CELEX: 62001CJ0356
System med miljöpoäng för transport med tung lastbil genom Österrike
Kommissionens beslut att inte minska antalet miljöpoäng för år 2001
Lagenlighet

Republiken Österrike har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 20 september 2001, begärt ogiltigförklaring av
dels kommissionens beslut av den 25 juli 2001 att inte lägga fram ett förslag till förordning om minskning av antalet miljöpoäng
för år 2001, dels, i andra hand, kommissionens beslut, av samma dag, om fördelning av samtliga resterande miljöpoäng för år
2001 (nedan kallade de ifrågasatta besluten).
Tillämpliga bestämmelser
Genom protokoll 9 om väg-, järnvägs- och kombitransport genom Österrike till akten om villkoren för Republiken Österrikes,
Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen och
om anpassning av fördragen (EGT C 241, 1994, s. 21, och EGT L 1, 1995, s. 1) (nedan kallat protokollet) införs ett särskilt
system för vägtransport av gods genom Österrike.
I artikel 1 c i protokollet definieras ”trafik genom Österrike” som ”trafik genom österrikiskt territorium i fall då både
utgångspunkten och bestämmelseorten är belägna utanför Österrike”.
I artikel 1 e i protokollet definieras ”vägtransport av gods genom Österrike” som ”godstransport med tung lastbil genom Österrike,
oavsett om bilen är lastad eller inte”.
Enligt artikel 1 g i protokollet avses med ”bilateral transport” ”internationell transport där utgångspunkten är belägen i
Österrike och bestämmelseorten i en annan medlemsstat, eller omvänt, samt tomkörning i samband med transporter av detta slag”.
I artikel 11.2 i protokollet föreskrivs följande:
”a)
Den totala mängden av NO
x
-utsläpp från trafik med tunga lastbilar genom Österrike skall under tiden den 1 januari 1992–31 december 2003 minskas med
60 % enligt tabellen i bilaga 4.
b)
Minskningen av utsläppen från tunga lastbilar skall ske genom ett system med miljöpoäng. Enligt detta system skall det vid
trafik med tung lastbil genom Österrike för varje bil beräknas miljöpoäng som motsvarar bilens NO
x
-utsläpp (godkända enligt produktionsöverensstämmelse (COP-värdet) eller enligt typgodkännandevärdet). En beskrivning av hur
beräkningen skall gå till och hur systemen skall administreras finns i bilaga 5.
c)
Om antalet transittransporter något år överstiger referenssiffran för år 1991 med mer än 8 %, skall kommissionen enligt förfarandet
i artikel 16 besluta om lämpliga åtgärder med tillämpning av punkt 3 i bilaga 5.
[…]”
Antalet transittransporter genom Österrike uppgick år 1991 till 1 490 900. Den högsta nivå som det refereras till i artikel
11.2 c i protokollet motsvarar således 1 610 172 transittransporter.
I artikel 11.6 första stycket i protokollet föreskrivs följande:
”Med tillämpning av förfarandet i artikel 16 skall kommissionen besluta närmare bestämmelser om förfarandena vid fördelning
av miljöpoäng och om tekniska frågor som gäller tillämpningen av denna artikel; bestämmelserna skall träda i kraft dagen för
Österrikes anslutning.”
Enligt artikel 16 i protokollet skall kommissionen biträdas av en kommitté som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna
(nedan kallad kommittén för miljöpoäng). Kommitténs arbetsformer framgår av artikeln.
Kommissionen har med stöd av artikel 11.6 i protokollet antagit förordning (EG) nr 3298/94 av den 21 december 1994 om det
närmare förfarandet i systemet med transiträttigheter (miljöpoäng) för transport med tung lastbil genom Österrike, upprättat
genom artikel 11 i protokoll nr 9 till Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige (EGT L 341, s. 20; svensk specialutgåva,
område 7, volym 5, s. 189). Förordningen har ändrats genom kommissionens förordning (EG) nr 1524/96 av den 30 juli 1996 (EGT
L 190, s. 13), kommissionens förordning (EG) nr 609/2000 av den 21 mars 2000 (EGT L 73, s. 9) och rådets förordning (EG) nr
2012/2000 av den 21 september 2000 (EGT L 241, s. 18), vilken delvis har ogiltigförklarats genom domstolens dom av den 11
september 2003 i mål C‑445/00, Österrike mot rådet (REG 2003, s. I-0000). I det följande avses med uttrycket förordning nr
3298/94 denna förordning i dess ändrade lydelse.
