CELEX: 62003CJ0461
EY 234 artikla
Kansallisen tuomioistuimen velvollisuus esittää ennakkoratkaisupyyntö
Yhteisön säännöksen pätemättömyys
Sokeri
Lisätuontitulli
Asetus (EY) N:o 1423/95
4 artikla

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee EY 234 artiklan tulkintaa ja muiden sokerialan tuotteiden kuin melassin tuonnissa sovellettavista
yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1423/95 (EYVL L 141, s. 16)
4 artiklan 1 ja 2 kohdan pätevyyttä.
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa kantajana on Gaston Schul Douane-expediteur BV (jäljempänä Gaston Schul) ja vastaajana
Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (jäljempänä maatalousministeriö) ja jossa on kyse ruokosokerin tuonnista.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
3       EY 234 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Yhteisön tuomioistuimella on toimivalta antaa ennakkoratkaisu:
a)      tämän sopimuksen tulkinnasta;
b)      yhteisön toimielimen tai EKP:n säädöksen pätevyydestä ja tulkinnasta;
c)      neuvoston säädöksellä perustettua toimielintä koskevien sääntöjen tulkinnasta, jos näissä säännöissä niin määrätään.
Jos tällainen kysymys tulee esille jäsenvaltion tuomioistuimessa, tämä tuomioistuin voi, jos se katsoo, että kysymys on ratkaistava,
jotta se voi antaa päätöksen, pyytää yhteisön tuomioistuinta ratkaisemaan sen.
Jos tällainen kysymys tulee esille sellaisessa kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävänä olevassa asiassa, jonka päätöksiin
ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, tämän tuomioistuimen on saatettava kysymys yhteisön tuomioistuimen
käsiteltäväksi.”
4       Maailman kauppajärjestön (jäljempänä WTO) perustamissopimuksen liitteessä 1 A olevan maataloudesta tehdyn sopimuksen, joka
on hyväksytty yhteisön puolesta Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten
tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22 päivänä joulukuuta 1994 tehdyn neuvoston
päätöksen 94/800/EY (EYVL L 336, s. 1) 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisellä luetelmakohdalla, 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa
ja 5 kohdassa määrätään seuraavaa:
”1. Huolimatta GATT 1994 ‑sopimuksen II artiklan 1 b kohdan määräyksistä jokainen jäsen voi turvautua alla olevien 4 ja 5
kohtien määräyksiin – – jos
a)      – –
b)      se hinta, jolla tuotetta voidaan tuoda myönnytyksen antaneen jäsenen tullialueelle, määriteltynä kyseisen toimituksen c.i.f.
tuontihinnan perusteella – – laskee alle laukeamishinnan eli kyseisen tuotteen vuosien 1986–1988 viitehinnan keskiarvon.
– –
5.      Yllä mainitun 1 b alakohdan perusteella asetettu lisätulli määräytyy seuraavan taulukon mukaisesti:
– – ”
5       Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (EYVL
L 177, s. 4), sellaisena kuin se on muutettuna maatalousalalla Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyjen
sopimusten täytäntöönpanemiseksi tarvittavista mukautuksista ja siirtymäjärjestelyistä 22 päivänä joulukuuta 1994 annetulla
neuvoston asetuksella (EY) N:o 3290/94 (EYVL L 349, s. 105; jäljempänä perusasetus), 15 artiklan 3 kohdan mukaan ”huomioon
otettavat tuontihinnat lisätuontitullia määrättäessä määritetään kyseisen tavaraerän cif-tuontihintojen perusteella” ja että
”tätä tarkoitusta varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön tuontimarkkinoilla
vallitsevan edustavan hinnan perusteella”.
6       Euroopan yhteisöjen komissio antoi asetuksen N:o 1423/95 vahvistaakseen perusasetuksen soveltamisen yksityiskohtaiset säännöt.
Asetuksen N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1. Jos 2 kohdassa tarkoitettua hakemusta ei esitetä tai jos kyseisen lähetyksen 2 kohdassa tarkoitettu cif-tuontihinta on
pienempi kuin komission vahvistama kyseinen edustava hinta, lisätullin käyttöön ottamiseksi huomioon otettava kyseisen lähetyksen
cif-tuontihinta on 1 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettu edustava hinta.
