CELEX: 61996TJ0013
PHARE-programmet
Beslutning om at annullere et udbud og offentliggøre et nyt udbud
Erstatningssøgsmål
Formaliteten
Skade som følge af tab lid af en bydende, hans tabte fortjeneste og den skade, der er påført hans omdømme

Dommens præmisser
Tvistens retlige og faktiske baggrund
1 Sagsoegeren, TEAM Srl, er et italiensk selskab, som driver raadgivende ingenioervirksomhed i forbindelse med opfoerelse, administration og vedligeholdelse af bygge- og anlaegsarbejder.
2 PHARE-programmet, som blev indfoert paa grundlag af Raadets forordning (EOEF) nr. 3906/89 af 18. december 1989 om oekonomisk bistand til Republikken Ungarn og Folkerepublikken Polen (EFT L 375, s. 11, herefter »forordning nr. 3906/89«), som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 2698/90 af 17. september 1990 (EFT L 257, s. 1), nr. 3800/91 af 23. december 1991 (EFT L 357, s. 10), nr. 2334/92 af 7. august 1992 (EFT L 227, s. 1), nr. 1764/93 af 30. juni 1993 (EFT L 162, s. 1) og nr. 1366/95 af 12. juni 1995 (EFT L 133, s. 1), med henblik paa at udvide den oekonomiske bistand til ogsaa at omfatte andre lande i Central- og OEsteuropa, udgoer de rammer, hvori Det Europaeiske Faellesskab kanaliserer den oekonomiske bistand til foranstaltninger i landene i Central- og OEsteuropa, der skal stoette den igangvaerende oekonomiske og sociale reformproces i disse lande.
3 Artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 3906/89 bestemmer foelgende:
»Foranstaltningerne, der skal finansieres paa grundlag af denne forordning, udvaelges bl.a. under hensyn til modtagerlandenes praeferencer og oensker.«
4 Artikel 23 i »General Regulations for Tenders and the Award of Service Contracts financed from PHARE/TACIS Funds« (»almindelige bestemmelser for udbud og tildeling af kontrakter om tjenesteydelser, der finansieres af midler fra PHARE/TACIS«, herefter »almindelige bestemmelser«) i den version, der var gaeldende paa tidspunktet for de faktiske omstaendigheder i denne sag, bestemmer foelgende:
»Annulment of the tendering procedure
1. The Contracting Authority may, prior to awarding the contract, without thereby incurring any liability to the Tenderers, and notwithstanding the stage in the procedures leading to the conclusion of the contract, either decide to close or annul the tender procedure in accordance with paragraph 2, or order that the procedure be recommenced, if necessary, on amended terms.
2. A tender procedure may be closed or annulled in particular in the following cases:
a) if no tender satisfies the criteria for the award of the contract;
b) if the economic or technical data of the project have been significantly altered;
c) if, for reasons connected with the protection of exclusive rights, the services can only be provided by a particular firm;
d) if exceptional circumstances render normal performance of the tender procedure or contract impossible;
e) if every tender received exceeds the financial resources earmarked for the contract;
f) if the tenders received contain serious irregularities resulting in interference with the normal play of market forces; or
g) if there has been no competition.
3. In the event of annulment of any tender procedure, Tenderers who are still bound by their tenders shall be notified thereof by the Contracting Authority. Such Tenderers shall not be entitled to compensation.«
(»Annullation af udbudsproceduren
1. Foer kontrakten tildeles, kan den ordregivende myndighed, uden derfor at paadrage sig noget ansvar over for de bydende, og uanset paa hvilket stadium proceduren for indgaaelsen af kontrakten befinder sig, enten beslutte at afslutte eller annullere udbudsproceduren i henhold til stk. 2 eller bestemme, at proceduren indledes paa ny, om noedvendigt paa et andet grundlag.
2. En udbudsprocedure kan navnlig afsluttes eller annulleres i foelgende tilfaelde:
a) hvis intet bud opfylder kriterierne for tildeling af kontrakten
b) hvis projektets oekonomiske eller tekniske data er blevet vaesentligt aendret
c) hvis tjenesteydelserne af grunde, som vedroerer beskyttelse af enerettigheder, kun kan udfoeres af en bestemt virksomhed
d) hvis exceptionelle omstaendigheder umuliggoer en normal gennemfoerelse af udbudsproceduren eller en normal opfyldelse af kontrakten
e) hvis alle modtagne bud overskrider de oekonomiske midler, der er afsat til kontrakten
f) hvis de modtagne bud er behaeftet med alvorlige uregelmaessigheder, der foerer til en forstyrrelse af markedskraefternes normale spil eller
g) hvis der ikke har vaeret nogen konkurrence.
3. Saafremt en udbudsprocedure annulleres, underrettes bydende, som stadig er bundet af deres bud, herom af den ordregivende myndighed. De har ikke krav paa nogen kompensation.«)
5 Den 13. juni 1995 offentliggjorde Kommissionen et begraenset udbud vedroerende udfoerelse af »a feasibility study« med henblik paa modernisering af et jernbaneknudepunkt i Warszawa paa linje E-20 (herefter »udbuddet af 13. juni 1995«). Opfordringen til at afgive et bud blev bl.a. sendt til sagsoegeren og til Centralne Biuro Projektowo-Badawcze Budownictwa Kolejowego (Kolprojekt) (herefter »Kolprojekt«), et polsk offentligt selskab, der driver raadgivende ingenioervirksomhed i jernbanesektoren. Efter at de to virksomheder havde dannet et konsortium med henblik paa at deltage i proceduren i faellesskab (herefter »konsortiet«) med Kolprojekt som leder, indgav de deres bud.
6 Ved telefax af 16. november 1995 fra chefen for kontor 2 (»Polen og de Baltiske Lande«) i Direktorat B (»Forbindelser med Landene i Centraleuropa«) under Generaldirektorat IA (Eksterne Forbindelser: Europa og de Nye Uafhaengige Stater, den Faelles Udenrigs- og Sikkerhedspolitik, Kommissionens Delegationer) (herefter »kontor IA.B.2«) meddelte Kommissionen de virksomheder, der havde givet bud, at det naevnte udbud var blevet annulleret, fordi der var blevet indfoert nye maal, og fordi udbudsbetingelserne var blevet aendret (herefter »den anfaegtede afgoerelse«).
7 Den 4. december 1995 offentliggjorde Kommissionen »paa vegne af den polske regering« et nyt begraenset udbud vedroerende udfoerelse af »a feasibility study« for moderniseringen af jernbaneknudepunktet i Warszawa paa linje E-20 TEN (herefter »det omtvistede udbud«). Sagsoegeren figurerede paa den begraensede liste i dette udbud, men ikke Kolprojekt. I udbudsbetingelserne var det anfoert under afsnittet »lokalt personale og lokal deltagelse«, at tilslagsmodtageren skulle samarbejde med Kolprojekt, og at det budget, der var stillet til raadighed for sidstnaevntes selskabs deltagelse, androg 25% af det oekonomiske bud.
