CELEX: 62006FJ0107
Civildienesta lietas
Ierēdņi
Paaugstināšana amatā

Prasība, kas celta saskaņā ar EKL 236. pantu un EAEKL 152. pantu un ar ko
Berrisford
lūdz atcelt lēmumu neiekļaut viņa vārdu 2005. gada 23. novembra
Administratīvajā

informācijā
Nr. 85‑2005 publicētajā to ierēdņu sarakstā, kas paaugstināti amatā A*13 pakāpē 2005. gada paaugstināšanas amatā ietvaros,
un piespriest Komisijai viņam samaksāt zaudējumu atlīdzību EUR 25 000 apmērā
Nolēmums
Atcelt lēmumu neiekļaut prasītāju to ierēdņu sarakstā, kas paaugstināti amatā A*13 pakāpē 2005. gada paaugstināšanas amatā
ietvaros. Prasību pārējā daļā noraidīt. Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Kopsavilkums
Ierēdņi – Paaugstināšana amatā – Salīdzinošs nopelnu izvērtējums
Ja iecēlējinstitūcija veic uz paaugstināšanu amatā kandidējošo ierēdņu nopelnu salīdzinošu pārbaudi atbilstoši Civildienesta
noteikumu 45. pantam, tai ir pienākums rūpīgi un objektīvi pārbaudīt visus ar katru kandidātu saistītos atbilstošos apstākļus.
Viens no apstākļiem, kas ir jāņem vērā, ir tas, ka ierēdnis ir bijis ieteikts paaugstināšanai amatā, bet nav paaugstināts
amatā, veicot paaugstināšanu amatā iepriekšējos gados. Šis apstāklis ir atbilstošs nopelnu elements, ar nosacījumu, ka ieinteresētā
persona pa to laiku nav kļuvusi savu nopelnu necienīga.
Šo ņemšanas vērā obligāto raksturu apstiprina Komisijas pieņemtie Vispārīgie Civildienesta noteikumu 45. panta īstenošanas
noteikumi, kuros ir paredzēts, ka paaugstinājums amatā ir jāpiešķir pēc tam, kad ir salīdzināti individuālie nopelni, kas
novērtēti ilgtermiņā.
Turklāt, ja šie iepriekšējie ieteikumi paaugstināšanai amatā netiktu ņemti vērā, rezultāts būtu tāds, ka atšķirīgās situācijās
tiktu piemēroti vienādi noteikumi.
Ja izrādītos, ka paaugstināšanas amatā komitejas izvēlētie prioritātes punktu piešķiršanas kritēriji neļauj ņemt vērā šo īpašo
nopelnu aspektu, iecēlējinstitūcijai, kam ir jāievēro augstāka spēka tiesību normas, būtu jāatsakās piemērot minētos kritērijus.
(skat. 67., 68., 71.–76. un 103. punktu)
Atsauces
Tiesa: 1991. gada 21. novembris, C‑269/90
Technische
Universität
München
,
Recueil
, I‑5469. lpp., 14. punkts.
Pirmās instances tiesa: 1991. gada 11. decembris, T‑169/89
Frederiksen
/Parlaments,
Recueil
, II‑1403. lpp., 69. punkts; 2005. gada 4. maijs, T‑30/04
Sena
/
AESA
, Krājums‑CDL, I‑A‑113. un II‑519. lpp., 80. punkts; 2005. gada 15. septembris, T‑132/03
Casini
/Komisija, Krājums‑CDL, I‑A‑253. un II‑1169. lpp., 69. punkts; 2007. gada 6. jūnijs, T‑432/04
Parlante
/Komisija, Krājums, I‑A‑2‑0000. un II‑A‑2‑0000. lpp., 97. punkts.