Genomförandet av systemet för miljöpoäng kontrollerades ursprungligen genom användning av pappersformulär (miljökort).
Kommissionen har genom förordning nr 1524/96 infört ett elektroniskt kontrollsystem baserat på en elektronisk anordning, kallad
miljövärdekort, som är fastsatt på fordonet och gör det möjligt att debitera miljöpoäng automatiskt.
När de ifrågasatta besluten antogs hade cirka 95 procent av miljöpoängen använts i elektronisk form.
I artikel 1.1 b i förordning nr 3298/94 föreskrivs följande:
”Förare av tunga lastbilar skall på österrikiskt territorium medföra och på begäran av kontrollpersonal uppvisa …
…
b) en elektronisk anordning fastsatt på fordonet vilken ger möjlighet att debitera miljöpoäng automatiskt, nedan ’miljö[värde]kort’.”
Artikel 1.2 första stycket i förordning nr 3298/94 har följande lydelse:
”Miljövärdekort skall tillverkas, programmeras och installeras i överensstämmelse med de generella tekniska specifikationer
som anges i bilaga F. De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat är bemyndigade att godkänna, programmera och installera
miljövärdekort.”
I bilaga F till förordning nr 3298/94 föreskrivs bland annat följande:
”Transitdeklaration
Miljövärdekortet skall vara försett med en möjlighet att mata in uppgifter om att inga miljöpoäng behöver betalas för transporten.
Uppgiftens status måste antingen vara klart synlig på miljövärdekortet för kontroll eller så måste det vara möjligt att ställa
in miljövärdekortet i ett definierat utgångsläge. I alla händelser måste det säkerställas att hänsyn tagits endast till statusen
vid tidpunkten för inresan för utvärdering i systemet.”
Artikel 2.2 och 2.5 andra stycket i förordning nr 3298/94 har följande lydelse:
”2. Om fordonet är försett med miljövärdekort skall, vid bekräftelse att det företar en transittransport för vilken krävs
miljöpoäng, [skall ett] antal miljöpoäng motsvarande den information om NO
x
-utsläpp som finns lagrad i fordonets miljövärdekort dras av från det totala antal miljöpoäng som tilldelats den medlemsstat
där fordonet är registrerat. Detta skall genomföras med den infrastruktur som tillhandahålls och förvaltas av de österrikiska
myndigheterna.
De fordon som är utrustade med miljövärdekort och som genomför en bilateral transport måste före inresan i Österrike fästa
miljövärdekortet på ett sådant sätt att detta visar att det inte rör sig om en transittransport.
…
5. …
Om fordonet är försett med ett miljövärdekort skall de österrikiska myndigheterna inom 48 timmar ställa erforderliga uppgifter
till förfogande för en angiven myndighet i den medlemsstat där fordonet är registrerat om att en transittransport har genomförts.
Dessa uppgifter skall även ställas till kommissionens förfogande.”
Artikel 3.2 och 3.3 i förordning nr 3298/94 har följande lydelse:
”2. Oavbrutna transporter som vid ett tillfälle passerar den österrikiska gränsen med järnväg, antingen genom traditionell
järnvägstransport eller i form av kombitransport, och som passerar gränsen på väg före eller efter det att den passerar gränsen
med järnväg, skall inte anses som transittransporter enligt artikel 1 e i protokoll 9 utan som bilaterala transporter enligt
artikel 1 g i protokoll 9.
3. Utan hinder av punkt 2 betraktas oavbrutna transporter genom Österrike via följande järnvägsterminaler som bilaterala transporter:
’Fürnitz/Villach Süd, Sillian, Innsbruck/Hall, Brennersee, Graz’. ”
Slutligen föreskrivs i artikel 14 i förordning nr 3298/94 följande:
”En resa skall undantas från erläggande av miljöpoäng om fordonet antingen lossar eller lastar en hel last i Österrike och
om det finns dokumentation som visar detta, oavsett vilken väg fordonet tar på resan till/från Österrike.”
Bakgrund till tvisten
Republiken Österrike meddelade kommissionen i skrivelse av den 19 mars 2001 preliminär statistik om det totala antalet transporter
vilka deklarerats som transittransporter för år 2000. Republiken Österrike uppgav härvid att detta antal översteg referenssiffran
för år 1991, det vill säga 1 490 900 transporter, med mer än 8 procent.
Republiken Österrike översände sin slutgiltiga statistik för år 2000, genom vilken nämnda överskridande bekräftades, till
kommissionen genom skrivelse av den 3 april 2001. Av statistiken framkom det nämligen att totalt 1 696 94 ”deklarerade transittransporter”
hade ägt rum under år 2000. Referenssiffran för år 1991 hade således överskridits med 13,81 procent.
