CELEX: 62005CJ0255
Neizpolnitev obveznosti države
Presoja nekaterih vplivov na okolje
47549 / Predelava odpadkov
Izgradnja ‚tretje linije‘ sežigalnice odpadkov v Brescii
Objava vloge za izdajo dovoljenja
Direktive 75/442/EGS, 85/337/EGS in 2000/76/ES

Komisija Evropskih skupnosti s tožbo predlaga Sodišču, naj ugotovi, da Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz členov
2(1) in 4(1) Direktive Sveta 85/337 ter člena 12(1) Direktive 2000/76/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 4. decembra
2000 o sežiganju odpadkov (UL L 332, str. 91):
–        s tem ko pred izdajo gradbenega dovoljenja, projekta izgradnje „tretje linije“ sežigalnice, ki je last družbe ASM Brescia
SpA (v nadaljevanju: tretja linija sežigalnice), obrata iz Priloge I Direktive Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji
vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje (UL L 175, str. 40), kot je bila spremenjena z Direktivo Sveta 97/11/ES
z dne 3. marca 1997 (UL L 73, str. 5, v nadaljevanju: Direktiva 85/337), ni predložila v postopek presoje vplivov na okolje,
ki je določen v členih od 5 do 10 navedene direktive, in
–        s tem ko vloge za izdajo obratovalnega dovoljenja za tretjo linijo sežigalnice ni dala na vpogled javnosti na enem ali več
mestih, dostopnih za javnost, in za ustrezno dolg čas, da bi bilo mogoče podati stališča, preden je pristojni organ sprejel
odločbo, in s tem ko ni dala na razpolago javnosti odločbe v zvezi s tem predlogom skupaj s kopijo soglasja.

Pravni okvir

Skupnostna ureditev
Direktiva 75/442/EGS
Člen 1 Direktive Sveta 75/442/EGS z dne 15. julija 1975 o odpadkih (UL L 194, str. 47), kot je bila spremenjena z Odločbo
Komisije 96/350/ES z dne 24. maja 1996 (UL L 135, str. 32, v nadaljevanju: Direktiva 75/442), se glasi:
„V tej direktivi izraz:
a)      ‚odpadek‘ pomeni vsako snov ali predmet v skupinah, navedenih v Prilogi I, ki ga imetnik zavrže ali namerava ali mora zavreči;
[…]
d)      ‚ravnanje‘ pomeni zbiranje, prevoz, predelavo in odstranjevanje odpadkov, vključno z nadzorovanjem teh postopkov ter dejavnostmi
po zaprtju mesta odstranjevanja;
e)      ‚odstranjevanje‘ pomeni postopke, navedene v Prilogi II A;
f)      ‚predelava‘ pomeni postopke, navedene v Prilogi II B;
[…]“
V skladu s členom 4 te direktive:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev take predelave ali odstranjevanja odpadkov, da ne ogrožajo zdravja
ljudi in brez uporabe postopkov ali načinov, ki bi lahko škodovali okolju, predvsem pa:
–        ne predstavljajo tveganja [za] vodo, zrak, tla ter rastline in živali,
–        niso moteči zaradi hrupa ali vonjav,
–        ne vplivajo škodljivo na krajino ali mesta posebnega pomena.
[…]“
V skladu s členom 9(1) navedene direktive:
Za izvajanje členov 4, 5 in 7 mora podjetje, ki izvaja postopke, določene v Prilogi IIA, pridobiti dovoljenje pristojnega
organa iz člena 6.
[…]“
Na podlagi člena 10 iste direktive:
„Za izvajanje člena 4 mora podjetje, ki izvaja ukrepe, navedene v Prilogi II B, pridobiti dovoljenje.“
Člen 11(1) Direktive 75/442 določa:
„Brez vpliva na Direktivo 78/319/EGS […] ni treba pridobiti dovoljenja iz člena 9 ali 10:
[…]
b)      podjetjem, ki predelujejo odpadke.