8 I en skrivelse af 11. december 1995 til chefen for kontor IA.B.2 anfoerte sagsoegeren, at denne med forbavselse havde bemaerket, at udbudsbetingelserne for det omtvistede udbud var noejagtig de samme som udbudsbetingelserne for udbuddet af 13. juni 1995, for hvilket sagsoegeren i konsortium med Kolprojekt havde forelagt et projekt.
9 Ved skrivelse af 12. december 1995, ligeledes til chefen for kontor IA.B.2, underrettede Kolprojekt Kommissionen om, at selskabet havde modtaget anmodninger om samarbejde fra flere virksomheder, der var blevet opfordret til at afgive bud som led i det omtvistede udbud, for hvilket selskabet aabenbart var blevet udpeget som lokal underentreprenoer. Under henvisning til, at det havde indgaaet en fast og gyldig samarbejdsaftale med sagsoegeren med henblik paa den paagaeldende feasibility study, anmodede selskabet om oplysninger herom.
10 Ved telefax af 21. december 1995 meddelte chefen for kontor IA.B.2, at Kommissionen, efter at en raekke virksomheder, som havde afgivet bud, havde fremsat spoergsmaal og bemaerkninger vedroerende manglen paa klarhed i udbudsbetingelserne med hensyn til de oplysninger, der var til raadighed, indsamlingen af data og de polske institutioners forpligtelser, ville afklare spoergsmaalene med de polske myndigheder med henblik paa i loebet af januar maaned at fastsaette mere praecise udbudsbetingelser samt en ny frist for afgivelse af bud. Det blev i telefaxen praeciseret, at afgivelsen af bud i mellemtiden var sat i bero, og fristen udsat.
Retsforhandlingerne og parternes paastande
11 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 26. januar 1996 har sagsoegeren og Kolprojekt anlagt naervaerende sag og nedlagt foelgende paastande:
- Kommissionens afgoerelse i skrivelsen af 16. november 1995 fra chefen for kontor IA.B.2 samt det nye udbud af 4. december 1995 annulleres.
- Der tilkendes sagsoegerne erstatning for det tab, de har lidt.
- Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
12 Ved telefax af 28. maj 1996 anmodede Ministeriet for Transport og Soefart i Republikken Polen Kommissionen om at tage »the feasibility study« vedroerende jernbaneknudepunktet i Warszawa ud af programmet PHARE PL 9406 og  i stedet erstatte det med andre presserende jernbaneprojekter. Ministeriet anfoerte, at afgivelsen af bud havde vaeret sat i bero i flere maaneder, og at »the feasibility study« ikke kunne gennemfoeres. Det henviste ogsaa til ydre omstaendigheder i forbindelse med den planlagte modernisering af jernbaneknudepunktet, navnlig forbedringen af jernbanelinje E-20 paa straekningen Warszawa-Terespol, og til nye, hoejere prioriterede forhaandsinvesteringer paa linje E-65 (straekningen Warszawa-Gdynia, korridor Kreta VI).
13 Vicegeneraldirektoeren for GD IA meddelte ved skrivelse af 3. juni 1996 det polske ministerium, at Kommissionen havde imoedekommet anmodningen. Han anfoerte, at Kommissionen, da der ikke laengere var grund til at fortsaette udbudsproceduren vedroerende »the feasibility study«, havde besluttet at annullere hele proceduren i henhold til artikel 23, stk. 2, litra d), i de generelle bestemmelser.
14 Ved skrivelse af samme dato underrettede direktoeren for Direktorat B i GD IA sagsoegeren og Kolprojekt om det polske ministeriums anmodning samt om Kommissionens efterfoelgende beslutning om at annullere hele udbudsproceduren i henhold til artikel 23, stk. 2, litra d), i de generelle bestemmelser.
15 Ved processkrift indgaaet til Rettens Justitskontor den 10. juni 1996 fremsatte Kommissionen en formalitetsindsigelse, idet den nedlagde paastand om, at det blev fastslaaet, at det var ufornoedent at traeffe afgoerelse vedroerende paastanden om annullation, at paastanden om erstatning blev afvist, subsidiaert, at Kommissionen blev frifundet, og om, at sagsoegeren og Kolprojekt blev tilpligtet at betale omkostningerne i forbindelse med paastanden om erstatning.
16 Ved kendelse af 13. juni 1997 (sag T-13/96, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, Sml. II, s. 983) fastslog Retten (Fjerde Afdeling), at det var ufornoedent at traeffe afgoerelse vedroerende annullationspaastanden, henskoed paastanden om afvisning af erstatningspaastanden til afgoerelse i forbindelse med sagens realitet og udsatte afgoerelsen om sagens omkostninger.
17 Den 16. juni 1997 opfordrede Retten Kommissionen til som led i sagens tilrettelaeggelse at fremlaegge en kopi af PHARE-program PL 9406 og af memorandummet om finansiering af dette program. Ved skrivelse af 24. juni 1997 har Kommissionen fremlagt de oenskede dokumenter.
18 I svarskriftet, indgivet til Rettens Justitskontor den 16. juli 1997, har Kommissionen rejst et processuelt spoergsmaal om sagsoegernes identitet. Den har nedlagt foelgende paastande:
- Paastanden om erstatning afvises, subsidiaert frifindes Kommissionen.
- Sagsoegeren og Kolprojekt tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med paastanden om erstatning.
19 I replikken har sagsoegeren nedlagt foelgende paastande:
- Paastanden om erstatning antages til realitetsbehandling.
- Kommissionen doemmes til at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med paastanden om annullation, hvis afgoerelse er blevet henskudt ved den naevnte kendelse i sagen TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen.
20 Ved kendelse af 8. maj 1998 (sag T-13/96, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgoerelser) har formanden for Rettens Fjerde Afdeling, efter i replikken at vaere blevet underrettet af sagsoegernes advokater om, at sagsoegeren Kolprojekt haevede sagen, slettet sidstnaevntes navn fra Rettens register.
21 Ved skrivelser af 11. maj og 4. juni 1998 har Retten i henhold til procesreglementets artikel 64 anmodet Kommissionen om at fremlaegge den ikke-fortrolige version af referater, notater og memoranda vedroerende den anfaegtede beslutning og det anfaegtede udbud samt den skriftlige korrespondance, som den har udvekslet med de polske myndigheder mellem den 13. juni og den 4. december 1995 vedroerende forloebet af de to paagaeldende udbud. Ved skrivelse af 5. juni 1998 har Kommissionen besvaret denne anmodning.