Kommissionen utarbetade ett förslag till förordning om en minskning av antalet miljöpoäng för år 2001. Vid de möten som kommittén
för miljöpoäng höll den 19, den 24 och den 25 april 2001, samt vid senare tillfällen, ifrågasatte andra medlemsstater emellertid
huruvida det antal transporter som hade uppgetts av Republiken Österrike var riktigt. De hävdade härvid att det inte var fråga
om transporter som faktiskt hade ägt rum.
Det var särskilt följande tre kategorier av transporter som ifrågasattes: 9 210 fall med tillgängliga kombitransporter (rollende
Landstrasse), 92 816 transporter för vilka det saknas utreseinformation och 54 386 transporter för vilka in- och utresan skett
vid samma gränsstation. Efter avdrag för dessa transporter framkom av de österrikiska myndigheternas statistik att det endast
rörde sig om 1 540 382 fall av faktiska transittransporter, vilket understiger den högsta nivå som avses i artikel 11.2 c
i protokollet, det vill säga 1 610 172 transporter. Kommissionen drog följaktligen tillbaka sitt förslag till förordning.
I skrivelse av den 17 juli 2001 anmodade Republiken Österrike kommissionen, med stöd av artikel 232 andra stycket EG, att
vidta åtgärder genom att förelägga kommittén för miljöpoäng ett förslag till förordning om minskning av antalet miljöpoäng
för år 2001.
Den 25 juli 2001 beslutade kommissionen att den inte skulle föreslå en minskning av antalet miljöpoäng för år 2001 och att
den skulle fördela samtliga resterande miljöpoäng för år 2001. Kommissionsledamoten med ansvar för transport, Loyola de Palacio,
informerade den österrikiska regeringen om de ifrågasatta besluten i skrivelse av den 26 juli 2001.
Det är mot denna bakgrund som Republiken Österrike har väckt föreliggande talan.
Parternas yrkanden
Republiken Österrike har yrkat att domstolen skall
–
ogiltigförklara kommissionens beslut av den 25 juli 2001 att inte lägga fram ett förslag till förordning om minskning av antalet
miljöpoäng för år 2001,
–
i andra hand ogiltigförklara kommissionens beslut av den 25 juli 2001 om fördelning av samtliga resterande miljöpoäng för
år 2001, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Kommissionen, som stöds av Förbundsrepubliken Tyskland, vilken tillåtits att intervenera genom domstolens ordförandes beslut
av den 5 mars 2002, har yrkat att domstolen skall
–
ogilla talan, och
–
förplikta Republiken Österrike att ersätta rättegångskostnaderna.
Prövning av talan
Parternas argument
Den österrikiska regeringen har medgett att 9 210 fall med tillgängliga kombitransporter inte skulle ha räknats in i de 1
696 794 deklarerade transittransporter som totalt hade noterats för år 2000. Den har emellertid gjort gällande att nämnda
totalsumma, efter det att avdrag har gjorts för dessa transporter, uppgår till 1 687 584, vilket motsvarar 113 procent av
referenssiffran för år 1991 och fortfarande överstiger den högsta nivå som avses i artikel 11.2 c i protokollet.
Nämnda regering har bestritt att de transporter som deklarerats som transittransporter för vilka det saknas utreseinformation
och de som har deklarerats som transittransporter för vilka in- och utresan skett vid samma gränsstation skall dras av från
det totala antal transporter som har noterats för år 2000.
Den österrikiska regeringen har gjort gällande att det i protokollet inte finns en sådan rättslig definition av begreppet
transittransport som den som förekommer i artikel 11.2 c i protokollet. Enligt denna regering är det följaktligen uppenbart
att det relevanta antalet transporter skall beräknas på grundval av de transporter som deklarerats som transittransporter
av lastbilsförarna när dessa reste in i Österrike. Denna ”deklarationsprincip”, som skall tillämpas enligt gemenskapsrätten,
framgår av artikel 2.2 andra stycket i förordning nr 3298/94. Enligt bestämmelsen måste nämligen ”[d]e fordon som är utrustade
med miljövärdekort och som genomför en bilateral transport … före inresan i Österrike fästa miljövärdekortet på ett sådant
sätt att detta visar att det inte rör sig om en transittransport”.