Ta oprostitev se lahko uporablja le:
–        če so pristojni organi sprejeli splošna pravila za vsako vrsto dejavnosti, ki predpisujejo vrste in količine odpadkov, in
pogoje, pod katerimi za posamezno dejavnost ni treba pridobiti dovoljenja,
in
–        če so vrste ali količine odpadkov in načini odstranjevanja ali predelave takšni, da so izpolnjeni pogoji iz člena 4.“
Namen Priloge II A k Direktivi 75/442, z naslovom „Postopki odstranjevanja“, je našteti postopke odstranjevanja odpadkov,
kakršni se pojavljajo v praksi. Navedeno je, da morajo biti v skladu s členom 4 odpadki odstranjeni tako, da ne ogrožajo zdravja
ljudi in da se pri tem ne uporabljajo postopki ali načini, ki bi lahko škodovali okolju.
Namen Priloge II B k isti direktivi, z naslovom „Postopki predelave“, je našteti postopke predelave, kakršni se pojavljajo
v praksi. Prav tako je navedeno, da morajo biti v skladu s členom 4 odpadki predelani tako, da ne ogrožajo zdravja ljudi in
da se pri tem ne uporabljajo postopki ali načini, ki bi lahko škodovali okolju.
Direktiva 85/337
Člen 1(2)(3) Direktive 85/337 se glasi:
„V tej direktivi:
‚projekt‘ pomeni:
–        izvedbo gradbenih ali drugih instalacijskih del ali projektov,
–        druge posege v naravno okolje in krajino, vključno s tistimi, ki vključujejo izkoriščanje mineralnih virov;
‚nosilec projekta‘ pomeni:
prosilca za dovolitev zasebnega projekta ali javni organ, ki da pobudo za projekt;
‚soglasje za izvedbo‘ pomeni:
odločitev pristojnega organa ali organov, ki dovoljuje nosilcu projekta izvedbo projekta.
3.      Pristojni organ ali organi so tisti, ki jih države članice določijo kot odgovorne za opravljanje dolžnosti iz te direktive.“
Člen 2(1)(2)(3) te direktive določa:
„1.      Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da so pred izdajo soglasja projekti, ki bodo verjetno pomembno
vplivali na okolje, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, predmet zahteve za izdajo soglasja za izvedbo
in presojo njihovih vplivov. Ti projekti so opredeljeni v členu 4.
2.      Presojo vplivov na okolje se lahko vključi v obstoječe postopke za izdajo soglasja za izvedbo projektov v državah članicah,
oziroma če to ne gre, v druge postopke ali v postopke, ki se jih mora uvesti za usklajevanje s cilji te direktive.
[…]
3.      Brez poseganja v člen 7 lahko države članice v izjemnih primerih določen projekt v celoti ali delno izvzamejo iz določb v
tej direktivi.“
Člen 3 navedene direktive določa:
„Presoja vplivov na okolje na primeren način glede na vsak posamezni primer in skladno s členi 4 do 11 opredeli, opiše in
presodi neposredne in posredne vplive projekta na naslednje dejavnike:
–        ljudi, živalstvo in rastlinstvo,
–        tla, vodo, zrak, podnebje in krajino,
–        materialno lastnino in kulturno dediščino,
–        medsebojne vplive dejavnikov, navedenih v prvi, drugi in tretji alinei.“
Člen 4 iste direktive določa:
„Ob upoštevanju člena 2(3) se projekte, ki so našteti v Prilogi I, presoja skladno s členi 5 do 10.“
V točki 10 Priloge I so navedeni obrati za sežiganje ali obrati za kemično obdelavo, kakor jih določa Priloga IIA k Direktivi
75/442/EGS v točki D9, nenevarnih odpadkov z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan.
Direktiva 2000/76
V skladu s členom 3, točka 12, Direktive 2000/76, za to direktivo pomeni izraz
„‚dovoljenje‘ pisno odločitev (ali več takih odločitev) pristojnega organa, s katero je ta odobril obratovanje naprave pod
določenimi pogoji, ki zagotavljajo skladnost naprave z vsemi zahtevami te direktive. Dovoljenje se lahko nanaša na eno ali
več naprav ali delov naprave na istem kraju, ki jih upravlja isti upravljavec“.