2. Lisätullin muodostamiseksi maahantuoja voi – – hakemuksen [vastaanottamisen ajankohtana pyytää sovellettavaksi] tuontijäsenvaltion
toimivaltaisen viranomaisen luvalla – – vakiolaatuisen valkoisen sokerin tai raakasokerin, sellaisina kuin ne on määritelty
asetuksen (ETY) N:o 793/72 1 artiklassa ja asetuksen (ETY) N:o 431/68 1 artiklassa, hinnaksi muunnettua kyseisen lähetyksen
cif-tuontihintaa tai vastaavaa hintaa CN-koodiin 1702 90 99 kuuluvan tuotteen osalta, jos mainittu cif-hinta on suurempi kuin
1 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettu sovellettava edustava hinta.
Kyseisen erän cif-tuontihinta muunnetaan vakiolaatuisen sokerin hinnaksi mukauttamalla se asetuksen (ETY) N:o 784/68 5 artiklan
asiaankuuluvien säännösten mukaisesti.
Tässä tapauksessa kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan soveltaminen lisätullin muodostamiseksi edellyttää, että asianomainen
esittää tuontijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille vähintään seuraavat todisteet:
–       ostosopimus tai muu vastaava todiste,
–       vakuutussopimus,
–       kauppalasku,
–       kuljetussopimus (tarpeen mukaan),
–       alkuperätodistus,
–       sekä merikuljetuksen yhteydessä konossementti,
kolmenkymmenen päivän kuluessa tuonti-ilmoituksen vastaanottamisesta.
Kyseinen jäsenvaltio voi vaatia mitä tahansa muita lisätietoja tai asiakirjoja hakemuksen tueksi.
Heti kun hakemus on vastaanotettu, sovelletaan komission vahvistamaa lisätullia.
Kyseisen komission vahvistaman lisätullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella muodostetun lisätullin erotus
kuitenkin johtaa asianomaisen pyynnöstä komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (8) 248 artiklan mukaisen vakuuden antamiseen.
Tämä vakuus on vapautettava välittömästi sen jälkeen, kun tuontijäsenvaltio on asianomaisen esittämien todisteiden perusteella
hyväksynyt hakemuksen.
Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen hylkää hakemuksen, jos se arvioi, etteivät esitetyt todisteet riitä sille perusteiksi.
Jos toimivaltainen viranomainen ei hyväksy hakemusta, vakuus menetetään.”?(
)?

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
7       Gaston Schul teki 6.5.1998 tuonti-ilmoituksen Brasiliasta peräisin olevasta 20 000 kg:sta raakaa ruokosokeria, jonka cif-hinta
oli 31 916 Alankomaiden guldenia (NLG). Maksettavan tuontitullin määrä, sellaisena kuin tullin yksiköt sen ilmoittivat 13.5.1998
yhdessä maininnan ”Tarkastus saatettu loppuun ilman korjauksia” kanssa, oli 20 983,70 NLG. Roosendaalin tullipiirin veroyksikön
tarkastaja, joka toimi maatalousministeriön nimissä, osoitti 4.8.1998 Gaston Schulille verotuspäätöksen, jossa tätä kehotettiin
maksamaan 4 968,30 NLG ”maatalousmaksuna”. Tämä maksu oli laskettu seuraavasti: 20 000 kg kertaa lisätuontitulli 24,841182
NLG (11,11 ecua)/100 kg. Tehtyään tästä päätöksestä menestyksettä oikaisuvaatimuksen Gaston Schul nosti kanteen ennakkoratkaisupyynnön
esittäneessä tuomioistuimessa.
8       Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin totesi ensin, että perusasetuksen 15 artikla, jossa vahvistetaan sokerialan
lisätullien järjestelmä, on samanlainen kuin siipikarjanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä lokakuuta 1975
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2777/75 (EYVL L 282, s. 77), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 3290/94,
5 artikla; näiden kahden säännöksen nykyiset versiot on annettu samana päivänä.
9       Siipikarjanliha‑ ja muna-alalla yhteisöjen tuomioistuin on asiassa C‑317/99, Kloosterboer Rotterdam, 13.12.2001 antamassaan
tuomiossa (Kok. 2001, s. I‑9863) todennut siipikarjanliha‑ ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien
järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja asetuksen N:o 163/67/ETY kumoamisesta 28 päivänä kesäkuuta
1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1484/95 (EYVL L 145, s. 47) 3 artiklan 1 ja 3 kohdan pätemättömiksi siltä osin kuin
niissä säädetään, että niissä tarkoitettu lisätulli määrätään lähtökohtaisesti asetuksen N:o 1484/95 2 artiklan 1 kohdassa
säädetyn edustavan hinnan perusteella ja että tämä tulli määrätään kyseisen erän cif-tuontihinnan perusteella vain, jos tuoja
tekee tästä hakemuksen. Tämän tuomion mukaan komissio on ylittänyt täytäntöönpanovaltansa rajat.
