CELEX: 61997CJ0355
Itävallan liittymisasiakirjan 70 artikla
Vapaa-ajan asunnot
Kiinteän omaisuuden hankkimista Tirolissa koskeva menettely
Voimassaolevan lainsäädännön käsite

Tuomion perustelut
1 Oberster Gerichtshof on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 28.8.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 15.10.1997, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla ennakkoratkaisukysymyksen Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan (EYVL 1994, C 241, s. 21, ja EYVL 1995, L 1, s. 1; jäljempänä liittymisasiakirja) 70 artiklan tulkinnasta.
2 Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa kantajana on Landesgrundverkehrsreferent der Tiroler Landesregierung (kiinteistöjen ostoa ja myyntiä valvova Tirolin osavaltion virkamies, jäljempänä Landesgrundverkehrsreferent) ja vastaajina ovat Beck Liegenschaftsverwaltungsgesellschaft mbH (jäljempänä Beck) ja Bergdorf Wohnbau GmbH (jäljempänä Bergdorf) ja jossa on kysymys julkisen notaarin Karl Hackerin luona 14.10.1983 tehdyllä kauppakirjalla tehdystä kaupasta, jossa Bergdorf myi Beckille Fieberbrunnissa, Tirolissa sijaitsevan asunnon (jäljempänä riidanalainen luovutus).
Asiaa koskevat kansalliset oikeussäännöt
3 Tirolin osavaltiossa 18.10.1993 annetussa Tiroler Grundverkehrsgesetzissä (Tiroler LGBl. 69/1983, kiinteän omaisuuden luovutuksista annettu Tirolin osavaltion laki; jäljempänä vuoden 1983 TGVG), sellaisena kuin se on muutettuna 3.7.1991 annetulla lailla (Tiroler LGBl. 74/1991, jäljempänä vuoden 1991 laki), joka tuli voimaan 1.10.1991, annettiin Landesgrundverkehrsreferentille toimivalta nostaa kanne sen vahvistamiseksi, että Tirolissa sijaitsevan kiinteistön osto tai myynti, mukaan lukien ennen vuoden 1991 lain voimaantuloa tapahtuneet luovutukset, on mitätön, jos on aihetta katsoa kysymyksessä olevan simuloitu tai lain kiertämiseksi tehty luovutustoimi.
4 Vuoden 1983 TGVG, sellaisena kuin se on muutettuna, on korvattu 1.1.1994 alkaen 7.7.1993 annetulla Tiroler Grundverkehrsgesetzillä (Tiroler LGBl. 82/1993; jäljempänä vuoden 1993 TGVG). Myös tässä laissa säädetään, että Landesgrundverkehrsreferent saa nostaa tuomioistuimessa kanteen simuloidun tai lain kiertämiseksi tehdyn luovutustoimen, mukaan lukien ennen uuden lain voimaantuloa tehdyt luovutukset, mitättömyyden vahvistamiseksi, ja siinä täsmennetään, että vuoden 1983 TGVG:n säännöksiä, sellaisena kuin ne olivat voimassa viimeksi muutettuina, sovelletaan edelleen ennen 1.1.1994 tehtyjä luovutuksia koskeviin kanteisiin.
5 Vuoden 1993 TGVG on puolestaan kumottu 1.10.1996 alkaen 3.7.1996 annetulla Tiroler Grundverkehrsgesetzillä (Tiroler LGBl. 61/1996; jäljempänä vuoden 1996 TGVG), jonka 35 §:n 1 momentissa säädetään jälleen, että Landesgrundverkehrsreferent voi hakea tuomioistuimessa simuloidun tai lain kiertämiseksi tehdyn luovutustoimen mitättömyyden vahvistamista, ja siinä säädetään myös, että vuoden 1983 TGVG:n säännöksiä, sellaisena kuin ne olivat voimassa viimeksi muutettuina, sovelletaan edelleen ennen 1.1.1994 tehtyjä luovutuksia koskevissa menettelyissä.
