CELEX: 62007TJ0419
Znamka Skupnosti
Postopek za razveljavitev
Besedna znamka Skupnosti OKATECH
Delna razveljavitev
Pritožbeni rok
Člena 57 in 77a Uredbe (ES) št. 40/94 (postala člena 58 in 80 Uredbe (ES) št. 207/2009)
Načeli varstva zaupanja v pravo in pravne varnosti
Pravica do izjave

Dejansko stanje
Tožeča stranka, Okalux GmbH, je 25. avgusta 1998 vložila prijavo za znamko Skupnosti pri Uradu za usklajevanje na notranjem trgu (znamke in modeli) (UUNT) na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne o znamki Skupnosti (
UL 1994, L 11, str. 1
), kakor je bila spremenjena (ki jo je nadomestila Uredba Sveta (ES) št. 207/2009 z dne o blagovni znamki Skupnosti (
UL L 78, str. 1
)). Znamka, za katero je bila zahtevana registracija, je besedni znak OKATECH. Proizvodi in storitve, za katere je bila zahtevana registracija, spadajo v razrede 6, 19 in 42 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne , kakor je bil revidiran in spremenjen. Znamka je bila registrirana .
Intervenientka, družba Messe Düsseldorf GmbH, je 16. decembra 2005 na podlagi člena 50(1)(a) Uredbe št. 40/94 (postal člen 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009) vložila zahtevo za delno razveljavitev besedne znamke OKATECH in navedla, da se znamka v neprekinjenem obdobju petih let ni resno in dejansko uporabljala v prvotni namen. Ta zahteva je bila omejena na označene storitve, za katere se uporablja razred 42 Nicejskega aranžmaja in ustrezajo opisu „arhitektura, načrtovanje“.
Z odločbo z dne 21. decembra 2006, ki je bila vročena istega dne, je oddelek za izbris ugodil intervenientkini zahtevi za delno razveljavitev in odredil, naj vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.
Na podlagi intervenientkine zahteve je oddelek za izbris z dopisom z dne 6. februarja 2007 obvestil stranki, da namerava razveljaviti svojo odločbo na podlagi člena 77a Uredbe št. 40/94 (postal člen 80 Uredbe št. 207/2009):
„Obveščamo vas, da namerava oddelek za izbris razveljaviti svojo odločbo z dne 21. decembra 2006 v zgoraj omenjenem postopku […]
Razlog za to razveljavitev je, da odločba vsebuje očitne kršitve določb postopka, ki jih je mogoče pripisati [UUNT]. V odločbi je bilo zmotno odločeno, da vsaka stranka nosi svoje stroške, čeprav je [intervenientka] s svojim zahtevkom, in sicer z delno razveljavitvijo izpodbijane znamke Skupnosti za zgoraj navedene storitve, v celoti uspela.
Zato bo oddelek za izbris v skladu s členom 77a Uredbe [št. 40/94] razveljavil odločbo in svojo odločbo morebiti popravil ter določil, da mora imetnik znamke Skupnosti plačati stroške in izdatke, ki so [intervenientki] nastali v postopku.
V roku enega meseca, ki ga ni mogoče podaljšati, od prejema tega uradnega obvestila lahko predložite svoj odgovor.
Takoj ko bo [UUNT] prejel vaša morebitna stališča, bo razveljavil svojo odločbo v zvezi s stroški in sprejel novo odločbo.“
Tožeča stranka je 7. februarja 2007 po telefonu poklicala UUNT z namenom, da se seznani z nadaljevanjem postopka in roki za pravna sredstva.
Tožeča stranka je 5. marca 2007 vložila stališča na podlagi dopisa oddelka za izbris z dne .
Oddelek za izbris je z odločbo z dne 21. marca 2007 na podlagi člena 77a Uredbe št. 40/94 in pravila 53a Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne za izvedbo Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 o znamki Skupnosti (
UL L 303, str. 1
) razveljavil svojo odločbo z dne samo v delu, ki se nanaša na določitev stroškov postopka. Tožeči stranki je naložil stroške postopka, ki jih je priglasila intervenientka v okviru postopka, ki se je končal z odločbo z dne . Oddelek za izbris je ugotovil, da je pri odločbi z dne prišlo do očitne kršitve določb postopka, ki mu jo je mogoče pripisati, ker je odločil, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka, čeprav je intervenientka v postopku uspela. V odločbi z dne je tudi opomnil, da so bile z dopisom z dne stranke obveščene o tej razveljavitvi in da so bile pozvane, naj predložijo svoja stališča, da pa stališča tožeče stranke z dne niso zadevala stroškov postopka, intervenientka pa ni predložila stališč.