10     Kansallinen tuomioistuin katsoo, että kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 ja 3 kohta, jotka yhteisöjen tuomioistuin on todennut
pätemättömiksi, ovat yhteisöjen tuomioistuimen huomioon ottamien seikkojen osalta samanlaiset kuin asetuksen N:o 1423/95 4
artiklan 1 ja 2 kohta. Molemmissa tapauksissa kyse on tietystä perusasetuksesta, jossa WTO:n perustamissopimuksen liitteessä
1 A olevan maataloudesta tehdyn sopimuksen 5 artiklan mukaisesti säädetään, että lisätuontitulli lasketaan cif-tuontihinnan
perusteella, kun taas komission antamassa soveltamisasetuksessa pääsäännöksi on asetettu se, että tämä lisätulli lasketaan
edustavan hinnan perusteella.
11     Asetuksen N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohta ovat näin ollen kansallisen tuomioistuimen mukaan ristiriidassa perusasetuksen
15 artiklan kanssa.
12     Kansallinen tuomioistuin viittaa kuitenkin asiassa 314/85, Foto-Frost, 22.10.1987 annettuun tuomioon (Kok. 1987, s. 4199,
Kok. Ep. IX, s. 235) ja toteaa, että yhteisön toimielinten toimen pätemättömäksi toteaminen kuuluu yksinomaan yhteisöjen tuomioistuimelle.
13     Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin katsoo kuitenkin, että sen arvioiminen, voisiko asia olla toisin pääasiassa
kyseessä olevan kaltaisessa kansallisessa oikeusriidassa – jossa nousee esille kysymys sellaisten säännösten pätevyydestä,
jotka vastaavat muita yhteisön oikeuden säännöksiä, jotka yhteisöjen tuomioistuin jo on todennut pätemättömiksi ennakkoratkaisukysymyksen
johdosta annetussa ratkaisussa, kuten edellä mainitussa asiassa Kloosterboer Rotterdam annetussa tuomiossa – edellyttää EY
234 artiklan kolmannen kohdan tulkintaa.
14     Näin ollen College van Beroep voor het bedrijfsleven on päättänyt lykätä asian ratkaisua ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle
seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Onko EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettu tuomioistuin kyseisen määräyksen nojalla velvollinen esittämään yhteisöjen
tuomioistuimelle asetuksen säännösten pätevyydestä jäljempänä selostetun kaltaisen kysymyksen myös silloin, kun yhteisöjen
tuomioistuin on jo todennut kyseiseen asetukseen rinnastettavan toisen asetuksen vastaavat säännökset pätemättömiksi, vai
voiko se jättää soveltamatta ensiksi mainittuja säännöksiä, kun otetaan huomioon niiden erityinen vastaavuus pätemättömäksi
todettujen säännösten kanssa?
2)      Ovatko – – asetuksen – – N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohta pätemättömiä siltä osin kuin niissä säädetään, että niissä tarkoitettu
lisätulli määrätään lähtökohtaisesti asetuksen – – N:o 1423/95 1 artiklan 2 kohdassa säädetyn edustavan hinnan perusteella
ja että tämä tulli määrätään kyseisen erän cif-tuontihinnan perusteella vain silloin, kun tuoja tekee tästä hakemuksen?”

Ennakkoratkaisukysymysten arviointi

Ensimmäinen kysymys
15     Ensimmäisellä kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, velvoitetaanko EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa kansallinen
tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, saattamaan yhteisöjen tuomioistuimen
käsiteltäväksi kysymys asetuksen säännösten pätevyydestä myös silloin, kun yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut kyseiseen
asetukseen rinnastettavan toisen asetuksen vastaavat säännökset pätemättömiksi.
16     Tulkintakysymysten osalta on todettava, että asiassa 283/81, Cilfit ym., 6.10.1982 annetusta tuomiosta (Kok. 1982, s. 3415,
Kok. Ep. VI, s. 537, 21 kohta) ilmenee, että sellaisen tuomioistuimen, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan
saa hakea muutosta, on silloin, kun yhteisön oikeutta koskeva kysymys on tullut sen ratkaistavaksi, noudatettava velvollisuuttaan
saattaa asia yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ellei se ole todennut, että esille tullut kysymys on vailla merkitystä
tai että yhteisöjen tuomioistuin on jo tulkinnut kyseessä olevaa yhteisön oikeuden säännöstä tai määräystä taikka että se,
miten yhteisön oikeutta on sovellettava, on niin ilmeistä, ettei tästä ole vähäisintäkään perusteltua epäilystä (ks. myös
asia C‑495/03, Intermodal Transports, tuomio 15.9.2005, 33 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
17     Sen sijaan edellä mainitussa asiassa Foto-Frost annetun tuomion 20 kohdasta ilmenee, että kansalliset tuomioistuimet eivät
ole toimivaltaisia itse toteamaan yhteisön toimielinten toimia pätemättömiksi.