6 Vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:
"1.1.1994 vireillä olleissa kiinteistöjen luovutuksia koskevissa hallinnollisissa riidoissa sovelletaan aineellisoikeudellisten kysymysten osalta edelleen vuoden 1983 TGVG:n säännöksiä. Toimivaltaisten viranomaisten ja menettelyn osalta sovelletaan tämän lain säännöksiä".
7 Lisäksi vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n 5 momentissa säädetään seuraavaa:
"Landesgrundverkehrsreferentillä 35 §:n 1 momentin perusteella oleva oikeus nostaa vahvistuskanteita koskee myös ennen tämän lain voimaantuloa tehtyjä simuloituja tai lain kiertämiseksi suoritettuja luovutustoimia. Vuoden 1983 TGVG:tä sovelletaan 35 §:n 1 momentin nojalla vireille saatettuihin oikeudenkäynteihin, jotka koskevat ennen 1.1.1994 tehtyjä simuloituja tai lain kiertämiseksi suoritettuja oikeustoimia."
Asiaa koskevat yhteisön oikeussäännöt
8 Liittymisasiakirjan 70 artiklassa säädetään seuraavasti:
"Niiden velvoitteiden estämättä, joista määrätään sopimuksissa, joihin Euroopan unioni perustuu, Itävallan tasavalta saa pitää voimassa voimassa olevan vapaa-ajan asuntoja koskevan lainsäädäntönsä viiden vuoden ajan liittymispäivästä".
Pääasian oikeudenkäynti
9 Landesgrundverkehrsreferent nosti 28.3.1994 vuoden 1983 TGVG:n säännösten nojalla, sellaisena kuin kyseinen laki oli muutettuna vuoden 1991 lain säännöksillä, Landesgericht Innsbruckissa kanteen sen vahvistamiseksi, että riidanalainen luovutus on mitätön.
10 Landesgericht Innsbruck hyväksyi 25.1.1995 antamallaan tuomiolla Landesgrundverkehrsreferentin nostaman kanteen. Valitustuomioistuimena toiminut Oberlandesgericht Innsbruck pysytti tämän tuomion 28.6.1995 antamassaan tuomiossa.
11 Beck ja väliintulijana oleva notaari Karl Hacker tekivät tämän jälkeen Revisio-valituksen Oberster Gerichtshofiin sillä perusteella, että Landesgrundverkehrsreferentillä ei ollut asialegitimaatiota asiassa, koska sen puhevallan käytölle ei ollut olemassa oikeudellista perustaa.
12 Oberster Gerichtshof totesi Verfassungsgerichtshofin katsoneen 28.9.1996 antamassaan tuomiossa, että vuoden 1991 laki, jolla muutettiin vuoden 1983 TGVG:tä ja jonka nojalla Landesgrundverkehrsreferent oli nostanut kanteen, on perustuslain vastainen, ja tämän vuoksi sitä ei enää saanut soveltaa kyseisessä oikeusriidassa.
13 Tutkiessaan sitä, saattoiko Landesgrundverkehrsreferent käyttää kanteen perustana vuoden 1993 TGVG:tä, Oberster Gerichtshof oli epävarma kyseisen lain perustuslainmukaisuudesta, minkä johdosta se saattoi tämän kysymyksen Verfassungsgerichtshofin käsiteltäväksi; Verfassungsgerichtshof totesi 10.12.1996 antamassaan tuomiossa vuoden 1993 TGVG:n olevan perustuslain vastainen ja määräsi, että sitä ei saanut soveltaa kyseisessä oikeusriidassa vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n nojalla edelleen sovellettavia säännöksiä lukuun ottamatta.
14 Tämän jälkeen Oberster Gerichtshof katsoi, että sen on arvioitava Landesgrundverkehrsreferentin asialegitimaatiota vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n perusteella, koska aikaisempaa lainsäädäntöä ei voida enää soveltaa.