Formaliteten
Parternes argumenter
22 Kommissionen har anfoert, at paastanden om erstatning maa afvises, fordi den ikke er i overensstemmelse med Rettens procesreglements artikel 44 og foelgelig er i strid med dens ret til kontradiktion. Et erstatningssoegsmaal kan kun antages til realitetsbehandling paa betingelse af, at det er fuldstaendigt, og at det saaledes giver sagsoegte adgang til kontradiktion. I dette tilfaelde har sagsoegeren ifoelge Kommissionen ikke, end ikke tilnaermelsesvis, anfoert de beloeb i staevningen, som svarer til det tab, sagsoegeren paaberaaber sig. Der er ingen objektiv grund, der kan berettige, at disse noedvendige oplysninger mangler. Saavel det tab, der haevdes at vaere lidt, som den haevdede tabte fortjeneste, som sagsoegeren paaberaaber sig, kunne og skulle derfor have vaeret praeciseret. Med hensyn til det tab, der foelger af skade paa sagsoegerens omdoemme, er det forstaaeligt, at sagsoegeren ikke straks har praeciseret sine krav, henset til disses meget vage konkrete indhold.
23 Kommissionen har anfoert, at det foerst er i replikken, at sagsoegeren har omformuleret erstatningskravet og endelig praeciseret tvistens retlige rammer, saavel med hensyn til sagsoegernes identitet som med hensyn til de faktiske og retlige omstaendigheder, der paaberaabes til stoette for kravet.
24 Sagsoegeren er af den opfattelse, at formalitetsindsigelsen aabenbart savner grundlag. I staevningen har sagsoegeren klart og praecist defineret tabets art, hvad det bestod i og de kriterier, paa grundlag af hvilke det skulle beregnes, og har alene forbeholdt sig mulighed for at give naermere oplysninger i replikken med hensyn til stoerrelsen af tabet. Sagsoegeren har navnlig anfoert, at den skade, der er forvoldt af Kommissionens adfaerd, omfattede det tab, som sagsoegeren havde lidt, en tabt fortjeneste og skade paa sagsoegerens omdoemme.
25 Sagsoegeren har anfoert, at ifoelge retspraksis kan sagens genstand kun anses for at vaere utilstraekkeligt praeciseret, hvis der ikke er nogen angivelse af skadens art og omfang, og hvis kravet gaar ud paa erstatning i almindelighed uden nogen anden naermere praecisering (jf. Rettens dom af 10.7.1990, sag T-64/89, Automec mod Kommissionen, Sml. II, s. 367). Naar tabets art og bestanddele og kriterierne for dets bestemmelse er bestemt angivet i staevningen, som i dette tilfaelde, har sagsoegeren ret til at ansaette det egentlige tab i tal paa et senere trin og eventuelt efter praecise anmodninger, i givet fald fremsat af Faellesskabets retsinstanser (jf. Domstolens dom af 21.5.1976, sag 26/74, Roquette Frères mod Kommissionen, Sml. s. 677).
26 Hvad angaar tilsidesaettelse af retten til kontradiktion, fremgaar det af retspraksis, at en manglende angivelse i staevningen af tabets stoerrelse ikke paavirker den sagsoegte institutions mulighed for kontradiktion, da denne er »i stand til at droefte de talmaessige oplysninger, som fremlaegges af sagsoegerne i replikken, saavel i duplikken som under den mundtlige forhandling« (jf. Domstolens dom af 9.12.1965, forenede sager 29/63, 31/63, 36/63 og 39/63-47/63, 50/63 og 51/63, Laminoirs de la providence m.fl. mod Den Hoeje Myndighed, Sml. 1965-1968, s. 135, org. ref.: Rec. s. 1123, samt generaladvokat Roemer's forslag til afgoerelse til Domstolens dom af 15.7.1963, sag 25/62, Plaumann mod Kommissionen, Sml. 1954-1964, s. 411, org. ref.: Rec. s. 199, paa s. 242).
Rettens bemaerkninger
27 Ifoelge artikel 19 i EF-statutten for Domstolen, som ifoelge samme statuts artikel 46, stk. 1, finder anvendelse paa rettergangsmaaden ved Retten, og artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement skal staevningen bl.a. angive soegsmaalets genstand og indeholde en kort fremstilling af soegsmaalsgrundene. En staevning, hvori der nedlaegges paastand om erstatning for skader forvoldt af en faellesskabsinstitution, maa, for at opfylde disse krav, indeholde en saadan angivelse af omstaendighederne, at det kan fastslaas, hvilken adfaerd fra institutionens side der sigtes til, grundene til, at sagsoegeren mener, at der bestaar en aarsagsforbindelse mellem institutionens adfaerd og den skade, der paastaas at vaere lidt, samt skadens karakter og omfang. En paastand alene om erstatning uden nogen naermere angivelse mangler derimod den fornoedne praecision og kan foelgelig ikke antages til realitetsbehandling (jf. Domstolens dom af 2.12.1971, sag 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt mod Raadet, Sml. 1971, s. 275, praemis 9, org. ref.: Rec. s. 975, og naevnte dom i sagen Automec mod Kommissionen, praemis 73).
28 Imidlertid har sagsoegeren i staevningen kun anfoert, at skaden omfattede det tab, som denne havde lidt, svarende til de udgifter og omkostninger, som sagsoegeren havde paadraget sig ved at deltage i udbuddet, den tabte fortjeneste, der fulgte af, at sagsoegeren ikke fik tildelt kontrakten, og som skulle ansaettes paa grundlag af en procentdel af den samlede vaerdi af kontrakten paa ikke under 30% - en procentdel, der gjorde det muligt at daekke sagsoegerens normale fortjeneste, og en sats, der var egnet til at daekke generelle omkostninger - og skaden paa sagsoegerens omdoemme, idet den omstaendighed, at udbuddet af 13. juni 1995 var blevet annulleret af uklare og uforstaaelige grunde, kunne risikere at skade sagsoegerens anseelse og oedelaegge dennes mulighed for at faa tildelt andre kontrakter.
29 Selv om sagsoegeren ikke har sat tal paa stoerrelsen af det tab, som selskabet mener at have lidt, har det klart angivet de faktorer, som giver grundlag for at vurdere tabets art og omfang, og Kommissionen har derfor kunnet udnytte sin ret til kontradiktion. Under saadanne omstaendigheder paavirker de manglende talmaessige oplysninger i staevningen ikke sagsoegtes ret til kontradiktion, paa betingelse af, at sagsoegeren har fremlagt disse oplysninger i replikken og saaledes givet sagsoegte mulighed for at droefte dem saavel i duplikken som under retsmoedet, hvilket er tilfaeldet her (jf. herved naevnte dom i sagen Laminoirs de la providence m.fl. mod Den Hoeje Myndighed, s. 1155).