Člen 4(1) te direktive se glasi tako:
„Brez poseganja v člen 11 Direktive 75/442/EGS ali člen 3 Direktive 91/689/EGS nobena sežigalnica ali naprava za sosežig ne
sme obratovati brez dovoljenja za izvajanje teh dejavnosti.“
Člen 12(1) Direktive 2000/76, ki se nanaša na dostop do informacij in sodelovanje javnosti, se glasi:
„Brez poseganja v Direktivo Sveta 90/313/EGS in Direktivo 96/61/ES se mora za vloge za nova dovoljenja za sežigalnice in naprave
za sosežig primerno dolgo časovno obdobje omogočiti vpogled javnosti na enem ali več mestih, na primer na uradih lokalnih
oblasti, tako da javnost lahko poda svoje mnenje, preden pristojni organ sprejme odločitev. Ta odločitev, ki vključuje vsaj
kopijo dovoljenja, ter vse nadaljnje posodobitve morajo biti prav tako dostopne javnosti.“

Nacionalna ureditev
Člen 6 zakona št 349 z dne 8. julija 1986 o ustanovitvi ministrstva za okolje (GURI št. 59 z dne 15. julija 1986) je v italijansko
pravo prenesel Direktivo 85/337. Člen 40 zakona št. 146 z dne 22. februarja 1994 glede določb v zvezi s presojo vplivov na
okolje (redna priloga h GURI št. 52 z dne 4. marca 1994) je nato od italijanske vlade zahteval, naj z izrecnim aktom za usmerjevanje
in usklajevanje opredeli pogoje, merila in tehnične predpise za izvajanje postopka presoje vpliva projektov na okolje, ki
spadajo med tiste, ki so našteti v Prilogi II k navedeni direktivi.
Člen 1(3) uredbe predsednika republike z dne 12. april 1996, naslovljene „Akt za usmerjanje in usklajevanje, sprejet za izvrševanje
člena 40(1) zakona št. 146 z dne 22. februarja 1994 glede določb v zvezi s presojo vplivov na okolje“ (GURI št. 210, str.
28, v nadaljevanju: UPR), določa:
„Projekti, ki so našteti v Prilogi A, so predmet postopka presoje vplivov na okolje.“
Člen 3(1) dekreta predsednika Sveta ministrov z dne 3. septembra 1999, naslovljenega „Akt za usmerjanje in usklajevanje, ki
spreminja in dopolnjuje prejšnji akt za usmerjanje in usklajevanje, sprejet za izvrševanje člena 40(1) zakona št. 146 z dne
22. februarja 1994 glede določb v zvezi s presojo vplivov na okolje“ (GURI št. 302 z dne 27. decembra 1999, str. 17, v nadaljevanju:
DPSM), ki je spremenil prvotno različico Priloge A k UPR, se glasi:
„V Prilogi A k UPR z dne 12. aprila 1996 se točke (i), (l) […] nadomestijo z naslednjimi točkami:
i)      obrati za odstranjevanje in predelavo nevarnih odpadkov s postopki iz Priloge B in Priloge C, točke od R 1 do R 9, k zakonski
uredbi št. 22 z dne 5. februarja 1997 (GURI št. 38 z dne 15 februarja 1997, v nadaljevanju: zakonska uredba št. 22/1997) razen
obratov za predelavo, ki so bili predloženi v poenostavljeni postopek iz člena 31 in 33 iste zakonske uredbe [...]
l)      obrati za odstranjevanje in predelavo nenevarnih odpadkov z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan s sežiganjem ali predelavo
iz Priloge B, točka D 2 in točke od D 8 do D 11, ter Priloge C, točke od R 1 do R 9, k [zakonski uredbi] razen obratov za
predelavo, ki so bili predloženi v poenostavljeni postopek iz člena 31 in 33 iste zakonske uredbe [...]“
Določbe zakonske uredbe, ki opisujejo značilnosti odpadkov in dejavnosti, ki so lahko predmet poenostavljenega postopka, so
bile sprejete zaradi prenosa člena 11 Direktive 75/442.