15 Koska vuoden 1996 TGVG on annettu sen jälkeen, kun Itävallan tasavalta liittyi 1.1.1995 Euroopan Unioniin, Oberster Gerichtshof on kuitenkin epävarma siitä, kuuluvatko vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n 2 ja 5 momentti niihin säännöksiin, jotka Itävalta saa liittymisasiakirjan 70 artiklan nojalla pitää voimassa viiden vuoden ajan liittymispäivästä.
16 Katsottuaan, että liittymisasiakirjan 70 artiklan tulkintaa koskeva kysymys on ratkaistava, jotta asia voitaisiin ratkaista, Oberster Gerichtshof on lykännyt asian ratkaisemista ja esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Onko Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan 70 artiklaa, jonka mukaan niiden velvoitteiden estämättä, joista määrätään sopimuksissa, joihin Euroopan unioni perustuu, Itävallan tasavalta saa pitää voimassa voimassa olevan vapaa-ajan asuntoja koskevan lainsäädäntönsä viiden vuoden ajan liittymisestä (1.1.1995), tulkittava siten, että 1.10.1996 voimaan tulleen vuoden 1996 Tiroler Grundverkehrsgesetzin, joka on julkaistu Tiroler Landesgesetzblattissa nro 61/1996, 40 §:n 2 ja 5 momenttiin sisältyvät siirtymäsäännökset kuuluvat kyseisessä artiklassa tarkoitettuun voimassa olevan lainsäädännön käsitteeseen, vai onko kyseistä artiklaa tulkittava niin, että näitä lain säännöksiä on pidettävä uutena lainsäädäntönä sen vuoksi, että Itävallan Verfassungsgerichtshofin (Itävallan valtiosääntötuomioistuin) tuomioiden perusteella aikaisempien Tiroler Grundverkehrsgesetzien säännöksiä ei voitu soveltaa kysymyksessä olevaan tapaukseen?"
17 Kansallinen tuomioistuin haluaa kysymyksellään ennen kaikkea tietää, kattaako liittymisasiakirjan 70 artiklassa tarkoitetun voimassa olevan lainsäädännön käsite vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n 2 ja 5 kohdan kaltaiset säännökset, jotka on annettu liittymispäivän jälkeen ja joissa säädetään, että ennen liittymistä tehtyihin luovutuksiin sovelletaan edelleen lainsäädäntöä, jonka mukaan hallintoviranomaisilla on oikeus saada vahvistetuksi kiinteistökauppojen mitättömyys tuomioistuimissa, kun tämä lainsäädäntö oli voimassa jo liittymispäivänä mutta sen jälkeen on vahvistettu, että se on ristiriidassa perustuslain kanssa ja että sitä ei saa soveltaa vireillä olevissa oikeudenkäyntiasioissa.
Tutkittavaksi ottaminen
18 Landesgrundverkehrsreferent, Itävallan hallitus ja komissio katsovat, että yhteisöjen tuomioistuimen antama vastaus ei missään tapauksessa voi olla merkityksellinen pääasiassa annettavan ratkaisun kannalta.
19 Nämä osapuolet esittävät, että yhteisön oikeutta ei ensinnäkään voida soveltaa pääasian oikeusriidassa ajallisista syistä, koska 14.10.1983 tapahtunut riidanalainen luovutus ja Landesgrundverkehrsreferentin 28.3.1994 nostama kanne edeltävät Itävallan tasavallan liittymistä Euroopan unioniin, eikä yhteisön oikeutta voida soveltaa myöskään aineellisista syistä, koska sellainen luovutustoimi, jonka osapuolina on kaksi itävaltalaista yhtiötä ja jolla ei ole oikeudellisia vaikutuksia Itävallan alueen ulkopuolella, ei kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan.
20 Toiseksi nämä osapuolet esittävät, että vaikka yhteisöjen tuomioistuinta on pyydetty tulkitsemaan liittymisasiakirjan 70 artiklassa tarkoitettua "voimassa olevan vapaa-ajan asuntoja koskevan lainsäädännön" käsitettä, ennakkoratkaisupyynnöstä ei käy ilmi, että pääasian oikeusriita koskisi vapaa-ajan asuntoa, joten ennakkoratkaisukysymyksellä ei ole merkitystä asian ratkaisemisen kannalta.
