CELEX: 61998CJ0380
Julkiset hankinnat
Julkisia palveluhankintoja, tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettely
Hankintaviranomainen
Julkisoikeudellinen laitos

Tuomion perustelut
1 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) on esittänyt 21.7.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 26.10.1998, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) neljä ennakkoratkaisukysymystä julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1) 1 artiklan, julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/36/ETY (EYVL L 199, s. 1) 1 artiklan ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54) 1 artiklan tulkinnasta.
2 Nämä kysymykset on esitetty Cambridgen yliopiston (jäljempänä yliopisto) High Court of Justicessa nostaman kanteen käsittelyn yhteydessä; yliopisto nosti kanteen H. M. Treasuryn (valtiovarainministeriö; jäljempänä Treasury) päätöksestä pitää Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan yliopistot komissiolle ilmoitetussa julkisoikeudellisten laitosten luettelossa, joka on direktiivin 93/37/ETY liitteessä I, kyseisen liitteen tekstiä muutettaessa.
Yhteisön lainsäädäntö
3 Direktiivin 93/37/ETY 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Tässä direktiivissä:
b) hankintaviranomaisilla tarkoitetaan valtiota, alueellisia tai paikallisia viranomaisia, julkisoikeudellisia laitoksia sekä yhden tai useamman edellä tarkoitetun viranomaisen tai julkisoikeudellisen laitoksen muodostamia yhteenliittymiä.
Julkisoikeudellisella laitoksella tarkoitetaan laitosta:
joka on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita ja joka ei harjoita teollista tai kaupallista toimintaa
ja
joka on oikeushenkilö
ja
jonka rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää enemmän kuin puolet.
Liitteessä I on luettelot tämän alakohdan toisessa alakohdassa säädetyt edellytykset täyttävistä julkisoikeudellisista laitoksista tai niiden ryhmistä. Luettelot laaditaan mahdollisimman täydellisiksi, ja niitä voidaan tarkistaa 35 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tätä varten jäsenvaltioiden on määräajoin ilmoitettava komissiolle mainittujen luettelojensa muutokset;
."
4 Direktiivien 92/50/ETY ja 93/36/ETY 1 artiklan b alakohta on laadittu pääasiallisesti samoja ilmaisuja käyttäen kuin direktiivin 93/37/ETY 1 artiklan b alakohta.
5 Yhdistyneen kuningaskunnan osalta direktiivin 93/37/ETY liitteessä I mainittu julkisoikeudellisten laitosten tai niiden ryhmien luettelo sisältää ilmaisun "universities and polytechnics, maintained schools and colleges" (yliopistot ja teknilliset oppilaitokset, valtionapua saavat koulut ja oppilaitokset).
Kansallinen lainsäädäntö
6 Yhdistyneessä kuningaskunnassa direktiivit 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY on pantu täytäntöön seuraavilla säädöksillä:
vuoden 1993 Public Services Contracts Regulations (SI 1993, 3228)
vuoden 1995 Public Supply Contracts Regulations (SI 1995, 201)
vuoden 1991 Public Works Contracts Regulations (SI 1991, 2680).
7 Näissä säädöksissä ei toisteta direktiivin 93/37/ETY liitettä I. Sitä vastoin kussakin niissä on julkisoikeudellisen laitoksen määritelmä, joka perustuu yhteisön oikeuden mukaiseen määritelmään.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
8 Vuosina 1995 ja 1996 Committee of Vice-Chancellors and Principals of the Universities (Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistojen rehtorien komitea) esitti Treasurylle väitteen siitä, että direktiivit 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY eivät sovellu yleisesti yliopistoihin. Komitea väitti, että tämän vuoksi olisi poistettava maininta "yliopistot" direktiivin 93/37/ETY liitteeseen I sisältyvästä luettelosta, johon edellä mainittujen direktiivien 1 artiklan b alakohdan kolmannessa alakohdassa viitataan.