30 Det foelger heraf, at paastanden om erstatning kan antages til realitetsbehandling.
Virkningerne af kendelsen om, at det ikke er fornoedent at traeffe afgoerelse, af 13. juni 1997, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, paa paastanden om erstatning
Parternes argumenter
31 Kommissionen har anfoert, at afgoerelsen om, at det ikke er fornoedent at traeffe afgoerelse om annullationspaastanden, som blev truffet ved kendelse af 13. juni 1997, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, har direkte indflydelse paa erstatningspaastanden. Sagen i sin helhed saetter nemlig det tab, som sagsoegeren haevder at have lidt, i forbindelse med netop de procedurer for udbud, som den anfaegtede beslutning og det anfaegtede udbud indgaar i. Da hele proceduren for udbuddet vedroerende undersoegelsen er blevet annulleret, kan sagsoegeren derfor ikke haevde at have lidt et tab, der kan erstattes, og som berettiger en fortsaettelse af sagens behandling.
32 Kommissionen har herved henvist til, at sagsoegeren har paadraget sig udgifter og omkostninger i forbindelse med deltagelsen i procedurerne uafhaengigt af udbuddets udfald. Sagsoegeren har, foer sin deltagelse i det paagaeldende udbud, haft kendskab til princippet i de generelle bestemmelsers artikel 23, stk. 3, hvorefter deltagerne, saafremt et udbud annulleres, ikke har ret til godtgoerelse af de afholdte udgifter, og som finder anvendelse i fuldt omfang.
33 Kommissionen har i oevrigt fremhaevet, at den tabte fortjeneste, som sagsoegeren paaberaaber sig, forudsaetter et positivt udfald af udbuddet, men at Retten i sin ovennaevnte kendelse af 13. juni 1997, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, har fastslaaet, at et saadant udfald ikke laengere var muligt. Paastanden om erstatning er foelgelig ifoelge Kommissionen irrelevant, saavel fra et processuelt som fra et materielt synspunkt, fordi den haevdede skade under alle omstaendigheder paaberaabes paa grundlag af et positivt udfald af udbuddet, som pr. definition ikke laengere kunne naas, da kontrakten ikke kunne underskrives uden finansiering.
34 Kommissionen har anfoert, at sagsoegeren har erkendt, at det er de polske myndigheder, og ikke Kommissionen, som ved deres beslutning om at traekke sig ud af projektet for PHARE-program PL 9406 har forvoldt den haevdede skade (jf. praemis 37 nedenfor). Det er denne tilbagetraekning, som er den virkelige aarsag til de tab, som sagsoegeren haevder at have lidt, og som tidligere kun kunne vaere teoretiske.
35 Ovennaevnte kendelse af 13. juni 1997, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, har foelgelig ifoelge Kommissionen en direkte og afgoerende indflydelse paa spoergsmaalet, om sagsoegeren har interesse i annullationssoegsmaalet.
36 Sagsoegeren har tilbagevist Kommissionens argument om, at en annullation af hele udbudsproceduren udelukker, at selskabet skulle have lidt et tab, der kan erstattes, og som berettiger en fortsaettelse af soegsmaalet. Med dette argument ses der helt bort fra den saerlige beskyttelsesfunktion, som et erstatningssoegsmaal har. Annullationen af den anden udbudsprocedure har nemlig ifoelge sagsoegeren praecist og endeligt konkretiseret det tab, som selskabet har lidt, idet den udelukker enhver eventuel mulighed for at afhjaelpe denne ved andre midler end et erstatningssoegsmaal.
37 Der gaelder et faellesskabsretligt princip, hvorefter en licitations deltageres interesser er beskyttet mod handlinger, undladelser og adfaerd fra administrationens side, som, ud over enhver objektiv berettigelse af almene hensyn, goer indgreb i den naevnte procedures forskriftsmaessige forloeb og retsstridigt skader dens deltageres interesser. De vanskeligheder, der affoedes af licitationsproceduren, efter at staevningen er indleveret, og paa et tidspunkt, hvor det paaberaabte tab allerede er konkretiseret, kan paa ingen maade bevirke, at retten til godtgoerelse af faktisk lidte tab begraenses. Sagsoegeren har tilfoejet, at tilbagetraekningen fra undersoegelsen af projektets gennemfoerlighed, som har vaeret genstand for to udbud, er en senere omstaendighed, som delvis er fremkaldt af Kommissionen selv paa grund af dens forsinkede tildeling af kontrakten. Den omstaendighed, at de polske myndigheder paa grund af de virkninger, som Kommissionens adfaerd har haft, og som forhindrer en forskriftsmaessig tildeling af kontrakten, efterfoelgende har anmodet om, at undersoegelsen slettes af det paagaeldende PHARE-program, eliminerer ikke de lidte tab.
38 De betragtninger, som Kommissionen har fremsat for at godtgoere, at erstatningssoegsmaalet savner genstand, er fejlagtige. Hvad for det foerste angaar det af sagsoegeren lidte tab, angaar Kommissionens indsigelse om, at de udgifter, der er foraarsaget af deltagelsen i udbuddet, ikke kan godtgoeres i henhold til de generelle bestemmelsers artikel 23, stk. 3, sagens realitet og ikke dens formalitet. For det andet indebaerer annullationen af licitationsproceduren, at sagsoegeren alene kan beskytte sig mod det tab af fortjeneste, som selskabet har lidt, og mod skaden paa dets omdoemme, ved anlaeg af et erstatningssoegsmaal. Paastanden om erstatning har til formaal at faa erstattet det tab, som Kommissionen har forvoldt ved sin retsstridige adfaerd, og spoergsmaalet, om dette tab faktisk er lidt, og om den har aarsagsforbindelse med denne adfaerd, henhoerer under behandlingen af sagens realitet.
Rettens bemaerkninger
39 Sagsoegerens erstatningspaastand vedroerer et krav om erstatning for de tab, som selskabet haevder at have lidt paa grund af Kommissionens retsstridige adfaerd under udbudsproceduren. Denne erstatningspaastand paavirkes hverken af den omstaendighed, at undersoegelsen af gennemfoerligheden, der var genstand for saavel udbuddet af 13. juni 1995 som for det omtvistede udbud, ikke vil finde sted, og at der foelgelig ikke laengere er nogen kontrakt at tildele, eller af ovennaevnte kendelse af 13. juni 1997, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen. Tvaertimod har sagsoegeren i dette tilfaelde fortsat enhver interesse i at faa Kommissionen doemt til at betale sig erstatning i betragtning af, at selskabet ikke laengere kan faa medhold paa grundlag af paastanden om annullation.