21 Kolmanneksi näiden osapuolten mukaan ennakkoratkaisupyyntö on perusteltu puutteellisesti kyseessä olevien peräkkäisten lainsäädäntömuutosten ja perustuslainvastaiseksi toteamisen oikeudellisten vaikutusten osalta, eikä yhteisöjen tuomioistuin siksi voi tietää, saattaako pyydetty tulkinta vaikuttaa Landesgrundverkehrsreferentin vireille saattaman asian ratkaisemiseen.
22 Mikään näistä väitteistä ei kuitenkaan kumoa sitä olettamaa, jonka mukaan kansallisten tuomioistuinten esittämillä ennakkoratkaisukysymyksillä oletetaan olevan merkitystä asian ratkaisemisen kannalta ja josta voidaan poiketa ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa silloin, jos on ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen pyytämällä yhteisön oikeuden tulkitsemisella ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin, tai jos ongelma on pelkästään hypoteettinen taikka jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeellisia hyödyllisen vastauksen antamiseksi yhteisöjen tuomioistuimelle esitettyihin kysymyksiin (ks. mm. asia C-415/93, Bosman, tuomio 15.12.1995, Kok. 1995, s. I-4921, 61 kohta ja asia C-105/94, Celestini, tuomio 5.6.1997, Kok. 1997, s. I-2971, 22 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin on muissa tapauksissa periaatteessa velvollinen vastaamaan yhteisön oikeussääntöjen tulkinnasta sille esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin (ks. em. asia Bosman, tuomion 59 kohta).
23 Tässä tapauksessa ennakkoratkaisupyynnössä esitetään ne kansallista oikeutta koskevat syyt, joiden vuoksi kansallinen tuomioistuin on katsonut, että se kysymys, onko Landesgrundverkehrsreferentillä oikeus nostaa kanne kiinteistön luovutuksen mitättömyyden vahvistamiseksi tuomioistuimessa, eli kysymys, josta pääasian ratkaisu riippuu, on ratkaistava vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n 2 ja 5 momentin perusteella. Tähän lakiin ja erityisesti sen 11 ja 14 pykäliin sisältyvien säännösten tarkoituksena on estää vapaa-ajan asunnon hankkiminen.
24 Kun otetaan huomioon kansallisen tuomioistuimen omien tehtäviensä mukaisesti määrittämät tosiseikat ja oikeussäännöt, joiden paikkansapitävyyttä yhteisöjen tuomioistuimen ei kuulu tutkia (ks. vastaavasti asia C-352/95, Phytheron International, tuomio 20.3.1997, Kok. 1997, s. I-1729, 9-14 kohta), ei vaikuta siltä, että liittymisasiakirjan 70 artiklassa olevan "voimassa olevan lainsäädännön" käsitteen tulkitsemisella ei olisi mitään yhteyttä pääasiaan tai että ongelma olisi hypoteettinen taikka että yhteisöjen tuomioistuimella ei olisi tiedossaan hyödyllisen vastauksen antamiseksi tarpeellisia tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja.
25 Landesgrundverkehrsreferent ja komissio esittävät myös, että ennakkoratkaisukysymys on muotoiltu niin, että yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään ratkaisemaan, kuuluvatko vuoden 1996 TGVG:n säännökset yhteisön oikeuden käsitteen "voimassa oleva lainsäädäntö" soveltamisalaan, eli sitä pyydetään tulkitsemaan kansallista oikeutta. Kuitenkin kansallisen tuomioistuimen - ja pelkästään sen - tehtävänä on määritellä, mitkä säännökset kuuluvat liittymispäivänä jäsenvaltiossa voimassa olleeseen lainsäädäntöön.