9 Treasury ehdotti 17.1.1997 komissiolle, että ilmaisu "yliopistot, teknilliset oppilaitokset, valtionapua saavat koulut ja oppilaitokset" korvattaisiin ilmaisulla "valtionapua saavat koulut. Yliopistot ja oppilaitokset, joiden rahoituksesta suurin osa peräisin muilta hankintaviranomaisilta". Tällä muutoksella katsottiin voitavan suhteellistaa edellä mainittujen direktiivien sovellettavuus yliopistoihin ja samalla ottaa huomioon viimeaikaisin kehitys, koska vuoden 1992 Further and Higher Education Actin (laki ylemmänasteisesta opetuksesta) hyväksyminen oli tässä tapauksessa tehnyt nimityksen "polytechnics" (teknilliset oppilaitokset) tarkoituksettomaksi.
10 Komissio ei kuitenkaan ole vielä hyväksynyt tätä ehdotusta direktiivin 93/37/ETY 35 artiklassa säädetyssä menettelyssä.
11 Koska yliopisto ei ollut tyytyväinen Treasuryn ehdottamaan direktiivin 93/37/ETY liitteen I muutokseen, se vaati 7.11.1996 tekemällään tuomioistuinkäsittelyä koskeneella hakemuksella lupaa riitauttaa Treasuryn kanta High Court of Justicessa.
12 Asia tuli 21.3.1997 Hight Court of Justicen Queen's Bench Divisionin käsiteltäväksi; tämä myönsi yliopistolle luvan tuomioistuinkäsittelyyn siitä syystä, että kyseessä oli direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY tulkintaan liittyvä aineellinen kysymys, tarkemmin sanoen kysymys ilmaisun "rahoituksesta suurin osa on peräisin" [hankintaviranomaiselta tai hankintaviranomaisilta] täsmällisestä tulkinnasta.
13 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) päätti 21.7.1998 tekemällään välipäätöksellä lykätä asian ratkaisemista ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
"1. Kun neuvoston direktiivissä 92/50/ETY, neuvoston direktiivissä 93/37/ETY ja neuvoston direktiivissä 93/36/ETY (jäljempänä direktiivit) mainitaan laitos, jonka rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta, niin mitkä rahasummat ilmaisu jonka rahoituksesta on peräisin [yhdeltä tai useammalta hankintaviranomaiselta] käsittää? Sisältyvätkö siihen erityisesti Cambridgen yliopiston kaltaisen oikeushenkilön saamien maksujen ollessa kyseessä
a) yhden tai useamman hankintaviranomaisen maksamat apurahat tai avustukset tutkimustyön tukemiseksi,
b) yhden tai useamman hankintaviranomaisen maksama vastike tutkimuspalveluista,
c) yhden tai useamman hankintaviranomaisen maksama vastike muista palveluista kuten asiantuntija-avusta tai konferenssien järjestämisestä,
d) paikallisen opetusviranomaisen tiettyjen opiskelijoiden lukukausimaksuja varten yliopistolle maksamat apurahat?
2. Minkä suuruista prosenttiosuutta tai muuta osuutta direktiivien 1 artiklassa olevan ilmaisun suurin osa on katsottava tarkoittavan?
3. Jos ilmaisu suurin osa määritellään prosenttiosuutena, onko sitä laskettaessa otettava huomioon pelkästään akateemisia ja vastaavia tarkoituksia varten rahoitusta antavat lähteet, vai onko huomioon otettava myös kaupallisesta toiminnasta saadut tulot?
4. Miltä ajanjaksolta tällainen laskelma on tehtävä, jotta saataisiin selville, onko yliopisto jonkin tietyn hankinnan yhteydessä hankintaviranomainen, ja miten ennalta-arvattavat tai tulevat muutokset vaikuttavat asiaan?"