18     Periaatteesta, jonka mukaan kansalliset tuomioistuimet eivät ole toimivaltaisia itse toteamaan yhteisön toimea pätemättömäksi,
voidaan joutua poikkeamaan tietyissä olosuhteissa annettaessa väliaikaista oikeussuojaa (em. asia Foto-Frost, tuomion 19 kohta;
ks. tältä osin myös asia 107/76, Hoffman-La Roche, tuomio 24.5.1977, Kok. 1977, s. 957, Kok. Ep. III, s. 401, 6 kohta; yhdistetyt
asiat 35/82 ja 36/82, Morson ja Jhanjan, tuomio 27.10.1982, Kok. 1982, s. 3723, 8 kohta; yhdistetyt asiat C‑143/88 ja C‑92/89,
Zuckerfabrik Süderdithmarschen ja Zuckerfabric Soest, tuomio 21.2.1991, Kok. 1991, s. I‑415, Kok. Ep. XI, s. I‑29, 21 ja 33
kohta ja asia C‑465/93, Atlanta Fruchthandelsgesellschaft ym. (I), tuomio 9.11.1995, Kok. 1995, s. I‑3761, 30, 33 ja 51 kohta).
19     Sitä vastoin edellä mainitussa asiassa Cilfit ym. tulkintakysymysten osalta tehtyä tulkintaa ei voida laajentaa koskemaan
yhteisön toimien pätevyyttä koskevia kysymyksiä.
20     Aluksi on huomautettava, että jopa tapauksissa, jotka ovat ensi näkemältä samankaltaisia, ei voida sulkea pois sitä, että
perusteellisessa tarkastelussa ilmenee, että säännöstä, jonka pätevyys on kyseenalainen, ei voida rinnastaa jo pätemättömäksi
todettuun säännökseen, muun muassa oikeudellisen asiayhteyden tai tilanteen mukaan tosiseikkoja koskevan asiayhteyden erilaisuuden
takia.
21     EY 234 artiklassa yhteisöjen tuomioistuimelle myönnetyillä toimivaltuuksilla on ensisijaisesti tarkoitus varmistaa se, että
kansalliset tuomioistuimet soveltavat yhteisön oikeutta yhtenäisesti. Tämä yhtenäistä soveltamista koskeva vaatimus on erityisen
tärkeä silloin, kun kyse on yhteisön toimen pätevyydestä. Jäsenvaltioiden tuomioistuinten erilaiset käsitykset yhteisön toimien
pätevyydestä saattaisivat vaarantaa itse yhteisön oikeusjärjestyksen yhtenäisyyden ja olla ristiriidassa oikeusvarmuuden perustavanlaatuisen
vaatimuksen kanssa (em. asia Foto-Frost, tuomion 15 kohta).
22     Se, että kansallinen tuomioistuin voisi todeta yhteisön toimen pätemättömäksi, ei myöskään olisi sovitettavissa yhteen EY:n
perustamissopimuksella luodun oikeussuojajärjestelmän edellyttämän johdonmukaisuuden kanssa. Tältä osin on palautettava mieliin,
että pätevyyden arvioimista koskeva ennakkoratkaisupyyntö on kumoamiskanteen tavoin keino valvoa yhteisön toimien laillisuutta.
EY 230 ja EY 241 artiklalla sekä EY 234 artiklalla perustamissopimuksessa on luotu oikeussuojakeinojen ja menettelyjen kattava
järjestelmä, jolla pyritään varmistamaan toimielinten toimien laillisuuden valvonta ja jossa kyseinen valvonta annetaan yhteisöjen
tuomioistuimen tehtäväksi (ks. asia 294/83, Parti écologiste ”Les Verts” v. parlamentti, tuomio 23.4.1986, Kok. 1986, s. 1339,
Kok. Ep. VIII, s. 551, 23 kohta; em. asia Foto-Frost, tuomion 16 kohta ja asia C‑50/00 P, Unión de Pequeños Agricultores,
tuomio 25.7.2002, Kok. 2002, s. I‑6677, 40 kohta).