40 Kommissionens argumenter, som for det foerste gaar ud paa, at de udgifter og omkostninger, der er paadraget ved deltagelse i udbudsprocedurerne, ville vaere blevet paadraget uafhaengigt af disse udbuds udfald, for det andet, at den paaberaabte tabte fortjeneste ikke kan konkretiseres, naar der ikke laengere er mulighed for et positivt udfald af udbudsproceduren, for det tredje, at da udbudsproceduren er blevet annulleret, kan den ikke laengere paavirke sagsoegerens omdoemme, og for det fjerde, at det er de polske myndigheder, som ved at traekke sig ud af undersoegelsen af gennemfoerligheden har givet anledning til den haevdede skade, kan ikke laegges til grund. Det er nemlig herved tilstraekkeligt at fastslaa, saaledes som sagsoegeren med rette har anfoert, at spoergsmaalene, om det haevdede tab faktisk er lidt, og om det har aarsagsforbindelse med den adfaerd, som bebrejdes Kommissionen, henhoerer under behandlingen af sagens realitet.
41 Det foelger heraf, at paastanden om erstatning ikke savner genstand, og at Kommissionens argumenter herom maa forkastes.
Realiteten
Parternes argumenter
42 Sagsoegeren har anfoert, at Kommissionen, efter at have ivaerksat et udbud og sikret dets forskriftsmaessige forloeb naesten indtil afslutningen, uventet har skiftet mening og har truffet foranstaltninger, som savner enhver objektiv og sammenhaengende berettigelse. Denne adfaerd fra Kommissionens side er udtryk for magtfordrejning og en tilsidesaettelse af princippet om god forvaltningsskik.
43 Det grundlaeggende formaal med udbudsproceduren som led i PHARE-programmet, ligesom med andre tilsvarende procedurer, er at fastslaa, hvilket bud der er mest fordelagtigt med henblik paa tildeling af kontrakten. Skoent Kommissionen har kompetence til at annullere en procedure, naar denne ikke objektivt kan give mulighed for at opnaa dette resultat, er det i strid med almene hensyn samt med de bydende virksomheders rettigheder og interesser individuelt set, at den uden nogen objektiv berettigelse annullerer en procedure, som er fuldt ud i stand til at foere til, at den konkurrent, der er mest egnet til at faa tildelt kontrakten, identificeres.
44 Dette bekraeftes af de generelle bestemmelsers artikel 23, som fastsaetter, at den kontraherende myndighed har kompetence til at annullere en udbudsprocedure og eventuelt paabegynde den paa ny, og angiver de vigtigste tilfaelde, hvor denne kompetence kan udoeves. Det foelger heraf, at der kan traeffes beslutning om at annullere proceduren, naar det paa grundlag af praecise og objektive omstaendigheder klart fremgaar, at proceduren ikke kan foelge sit normale forloeb og foelgelig ikke kan naa sit maal.
45 I det foreliggende tilfaelde er der ingen objektiv grund, der kan berettige, at udbudsproceduren af 13. juni 1995 bringes til ophoer, og at der indledes en ny procedure. Navnlig var der ingen problemer med hensyn til trovaerdigheden af den vurdering, som Vurderingsudvalget foretog af noedvendigheden af at ivaerksaette et nyt udbud paa grundlag af formaal eller aendrede udbudsbetingelser, eller vedroerende indholdet af det bud, som konsortiet har afgivet. Desuden er den stilling, som er givet Kolprojekt i det anfaegtede udbud, uden sammenhaeng.
46 Kommissionens adfaerd under hele proceduren har vaeret aabenbart vilkaarlig og forsoemmelig. I stedet for hurtigt at tildele kontrakten paa grundlag af de angivelser, der blev fremsat i juli 1995 af Vurderingsudvalget, og under fuld overholdelse af princippet om det laveste bud, har den uforklarligt besluttet at annullere udbuddet af 13. juni 1995 og ivaerksaette et nyt udbud.
47 I det foreliggende tilfaelde har Kommissionen gjort sig skyldig i foelgende overtraedelser, som har paafoert sagsoegeren et alvorligt og reelt tab:
- Den har med urette set bort fra resultaterne af Vurderingsudvalgets vurdering af buddene.
- Den har efter de foreliggende oplysninger udoevet pression mod udvalget for at opnaa en aendring af dettes vurderinger.
- Den har begaaet aabenbar magtfordrejning og aabenbart tilsidesat princippet om god forvaltningsskik ved at annullere udbuddet af 13. juni 1995 og ved dernaest at beslutte at offentliggoere et nyt udbud.
- Dens adfaerd under hele sagen har vaeret selvmodsigende, vilkaarlig og aabenbart forsoemmelig og uberettiget.
48 Sagsoegeren har anfoert, at dennes tab bestaar af tre dele, nemlig det lidte tab (damnum emergens), tabt fortjeneste (lucrum cessans) og den skade, der er paafoert selskabets omdoemme.
49 Det lidte tab svarer til de omkostninger og udgifter, der er afholdt for at deltage i udbuddet. Sagsoegeren har forklaret, at dette tab svarer til loennen til det personale, der blev anvendt til at udarbejde projektet, og udgifter til rejser, der eventuelt har vaeret noedvendige, eller i alt 66 682 000 ITL (svarende til 33 341 ECU). Dette beloeb, der svarer til sagsoegerens del af konsortiets stab, er beregnet paa grundlag af enhedsomkostninger, der er angivet i det bud, som sagsoegeren afgav under licitationsproceduren.
50 Sagsoegeren har bestridt Kommissionens argument om, at det lidte tab ikke kan give anledning til erstatning i henhold til de almindelige bestemmelsers artikel 23, stk. 3, og fremhaevet, at princippet om, at de paagaeldende udgifter og omkostninger kan tilbagebetales, saafremt der konstateres en uregelmaessighed i udbudsproceduren, uafhaengigt af det faktiske eller eventuelle resultat af proceduren for den paagaeldende, er et princip, der er fastslaaet i faellesskabsbestemmelserne om procedurer for indgaaelse af offentlige kontrakter. Dette princip, som ikke blot gaelder for medlemsstaterne, men ogsaa for institutionerne, er baseret paa den opfattelse, at en deltager i en licitationsprocedure i hvert fald har en mulighed for at opnaa tildeling af kontrakten, og at det netop er med henblik herpaa, at han afholder de udgifter og omkostninger, som udarbejdelse af tilbuddet indebaerer. Hvis denne mulighed reduceres til intet ved en uregelmaessighed i den maade, proceduren afvikles paa, har deltageren ret til, at institutionen tilbagebetaler ham de udgifter, som han har afholdt forgaeves (jf. i denne forbindelse praeamblen til forslag KOM(91) 158 endelig udg. - SYN 292, som foerte til Raadets direktiv 92/13/EOEF af 25. februar 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedroerende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmaaden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 76, s. 14)). Denne holdning er udgangspunktet for direktivets artikel 2, stk. 7, som bestemmer, at naar en person fremsaetter et krav om skadeserstatning for saa vidt angaar omkostningerne i forbindelse med udarbejdelse af tilbud, skal han ikke bevise, at kontrakten ville vaere blevet tildelt ham, men blot, at overtraedelsen blev begaaet og paavirkede hans muligheder.