Tožeča stranka je 16. maja 2007 zoper odločbo z dne na podlagi členov od 57 do 62 Uredbe št. 40/94 (postali členi od 58 do 64 Uredbe št. 207/2009) vložila pri UUNT pritožbo, v kateri navaja, da je dokazala resno in dejansko uporabo svoje znamke OKATECH za sporne storitve in zato predlaga razveljavitev odločbe oddelka za izbris z dne .
UUNT je z dopisom z dne 30. maja 2007 potrdil prejem pritožbe tožeče stranke in z dopisom z istega dne obvestil intervenientko o tej pritožbi. Ta je svoja stališča predložila .
UUNT je z drugim dopisom z dne 30. maja 2007, ki je bil poslan po telefaksu , obvestil tožečo stranko o vpisu delne razveljavitve njene znamke OKATECH. Zastopnik tožeče stranke je UUNT poslal dopis, v katerem je povzel vsebino telefonskega pogovora z dne o rokih za vlaganje pravnih sredstev (glej točko 5 zgoraj) in opozoril na svojo pritožbo z dne ter zahteval razveljavitev vpisa delne razveljavitve, dokler odločba z dne o zahtevi za delno razveljavitev ne začne učinkovati.
UUNT je z dopisom z dne 19. junija 2007 tožečo stranko obvestil, da je bila njena pritožba z dne dodeljena drugemu odboru za pritožbe, ki bo odločil o njeni dopustnosti. Tožeča stranka je z dopisoma z dne 3. in UUNT predložila svoja stališča. V dopisu z dne se je sklicevala na kršitev člena 60a Uredbe št. 40/94 (postal člen 62 Uredbe št. 207/2009), na dejstvo, da dopis z dne ni bil poslal njenemu zastopniku, temveč neposredno njej, na dejstvo, da je delna razveljavitev v nasprotju s členom 77a Uredbe št. 40/94, in na dejstvo, da je bilo v dopisu z dne , s katerim je bila napovedana razveljavitev, sporočeno, da bo sprejeta nova odločba. Tožeča stranka v dopisu z dne vztraja pri izrazu „bo […] sprejel novo odločbo“, ki je bil uporabljen v dopisu z dne , in trdi, da zoper odločbo o stroških postopka ni mogoče vložiti samostojne pritožbe.
Drugi odbor za pritožbe UUNT je z odločbo z dne 3. septembra 2007 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba), o kateri je bila tožeča stranka obveščena , zavrgel pritožbo kot nedopustno. Najprej je navedel, da je bila ta pritožba, s katero se predlaga razveljavitev odločbe z dne o razglasitvi delne razveljavitve, vložena po izteku dvomesečnega roka, ki ga določa člen 59 Uredbe št. 40/94 (postal člen 60 Uredbe št. 207/2009), in da je bila vloga, v kateri so navedeni razlogi, vložena po izteku štirimesečnega roka, ki ga določa pravilo 49(1) Uredbe št. 2868/95. Odbor za pritožbe je v nadaljevanju ugotovil, da je bil z odločbo oddelka za izbris z dne razveljavljen le del odločbe z dne o stroških postopka in da dela, ki se nanaša na temelj, po 21. februarju 2007 ni več mogoče izpodbijati s pritožbo.
Tožbeni predlogi strank
Tožeča stranka Sodišču prve stopnje predlaga, naj:
—
razveljavi izpodbijano odločbo;
—
zavrne predlog za delno razveljavitev znamke Skupnosti OKATECH;
—
podredno, zadevo predloži oddelku za izbris, tako da bo ta odločil o pritožbi z dne 16. maja 2007;
—
UUNT ali intervenientki naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka v glavni stvari.
UUNT in intervenientka predlagata Sodišču prve stopnje, naj:
—
zavrne pritožbo;
—
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Pravo
Dopustnost nekaterih tožbenih predlogov
Trditve strank
UUNT trdi, da je drugi tožbeni predlog tožeče stranke, in sicer zavrnitev predloga za delno razveljavitev znamke Skupnosti, nedopusten.