Ensimmäinen kysymys
14 Kuten ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevasta päätöksestä ilmenee, Yhdistyneessä kuningaskunnassa yliopistot saavat rahoitusta eri lähteistä ja sitä myönnetään erilaisia tarkoituksia varten ja eri syistä. Jotkut summat myönnetään yliopistoille niiden suorittaman tutkimustyön laadun säännöllisen arvioinnin ja/tai niiden vastaanottamien opiskelijoiden lukumäärän perusteella; tietty osa rahoituksesta tulee lahjoituksina, määrärahoina taikka asuntojen tai ruokailupalvelujen käyttöön antamisen muodossa; osa rahoituksesta saadaan palkkioina hyväntekeväisyysjärjestöjen, ministeriöiden taikka teollisten tai kaupallisten yritysten tilaamista palveluista.
15 On siis tarkasteltava ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettujen rahoitusmuotojen todellista luonnetta niiden merkityksen arvioimiseksi yliopistolle, ja näin ollen niiden vaikutusta siihen, että tämä laitos mahdollisesti luokitellaan "hankintaviranomaiseksi".
16 Aluksi on todettava, että yhteisöjen tuomioistuin on katsonut direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY tarkoituksesta, että julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisella yhteisön tasolla pyritään poistamaan palvelujen tarjoamisen vapauden ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteet ja näin suojaamaan sellaisten jäsenvaltioon sijoittautuneiden taloudellisten toimijoiden etuja, jotka haluavat tarjota tavaroita tai palveluja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille hankintaviranomaisille (ks. tämänsuuntaisesti asia C-360/96, BFI Holding, tuomio 10.11.1998, Kok. 1998, s. I-6821, 41 kohta).
17 Tämän vuoksi direktiivien tarkoituksena on sulkea pois se mahdollisuus, että hankintaviranomainen suosii sopimuksissaan kansallisia tarjouksen tekijöitä tai ehdokkaita, ja se mahdollisuus, että valtion rahoittamat tai määräysvallassa olevat laitokset, alueelliset yhteisöt tai muut julkisoikeudelliset laitokset toimivat muiden kuin taloudellisten perusteiden pohjalta (ks. tämänsuuntaisesti asia C-44/96, Mannesmann Anlagenbau Austria ym., tuomio 15.1.1998, Kok. 1998, s. I-73, 33 kohta ja em. asia BFI Holding, tuomion 42 ja 43 kohta).
18 On palautettava mieliin, että direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisessa alakohdassa "julkisoikeudellisella laitoksella" tarkoitetaan laitosta, joka on nimenomaisesti perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita ja joka ei harjoita teollista tai kaupallista toimintaa (ensimmäinen luetelmakohta), joka on oikeushenkilö (toinen luetelmakohta) ja jonka rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää enemmän kuin puolet (kolmas luetelmakohta).
19 Asiaa kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltäessä ei ole kiistetty sitä, että yliopisto täyttää kyseisten direktiivien 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kahdessa ensimmäisessä luetelmakohdassa säädetyt edellytykset. Näin ollen yliopiston sisällyttäminen direktiivin 93/37/ETY liitteessä I tarkoitettuun luetteloon riippuu nyt esillä olevassa asiassa yksinomaan siitä vastauksesta, joka on annettava kysymykseen siitä, onko tämän yliopiston "rahoituksesta suurin osa peräisin" yhdeltä tai useammalta hankintaviranomaiselta kyseisen säännöksen kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla.
20 Direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannen luetelmakohdan vaihtoehtoisten edellytysten osalta ilmenee edellä mainitussa asiassa Mannesmann Anlagenbau Austria ym. annetun tuomion 20 kohdasta, että jokainen niistä heijastaa laitoksen läheistä riippuvuutta valtiosta, alueellisista tai paikallisista viranomaisista taikka muista julkisoikeudellisista laitoksista. Kyseisessä säännöksessä määritellään näin ollen julkisoikeudellisen laitoksen kolme muotoa kolmena "läheisen riippuvuuden" varianttina suhteessa toiseen hankintaviranomaiseen.