51 Den tabte fortjeneste er en foelge af tabet ved manglende tildeling af kontrakten. Dette tab skal opgoeres paa grundlag af en procentdel af kontraktens samlede vaerdi, der ikke kan vaere under 30%, og som giver mulighed for at daekke den normale avance og udgoer en sats, der kan daekke de generelle omkostninger. Sagsoegeren har praeciseret, at dette tab andrager 396 000 000 ITL (svarende til 198 000 ECU, 30% af udbuddet paa 660 000 ECU), hvoraf sagsoegeren anslaar sin del til 277 000 000 ITL, som tilnaermelsesvis svarer til dennes deltagelse i konsortiet, nemlig 70%.
52 At dette tab er reelt, bliver endnu mere klart, hvis det bekraeftes, at Vurderingsudvalget havde anset konsortiets bud for det bedste. Sagsoegeren har forklaret, at da godtgoerelse af tabt fortjeneste paa omraadet for offentlige kontrakter har til formaal at stille den bydende saaledes, som han ville vaere stillet, hvis de paaberaabte uregelmaessigheder ikke var blevet begaaet, maa det fastslaas, hvilke faktiske og konkrete muligheder konsortiet ville have haft for at faa tildelt kontrakten. Sagsoegeren har fremhaevet, at selskabet aldrig har haevdet, at det har en absolut ret til at opnaa kontrakten, men blot har anfoert, at der for procedurerne for indgaaelse af kontrakter gaelder principper om gennemsigtighed og lighed samt princippet om tildeling af kontrakten til det oekonomisk mest fordelagtige bud (jf. de almindelige bestemmelsers artikel 22, stk. 7). Hvis det bekraeftes, at konsortiets bud var det mest fordelagtige, og at tildelingen af kontrakten ikke var blevet naegtet af objektive grunde og almene hensyn, men udelukkende paa grund af en raekke gentagne uregelmaessigheder og forsoemmelser fra Kommissionens side, kan sagsoegeren ikke fortsat vaere beroevet enhver retsbeskyttelse. I betragtning af Vurderingsudvalgets tilsyneladende positive vurdering af sagsoegerens bud, er der ingen tvivl om, at sagsoegeren i dette tilfaelde kan paaberaabe sig en mere end rimelig og begrundet forhaabning om at faa tildelt kontrakten.
53 Sagsoegeren har fremhaevet med hensyn til det tab, der foelger af den skade, der er paafoert selskabets omdoemme, at selskabet er en virksomhed, som er kendt i Polen. Der er derfor risiko for, at annullationen af udbuddet af 13. juni 1995, som skete af uklare og uforstaaelige grunde, derfor kan skade selskabets omdoemme alvorligt og bringe dets mulighed for at deltage med held i licitationen af nye kontrakter i fare. Dette tab maa kvantificeres paa rimelig maade, ikke blot under hensyntagen til, at det er notorisk, men ogsaa til, at sagsoegeren gentagne gange har deltaget i udbudsprocedurer som led i PHARE-programmet og har vaeret tilslagsmodtager, at de paagaeldende problemer har vakt stor opsigt, og at grundene til, at proceduren blev blokeret, som stadig er uklare i dag, objektivt har bragt sagsoegerens tekniske og faglige kompetence i miskredit. Sagsoegeren vurderer dette tab til mindst 350 000 000 ITL, men henholder sig dog til Rettens skoen.
54 Sagsoegeren har naermere anfoert, at det ikke er den omstaendighed, at sagsoegeren ikke blev tilslagsmodtager for en kontrakt, som skader sagsoegerens omdoemme, men snarere de ulovlige fremgangsmaader, som er skadelige for professionalismen, der har foert til dette resultat. Sagsoegeren har anfoert, at selskabets repraesentanter under de forskellige licitationer i hele Europa uden ophoer er blevet anmodet om naermere forklaringer paa resultaterne af den omtvistede udbudsprocedure. Desuden har sagsoegeren efter denne procedure, men isaer efter at have anlagt naervaerende sag, trods sine betydelige faglige referencer, som ofte er blevet vaerdsat, ikke haft held til at opnaa tilslag i nogen anden licitation, som er afholdt af Kommissionen eller noget land, der er omfattet af PHARE-programmet. Som eksempel har sagsoegeren naevnt et udbud vedroerende en anden undersoegelse af gennemfoerlighed i Polen, hvor sagsoegeren end ikke blev optaget paa den begraensede liste over virksomheder, der blev opfordret til at afgive bud.
55 Med hensyn til aarsagsforbindelsen har sagsoegeren anfoert, at de muligheder, med henblik paa hvilke selskabet har afholdt udgifterne i forbindelse med deltagelse i udbuddet, er blevet helt reduceret til intet som foelge af Kommissionens retsstridige adfaerd, hvorfor de naevnte udgifter er blevet omdannet til et helt uberettiget formuetab. Det er netop og udelukkende Kommissionens adfaerd, nemlig den manglende tildeling af kontrakten efter den foerste udbudsprocedure, annullationen heraf, ivaerksaettelsen af en ny udbudsprocedure uden objektiv grund og udsaettelsen paa ubestemt tid af sidstnaevnte, som har beroevet sagsoegerens deltagelse i licitationsproceduren enhver mening og enhver nyttevaerdi, og som saaledes har fremkaldt det tab, som selskabet har lidt.
56 Denne adfaerd og den enorme, akkumulerede forsinkelse har ligeledes tilskyndet den begunstigede regering til at aendre sine prioriteter og til at foreslaa Kommissionen at slette selve projektet, en slettelse, som igen har medfoert en endelig annullation af licitationsproceduren. Det er altsaa Kommissionens vilkaarlige og forsoemmelige adfaerd, som stadig er fortsat efter sagens anlaeg, der har forvoldt sagsoegeren alvorlige tab.
57 Tilsvarende betragtninger gaelder saavel for den tabte fortjeneste som for beskadigelsen af sagsoegerens omdoemme.
58 Kommissionen er af den opfattelse, at det i betragtning af dens argumentation vedroerende de haevdede tab og aarsagsforbindelsen er formaalsloest at undersoege, om der er grundlag for at haevde, at dens handlinger er ulovlige, saa meget desto mere som annullationen af hele proceduren paa grund af manglende finansiering goer enhver senere analyse overfloedig. Den har tilbagevist disse argumenter og har bestridt, at der skulle foreligge nogen ulovlig adfaerd, og har i oevrigt konstateret, at der ikke er fremlagt noget bevismiddel til stoette for paastandene om erstatning.