UUNT tudi trdi, da podredni tožbeni predlog tožeče stranke krši člen 130(1) Uredbe št. 40/94 (postal člen 135(1) Uredbe št. 207/2009), v skladu s katerim so odbori za pritožbe pristojni za odločanje o pritožbah.
Končno pa UUNT podaja ugovor nedopustnosti predloga tožeče stranke glede stroškov postopka, ki so nastali v postopku na prvi stopnji pred UUNT.
Tožeča stranka v zvezi s tem ni podala stališča.
Presoja Sodišča prve stopnje
Drugi tožbeni predlog tožeče stranke, naj Sodišče prve stopnje zavrne predlog za delno razveljavitev njene znamke Skupnosti, in njen podredni tožbeni predlog, naj se zadevo predloži oddelku za izbris, da bo ta odločil o njeni pritožbi, je mogoče razlagati tako, da se z njima v bistvu predlaga, naj se UUNT odredi zavrnitev predloga za razveljavitev. Na podlagi člena 63(6) Uredbe št. 40/94 (postal člen 65(6) Uredbe št. 207/2009) mora UUNT storiti vse potrebno za izvršitev sodbe Sodišča Skupnosti. Sodišče prve stopnje tako UUNT ne more ničesar odrediti (sodbe Sodišča prve stopnje z dne 31. januarja 2001 v zadevi Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld proti UUNT (Giroform), T-331/99, Recueil, str. II-433, točka 33; z dne v zadevi Eurocool Logistik proti UUNT (EUROCOOL), T-34/00, Recueil, str. II-683, točka 12, in z dne v zadevi Institut für Lernsysteme proti UUNT – Educational Services (ELS), T-388/00, Recueil, str. II-4301, točka 19).
Če bi bilo treba te tožbene predloge razlagati tako, da naj bi Sodišče prve stopnje spremenilo izpodbijano odločbo, pa je treba navesti, da čeprav člen 63(3) Uredbe št. 40/94 (postal člen 65(3) Uredbe št. 207/2009) pooblašča Sodišče prve stopnje, da spremeni odločbe odbora za pritožbe, pa je ta možnost načeloma omejena na primere, v katerih je o zadevi mogoče dokončno odločiti. V obravnavanem primeru odbor za pritožbe ni preizkusil niti spornih dejstev in dokazov glede delne razveljavitve znamke OKATECH niti navedb, ki jih je predložila tožeča stranka. Sprememba izpodbijane odločbe bi namreč pomenila, da bi Sodišče prve stopnje prvič vsebinsko odločalo o tožbenih predlogih, glede katerih je odbor za pritožbe opustil odločanje. Taka presoja pa ni v pristojnosti Sodišča prve stopnje, ki jo določa člen 63(2) in (3) Uredbe št. 40/94 (postala člen 65(2) in (3) Uredbe št. 207/2009) (sodba Sodišča prve stopnje z dne 10. junija 2008 v zadevi Gabel Industria Tessile proti UUNT – Creaciones Garel (GABEL), T-85/07, ZOdl., str. II-823, točka 28).
Torej sta drugi tožbeni predlog in podredni tožbeni predlog tožeče stranke nedopustna.
Nazadnje, tožeča stranka predlaga, naj se UUNT naloži plačilo stroškov, vključno s stroški postopka v glavni stvari. UUNT ugovarja nedopustnost takšnega predloga glede stroškov, nastalih v postopku na prvi stopnji pred tem organom.
V skladu s členom 136(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje se „stroški, ki so bili za stranke v postopku pred odborom za pritožbe nujni, […] štejejo za stroške, ki se povrnejo“. Lahko sklepamo, da stroškov, nastalih zaradi postopka pred oddelkom za izbris, ni mogoče šteti za stroške, ki se povrnejo (glej v tem smislu sodbo Sodišča prve stopnje z dne 21. aprila 2005 v zadevi Ampafrance proti UUNT – Johnson & Johnson (monBeBé), T-164/03, ZOdl., str. II-1401, točka 27).
Posledično je treba ta tožbeni predlog zavreči kot nedopusten, kolikor obsega stroške, nastale zaradi postopka pred oddelkom za izbris.
Utemeljenost
V podporo svoje tožbe tožeča stranka v bistvu navaja pet tožbenih razlogov, in sicer, prvič, kršitev členov 57 in 77a Uredbe št. 40/94, drugič, kršitev načel varstva zaupanja v pravo in pravne varnosti, tretjič, kršitev pravice do izjave, četrtič, obstoj postopkovnih nepravilnosti in, petič, neutemeljenost delne razveljavitve.
