CELEX: 62003CJ0166
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
EB 28 straipsnis
Prekyba tauriųjų metalų dirbiniais
Pavadinimai "auksas" ir "aukso lydinys

Pagal EB 226 straipsnį pareikštu ieškiniu, kurį Teisingumo Teismo sekretoriatas gavo 2003 m. balandžio 10 d., Europos Bendrijų
Komisija prašo pripažinti, kad nustatydama pavadinimą „auksas“ tik 750 prabos aukso dirbiniams, o 375 arba 585 prabos dirbiniams
– pavadinimą „aukso lydinys“, Prancūzijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal EB 28 straipsnį.

Teisinis pagrindas
Bendrasis mokesčių kodekso (Code général des impôts), iš dalies pakeisto 1994 m. sausio 4 d. įstatymu Nr. 94‑6 dėl teisės
aktų, susijusių su tauriųjų metalų garantija bei muitinės pareigūnų įgaliojimais tikrinti kai kurių asmenų administracinę
padėtį, pakeitimo (1994 m. sausio 5 d. JORF, p. 245, toliau – CGI), 522
bis
straipsnis numato:
„Tiktai 750 arba didesnės prabos aukso dirbiniai jų mažmeninėje prekyboje privatiems asmenims gali būti pavadinti „auksu“
.
585 arba 375 prabos aukso dirbiniai jų mažmeninėje prekyboje privatiems asmenims vadinami „aukso lydiniu“ kartu nurodant jų
prabą.“

Ikiteisminė procedūra
Manydama, kad šios normos prieštarauja EB 28 straipsniui, Komisija  pradėjo procedūrą dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal
EB 226 straipsnį. Pateikusi oficialų įspėjimą Prancūzijos Respublikai pateikti savo pastabas, 2001 m. rugsėjo 19 d. Komisija
priėmė argumentuotą nuomonę, nurodydama šiai valstybei narei per du mėnesius nuo jos gavimo imtis būtinų priemonių, kad į
ją tinkamai būtų atsižvelgta.
2002 m. vasario 4 d. laiške Prancūzijos Respublika tvirtino, kad CGI 522
bis
straipsnis reikalingas vartotojų apsaugos ir prekybos sandorių sąžiningumo reikalavimams patenkinti, ir paprašė Komisijos
iš naujo išnagrinėti savo įvertinimą. Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.

Dėl ieškinio

Šalių argumentai
Komisija tvirtina, kad CGI 522
bis
straipsnis draudžia Prancūzijoje prekiauti 585 arba 375 prabos aukso dirbiniais pavadinimu „auksas“, tačiau jie gali būti
taip pavadinti jų kilmės valstybėje narėje, ir reikalauja šiems dirbiniams vartoti kitą, mažiau vartotojui žinomą ir mažiau
jo vertinamą pavadinimą „aukso lydinys“
.
Dėl šios normos prekyba šiais dirbiniais Prancūzijoje gali tapti sudėtinga, ir dėl to ji gali trukdyti, nors ir netiesiogiai,
prekybą tarp valstybių narių. Todėl jeigu ginčijamos pavadinimų taisyklės negali būti pateisinamos visuomenės bendrojo intereso
tikslu, jos yra lygiaverčio poveikio priemonės, kurios uždraustos pagal EB 28 straipsnį.
Komisija mano, kad šios pavadinimų taisyklės nėra būtinos vartotojų apsaugai bei prekybos sandorių sąžiningumui užtikrinti
ir kad jos nepateisinamos EB 28 straipsnio atžvilgiu. Iš tikrųjų valstybėms narėms pakaktų numatyti adekvatų ženklinimą etiketėmis,
užtikrinantį teisingą informaciją apie tikrą aukso kiekį įvairiuose pardavimui skirtuose dirbiniuose.
Prancūzijos vyriausybė neigia, kad dviejų dirbinių kategorijų buvimas daro esminį poveikį Bendrijos vidaus prekybai. Neįrodydama
poveikio Bendrijos vidaus prekybai buvimo, Komisija neįvykdė įrodinėjimo pareigos, kuri jai taikoma ieškinio dėl įsipareigojimų
neįvykdymo atveju.
Prancūzijos Vyriausybės teigimu, du dirbinių su iš esmės skirtingu aukso kiekiu pavadinimai „auksas“ ir „aukso lydinys“ yra
reikalingi vartotojui informuoti, siekiant užtikrinti jo apsaugą. Taigi šiuo atveju yra bendrasis interesas,  galintis pateisinti
su dirbinių pavadinimais susijusią priemonę EB 28 straipsnio reikalavimų atžvilgiu.
Be to, dviejų pavadinimų sistema užtikrina geresnį vartotojo informavimą nei Komisijos siūloma, t. y. ženklinimas etiketėmis,
nurodantis tik dirbiniuose esantį aukso kiekį. Pastarasis ženklinimas vartotojams suteikia neapdorotą techninę informaciją,
o dviejų pavadinimų sistema yra aiškesnė, jiems pateikianti lengvai suprantamą paaiškinimą apie nagrinėjamų prekių kokybę.
Tokiomis aplinkybėms Prancūzijos vyriausybė mano, kad pavadinimų sistema pagal CGI 522
bis
straipsnį neprieštarauja EB 28 straipsniui.

Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką bet kuri priemonė, galinti tiesiogiai ar netiesiogiai, iš tikrųjų ar potencialiai trukdyti
Bendrijos vidaus prekybą, yra laikoma lygiaverčio poveikio priemone kiekybiniams apribojimams, ir todėl uždrausta pagal EB 28 straipsnį
(žr. 1974 m. liepos 11 d. Sprendimo
Dassonville
, 8/74, Rink. p. 837, 5 punktą ir 2003 m. gruodžio 11 d. Sprendimo
Deutscher Apothekerverband
, C‑322/01, neskelbto Rinkinyje, 66 punktą).
Komisija tvirtina, kad 585 arba 375 prabos aukso dirbiniais yra teisėtai prekiaujama pavadinimu „auksas“ kitose nei Prancūzija
valstybėse narėse, ir to Prancūzijos vyriausybė neneigia.
Neginčijama, kad pavadinimas „aukso lydinys“ vartotojui yra mažiau patrauklus nei pavadinimas „auksas“.
Tai, kad pagal CGI 522
bis
straipsnį tokius dirbinius privaloma pardavinėti pavadinimu „aukso lydinys“, nors jų kilmės valstybėje jais prekiaujama pavadinimu
„auksas“, tokiomis aplinkybėmis gali trukdyti Bendrijos vidaus prekybą.
Todėl ši CGI norma yra laikoma lygiaverčio poveikio priemone kiekybiniam importo apribojimui EB 28 straipsnio prasme, nesant
būtinybės įrodyti, kad ši priemonė turėjo esminį poveikį Bendrijos vidaus prekybai.
Dėl klausimo, ar tokia norma vis dėlto gali būti pateisinama Bendrijos teisės atžvilgiu, primintina, kad pagal Teisingumo
Teismo praktiką nacionalinės nuostatos, priimtos nesant bendrų ar suderintų taisyklių, vienodai taikomos tiek nacionalinių,
tiek iš kitų valstybių narių importuotų produktų atžvilgiu, gali būti suderinamos su Sutartimi tiek, kiek jos būtinos patenkinti
imperatyvius reikalavimus, susijusius
, inter alia
, su prekybos sandėrių sąžiningumu ir vartotojų apsauga, jeigu ši nuostata yra proporcinga siekiamam tikslui ir šis tikslas
negali būti pasiektas kitomis, mažiau Bendrijos vidaus prekybą ribojančiomis priemonėmis (žr. 2000 m. gruodžio 5 d. Sprendimo
Guimont
, C‑448/98, Rink
.
p. I‑10663, 27 punktą).
Nustatyta, kad tauriųjų metalų santykiui dirbinyje nurodyti naudojamos prabos pagal šiuo metu galiojančią Bendrijos teisę
nėra suderintos. Taip pat nustatyta, kad CGI 522
bis
straipsnis yra vienodai taikomas tiek Prancūzijos, tiek iš kitų valstybių narių importuojamoms prekėms.
Be to, pripažintina, kad nagrinėjama CGI norma siekiama užtikrinti prekybos sandėrių sąžiningumą ir vartotojų apsaugą.
Vis dėlto ginčijama norma įpareigoja privatiems asmenims mažmeninėje prekyboje parduodamiems dirbiniams, turintiems du žemiausius
grynumo lygius, naudoti nereikalingą dvigubą pavadinimą, kadangi ji įpareigoja naudoti ne tik dirbinio prabą, nurodančią objektyvią
informaciją apie jų grynumo laipsnį, bet taip pat pavadinimą „aukso lydinys“, kuris pateikia ne tokią tikslią informaciją
apie tą patį dalyką.
Dėl to darytina išvada, kad CGI 522 straipsnyje dviejų pavadinimų sistema nėra proporcinga užtikrinti prekybos sandorių sąžiningumo
ir vartotojų apsaugos tikslą, ir šis tikslas gali būti pasiektas mažiau Bendrijos vidaus prekybą ribojančiomis priemonėmis.
Taigi konstatuotina, kad nustatydama pavadinimą „auksas“ tik 750 prabos aukso dirbiniams, o 375 arba 585 prabos dirbiniams
– pavadinimą „aukso lydinys“, Prancūzijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal EB 28 straipsnį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Darbo reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis
to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti išlaidas ir Prancūzijos Respublika pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.
Remdamasis šiais motyvais,
TEISINGUMO TEISMAS (antroji kolegija)
nusprendžia:
1.
Nustatydama pavadinimą „auksas“ tik 750 prabos aukso dirbiniams, o 375 arba 585 prabos dirbiniams – pavadinimą „aukso lydinys“,
Prancūzijos Respublika neįvykdė savo įsipareigojimų pagal EB 28 straipsnį.
2.
Priteisti iš Prancūzijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Timmermans
Puissochet
Cunha Rodrigues
Schintgen

Colneric
Paskelbta 2004 m. liepos 8 d.  viešame posėdyje Liuksemburge.
Sekretorius

Antrosios kolegijos pirmininkas
R. Grass

C. W. A. Timmermans
*
Proceso kalba: prancūzų.