21 Vaikka tietyn laitoksen rahoitustapa voi paljastaa tämän laitoksen läheisen riippuvuuden toisesta hankintaviranomaisesta, on kuitenkin todettava, että tämä arviointiperuste ei ole absoluuttinen. Kaikkien hankintaviranomaisen suorittamien maksujen vaikutuksena ei ole erityisen alistus- tai riippuvuussuhteen luominen tai lujittaminen. Vain ne suoritukset, joilla rahallisena tukena rahoitetaan tai edistetään ilman erityistä vastinetta kyseisen yksikön toimintaa, voidaan luokitella "julkiseksi rahoitukseksi".
22 Tästä seuraa, että ensimmäisen kysymyksen a kohdassa tarkoitetun kaltaisia suorituksia, jotka muodostuvat tutkimustöiden edistämiseksi tarkoitetuista apurahoista tai avustuksista, on pidettävä hankintaviranomaisen rahoituksena. Vaikka tällaisen rahoituksen saaja ei olisikaan itse yliopisto, vaan siellä palvelun suorittajana työskentelevä henkilö, kyseessä on tällöin koko laitoksen tutkimustoiminnan hyödyksi tuleva rahoitus.
23 Samalta näkökannalta katsottuna ensimmäisen kysymyksen d kohdassa tarkoitetut apurahat voidaan luokitella "julkiseksi rahoitukseksi". Nämä maksut muodostavat sosiaalisen toimenpiteen, joka on otettu käyttöön sellaisten opiskelijoiden hyväksi, jotka eivät yksinään pysty maksamaan joskus hyvinkin korkeita koulutuskustannuksia. Koska näihin maksuihin ei liity mitään sopimukseen perustuvaa vastinetta, niiden on katsottava kuuluvan hankintaviranomaisen opetustoimintansa yhteydessä suorittamaan rahoitukseen.
24 Sitä vastoin tilanne on kokonaan toinen ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevaan päätökseen sisältyvän ensimmäisen kysymyksen b ja c kohdassa mainittujen rahoituslähteiden osalta. Yhden tai useamman hankintaviranomaisen maksamat summat muodostavat tässä tapauksessa vastineen sopimukseen perustuville yliopiston suorituksille, kuten tiettyjen tutkimusten tekemiselle taikka seminaarien ja konferenssien järjestämiselle. Tältä osin ei ole juurikaan merkitystä sillä, että nämä luonteeltaan kaupalliset toiminnat sekoittuvat yliopiston opetus- ja tutkimustoimintaan. Hankintaviranomaisella on taloudellinen intressi palvelun suorittamiseen.
25 Tällaisen sopimussuhteen seurauksena voi tietysti olla myös kyseisen laitoksen riippuvuus hankintaviranomaisesta; kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 46 kohdassa, tämä riippuvuus on kuitenkin luonteeltaan toisenlainen kuin pelkästään avustussuorituksesta johtuva. Tällainen riippuvuus on ennemminkin rinnastettava tavanomaisissa kaupallisissa suhteissa vallitseviin riippuvuussuhteisiin, jotka kehittyvät sopimuspuolten vapaasti neuvottelemien vastavuoroisia velvoitteita sisältävien sopimusten yhteydessä. Tämän vuoksi ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen b ja c kohdassa tarkoitetut suoritukset eivät kuulu "julkisen rahoituksen" käsitteen soveltamisalaan.
26 Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa olevaa ilmaisua "jonka rahoituksesta on peräisin [yhdeltä tai useammalta hankintaviranomaiselta]" on tulkittava niin, että se kattaa yhden tai useamman hankintaviranomaisen tutkimustöiden edistämiseksi myöntämät apurahat tai avustukset sekä opiskelijoille tarkoitetut apurahat, jotka opetuksesta vastaavat alueelliset viranomaiset maksavat yliopistoille ja jotka kattavat tiettyjen nimettyjen opiskelijoiden opiskelukustannukset. Sitä vastoin mainituissa direktiiveissä tarkoitettua julkista rahoitusta eivät ole yhden tai useamman hankintaviranomaisen suorittamat maksut, jotka perustuvat joko tutkimustöitä sisältävään palveluhankintasopimukseen taikka jotka suoritetaan vastineena muista palveluista, kuten asiantuntija-avusta taikka konferenssien järjestämisestä.