En sådan ordalydelse innebär att en lastbilsförare, genom att klicka på miljövärdekortet, är skyldig att före inresan till
Österrike ange om han utför en transport som undantas från miljöpoäng eller en transittransport som omfattas av systemet för
miljöpoäng.
Man kan på grundval av artikel 2.2 andra stycket i förordning nr 3298/94 förutsätta att alla berörda personer handlar i överensstämmelse
med bestämmelserna i förordningen. Om en transport har deklarerats som en transittransport har Republiken Österrike följaktligen
rätt att anse att deklarationen uppfyller kraven enligt nämnda förordning. Denna medlemsstat kan inte med fog klandras för
att andra deltagare i systemet för miljöpoäng handlar i strid med gemenskapsrätten.
Den österrikiska regeringen har bestritt tolkningen, enligt vilken den i tvistiga fall är skyldig att visa att det verkligen
är en transittransport som har utförts och inte en transport som undantas från miljöpoäng därför att den felaktigt har deklarerats
som en transittransport. En sådan tolkning skulle nämligen utgöra ett åsidosättande av deklarationsprincipen.
När det gäller transporter som deklarerats som transittransporter för vilka utreseinformation saknas är förarens deklaration
vid inresan till Österrike det enda kriterium som gör det möjligt att fastställa huruvida en transittransport har ägt rum.
Republiken Österrike var, med hänsyn till deklarationsprincipen, skyldig att såsom transittransporter inräkna de 92 816 transporter
i statistiken över miljöpoäng som deklarerats som transittransporter för vilka det saknas utreseinformation.
Republiken Österrike är inte heller skyldig att visa att alla de transporter där in- och utresan skett via samma gränsstation,
vilka har deklarerats som transittransporter, verkligen har denna karaktär. Denna medlemsstat var, med hänsyn till deklarationsprincipen,
följaktligen skyldig att såsom transiteringar inräkna de 54 386 transporter i statistiken över miljöpoäng som deklarerats
som transittransporter där in- och utresan skett via samma gränsstation.
Kommissionen har gjort gällande att det endast är faktiskt utförda transittransporter som skall bokföras och läggas till grund
för att fastställa huruvida den högsta nivå som avses i artikel 11.2 c i protokollet har överskridits. I artikel 1 c i protokollet
definieras ”trafik genom Österrike” som ”trafik genom österrikiskt territorium i fall då både utgångspunkten och bestämmelseorten
är belägna utanför Österrike”. Eftersom denna trafik består av flera individuella transporter, skall samma definition tillämpas
på transittransporter. Det är enligt definitionen klart att kvalificeringen som transittransport är beroende av såväl utgångspunkten
som bestämmelseorten för lastbilen i fråga.
Republiken Österrike har emellertid inte lagt fram statistik eller bevisning i fråga om in- eller utresan för de lastbilar
som är föremål för miljöpoäng. Under dessa omständigheter kunde kommissionen inte anta att den högsta nivå som avses i artikel
11.2 c i protokollet hade överskridits. Kommissionen var följaktligen inte skyldig att minska miljöpoängen för år 2001.
Den tyska regeringen har uttalat sitt stöd för kommissionens argument och därutöver ingående redogjort för bristfälligheterna
i det system för elektronisk övervakning av miljöpoäng som har införts av de österrikiska myndigheterna.
Domstolens bedömning
Domstolen konstaterar inledningsvis att uteslutningen av de 9 210 fallen med tillgängliga kombitransporter från de transittransporter
som de österrikiska myndigheterna totalt hade noterat för år 2000 inte längre är föremål för tvisten, eftersom Republiken
Österrike har medgett att dessa transporter inte skall anses som transittransporter.
Av detta följer att detta mål endast rör frågan huruvida de 92 816 transporter för vilka det saknas utreseinformation och
de 54 386 transporter där in- och utresan skett via samma gränsstation skall inräknas i transittransporterna vid fastställelsen
av huruvida referenssiffran för år 1991 överskreds med mer än 8 procent för år 2000.
I detta hänseende definieras ”trafik genom Österrike” i artikel 1 c i protokollet som ”trafik genom österrikiskt territorium
i fall då både utgångspunkten och bestämmelseorten är belägna utanför Österrike”. Av detta följer klart att kvalificeringen
som transittransport är beroende av såväl utgångspunkten som bestämmelseorten för lastbilarna, varvid de båda skall vara belägna
utanför Österrike.
Eftersom en på detta sätt definierad ”transittransport” består av individuella transporter måste samma överväganden även gälla
beträffande de individuella transporter som avses i artikel 11.2 c i protokollet.