26 Vaikka Itävallan liittymispäivänä eli 1.1.1995 voimassa olleen vapaa-ajan asuntoja koskevan lainsäädännön sisällön määrittäminen kuuluu lähtökohtaisesti kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan, yhteisöjen tuomioistuimen on tämän määrittämistehtävän mahdollistamiseksi esitettävä kansalliselle tuomioistuimelle ne perusteet, joiden mukaisesti yhteisön oikeuden käsitettä "voimassa oleva lainsäädäntö" tulkitaan (ks. asia C-302/97, Konle, tuomio 1.6.1999, Kok. 1999, s. I-3099, 27 kohta).
27 Näin ollen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava.
Ennakkoratkaisukysymys
28 Aluksi on täsmennettävä, että koska liittymisasiakirjan 70 artikla on luonteeltaan poikkeussääntö, sitä sovelletaan pääsääntöisesti ainoastaan sellaisissa tapauksissa, joissa kansalliset oikeussäännöt olisivat ilman tällaista määräystä itsessään yhteensoveltumattomia yhteisön oikeuden kanssa. Siten ennen sen tutkimista, onko vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n 2 ja 5 momentin säännökset katsottava sellaiseksi vapaa-ajan asuntoja koskevaksi lainsäädännöksi, joka oli voimassa Itävallan tasavallan liittyessä Euroopan Unioniin, kansallisen tuomioistuimen on täytynyt edeltä käsin todeta, että nämä säännökset ovat yhteisön oikeuden jonkin oikeussäännön vastaisia, jollei liittymisasiakirjan 70 artiklaa sovelleta. Tämän seikan tutkiminen kuuluu kuitenkin kansallisen tuomioistuimen toimivaltaan, eikä ennakkoratkaisukysymys missään tapauksessa kata tämän seikan tutkimista.
29 Landesgrundverkehrsreferent, Itävallan hallitus ja komissio esittävät, että vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n 2 ja 5 momentin kaltaisissa säännöksissä säädetään ainoastaan, että ennen lain voimaantuloa tehtyihin luovutuksiin sovelletaan edelleen sellaisia säännöksiä, jotka olivat osa sitä lainsäädäntöä, joka oli voimassa Itävallan tasavallan liittyessä Euroopan unioniin. Siten 1.1.1995 vallinnutta oikeustilaa ei ole missään tapauksessa huononnettu, eikä toimenpiteellä ylitetä liittymisasiakirjan niille siirtymäsäännöksille asetettuja rajoja, joilla Itävallan tasavallalle jätettiin viiden vuoden siirtymäaika lainsäädäntönsä saattamiseksi yhteisön oikeuden mukaiseksi.
30 Beck väittää sitä vastoin, että koska vuoden 1996 TGVG:tä edeltänyt lainsäädäntö lakkasi takautuvasti olemasta voimassa Itävallan oikeusjärjestyksessä niiden tuomioiden vuoksi, joissa Verfassungsgerichtshof totesi tämän lainsäädännön perustuslain vastaiseksi, vuoden 1996 TGVG:n 40 §:n säännökset on katsottava uusiksi säännöksiksi. Näillä säännöksillä kuitenkin huononnetaan asianomaisten henkilöiden asemaa vuoden 1983 TGVG:hen, sellaisena kuin se oli muutettuna vuoden 1991 lain säännöksillä, sisältyvään aikaisempaan sääntelyyn verrattuna. Beckin mukaan hallintoviranomaiset pystyivät aikaisemman sääntelyn mukaan riitauttamaan luovutuksen ainoastaan luovutuksen tekemistä seuranneiden kolmen vuoden kuluessa, kun taas vuoden 1996 TGVG:ssä riitauttamiselle ei ole säädetty aikarajoja.