59 Kommissionen har anfoert, at det tab, som sagsoegeren har lidt, dvs. de udgifter, der er afholdt til dennes deltagelse i udbuddet, ikke kan genoprettes. Den har henvist til, at ifoelge et generelt princip for udbudsprocedurer, som der udtrykkeligt henvises til i de almindelige betingelsers artikel 23, stk. 3, kan omkostninger og udgifter, der afholdes i forbindelse med deltagelse i et udbud, ikke godtgoeres.
60 Desuden er de afholdte omkostninger ikke et »tab« i egentlig forstand, idet det hoerer til de normale usikkerhedsmomenter ved ethvert udbud, som ikke blot omfatter den eventualitet, som ikke er sjaelden, at den paagaeldende ikke faar tildelt kontrakten, men ogsaa, at udbudsproceduren indstilles, hvilket henhoerer under den ordregivende myndigheds skoen.
61 Med hensyn til de »chancer«, som en licitation giver, har Kommissionen henvist til, at sagsoegeren har erkendt, at dennes tab er en foelge af den polske regerings beslutning om ikke laengere at finansiere projektet (jf. ovenfor, praemis 37). Kommissionen er altsaa paa ingen maade ansvarlig herfor.
62 Sagsoegeren har heller ikke lidt noget tab af fortjeneste. Ifoelge Kommissionen ville den ordregivende myndighed, selv hvis man var naaet frem til det trin, hvor der fremsaettes et formelt tilbud ved afslutningen af et udbud, ikke have nogen forpligtelse til at indgaa en kontrakt. Den ordregivende myndighed bevarer et skoen ved afgoerelsen af, om den skal underskrive kontrakten, uanset resultatet af udbuddet. Paa det tidspunkt, da den anfaegtede beslutning blev truffet, havde konsortiet ingen ret til at faa tildelt kontrakten, og sagsoegeren har foelgelig ikke lidt noget tab.
63 Kommissionen har endvidere anfoert, at sagsoegeren ikke har bestridt den polske regerings ret til at kraeve, at finansieringen blev trukket tilbage, og at det som foelge heraf uundgaaeligt var umuligt at gennemfoere udbuddet.
64 Ifoelge Kommissionen er der ikke noget tab som foelge af skade paa sagsoegerens omdoemme. Ud over den omstaendighed, at dette tab er knyttet til den fejlagtige hypotese, at Kommissionens handlinger, som anfaegtes af sagsoegeren, henhoerer under det offentlige omraade, har Kommissionen anfoert, at saafremt man fulgte sagsoegerens raesonnement, ville en myndighed, som ivaerksatte et udbud, aldrig kunne annullere en procedure uden straks at blive anklaget for at goere skade paa en af deltagernes omdoemme med den hertil hoerende forpligtelse til at erstatte det heraf foelgende tab. Hvis dette var tilfaeldet, ville de deltagere, som ikke havde opnaaet kontrakten, ydermere, efter at en kontrakt var tildelt, kunne paaberaabe sig en ret til erstatning, fordi administrationens handling ville erklaere deres bud af lavere vaerdi end tilslagsmodtagerens bud. Under alle omstaendigheder er der hverken redegjort for eller foert bevis for, at der forelaa nogen skade paa sagsoegerens omdoemme paa tidspunktet for sagens anlaeg. Kommissionen har tilfoejet, at den polske regerings skoensmaessige beslutning om at bruge de oekonomiske midler, der var stillet til dens raadighed som led i PHARE-programmet, til andre formaal, og dermed om ikke at finansiere projektet, intet har at goere med sagsoegerens omdoemme.
65 Med hensyn til aarsagsforbindelsen har Kommissionen anfoert, at sagsoegeren, som bevisbyrden paahviler, ikke har godtgjort, at der er en forbindelse mellem det lidte tab paa den ene side og den anfaegtede beslutning og det anfaegtede udbud paa den anden side. Det er nemlig ikke disse retsakter, som har foraarsaget det haevdede tab, da udgifterne er afholdt frivilligt for at deltage i udbuddet, uanset dens senere udvikling og med kendskab til reglen om, at disse udgifter ikke godtgoeres.
66 Der er heller ingen aarsagsforbindelse mellem disse retsakter og det haevdede tab af fortjeneste, fordi det, selv hvis det blev godtgjort, at en rettighed var blevet tilsidesat, er den ordregivende myndighed, i dette tilfaelde den polske regering, som er ansvarlig for denne tilsidesaettelse, og ikke Kommissionen.
67 Dette er ligeledes tilfaeldet med hensyn til det haevdede tab som foelge af beskadigelsen af sagsoegerens omdoemme, idet dette tab kun kan vaere en foelge af den offentlige omtale udadtil af den anfaegtede beslutning og det anfaegtede udbud samt proceduren. AArsagen til dette haevdede tab er altsaa denne offentlige omtale og ikke Kommissionens handlinger, som eventuelt er blevet offentligt kendt.
Rettens bemaerkninger
68 Ifoelge fast retspraksis forudsaetter Faellesskabets ansvar uden for kontraktforhold opfyldelse af en raekke betingelser vedroerende retsstridigheden af den adfaerd, som institutionerne haevdes at have udvist, og eksistensen af en skade samt vedroerende aarsagsforbindelsen mellem adfaerden og den paaberaabte skade (jf. Domstolens dom af 17.5.1990, sag C-87/89, Sonito m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 1981, praemis 16). Desuden skal tabet vaere en tilstraekkelig direkte foelge af den adfaerd, som bebrejdes institutionen (jf. Rettens dom af 25.6.1997, sag T-7/96, Perillo mod Kommissionen, Sml. II, s. 1061, praemis 41).
69 Med hensyn til den skade, som foelger af det lidte tab, nemlig de omkostninger og udgifter, som sagsoegeren har afholdt i forbindelse med sin deltagelse i udbuddet, bemaerkes foerst, at ifoelge de almindelige bestemmelsers artikel 23, stk. 1, kan den ordregivende myndighed, foer den tildeler kontrakten, uden herved at paadrage sig noget ansvar over for de bydende, og uanset paa hvilket trin de procedurer befinder sig, der foerer til indgaaelse af kontrakten, beslutte at afslutte eller annullere udbudsproceduren efter stk. 2 eller bestemme, at proceduren skal begynde forfra, om noedvendigt paa et andet grundlag. Det foelger af anvendelsen af udtrykket »bl.a.« i de almindelige bestemmelsers artikel 23, stk. 2, at listen heri ikke er udtoemmende. Desuden praeciseres det i instrukserne til de bydende under rubrik »F. Udvaelgelse af medkontrahenten«, femte afsnit i udbudsmaterialet af 13. juni 1995, at den ordregivende myndighed ikke er forpligtet til at acceptere det laveste bud eller til at tildele kontrakten.