Prvi tožbeni razlog: kršitev členov 57 in 77a Uredbe št. 40/94
– Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da se je postopek za razveljavitev končal šele z odločbo z dne 21. marca 2007; odločbe z dne ni mogoče samostojno izpodbijati na podlagi člena 57(2) Uredbe št. 40/94 (postal člen 58(2) Uredbe št. 207/2009). Poleg tega naj člen 77a Uredbe št. 40/94 ne bi določal možnosti delne razveljavitve enotne odločbe.
UUNT in intrevenientka nasprotujeta trditvi tožeče stranke.
– Presoja Sodišča prve stopnje
Člen 57(1) Uredbe št. 40/94 (postal člen 58(1) Uredbe št. 207/2009) določa, da se lahko pritožba, ki zadrži izvršitev, vloži zoper odločbe oddelkov za izbris.
Člen 59 Uredbe št. 40/49 določa, da se pritožba zoper odločbo UUNT vloži v dveh mesecih po datumu obvestila o odločbi.
V tej zadevi je oddelek za izbris 21. decembra 2006 ugodil intervenientkini zahtevi za delno razveljavitev znamke tožeče stranke in odredil, naj vsaka stranka nosi svoje stroške postopka. S to odločbo se je torej končal postopek pred oddelkom za izbris. Gre torej za odločbo, zoper katero je mogoče vložiti pritožbo pod pogoji iz zgoraj navedenih členov, kar je izrecno navedeno v tej odločbi.
Dopis z dne 6. februarja 2007, s katerim je oddelek za izbris obvestil stranki, da namerava razveljaviti to odločbo glede porazdelitve stroškov postopka, sploh ne spremeni začetka pritožbenega roka, ki je bil v odločbi z dne izrecno naveden.
V tem dopisu je dejansko navedeno (glej točko 4 zgoraj):
„V odločbi je bilo zmotno odločeno, da vsaka stranka nosi svoje stroške, čeprav je [intervenientka] s svojim zahtevkom, in sicer z delno razveljavitvijo izpodbijane znamke Skupnosti za zgoraj navedene storitve, v celoti uspela. Zato bo oddelek za izbris razveljavil odločbo v skladu s členom 77a Uredbe [št. 40/94] in morebiti svojo odločbo popravil in določil, da mora imetnik znamke Skupnosti plačati stroške in izdatke, ki so [intervenientki] nastali v postopku. […] Takoj ko bo [UUNT] prejel vaša morebitna stališča, bo razveljavil svojo odločbo v zvezi s stroški in sprejel novo odločbo.“
Iz besedila tega dopisa je razvidno, da razveljavitev zadeva le porazdelitev stroškov postopka in da se z naznanjeno razveljavitvijo ne izpodbija odločba glede delne razveljavitve znamke, ne glede na izraz „nova odločba“, uporabljen na koncu dopisa. Ob tem pa ponovni preizkus vprašanja temelja delne razveljavitve znamke in celo spremembo odločbe, ki je bila sprejeta v zvezi s tem, lahko opravi le odbor za pritožbe, vendar ne v okviru člena 77a Uredbe št. 40/94.
Odločba z dne 21. decembra 2006 je torej akt, ki pomeni poseg v tožečo stranko. Če bi ta želela izpodbijati to odločbo o delni razveljavitvi svoje blagovne znamke, bi morala vložiti pritožbo v dvomesečnem roku, ki je določen v členu 59 Uredbe št. 40/94 in je bil izrecno navedene v omenjeni odločbi. Drugačna razlaga bi pomenila izognitev zavezujočim rokom, ki jih določa Uredba št. 40/94.
Posledično je treba pritožbo, vloženo 16. maja 2007 pred odborom za pritožbe in s katero se izpodbija odločba o delni razveljavitvi z dne , obravnavati kot prepozno.
Argument tožeče stranke glede nezmožnosti delne razveljavitve odločbe z dne 21. decembra 2006 ne more omajati tega sklepa.