Zlasti iz člena 33(1) zakonske uredbe izhaja, da se lahko, razen zaradi spoštovanja določenih tehničnih pravil, dejavnosti
v zvezi s predelavo odpadkov začnejo po izteku devetdesetdnevnega roka, ki se začne s priglasitvijo teh dejavnosti na teritorialno
pristojno deželo.
Člen 33(2) te uredbe za nenevarne in nevarne odpadke natančno določa vsebino tehničnih pravil.
V skladu s členom 33(3) te zakonske uredbe dežela vpiše v poseben register podjetja, ki so ji priglasila začetek dejavnosti,
in po uradni dolžnosti v roku iz odstavka 1 preveri, ali so izpolnjeni zahtevani pogoji.
Na koncu, iz člena 33(4) zakonske uredbe izhaja, da takoj ko dežela opazi, da se ni spoštovalo tehničnih pravil in pogojev
iz odstavka 1, sprejme obrazložen sklep o prepovedi začetka ali nadaljevanja dejavnosti, razen če se zainteresirana oseba
ne uskladi z veljavno zakonodajo v roku, ki ga predhodno določi uprava.

Predhodni postopek
Komisija je z dopisom 28. aprila 2003 od Italijanske republike zahtevala informacije zlasti o izvedbi postopkov, določenih
v direktivah 85/337 in 2000/76, za tretjo linijo sežigalnice.
Ta država je navedla, prvič, da je projekt tretje linije izvzela iz postopka presoje vplivov na okolje, ker ta pomeni izjemo
iz Priloge A, točka 1, UPR, kot je bila spremenjena z DPSM, in drugič, da je izvedla več ukrepov za objavo in posvetovanja
v skladu s členom 12 Direktive 2000/76.
Glede na tako pridobljene odgovore Italijanske republike, ki jih Komisija ni štela za zadostne, je s pisnim opominom z dne
19. decembra 2003 sprožila predhodni postopek.
Pristojni italijanski organi so z dopisom z dne 8. junija 2004 izrazili voljo lastnika tretje linije sežigalnice, da le-to,
ki ji je bil dovoljen začetek delovanja decembra 2003, podvrže presoji vpliva na okolje.
Nato je Komisija z obrazloženim mnenjem z dne 9. julija 2004 Italijansko republiko pozvala, naj sprejme ukrepe, potrebne za
uskladitev z obveznostmi iz Direktive 85/337, v dveh mesecih od vročitve navedenega mnenja.
Italijanska republika je v dopisu z dne 31. januarja 2005 potrdila, da je lastnik tretje linije sežigalnice podal formalni
predlog za presojo vpliva na okolje, ki je bil objavljen 11. decembra 2004. Nato je z dopisom z dne 3. maja 2005 posredovala
dokumente o stanju napredovanja potekajočega postopka presoje in je navedla, da se ta zaključuje.
Ker je Komisija menila, da stališče italijanske vlade, podano v zgoraj navedenem dopisu, ni zadovoljivo, je na podlagi člena
226, drugi odstavek, ES vložila to tožbo.

Tožba

Dopustnost
Trditve strank
Italijanska republika trdi, da tožba Komisije ni dopustna zaradi neobstoja njenega pravnega interesa. Komisija naj dejansko
ne bi imela interesa zahtevati izpolnitev že izpolnjene obveznosti. Tako glede na pozitivno mnenje o okoljski združljivosti
tretje linije sežigalnice, ki naj bi izhajala iz medresorske uredbe z dne 3. junija 2005, ki je bila sprejeta po zaključku
postopka presoje, ki je bil začet v okoliščinah, navedenih v točki 30 te sodbe, naj zamuda pri izvedbi študije o vplivu na
okolje ne bi povzročila nobene škode okolju. Obstajal naj bi le položaj formalne nezakonitosti v zvezi z neobstojem študije
o vplivu na okolje, ki pa je bil odpravljen.