70 Endelig fremgaar det af de almindelige bestemmelsers artikel 23, stk. 3, at saafremt en udbudsprocedure annulleres, har de bydende ingen ret til godtgoerelse.
71 Det foelger heraf, at de omkostninger og udgifter, der er afholdt af den bydende i forbindelse med hans deltagelse i et udbud, i princippet ikke kan vaere et tab, der kan genoprettes ved ydelse af erstatning.
72 Den naevnte bestemmelse kan imidlertid ikke, uden risiko for at goere indgreb i retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, finde anvendelse i tilfaelde, hvor en tilsidesaettelse af faellesskabsretten under gennemfoerelsen af udbudsproceduren har paavirket en bydendes chancer for at faa tildelt kontrakten.
73 Selv om sagsoegeren imidlertid i dette tilfaelde havde godtgjort, at Kommissionen havde tilsidesat faellesskabsretten under gennemfoerelsen af udbudsproceduren, hvilket ikke er tilfaeldet, har denne eventuelle tilsidesaettelse ikke bragt konsortiets chancer for at opnaa kontrakten i fare. Det er nemlig tilbagetraekningen af den undersoegelse, som var genstand for to udbud, som var omfattet af programmet PHARE PL 9406, som Kommissionen havde accepteret i henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 3906/89, der har bragt udbudsproceduren til ophoer (jf. naevnte kendelse af 13.6.1997, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, praemis 27), og som foelgelig har beseglet konsortiets tilbuds skaebne. Sagsoegeren har ikke godtgjort, at denne tilbagetraekning var i strid med faellesskabsretten.
74 Sagsoegeren har heller ikke godtgjort, at Kommissionens angivelige adfaerd var aarsagen til denne tilbagetraekning. Det fremgaar nemlig af telefaxen af 28. maj 1996, at Republikken Polens Ministerium for Transport og Maritim OEkonomi paaberaabte sig to raekker grunde til stoette for sin begaering om, at undersoegelsen blev taget ud af det paagaeldende PHARE-program, hvoraf den ene beroede paa ydre faktorer i forbindelse med den planlagte modernisering af det naevnte jernbaneknudepunkt og nye prioriterede aktiviteter i form af praeinvestering i en anden linje. I oevrigt har sagsoegeren selv haevdet, at tilbagetraekningen kun delvis var fremkaldt af Kommissionens adfaerd (jf. ovenfor, praemis 37). Under disse omstaendigheder maa det noedvendigvis fastslaas, at aarsagsforbindelsen mellem Kommissionens angivelige adfaerd og det tab, som sagsoegeren paaberaaber sig, ikke er tilstraekkelig direkte.
75 Heraf foelger, at sagsoegeren ikke har godtgjort, at der er en aarsagsforbindelse mellem Kommissionens ulovlige adfaerd og den skade, der foelger af det lidte tab.
76 Med hensyn til den skade, der er en foelge af tabt fortjeneste, fastslaas alene, at den forudsaetter, at sagsoegeren havde ret til at faa tildelt kontrakten. I denne forbindelse fremhaeves, at selv om Vurderingsudvalget havde foreslaaet konsortiets tilbud, ville sagsoegeren ikke havde vaeret sikret adgang til at opnaa kontrakten, idet den ordregivende myndighed ikke er bundet af Vurderingsudvalgets forslag, men har et vidtgaaende skoen med hensyn til, hvilke omstaendigheder der skal tages i betragtning ved afgoerelsen om tildeling af kontrakten (jf. herved Rettens dom af 8.5.1996, sag T-19/95, Adia Interim mod Kommissionen, Sml. II, s. 321, praemis 49). Det foelger heraf, at der ikke var tale om et allerede opstaaet og aktuelt, men om et fremtidigt og hypotetisk tab.
77 Med hensyn til skaden paa sagsoegerens omdoemme bemaerkes, at selv om det antages, at omdoemmet er blevet forringet, hvilket ikke er blevet bevist, har sagsoegeren ikke vaeret i stand til at godtgoere, at der er en aarsagsforbindelse mellem en ulovlig adfaerd fra Kommissionens. side og den skade, som haevdes at vaere fulgt heraf. Sagsoegeren har blot haevdet, at det er de faktiske grunde til, at proceduren blev standset, som endnu er uklare og mystiske, og som har bragt sagsoegerens tekniske og faglige kapacitet i miskredit og foelgelig har skadet og fortsat skader selskabets omdoemme.
78 Under disse omstaendigheder kan paastanden om erstatning ikke tages til foelge, da den savner grundlag.
79 Uden at det er noedvendigt at udtale som om den formalitetsindsigelse, som Kommissionen har fremfoert med hensyn til to dokumenter, som sagsoegeren har fremlagt under retsmoedet, nemlig en skrivelse af 21. august 1995 fra Republikken Polens Minister for Transport og Maritim OEkonomi til Kommissionen og en fortrolig version af referatet af et moede mellem repraesentanter for Kommissionen og Polens Ministerium for Transport og Maritim OEkonomi vedroerende vurderingen af de bud, der var afgivet under udbuddet af 13. juni 1995, et moede, der blev holdt i Bruxelles den 13. september 1995, bemaerkes, at det fremgaar af det foregaaende, at disse dokumenter ikke er relevante for tvistens afgoerelse. Disse dokumenter indgaar foelgelig ikke i sagens akter og er derfor ikke blevet taget i betragtning af Retten med henblik paa naervaerende dom.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
80 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Da sagsoegeren har tabt sagen, og Kommissionen har nedlagt paastand om, at sagsoegeren doemmes til at betale omkostningerne i erstatningssagen, vil der vaere at traeffe afgoerelse i overensstemmelse hermed.
81 Hvad angaar afgoerelsen om omkostningerne i forbindelse med paastanden om annullation, som blev udsat ved ovennaevnte kendelse af 13. juni 1997, TEAM og Kolprojekt mod Kommissionen, bemaerkes, at i henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 6, er Retten frit stillet i sin afgoerelse om sagens omkostninger, saafremt det er ufornoedent at traeffe afgoerelse om sagens genstand. Kommissionen har ikke nedlagt paastand med hensyn til disse omkostninger. Det findes at vaere en rimelig vurdering af begge parters adfaerd at doemme hver af dem til at baere sine egne omkostninger.
82 Med hensyn til sagsoegerens paastand om, at Kommissionen, selv om sagsoegeren taber sagen, skal doemmes til at betale samtlige sagens omkostninger, bemaerkes blot, at sagsoegeren intet har fremfoert, der kan begrunde en anvendelse af procesreglementets artikel 87, stk. 3, andet afsnit.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN
(Fjerde Afdeling)
1) Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber frifindes.
2) Sagsoegeren betaler samtlige omkostninger i forbindelse med erstatningspaastanden.
3) Hver part baerer sine egne omkostninger i forbindelse med annullationspaastanden.