Toinen kysymys
27 Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, mikä on direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa olevan ilmaisun "rahoituksesta suurin osa on peräisin" merkitys.
28 Tältä osin on tutkittava, tarkoitetaanko ilmaisulla "suurin osa" tiettyä prosenttiosuutta vai onko sille annettava jokin muu merkitys.
29 Erona sekä EY:n tuomioistuimen perussäännön 20 artiklan nojalla huomautuksensa esittäneiden hallitusten että komission näkemykseen, jonka mukaan ilmaisua "suurin osa" on tulkittava määrällisistä lähtökohdista siten, että kyseessä on julkinen rahoitus, jonka osuus ylittää 50 prosenttia, yliopisto väittää, että tätä ilmaisua on tulkittava laadullisten perusteiden mukaan. Yliopiston mielestä voidaan ottaa huomioon vain ne suoritukset, jotka antavat suorittajalle määräysvallan sopimuksen tekemisessä. Jos olisi kuitenkin noudatettava määrällisiä tulkintaperusteita, sen edellytyksenä olisi joka tapauksessa kyseisten rahoitusvälineiden asettaminen etusijalle, mikä yliopiston mukaan tehdään vain silloin, kun nämä välineet edustavat kolmea neljäsosaa koko rahoituksesta.
30 Tällaista tulkintaa ei voida hyväksyä. Sen lisäksi, ettei direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY sanamuoto tue sitä, siinä jätetään ottamatta huomioon ilmaisun "suurin osa" tavanomainen merkitys, joka yleiskielessä merkitsee aina "enemmän kuin puolta" ilman, että yhden ryhmän etusija tai valta-asema toiseen ryhmään verrattuna olisi tarpeen.
31 Tätä viimeksi mainittua tulkintaa tukee vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY (EYVL L 199, s. 84) 1 artiklan 2 kohdan sanamuoto, jossa määritellään käsite "julkinen yritys" yritykseksi, jossa viranomaiset suoraan tai välillisesti omistavat enemmistön kyseisen yrityksen merkitystä pääomasta taikka hallitsevat yrityksen osakkeisiin perustuvan äänioikeuden enemmistöä. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 58 kohdassa, on niin, että jos yritys voidaan tällaisten määrällisten edellytysten nojalla luokitella "julkiseksi yritykseksi", tämän täytyy sitäkin suuremmalla syyllä päteä silloin, kun halutaan tietää, millä edellytyksillä julkinen rahoitus on luokiteltava "määrääväksi".
32 Lisäksi tulkinta, jonka mukaan ilmaisun "suurin osa" on ymmärrettävä tarkoittavan "enemmän kuin puolta", on myös yhteensoveltuva erään direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetun toisen tapauksen kanssa. Näiden säännösten mukaisesti "julkisoikeudelliseksi laitokseksi" on luokiteltava myös laitokset, joiden hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää "enemmän kuin puolet".
33 Edellä esitettyjen seikkojen valossa on toiseen kysymykseen vastattava, että direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannen luetelmakohdan ilmaisun "suurin osa" on tulkittava tarkoittavan "enemmän kuin puolta".
Kolmas kysymys
34 Kahteen edeltävään kysymykseen läheisesti liittyvällä kolmannella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, mistä muodostuu rahoituksen "suurimman osan" laskemisen perusta. Erityisesti pyydetään vastausta siihen, onko yliopiston kaikki rahoituslähteet otettava huomioon julkisen rahoituksen "suurimman osan" määrittelyssä, vai onko huomioon otettava vain akateemisten tarkoitusten ja niitä vastaavien tarkoitusten rahoituslähteet.
35 Tältä osin riittää, kun todetaan, että kun direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa mainitaan rahoitus, josta "suurin osa" on peräisin julkisista varoista, tämä merkitsee välttämättä, että laitos voi saada osan rahoituksestaan myös toisella tavoin julkisen hankintaviranomaisen luonnettaan kuitenkaan menettämättä.