Italijanska republika dodaja, da Komisija zahteva spoštovanje nerazumljivih obveznosti in da je zato zlorabila pooblastila
s tem, ko ni upoštevala načel dobre uprave in sorazmernosti.
Komisija opozarja, da ima neposreden, poseben in konkreten pravni interes v tem sporu. Glede na to v zvezi s pravnim interesom,
da nadaljuje s tožbo zaradi kršitve Direktive 85/337, zatrjuje, da ni pomembno, da so pristojni organi izvedli presojo vplivov
na okolje tretje linije sežigalnice, ker ta ne ustreza zahtevam iz navedene direktive, ker morajo biti pred izdajo soglasja
projekti, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, predmet zahteve
za izdajo soglasja za izvedbo in presojo teh vplivov.
Kot trdi Komisija, le volja lastnika tretje linije sežigalnice, da zaprosi, da je ta obrat predmet presoje vpliva na okolje,
medtem ko je bil navedeni obrat že zgrajen in že deluje, posledično ni pomembna, ker je bila prošnja za presojo predložena
šele 7. decembra 2004 in ker je do nje prišlo šele po poteku roka iz obrazloženega mnenja.
Poleg tega Komisija opozarja, da iz sodne prakse Sodišča izhaja, da ji pri izvajanju pristojnosti, ki jih ima v skladu s členom
226 ES, ni treba izkazati posebnega pravnega interesa.
Presoja Sodišča
Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da Komisiji v okviru pristojnosti, ki jih ima iz člena 226 ES, ni treba dokazovati pravnega
interesa. Komisija ima dejansko nalogo, da po uradni dolžnosti in v splošnem interesu zagotovi, da države članice uporabljajo
pravo Skupnosti, in da ob njihovi opustitvi ugotovi morebitno neizpolnitev obveznosti, ki iz njega izhajajo (glej sodbe z
dne 1. februarja 2001 v zadevi Komisija proti Franciji, C-333/99, Recueil, str. I-1025, točka 23; z dne 2. junija 2005 v zadevi
Komisija proti Grčiji, C-394/02, ZOdl., str. I-4713, točki 14 in 15 ter navedeno sodno prakso, in z dne 8. decembra 2005 v
zadevi Komisija proti Luksemburgu, C-33/04, ZOdl., str. I-10629, točka 65).
Med drugim mora Komisija presoditi možnost delovanja proti državi članici, določiti določbe, ki naj bi jih ta kršila, in izbrati
trenutek, v katerem bo proti njej začela postopek zaradi neizpolnitve obveznosti, presoja, ki določa to izbiro, pa ne sme
vplivati na dopustnost tožbe (glej sodbi z dne 18. junija 1998 v zadevi Komisija proti Italiji, C-35/96, Recueil, str. I-3851,
točka 27, in zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Luksemburgu, točka 66)
Glede na to mora Sodišče preučiti, ali očitana neizpolnitev obveznosti obstaja ali ne, ne da bi mu se bilo treba izreči o
izvajanju pristojnosti do prostega preudarka Komisije (glej zlasti sodbo z dne 13. junija 2002 v zadevi Komisija proti Španiji,
C-474/99, Recueil, str. I-5293, točka 25, in zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Luksemburgu, točka 67).
V vsakem primeru, čeprav bi domnevali, da bi izvedba
a posteriori
presoje vplivov na okolje tretje linije sežigalnice lahko povzročila prenehanje očitne neizpolnitve obveznosti, je treba ugotoviti,
da ta presoja ni bila začeta do poteka roka iz obrazloženega mnenja, torej do dneva, glede na katerega je treba preučiti položaj
države članice, da bi lahko presodili obstoj neizpolnitve obveznosti (glej zlasti sodbo z dne 14. julija 2005 v zadevi Komisija
proti Nemčiji, C-433/03, Recueil, str. I-6985, točka 32).