31 On todettava, että sovellettaessa liittymisasiakirjan 70 artiklaan sisältyvää käsitettä "voimassa oleva lainsäädäntö", jonka soveltaminen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle, merkityksellistä on kyseisen lainsäädännön sisältö, joten tämän käsitteen soveltaminen ei edellytä kyseisten kansallisten säännösten pätevyyden arviointia sisäisessä oikeudessa. Niinpä jokaiseen vapaa-ajan asuntoja koskeneeseen oikeussääntöön, joka oli voimassa Itävallan tasavallan liittymispäivänä, sovelletaan lähtökohtaisesti liittymisasiakirjan 70 artiklassa määrättyä poikkeusta (ks. em. asia Konle, tuomion 28 kohta).
32 Asia olisi toisin, jos tällainen oikeussääntö olisi poistettu sisäisestä oikeusjärjestyksestä liittymispäivän jälkeen tehdyllä päätöksellä, jonka vaikutukset ulottuisivat liittymispäivää edeltäneeseen aikaan ja jolla siis kumottaisiin taannehtivasti kyseinen oikeussääntö (ks. em. asia Konle, tuomion 29 kohta).
33 Ennakkoratkaisumenettelyssä kyseisen jäsenvaltion tuomioistuinten on arvioitava, millaisia ajallisia vaikutuksia on sellaisilla tämän jäsenvaltion valtiosääntötuomioistuimen ratkaisuilla, joissa kansallinen lainsäädäntö todetaan perustuslain vastaiseksi (ks. em. asia Konle, tuomion 30 kohta).
34 Kaikki säännökset, jotka on annettu liittymispäivän jälkeen, eivät ole pelkästään antamispäiviensä vuoksi ilman muuta suljettu pois liittymisasiakirjan 70 artiklaan sisältyvän poikkeusjärjestelyn soveltamisalasta. Niinpä jos säännös olennaisilta osiltaan vastaa sitä edeltänyttä lainsäädäntöä tai jos sillä vain väljennetään tai poistetaan aiempaan lainsäädäntöön sisältyneitä rajoituksia, jotka kohdistuvat yhteisön oikeusjärjestyksen takaamien vapauksien ja oikeuksien käyttämiseen, siihen sovelletaan tätä poikkeusta (ks. em. asia Konle, tuomion 52 kohta).
35 Sitä vastoin lainsäädäntöä, joka perustuu aiemmista säännöksistä poikkeavaan ajatteluun ja jolla otetaan käyttöön uusia menettelyjä, ei voida rinnastaa liittymispäivänä voimassa olleeseen lainsäädäntöön (ks. em. asia Konle, 53 kohta).
36 Tästä seuraa, että jos vuoden 1996 TGVG:n 40 artiklan säännösten ainoana vaikutuksena olisi 1.1.1995 sovellettujen oikeussääntöjen voimassapitäminen, niihin olisi katsottava voitavan soveltaa liittymisasiakirjan 70 artiklaan sisältyvää poikkeusta.
37 Ennakkoratkaisukysymykseen on siten vastattava, että liittymisasiakirjan 70 artiklaan sisältyvä käsite "voimassa oleva lainsäädäntö" kattaa sellaiset liittymispäivän jälkeen annetut säännökset, jotka olennaisilta osiltaan vastaavat kyseisenä päivänä voimassa ollutta lainsäädäntöä tai joilla vain väljennetään tai poistetaan tähän lainsäädäntöön sisältyneitä rajoituksia, jotka kohdistuvat yhteisön oikeusjärjestyksen takaamien vapauksien ja oikeuksien käyttämiseen.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
38 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Itävallan hallitukselle ja Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on ratkaissut Oberster Gerichtshofin 28.8.1997 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan 70 artiklaan sisältyvä käsite "voimassa oleva lainsäädäntö" kattaa sellaiset liittymispäivän jälkeen annetut säännökset, jotka olennaisilta osiltaan vastaavat kyseisenä päivänä voimassa ollutta lainsäädäntöä tai joilla vain väljennetään tai poistetaan tähän lainsäädäntöön sisältyneitä rajoituksia, jotka kohdistuvat yhteisön oikeusjärjestyksen takaamien vapauksien ja oikeuksien käyttämiseen.