CELEX: 62005CJ0206
Valsts pienākumu neizpilde
Direktīva 90/427/EEK
Kopienas iekšējā tirdzniecība ar zirgu dzimtas dzīvniekiem
Pienākums Zviedrijā noteikt ērzeļu ģenētisko vērtību

Savā prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, valsts tiesību aktos paredzot pienākumu Zviedrijā
noteikt ērzeļu ģenētisko vērtību, lai tos varētu izmantot pārošanai ārpus saimniecības, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi
pienākumus, ko tai uzliek, pirmkārt, Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvas 90/427/EEK par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem
nosacījumiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem (OV L 224, 55. lpp.; turpmāk tekstā –
“direktīva”), 3. pants un pakārtoti – EKL 28. pants.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
Direktīvas preambulas otrais un sestais apsvērums noteic:
“lai nodrošinātu zirgu dzimtas dzīvnieku audzēšanas racionālu attīstību, tādējādi paaugstinot šīs nozares ražību, jānosaka
Kopienas noteikumi, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem;
[..]
[tā kā] Kopienas iekšējo tirdzniecību ar reģistrētiem zirgu dzimtas dzīvniekiem vajadzētu pakāpeniski liberalizēt; tā kā pilnīgas
tirdzniecības liberalizēšanas nolūkā vajadzīga papildu saskaņošana īpaši attiecībā uz apstiprināšanu pārošanai ārpus saimniecības
un spermas un olšūnu izmantošanai saskaņā ar katras ciltsgrāmatas raksturlielumiem”.
Direktīvas 3. panta pirmajā daļā paredzēts:
“Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, to spermu, olšūnām un embrijiem nevar aizliegt vai ierobežot
zootehnisku vai ģenealoģisku iemeslu dēļ, ja vien tie neizriet no šīs direktīvas piemērošanas.”
Direktīvas 7. pants pilnvaro Komisiju tiktāl, lai nodrošinātu vienādu direktīvas noteikumu piemērošanu, saskaņā ar direktīvā
paredzēto procedūru un principiem noteikt:
“a)      uzraudzības un vaislas dzīvnieku ģenētiskās vērtības noteikšanas metodes;
b)      pamatojoties uz a) apakšpunktā minētajām metodēm, vispārēju kritēriju vīriešu dzimuma vaislinieka vai, vajadzības gadījumā,
sieviešu dzimuma vaislas dzīvnieka apstiprināšanai pavairošanas vai viņu spermas, olšūnu vai embriju izmantošanas nolūkā.”

Valsts tiesiskais regulējums
Zviedrijā pienākums noteikt vaislas ērzeļu ģenētisko vērtību, kā arī ar šo pienākumu saistītie noteikumi ir paredzēti Valsts
lauksaimniecības pārvaldes vadlīnijās par pavairošanai izmantojamiem zirgu dzimtas dzīvniekiem un to identifikāciju [
Statens jordbruksverks föreskrifter
(
SJVFS
1994:82)
om hästdjur som används till avel och om identifiering av hästdjur
; turpmāk tekstā – “zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamie noteikumi”].
Zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 29. pantā paredzēts:
“Lai Zviedrijā vaislas ērzeli varētu izmantot pārošanai ārpus saimniecības, tam ir jānosaka ģenētiskā vērtība. Ģenētiskās
vērtības noteikšana, kas dod tiesības izmanot ērzeli, ir uzskatāma par notikušu, ja saskaņā ar 20.–22. pantu ir veikta produktivitātes
uzraudzība vai ja atbilstoši 24.–26. pantam ir veikta ērzeļa pēcnācēju vienreizēja pārbaude, un ja ģenētiskās vērtības sertifikāts
ir noformēts, ievērojot 27. pantu.”
Šo noteikumu 20. un 21. pantā ir uzskaitīti zirgu dzimtas dzīvnieku pārbaudēs izmantojamie noteikšanas kritēriji. Šie kritēriji
inter alia
ietver katra dzīvnieka ģenealoģiju, produktivitāti, ārējo izskatu, spēcīgumu un veselību. Atbilstoši šo noteikumu 22. pantam
ir jāņem vērā arī tā informācija par ārvalsts [izcelsmes] zirgu dzimtas dzīvnieku, ko sniedz atzīta ārvalsts [zirg]kopju organizācija
vai apvienība, kas ved ciltsgrāmatas.
Šo noteikumu 24. un 25. pants paredz kārtību, kādā veicama zirgu dzimtas dzīvnieka pēcnācēju pārbaude. Atbilstoši 26. pantam
ir jāņem vērā arī tā informācija par ārvalsts [izcelsmes] zirgu dzimtas dzīvnieka pēcnācējiem, ko sniedz atzīta ārvalsts [zirg]kopju
organizācija vai apvienība, kas ved ciltsgrāmatas.
Saskaņā ar zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 27. pantu ģenētiskās vērtības sertifikātu noformē par katru zirgu
dzimtas dzīvnieku, kam noteikta ģenētiskā vērtība. Šajā sertifikātā par katru zirgu dzimtas dzīvnieku
inter alia
ir jānorāda: tā vārds, identifikācija, ģenealoģija, kā arī produktivitātes un – vajadzības gadījumā – pēcnācēju pārbaužu
rezultāti.