Iz zgoraj navedene presoje izhaja, da je treba ugovor nedopustnosti, ki se nanaša na neobstoj pravnega interesa Komisije,
zavrniti.

Temelj
Komisija v utemeljitev tožbe navaja dva očitka.
Prvi očitek, ki se nanaša na kršitev členov 2(1) in 4(1) Direktive 85/337.
–       Trditve strank
Komisija trdi, da tretja linija sežigalnice, ki je opredeljena kot obrat, ki izvaja postopke predelave v smislu Priloge II
B Direktive 75/442, z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan, spada v okvir odstavka 10 Priloge I k Direktivi 85/337 in bi tako
morala biti predmet postopka presoje vplivov na okolje pred pridobitvijo soglasja, šele nato pa biti zgrajena. Komisija poudarja,
da če projekt ni bil predmet presoje vplivov na okolje, je to zaradi italijanske zakonodaje, ki ne določa, da so obrati, namenjeni
za predelavo odpadkov, ki so bili predloženi v poenostavljeni postopek, predmet take presoje.
Komisija dodaja, da DPSM krši obveznosti iz Direktive 85/337, kolikor iz postopka presoje vplivov na okolje izvzame vse obrate,
ki izvajajo postopke predelave odpadkov, ki pridobijo soglasje prek poenostavljenega postopka.
Italijanska republika ne priznava obstoja očitane neizpolnitve obveznosti in v obrambo natančno povzema trditve, ki jih je
razvila v zadevi, ki je privedla do sodbe z dne 23. novembra 2006 v zadevi Komisija proti Italiji (C-486/04, Recueil, str.
I-11025).
Tako v glavnem zatrjuje, da se v delu, kjer tretja linija sežigalnice izvaja predelavo odpadkov in je predmet poenostavljanega
postopka, ki ga določata člena 31 in 33 zakonske uredbe, ki je bila sprejeta zaradi prenosa člena 11 Direktive 75/442, izogne
postopku presoje vplivov na okolje. Italijanska republika z vzpostavitvijo, prvič, povezave med Direktivo 85/337 in Direktivo
75/442 v zvezi s tehničnimi določbami, uporabljenimi na področju odpadkov in s sklicevanjem, drugič, na samo besedilo Priloge
I, točka10, in na tisto iz Priloge II, točka 11(b) Direktive 85/337, ki se sklicujejo samo na pojem odstranjevanje odpadkov,
meni, da slednja direktiva s področja uporabe izključuje obrate za predelavo odpadkov.
Italijanska republika trdi tudi, da je bil cilj sprememb Direktive 75/442, ki jih je prinesla Direktiva 91/156, vzpostavitev
skupne terminologije in usklajena opredelitev odpadkov, ki bi omogočali približanje različnih določb, ki obravnavajo odpadke
na nacionalni ravni in na ravni Skupnosti. Iz tega naj bi sledilo, da so, medtem ko Direktiva 97/11 navaja pojem odpadkov,
pojmi in opredelitve, ki jih uporablja, nujno izposojeni od ureditve, ki je značilna za ta sektor, in sicer od Direktive 91/156.
Ta država članica dodaja, da takoj ko na področju predelave odpadkov, emisije ne presežejo mej, ki jih dovoljuje ureditev
Skupnosti, ni treba izvesti postopka presoje, ker ima predelava odpadkov sama po sebi namen varstva okolja.
Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska v intervencijski vlogi z dne 7. aprila 2006 podpira ugotovitve Italijanske
republike v zvezi s prvim očitkom.
