) bekezdésének
a) pontjából eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a Görög Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: görög.