Najprej je treba poudariti, da člen 77a Uredbe št. 40/94 izrecno ne določa delne razveljavitve, vendar pa je besedilo te določbe tudi ne izključuje. Poleg tega pravilo 53a Uredbe št. 2868/95 določa, da preden UUNT odloči, „obvesti o nameravani razveljavitvi prizadeto stranko“. Prizadeta stranka lahko predloži stališča „o nameravani razveljavitvi“ in če se z njo ne strinja, UUNT „odloči o razveljavitvi“. Uporabljeni postopek torej glede na primer omogoča omejitev razveljavitve na del odločbe, če se spoštuje načelo kontradiktornosti. V tem primeru je to bilo tako, ker je tožeča stranka, ki je bila z dopisom z dne 6. februarja 2007 obveščena o razlogih in predmetu nameravane razveljavitve, lahko predložila stališča, kar je tudi storila (glej točko 6 zgoraj). Pri tem ni pomembno, da se ta stališča niso nanašala na vprašanja stroškov postopka (glej točko 7 zgoraj).
V tej zadevi se zdi, da je porazdelitev stroškov postopka, ki se jih da ločiti, v odločbi oddelka za izbris z dne 21. decembra 2006 očitno napačna, česar tožeča stranka ne izpodbija. Ker je intervenientka z zahtevo za delno razveljavitev znamke v celoti uspela, bi morala stroške na podlagi člena 81(1) Uredbe št. 40/94 (postal člen 85(1) Uredbe št. 207/2009) nositi tožeča stranka, ne da bi oddelek za izbris v zvezi s tem imel diskrecijsko pravico pri odločanju.
Končno pa se razlaga, ki dopušča možnost delne razveljavitve odločb, vključi v namen Uredb št. 40/94 in 2868/95, zlasti člena 60a Uredbe št. 40/94 o preizkusu, pravila 53 Uredbe št. 2868/95 o popravkih napak in pravila 53a Uredbe št. 2868/95 o razveljavitvi, ki predvidevajo možnost popravka odločb UUNT, preden o sporu odloči pritožbeni organ.
Glede na zgoraj navedeno je delna razveljavitev odločbe z dne 21. decembra 2006 dovoljena ob spoštovanju postopkovnih pravil in splošnih pravnih načel. Zato ni mogoče, da zaradi razveljavitve odločbe o porazdelitvi stroškov ponovno začne teči pritožbeni rok zoper odločbo z dne , ki se je iztekel .
Odbor za pritožbe je zato lahko zavrgel pritožbo kot prepozno, ne da bi kršil člena 57 in 77a Uredbe št. 40/94.
Tudi ob domnevi, da delna razveljavitev ni mogoča, kot to trdi tožeča stranka, in da je druga odločba z dne 21. marca 2007 nezakonita, pa se zakonitosti prve odločbe z dne ni izpodbijalo v pritožbenem roku.
Prvi tožbeni razlog je torej treba zavrniti.
Drugi tožbeni razlog: kršitev načel varstva zaupanja v pravo in pravne varnosti
– Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da je njeno analizo o pritožbenih rokih potrdil uslužbenec UUNT, ki naj bi ji 7. februarja 2007 izjavil, da rok začne teči s sprejetjem nove odločbe. Posledično se sklicuje na kršitev načel varstva zaupanja v pravo in pravne varnosti, ki sta navedeni v členu 79 Uredbe št. 40/94 (postal člen 83 Uredbe št. 207/2009).
UUNT nasprotuje navedbam tožeče stranke.
– Presoja Sodišča prve stopnje
Pravico sklicevanja na načelo varstva zaupanja v pravo, ki je splošno načelo prava Skupnosti, ima vsak posameznik, ki je v položaju, iz katerega je razvidno, da mu je uprava Skupnosti z dajanjem natančnih zagotovil vzbudila utemeljena pričakovanja. Taka zagotovila – ne glede na obliko, v kateri so bila sporočena – so natančne, brezpogojne ter usklajene informacije pooblaščenih in zanesljivih virov. Nihče pa se ne more sklicevati na kršitev tega načela, kadar ni jasnih zagotovil, ki naj bi mu jih dala uprava (sodba Sodišča z dne 22. junija 2006 v združenih zadevah Belgija in Forum 187 proti Komisiji,
C-182/03 in C-217/03, ZOdl., str. I-5479
, točka 147; sodbi Sodišča prve stopnje z dne v zadevi Kachakil Amar proti UUNT (Vodoravna črta, ki se zaključi v trikotnik), T-388/04, neobjavljena v ZOdl., točka 26, in z dne v zadevi Citymo proti Komisiji, T-271/04, ZOdl., str. II-1375, točki 108 in 138).