–       Presoja Sodišča
Najprej je treba poudariti, da je v prej navedeni sodbi z dne 23. novembra 2006 v zadevi Komisija proti Italiji Sodišče razsodilo,
da Italijanska republika ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1) ter 4(1), (2) in (3) Direktive 85/337 s tem, da je sprejela
člen 3(1) DPSM, ki omogoča, da se projekti, ki so namenjeni predelavi nevarnih odpadkov in nenevarnih odpadkov z zmogljivostjo
več kot 100 ton na dan iz Priloge I te iste direktive, ki so predmet poenostavljenega postopka v smislu člena 11 Direktive
75/442, izognejo postopku presoje vplivov na okolje, ki je določen v navedenih členih 2(1) in 4(1).
Neizpolnitev obveznosti, ki jo očita Komisija v tem očitku, je samo posledica uporabe nacionalne zakonodaje – za katero je
bilo, kot je to navedeno v prejšnji točki, ugotovljeno, da ni skladna s pravom Skupnosti – na posameznem primeru.
Posledica uporabe te zakonodaje, ki je iz postopka presoje vplivov na okolje izvzela obrate za predelavo odpadkov, ki so bili
predloženi v poenostavljeni postopek iz členov 31 in 33 zakonske uredbe, je bila dejansko oprostitev iz študije o vplivu na
okolje tretje linije sežigalnice, medtem ko le-ta spada v kategorijo obratov za odstranjevanje nenevarnih odpadkov s sežiganjem
ali kemično obdelavo z zmogljivostjo več kot 100 ton na dan, določeno v točki 10 Priloge I k Direktivi 85/337. Tretja linija
bi morala biti pred pridobitvijo soglasja predmet postopka presoje vplivov na okolje, saj morajo biti projekti iz te Priloge
I predmet sistematične presoje z uporabo členov 2(1), 4(1) in od 5 do 10 navedene Direktive (glej zgoraj navedeno sodbo z
dne 23. novembra 2006 v zadevi Komisija proti Italiji, točka 45).
Glede na zgoraj navedeno je treba ugotoviti, da Italijanska republika s tem, da projekta izgradnje tretje linije sežigalnice
pred izdajo gradbenega dovoljenja ni predložila v postopek presoje vplivov na okolje, določen v členih od 5 do 10 Direktive
85/337, ni izpolnila obveznosti iz členov 2(1) in 4(1) navedene direktive.
Drugi očitek, ki se nanaša na kršitev člena 12(1) Direktive 2000/76
–       Trditve strank
Komisija Italijanski republiki očita, da ni objavila niti vloge za izdajo uporabnega dovoljenja tretje linije sežigalnice
niti ustreznega soglasja, kar pomeni kršitev določb člena 12 Direktive 2000/76.
Ta država članica je med predhodnim postopkom trdila, da se člen 12 v tem primeru ne uporablja, ker za navedeno tretjo linijo
ni bila predložena nobena vloga za obratovalno dovoljenje. Ta linija je bila 24. julija 2003 le priglašena v skladu s postopkom,
določenim z zakonsko uredbo.
–       Presoja Sodišča
Iz člena 33(1) zakonske uredbe izhaja, da se lahko dejavnosti v zvezi s predelavo odpadkov začnejo po izteku devetdesetdnevnega
roka, ki se začne s priglasitvijo teh dejavnosti na teritorialno pristojno deželo. V tem roku v skladu z odstavkom 3 tega
člena zadevni deželni organi po uradni dolžnosti preverijo, ali so izpolnjeni zahtevani pogoji za predelavo.
V tem primeru je bila tretja linija sežigalnice, v okviru poenostavljenega postopka, ki ga je vzpostavila ta zakonska uredba,
predmet priglasitve začetka dejavnosti 24. julija 2003. Tej sta sledili odločbi pristojnih deželnih organov, in sicer prepoved
začetka dejavnosti 21. oktobra 2003 in nato dovoljenje 19. decembra 2003.
Iz člena 12(1) Direktive 2000/76 dalje izhaja, da se mora za vloge za nova dovoljenja za primerno dolgo časovno obdobje omogočiti
vpogled javnosti na javnih mestih, tako da javnost lahko poda mnenje, preden pristojni organ sprejme odločitev. Ta odločitev,
ki vključuje vsaj kopijo dovoljenja, in vse nadaljnje posodobitve morajo biti prav tako dostopne javnosti.