Pirmstiesas procedūra
Komisijai tika iesniegta sūdzība saistībā ar zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 29. pantu, kas paredz šādu pienākumu:
lai Zviedrijā vaislas ērzeļus varētu izmantot pārošanai ārpus saimniecības, tiem ir jānosaka ģenētiskā vērtība.
Uzskatot, ka šī norma nav saderīga ar direktīvu un katrā ziņā ar EKL 28. un 30. pantu, Komisija pret Zviedrijas Karalisti
uzsāka EKL 226. pantā paredzēto procedūru sakarā ar valsts pienākumu neizpildi, nosūtot šai dalībvalstij 2002. gada 18. jūlija
brīdinājuma vēstuli ar aicinājumu sniegt paskaidrojumus. Tā kā Komisiju neapmierināja Zviedrijas Karalistes atbilde, tā 2003. gada
25. jūlijā izdeva argumentētu atzinumu, kurā tā saglabāja savu nostāju jautājumā par attiecīgās valsts tiesību normas nesaderīgumu
ar Kopienu tiesībām un aicināja šo dalībvalsti veikt vajadzīgos pasākumus, lai izpildītu šī atzinuma prasības divu mēnešu
laikā no tā saņemšanas brīža.
Savā 2003. gada 22. septembra atbildē uz argumentēto atzinumu Zviedrijas valdība apgalvoja, ka valsts līmenī ieviestā zirgu
dzimtas dzīvnieku pavairošanas sistēma nav pretrunā ar Kopienu tiesībām. Tomēr šī valdība norādīja – pēc valsts tiesiskā regulējuma
pārskatīšanas un izvērtēšanas tā atzīst, ka Zviedrijas tiesību aktus varētu grozīt, padarot tos mazāk ierobežojošus.
2004. gadā Zviedrijas valdības un Komisijas pārstāvji divas reizes tikās, lai izskatītu jaunā tiesiskā regulējuma projekta
priekšlikumu. Tomēr, tā kā Komisija nebija pārliecināta par šī projekta priekšlikuma saderīgumu ar Kopienu tiesībām, tā nolēma
celt šo prasību.

Par prasību

Lietas dalībnieku argumenti
Komisija apgalvo, ka zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 29. pantā ir noteikts Kopienas iekšējās tirdzniecības
ar zirgu dzimtas dzīvniekiem ierobežojums, kas ir aizliegts saskaņā ar direktīvas 3. panta pirmo daļu. Šis 29. pants noteic:
lai vaislas ērzeli – kura izcelsmes valsts nav Zviedrijas Karaliste, bet gan cita dalībvalsts un kas apstiprināts pavairošanai
atbilstoši šajā dalībvalstī piemērojamiem noteikumiem – varētu izmantot pavairošanai, tam Zviedrijā ir jānosaka ģenētiskā
vērtība. Tas rada papildizmaksas, kas atkarībā no gadījuma ir jāsedz vai nu ērzeļa, vai ķēves īpašniekam.
Komisija norāda, ka konkrētā valsts tiesību norma ir jāuzskata par ērzeļu apstiprināšanas pavairošanai kritēriju direktīvas
7. panta izpratnē. Līdz ar to šī norma ietilpst direktīvas piemērošanas jomā un ir daļa no sfēras, kas tiek saskaņota ar šo
direktīvu.
Komisija uzsver, ka, lai nodrošinātu vienādu direktīvas noteikumu piemērošanu un ievērotu direktīvas 4. panta 1. punktā noteiktos
principus, direktīvas 7. pants to nepārprotami pilnvaro noteikt uzraudzības un vaislas dzīvnieku ģenētiskās vērtības noteikšanas
metodes un, pamatojoties uz šīm metodēm, noteikt vispārējus kritērijus vaislas dzīvnieku apstiprināšanai pavairošanas nolūkā.
Komisija norāda, ka tā nav uzskatījusi par vajadzīgu pieņemt ar direktīvas 7. pantu pamatotus noteikumus, un uzsver – tas,
ka tā nav pieņēmusi šādus noteikumus, nenozīmē, ka dalībvalsts var izdot šāda veida noteikumus, kuri tāpat kā strīdīgā norma
ierobežo Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem.
Komisija secina, ka strīdīgā valsts tiesību norma neizriet no direktīvas piemērošanas un tā nav saderīga ar direktīvas 3. panta
pirmo daļu.
Pakārtoti Komisija norāda – ja Tiesa atzītu, ka šī valsts tiesību norma nav pretrunā ar direktīvu, tā katrā ziņā ir pretrunā
ar EKL 28. pantu un to nevar pamatot ar EKL 30. pantu.
Šajā sakarā Komisija
inter alia
apgalvo, ka gan no valsts tiesību normām, gan Zviedrijas valdības sniegtajiem paskaidrojumiem izriet, ka zirgu dzimtas dzīvniekiem
piemērojamo noteikumu 29. pantā paredzētā pienākuma mērķis ir drīzāk uzlabot katras šķirnes īpašības, nevis aizsargāt dzīvnieku
veselību un dzīvību. Šādu nostāju apstiprina tas, ka no šī 29. panta izriet – pienākums noteikt ērzeļu ģenētisko vērtību neattiecas
uz pārošanai saimniecībā izmantojamiem ērzeļiem. Ja šī pienākuma mērķis būtu tik tiešām aizsargāt zirgu dzimtas dzīvnieku
veselību un dzīvību, tas būtu jāpiemēro arī pārošanai saimniecībā izmantojamiem ērzeļiem.
Turklāt Komisija norāda, ka no zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 29. panta izriet, ka, nosakot ērzeļu ģenētisko
vērtību, nav jāiegūst konkrēti rezultāti, lai tos varētu izmantot pavairošanai, bet pietiek, ja ģenētiskā vērtība ir vispār
tikusi noteikta. Lai aizsargātu zirgu dzimtas dzīvnieku veselību un dzīvību, būtu bijis jāparedz, ka ērzeli, kura ģenētiskās
vērtības noteikšana devusi neapmierinošus rezultātus, nedrīkst apstiprināt pavairošanai, lai izvairītos no smagu ģenētisko
defektu nodošanas pēcnācējiem.
Zviedrijas valdība atzīst Komisijas prasījumu – atzīt, ka strīdīgā valsts tiesību norma nav saderīga ar direktīvas 3. pantu,
un piespriest [Zviedrijas Karalistei] atlīdzināt tiesāšanās izdevumus – pamatotību.