36 Kolmanteen kysymykseen on siis vastattava, että tietyn laitoksen julkisen rahoituksen osuuden oikein arvioimiseksi on otettava huomioon kaikki sen saamat tulot, kaupallisesta toiminnasta johtuvat tulot mukaan lukien.
Neljäs kysymys
37 Sen ratkaisemiseksi, onko yliopisto "hankintaviranomainen" tietyssä sopimuksentekomenettelyssä, kansallinen tuomioistuin haluaa neljännellä kysymyksellään tietää, mikä ajanjakso on otettava huomioon yliopiston rahoitustapaa laskettaessa ja millä tavoin on otettava huomioon ne muutokset, jotka voivat tapahtua kyseisen menettelyn kuluessa.
38 Aluksi on todettava, että tätä asiaa koskevan nimenomaisen säännöksen puuttuessa direktiiveistä 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY tämän kysymyksen molempiin osiin annettavassa vastauksessa on otettava huomioon oikeusvarmuuden vaatimukset, sellaisina kuin yhteisöjen tuomioistuin on niitä selvittänyt edellä mainitussa asiassa Mannesmann Anlagenbau Austria ym. antamansa tuomion 34 kohdassa. Vaikka sen ratkaisemiseksi, voidaanko yksikkö luokitella "hankintaviranomaiseksi" tietyn sopimuksentekomenettelyn yhteydessä, on otettava huomioon tämän yksikön tarkka rahoitustilanne, on kuitenkin myös varmistettava kyseessä olevan menettelyn tietynasteinen ennalta-arvattavuus, koska yliopiston kaltaisen yksikön rahoitus voi vaihdella vuodesta toiseen.
39 Vaikka kyseisissä direktiiveissä ei annetakaan vastausta siihen kysymykseen, mikä ajanjakso on otettava huomioon laitoksen luokittelemiseksi "hankintaviranomaiseksi", ne sisältävät kuitenkin tietyt ennakkoilmoituksen säännöllistä julkistamista koskevat säännökset, joista voidaan saada tämän kysymyksen ratkaisemiseksi hyödyllisiä viitteitä. Siten direktiivin 92/50/ETY 15 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin 93/36/ETY 9 artiklan 1 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että hankintaviranomaisten on tiedotettava "mahdollisimman pian varainhoitovuotensa alettua" julkaistavalla ennakkoilmoituksella niiden palveluhankintoja koskevien sopimusten yhteisarvo, "jotka ne aikovat tehdä seuraavien 12 kuukauden aikana" ja joiden ennakoitu yhteisarvo on vähintään 750 000 ecua. Nämä säännökset merkitsevät siis sitä, että hankintaviranomainen säilyttää asemansa 12 kuukauden ajan kunkin varainhoitovuoden alusta lukien.
40 Yliopiston kaltainen laitos on siis luokiteltava "hankintaviranomaiseksi" vuosittaisella perusteella ja varanhoitovuotta, jonka aikana tietty sopimuksentekomenettely on aloitettu, on pidettävä asianmukaisimpana ajanjaksona tämän laitoksen toiminnan rahoitustavan laskemista varten.
41 Näin ollen oikeusvarmuuden ja avoimuuden vaatimukset edellyttävät, että sekä kyseessä oleva yliopisto että kolmannet osapuolet, joita asia koskee, tietävät varainhoitovuoden alusta alkaen, kuuluvatko sopimukset, jotka aiotaan tehdä kyseisen varainhoitovuoden aikana, direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY soveltamisalaan. Tästä seuraa, että yliopiston luokittelemiseksi "hankintaviranomaiseksi" sen toiminnan rahoitustapa on laskettava varainhoitovuoden alussa käytettävissä olleiden lukujen perusteella, vaikka ne olisivatkin vain arvioita.
42 Neljännen kysymyksen toisella osalla kansallinen tuomioistuin haluaa tietää, onko ja millä tavoin otettava huomioon sopimuksentekomenettelyn aloituspäivänä päteneiden rahoitusedellytysten muutokset, jotka saattavat tapahtua kyseisen menettelyn aikana.