För att kunna omfattas av det genom protokollet införda systemet med miljöpoäng skall transporterna i fråga följaktligen ske
genom Österrike, så att utgångspunkten och bestämmelseorten är belägna utanför Österrike. Detta innebär att det skall visas
inte bara att lastbilen har förts in i landet, utan även att den har förts ut ur landet.
Det framgår av artikel 2.2 första stycket i förordning nr 3298/94 att om ett visst antal miljöpoäng dras av, för det fall
ett fordon är försett med miljövärdekort, skall avdraget göras ”vid bekräftelse att det företar en transittransport för vilken
krävs miljöpoäng”. Det är uppenbart att denna bekräftelse ankommer på de österrikiska myndigheterna, eftersom det i sista
meningen i nämnda stycke föreskrivs att ”[d]etta skall genomföras med den infrastruktur som tillhandahålls och förvaltas av
de österrikiska myndigheterna”.
Denna tolkning stöds av artikel 2.5 i samma förordning, enligt vilken de österrikiska myndigheterna är skyldiga att ställa
erforderliga uppgifter till förfogande för såväl myndigheterna i den stat där fordonet i fråga har sitt ursprung som kommissionen.
Av detta följer att det ankommer på de österrikiska myndigheterna att införa ett system som gör det möjligt att kontrollera
inte bara inresan, utan även utresan från Österrike för de lastbilar som utför transittransporter genom detta land.
Denna tolkning motsägs inte av artikel 2.2 andra stycket i förordning nr 3298/94, som har åberopats av den österrikiska regeringen.
I denna bestämmelse preciseras endast hur en lastbilsförare i tekniskt hänseende förväntas fästa miljövärdekortet när han
reser in i Österrike. Föraren är således skyldig att försäkra sig om att kortet är inställt på ”transit” när han påbörjar
en transittransport i den mening som avses i gemenskapslagstiftningen och att det är inställt på ”bilateral transport” i övriga
fall.
Om de uppgifter som föraren har lämnat är felaktiga på grund av att miljövärdekortet i hans lastbil inte är korrekt inställt,
ankommer det på de österrikiska myndigheterna, som enligt gemenskapslagstiftningen skall svara för administrationen av systemet,
att rätta till felaktigheterna.
Av detta följer att den av den österrikiska regeringen åberopade deklarationsprincipen, enligt vilken en transport kan anses
som en transittransport vid tillämpningen av artikel 11.2 c i protokollet redan på den grunden att miljövärdekortet har fästs
på ett visst sätt vid lastbilens inresa till Österrike, inte finner något stöd i de gemenskapsbestämmelser som är relevanta.
I detta fall innefattar inte transporter för vilka in- och utresan skett vid samma gränsstation, vid en första anblick, resa
genom Österrike, vilket krävs för att transporterna skall anses som sådana transporter som omfattas av systemet med miljöpoäng
vid tillämpningen av artikel 11.2 c i protokollet. Den österrikiska regeringen har inte lagt fram något bevis som ändrar denna
bedömning.
Transporterna med deklarerad inresa, men för vilka det saknas utreseinformation, förefaller vid en första anblick utgöra transporter
för vilka bestämmelseorten är belägen i Österrike, vilka utesluts från systemet med miljöpoäng vid tillämpningen av artikel
11.2 c i protokollet. Den österrikiska regeringen har inte heller i detta avseende lagt fram något bevis för att det inte
förhåller sig på detta sätt.
Av det ovan anförda följer att den österrikiska regeringen inte har lagt fram någon bevisning som gör det möjligt att fastställa
att de två kategorier av transporter som är i fråga, det vill säga transporter för vilka det saknas utreseinformation och
transporter där in- och utresan skett via samma gränsstation, faktiskt utgör transittransporter vid tillämpningen av artikel
11.2 c i protokollet. Republiken Österrikes talan saknar följaktligen grund och skall därför ogillas.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Republiken Österrike skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Österrike
har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas. I enlighet med artikel 69.4 första stycket i rättegångsreglerna skall
Förbundsrepubliken Tyskland bära sin rättegångskostnad.
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)
följande dom:
1)
Talan ogillas.
2)
Republiken Österrike skall ersätta rättegångskostnaderna.
3)
Förbundsrepubliken Tyskland skall bära sin rättegångskostnad.
Skouris
Cunha Rodrigues
Puissochet
Schintgen
Macken
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 20 november 2003.
R. Grass
V. Skouris
Justitiesekreterare
Ordförande
–
Rättegångsspråk: tyska.