Tiesas vērtējums
Zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 29. pants, kas paredz kritēriju vaislas dzīvnieku apstiprināšanai pavairošanai
direktīvas 7. panta izpratnē, ietilpst direktīvas piemērošanas jomā.
Atbilstoši direktīvas 3. pantam dalībvalstis nevar aizliegt vai ierobežot Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem,
to spermu, olšūnām un embrijiem zootehnisku vai ģenealoģisku iemeslu dēļ, ja vien tie neizriet no šīs direktīvas piemērošanas.
Zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 29. pantam ir ierobežojoša iedarbība. No Komisijas apsvērumiem, kurus Zviedrijas
valdība neapstrīd, izriet – lai citas dalībvalsts izcelsmes zirgu dzimtas dzīvniekus Zviedrijā varētu izmantot pārošanai ārpus
saimniecības, tiem šajā valstī ir jānosaka ģenētiskā vērtība; tas šo dzīvnieku izmantotājiem rada papildizmaksas, kas savukārt
var kavēt Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, kas paredzēti izmantošanai Zviedrijā.
Lai nodrošinātu vienādu direktīvas noteikumu piemērošanu, atbilstoši direktīvas 7. pantam Komisijai ir uzticēts uzdevums noteikt
uzraudzības un vaislas dzīvnieku ģenētiskās vērtības noteikšanas metodes, kā arī vispārējus kritērijus vīriešu dzimuma vaislinieka
vai, vajadzības gadījumā, sieviešu dzimuma vaislas dzīvnieka apstiprināšanai pavairošanas vai viņu spermas, olšūnu vai embriju
izmantošanas nolūkā.
Nav jāizvērtē, vai šī norma dalībvalstīm ir piešķīrusi – un ja ir, tad cik lielā apmērā – zināmu kompetenci pieņemt vai paturēt
spēkā noteikumus, kas neaizliedz vai neierobežo Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem, it īpaši, ja Komisija
nav atsaukusies uz savu kompetenci, un no nepārprotamā direktīvas 3. panta pirmās daļas formulējuma katrā ziņā izriet, ka
jebkuri šādu aizliegumu vai ierobežojumu paredzoši noteikumi
per se
var izrietēt tikai no direktīvas piemērošanas. Attiecīgais Zviedrijas tiesiskais regulējums, kas, kā norādīts šī sprieduma
25. punktā, ietver šādu ierobežojumu, neizriet no direktīvas piemērošanas.
Zviedrijas Karaliste atzīst Komisijas prasījuma – atzīt, ka zirgu dzimtas dzīvniekiem piemērojamo noteikumu 29. pants nav
saderīgs ar direktīvas 3. pantu – pamatotību.
Tādējādi Komisijas prasība ir uzskatāma par pamatotu.
Līdz ar to jāatzīst, ka, valsts tiesību aktos paredzot pienākumu Zviedrijā noteikt ērzeļu ģenētisko vērtību, lai tos varētu
izmantot pārošanai ārpus saimniecības, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek direktīvas 3. pants.

Par tiesāšanās izdevumiem
Saskaņā ar Reglamenta 69. panta 2. punktu lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Zviedrijas
Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums nav labvēlīgs, jāpiespriež Zviedrijas Karalistei
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
valsts tiesību aktos paredzot pienākumu Zviedrijā noteikt ērzeļu ģenētisko vērtību, lai tos varētu izmantot pārošanai ārpus
saimniecības, Zviedrijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīvas 90/427/EEK
par zootehniskajiem un ģenealoģiskajiem nosacījumiem, kas regulē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar zirgu dzimtas dzīvniekiem,
3. pants;
2)
Zviedrijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – zviedru.