43 Kuten yhteisöjen tuomioistuin on todennut edellä mainitussa asiassa Mannesmann Anlagenbau Austria ym. antamansa tuomion 34 kohdassa, oikeusvarmuuden periaate edellyttää, että yhteisön oikeussääntö on selkeä ja että sen soveltaminen on kaikkien niiden, joita asia koskee, ennakoitavissa. Sekä tästä vaatimuksesta että tarjoajien etujen suojeluun liittyvistä vaatimuksista johtuu, että laitokseen, joka sopimuksentekomenettelyn aloituspäivänä on direktiiveissä 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY tarkoitettu "hankintaviranomainen", sovelletaan kyseisen sopimuksen osalta näiden direktiivien mukaisia edellytyksiä kyseessä olevan menettelyn päättämiseen asti.
44 Edellä olevien näkökohtien perusteella neljänteen kysymykseen on vastattava, että yliopiston kaltainen laitos on luokiteltava "hankintaviranomaiseksi" vuosittaisella perusteella, ja varainhoitovuotta, jonka aikana tietty sopimuksentekomenettely on aloitettu, on pidettävä asianmukaisimpana ajanjaksona tämän laitoksen toiminnan rahoitustavan laskemista varten, ja laskelma on tehtävä varainhoitovuoden alussa käytettävissä olleiden lukujen perusteella, vaikka ne olisivatkin vain arvioita. Laitokseen, joka sopimuksentekomenettelyn aloituspäivänä on direktiiveissä 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY tarkoitettu "hankintaviranomainen", sovelletaan kyseisen sopimuksen osalta näiden direktiivien mukaisia edellytyksiä kyseessä olevan menettelyn päättämiseen asti.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
45 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan, Alankomaiden ja Itävallan hallituksille sekä komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on ratkaissut High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Divisional Court) 21.7.1998 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1) Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY, julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/36/ETY ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa olevaa ilmaisua "jonka rahoituksesta on peräisin [yhdeltä tai useammalta hankintaviranomaiselta]" on tulkittava niin, että se kattaa yhden tai useamman hankintaviranomaisen tutkimustöiden edistämiseksi myöntämät apurahat tai avustukset sekä opiskelijoille tarkoitetut apurahat, jotka opetuksesta vastaavat alueelliset viranomaiset maksavat yliopistoille ja jotka kattavat tiettyjen nimettyjen opiskelijoiden opiskelukustannukset. Sitä vastoin mainituissa direktiiveissä tarkoitettua julkista rahoitusta eivät ole yhden tai useamman hankintaviranomaisen suorittamat maksut, jotka perustuvat joko tutkimustöitä sisältävään palveluhankintasopimukseen taikka jotka suoritetaan vastineena muista palveluista, kuten asiantuntija-avusta taikka konferenssien järjestämisestä.
2) Direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY 1 artiklan b alakohdan toisen alakohdan kolmannen luetelmakohdan ilmaisun "suurin osa" on tulkittava tarkoittavan "enemmän kuin puolta".
3) Laitoksen julkisen rahoituksen osuuden oikein arvioimiseksi on otettava huomioon kaikki sen saamat tulot, kaupallisesta toiminnasta johtuvat tulot mukaan lukien.
4) Cambridgen yliopiston kaltainen laitos on luokiteltava "hankintaviranomaiseksi" vuosittaisella perusteella, ja varainhoitovuotta, jonka aikana tietty sopimuksentekomenettely on aloitettu, on pidettävä asianmukaisimpana ajanjaksona tämän laitoksen toiminnan rahoitustavan laskemista varten, ja laskelma on tehtävä varainhoitovuoden alussa käytettävissä olleiden lukujen perusteella, vaikka ne olisivatkin vain arvioita. Laitokseen, joka sopimuksentekomenettelyn aloituspäivänä on direktiiveissä 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY tarkoitettu "hankintaviranomainen", sovelletaan kyseisen sopimuksen osalta näiden direktiivien mukaisia edellytyksiä kyseessä olevan menettelyn päättämiseen asti.