23     Oikeudenkäynnin keston lyhentymisellä ei voida perustella sitä, että loukataan yhteisöjen tuomioistuimen yksinomaista toimivaltaa
ratkaista yhteisön oikeuden pätevyyttä.
24     On lisäksi korostettava, että juuri yhteisöjen tuomioistuin on parhaimmassa asemassa lausumaan yhteisön toimien pätevyydestä.
Yhteisöjen toimielimillä, joiden toimet on riitautettu, on nimittäin yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaan
oikeus puolustaa yhteisöjen tuomioistuimessa näiden toimien pätevyyttä. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin voi kyseisen perussäännön
24 artiklan toisen kohdan nojalla vaatia myös niitä yhteisöjen toimielimiä, jotka eivät ole oikeudenkäynnissä asianosaisia,
antamaan kaikki tiedot, joita yhteisöjen tuomioistuin pitää oikeudenkäynnin kannalta tarpeellisina (ks. em. asia Foto-Frost,
tuomion 18 kohta).
25     Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa
velvoitetaan kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta, saattamaan
yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi kysymys asetuksen säännösten pätevyydestä myös silloin, kun yhteisöjen tuomioistuin
on jo todennut kyseiseen asetukseen rinnastettavan asetuksen vastaavat säännökset pätemättömiksi.

Toinen kysymys
26     Toisella kysymyksellään kansallinen tuomioistuin tiedustelee, ovatko asetuksen N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohta pätemättömiä
siltä osin kuin niissä säädetään, että niissä tarkoitettu lisätulli lähtökohtaisesti määrätään tämän saman asetuksen 1 artiklan
2 kohdassa säädetyn edustavan hinnan perusteella ja että tämä tulli määrätään kyseisen erän cif-tuontihinnan perusteella vain
silloin, kun tuoja tekee tästä hakemuksen.
27     Perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan sanamuodosta ilmenee selvästi, että lisätullia määrättäessä perusteena
voidaan käyttää ainoastaan kyseisen erän cif-tuontihintaa.
28     Tämän oikeussäännön soveltamiselle ei ole asetettu mitään edellytystä, eikä siitä ole mitään poikkeusta.
29     Perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa säädetään yksiselitteisesti, että kyseisen tuotteen edustava hinta
otetaan huomioon vain tarkistettaessa cif-tuontihinnan paikkansapitävyyttä.
30     Asetuksen N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa sen sijaan asetetaan edellytykseksi sille, että cif-tuontihinta otetaan huomioon
lisätullia määrättäessä, se, että tuoja esittää tästä varsinaisen hakemuksen, johon on liitetty tiettyjä todisteita, ja niissä
asetetaan yleinen sääntö, jonka mukaan kaikissa muissa tapauksissa on otettava huomioon edustava hinta.
31     Koska perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdassa ei säädetä mitään poikkeusta sääntöön, jonka mukaan lisätulli määrätään cif-tuontihinnan
perusteella, asetuksen N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohta ovat ristiriidassa tämän säännöksen kanssa.
32     Näin ollen toiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohta ovat pätemättömiä siltä osin
kuin niissä säädetään, että niissä tarkoitettu lisätulli lähtökohtaisesti määrätään tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa
säädetyn edustavan hinnan perusteella ja että tämä lisätulli määrätään kyseisen erän cif-tuontihinnan perusteella vain silloin,
jos tuoja tekee tästä hakemuksen.

Oikeudenkäyntikulut
33     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
EY 234 artiklan kolmannessa kohdassa velvoitetaan kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön
mukaan saa hakea muutosta, saattamaan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi asetuksen säännösten pätevyyttä koskeva kysymys
myös silloin, kun yhteisöjen tuomioistuin on jo todennut kyseiseen asetukseen rinnastettavan asetuksen vastaavat säännökset
pätemättömiksi.
2)
Muiden sokerialan tuotteiden kuin melassin tuonnissa sovellettavista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä kesäkuuta 1995
annetun komission asetuksen (EY) N:o 1423/95 4 artiklan 1 ja 2 kohta ovat pätemättömiä siltä osin kuin niissä säädetään, että
niissä tarkoitettu lisätulli lähtökohtaisesti määrätään tämän asetuksen 1 artiklan 2 kohdassa säädetyn edustavan hinnan perusteella
ja että tämä lisätulli määrätään kyseisen erän cif-tuontihinnan perusteella vain silloin, kun tuoja tekee tästä hakemuksen.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: hollanti.
?? –      Lainausta on korjattu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska asetuksen suomenkielinen versio on epätarkka.