V tej zadevi tožeča stranka navaja, da ji je uslužbenec UUNT po telefonu zagotovil, da bo sprejeta nova odločba o stroških postopka in da bo začel teči nov pritožbeni rok. V zvezi s tem je, prvič, predložila lastnoročno sestavljeni zapisnik z dne 7. februarja 2007, v katerem je povzeta vsebina telefonskega pogovora s tega dne, in, drugič, svoj dopis z dne , naslovljen na UUNT (glej zgoraj točko 10), v katerem se sklicuje na telefonski pogovor z dne . UUNT ne prereka obstoja tega telefonskega pogovora z dne in je na naroku navedel, da je šlo za reakcijo na dopis z dne , ki pa je zadeval le predvideno novo odločbo o stroških.
Očitek kršitve načela varstva zaupanja v pravo pa je v tej zadevi vseeno treba zavrniti.
Prvič, odločba z dne 21. decembra 2006 je akt, ki pomeni poseg, in glede nje ni sporno, da jo je mogoče izpodbijati, poleg tega pa sta bila v njej izrecno omenjena možnost pritožbe in zavezujoči rok, ki naj se uporabi.
Drugič, dopis z dne 6. februarja 2007, v katerem je bila napovedana razveljavitev odločbe z dne , je natančna informacija pooblaščenega in zanesljivega vira, iz njega pa je razvidno, da bo obseg razveljavitve omejen na porazdelitev stroškov (glej točko 4 zgoraj). Omejeni obseg napovedane razveljavitve je torej jasno razviden iz besedila tega dopisa; glede na celotni dopis zadnja navedba v njem, na podlagi katere bo oddelek za izbris „razveljavil svojo odločbo v zvezi s stroški in sprejel novo odločbo“, ne zbuja dvoma o tem sklepu.
Ob upoštevanju teh elementov telefonski pogovor z dne 7. februarja 2007, kot ga navaja tožeča stranka, ni natančna, brezpogojna ter usklajena informacija v smislu sodne prakse, navedene v točki 46, ki bi lahko vzbudila utemeljena pričakovanja, da bo z nameravano odločbo o delni razveljavitvi začel teči novi rok za pritožbo zoper odločbo o delni razveljavitvi znamke.
Tretjič, iz sodne prakse v zvezi z možnostjo sklicevanja na načelo varstva zaupanja v pravo kot sredstvo za izogibanje prekluziji, ki izvira iz zamude roka za vložitev pritožbe, izhaja, da mora tožeča stranka dokazati pričakovanja, ki temeljijo na natančnih zagotovilih uprave Skupnosti ali na njenem ravnanju, kar povzroči sprejemljivo zmedo pri dobroverni zadevni stranki, ki je izkazala potrebno skrbnost, zahtevano od običajno obveščenega subjekta (glej v tem smislu sklep Sodišča z dne 13. decembra 2000 v zadevi Sodima proti Komisiji, C-44/00 P, Recueil, str. I-11231, točka 50).
V tej zadevi glede na zavezujoče pritožbene roke in glede na razloge, navedene v dopisu z dne 6. februarja 2007, tožeči stranki telefonski pogovor z UUNT, tudi če bi pri njej povzročil nekaj zmede, ne omogoča, da se izogne prekluziji, ki izvira iz izteka roka, predvidenega za izpodbijanje odločbe z dne . Tožeča stranka, ki od UUNT ni zahtevala pisne potrditve vsebine tega telefonskega pogovora, bi morala dokazati potrebno skrbnost običajno obveščenega subjekta tako, da bi – pa čeprav le iz previdnosti – vložila pritožbo v roku, navedenem v pritožbi z dne , ki je zavezujoč, tako da ga stranke ne morejo določiti, kot jim to ustreza (glej v tem smislu v točki 52 navedeni sklep Sodima proti Komisiji, točka 51).
Očitek kršitve načela varstva zaupanja v pravo je torej treba zavrniti.
Ker v podporo očitku kršitve načela pravne varnosti ni podan noben samostojen argument, je treba drugi tožbeni razlog v celoti zavrniti kot neutemeljen.
Tretji tožbeni razlog: kršitev pravice do izjave
– Trditve strank
Tožeča stranka očita odboru za pritožbe, da ni navedel njenih dopisov z dne 11. junija ter 3. in 10. julija 2007 glede nezmožnosti upoštevanja pritožbenega roka v konkretni zadevi in da se ni izjavil o pravnem stališču, ki ga je zastopala.