Namen te določbe je, kot to izhaja zlasti iz uvodne izjave 31 Direktive 2000/76, da se zagotovi preglednost postopka, s tem
da se javnost vključi v odločanje o vlogah za podelitev dovoljenja.
Zato je treba ugotoviti, da mora pojem vloga za novo dovoljenje dobiti pomen, ki lahko popolnoma ustreza cilju, ki ga zasleduje
člen 12(1) Direktive 2000/76. Zato je treba ta pojem razumeti
lato sensu
, kot da zajema vse postopke, ki so primerljivi postopku izdajanja dovoljenj ali soglasja.
Priglasitev začetka dejavnosti, navedena v točki 56 te sodbe, ki je bila podlaga za tretjo linijo sežigalnice, mora biti glede
na svoje značilnosti in zlasti glede na vlogo deželnih organov izenačena z vlogo za novo dovoljenje v smislu Direktive 2000/76.
Navedena priglasitev bi morala biti dana na vpogled javnosti na enem ali več mestih v časovnem obdobju, ki bi omogočalo, da
bi lahko javnost podala mnenje pristojnim organom pred potekom devetdesetdnevnega roka, ki je določen za to, da preverijo,
ali so izpolnjeni zahtevani zakonski pogoji, da se lahko začne predelava. Ni pa sporno, da zadevna priglasitev ne glede na
določbe člena 12(1) Direktive 2000/76 ni bila predmet nobenega ukrepa objave.
Poleg tega različne določbe, ki jih je sprejela zadevna dežela v zvezi s tretjo linijo sežigalnice, in sicer prepoved začetka
dejavnosti in dovoljenje, navedeno v točki 57 te sodbe, tudi niso bile dane na vpogled javnosti, kar je v nasprotju z določbami
tega člena.
Glede na zgoraj navedeno je treba ugotoviti, da Italijanska republika, s tem ko priglasitve začetka delovanja tretje linije
sežigalnice ni dala na vpogled javnosti na enem ali več mestih, dostopnih za javnost, in v ustrezno dolgem času, da bi bilo
mogoče podati stališča, preden je pristojni organ sprejel odločbo, in s tem ko ni dala na razpolago javnosti odločb v zvezi
s to priglasitvijo skupaj s kopijo soglasja, ni izpolnila obveznosti iz člena 12(1) Direktive 2000/76/ES.

Stroški
V skladu s členom 69(2) Poslovnika se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker je Komisija
predlagala, naj se Italijanski republiki naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.
V skladu s členom 69(4) tega poslovnika Združeno kraljestvo plača svoje stroške.
Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:
1)
1. Italijanska republika s tem, ko pred izdajo gradbenega dovoljenja projekta izgradnje „tretje linije“ sežigalnice, ki je
last družbe ASM Brescia SpA, v postopek ni predložila presoje vplivov na okolje, ki je določen v členih od 5 do 10 Direktive
Sveta 85/337/EGS z dne 27. junija 1985 o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje, kot je bila spremenjena
z Direktivo Sveta 97/11/ES z dne 3. marca 1997, ni izpolnila obveznosti iz člena 2(1) in 4(1) navedene direktive.
2)
2. Italijanska republika s tem, ko priglasitve začetka delovanja „tretje linije“ sežigalnice ni dala na vpogled javnosti na
enem ali več mestih, dostopnih za javnost, in v ustrezno dolgem času, da bi bilo mogoče podati stališča, preden je pristojni
organ sprejel odločbo, in s tem, ko ni dala na razpolago javnosti odločb v zvezi s to priglasitvijo skupaj s kopijo soglasja,
ni izpolnila obveznosti iz člena 12(1) Direktive 2000/76/ES Evropskega Parlamenta in Sveta z dne 4. decembra 2000 o sežiganju
odpadkov.
3)
3. Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.
4)
4. Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska nosi svoje stroške.
Podpisi
*
Jezik postopka: italijanščina.