UUNT in intervenientka nasprotujeta navedbam tožeče stranke.
– Presoja Sodišča prve stopnje
V skladu s členom 73, drugi stavek, Uredbe št. 40/94 (postal člen 75, drugi stavek, Uredbe št. 207/2009) odločbe UUNT lahko temeljijo le na razlogih in dokazih, na katere so imele zadevne stranke priložnost dati pripombe.
Iz sodne prakse izhaja, da pravica do izjave, ki jo določa ta določba, zajema vse dejanske in pravne elemente in elemente dokazov, ki so podlaga odločbe, ne uporablja pa se za končno stališče, ki ga namerava sprejeti uprava (glej v tem smislu sodbo Sodišča prve stopnje z dne 7. junija 2005 v zadevi Lidl Stiftung proti UUNT- REWE-Zentral (Salvita), T-303/03, ZOdl., str. II-1917, točka 62).
V tej zadevi je glede navedb tožeče stranke v zvezi z nezmožnostjo spoštovanja pritožbenih rokov in nezmožnostjo delne razveljavitve, ki so v bistvu podane v njenih dopisih UUNT z dne 11. junija 2007 (glej točko 10 zgoraj) ter 3. in (glej točko 11 zgoraj), treba poudariti, da je v izpodbijani odločbi v povzetku dejanskega stanja navedena vloga stranke z dne glede delne razveljavitve njene znamke, pa tudi stališča, ki jih je vložila kasneje (točka 6 izpodbijane odločbe).
Odbor za pritožbe se je tako skliceval na stališča z dne 11. junija, 3. in 10. julija 2007, ki so edina stališča, ki jih je tožeča stranka poslala UUNT po vlogi z dne in ki jih je odbor za pritožbe upošteval.
Poleg tega je v izpodbijani odloči pojasnjeno, da odločba oddelka za izbris z dne 21. marca 2007 zadeva le „del odločbe v zvezi s stroški“. Torej implicitno, vendar nujno, potrjuje možnost delne razveljavitve odločbe z dne , ki jo je uporabil oddelek za izbris, in tako odgovarja na navedbe tožeče stranke v zvezi s tem.
Iz tega izhaja, da tožeča stranka ni dokazala kršitve pravice do izjave zlasti glede vprašanja pritožbenih rokov in možnosti delne razveljavitve.
Tretji tožbeni razlog je torej treba zavrniti.
Četrti tožbeni razlog: obstoj postopkovnih nepravilnosti
– Trditve strank
Tožeča stranka se sklicuje na kršitev člena 60a(4) Uredbe št. 40/94 (postal člen 62(4) Uredbe št. 207/2009) in v bistvu izpostavlja pomanjkanje preglednosti v notranjem delovanju UUNT. Prav tako navaja, da je UUNT kršil člen 77a Uredbe št. 40/94 s tem, da je vpisal delno razveljavitev znamke OKATECH, ne da bi upošteval njeno tekočo pritožbo, in da je o tej delni razveljavitvi obvestil neposredno njo, in ne njenega zastopnika. Tožeča stranka meni, da bi moral odbor za pritožbe, če je že menil, da lahko njeno pritožbo z dne 16. maja 2007 razglasi za nedopustno zaradi prekoračitve roka, v skladu s praviloma 49 in 51 Uredbe št. 2868/95 odrediti povrnitev pristojbine za pritožbo, ki je bila prav tako plačana zunaj roka.
UUNT nasprotuje navedbam tožeče stranke.
– Presoja Sodišča prve stopnje
Prvič, glede očitkov tožeče stranke o raznih postopkovnih nepravilnostih, do katerih naj bi prišlo v postopku pred UUNT, je treba spomniti, da je v skladu s členom 63(1) Uredbe št. 40/94 (postal člen 65(1) Uredbe št. 207/2009) tožbo pri sodišču Skupnosti mogoče vložiti samo zoper odločbe odborov za pritožbe. Zato je treba ugotoviti, da so v okviru take tožbe dopustni samo tožbeni razlogi zoper samo odločbo odbora za pritožbe (v točki 59 navedena sodba Salvita, točka 59).
Tudi ob domnevi, da so dokazane navedene postopkovne nepravilnosti, torej pomanjkanje preglednosti postopka odločanja in vpis delne razveljavitve znamke, tožeča stranka teh očitkov ni navedla zoper izpodbijano odločbo odbora za pritožbe.
Te očitke je torej treba zavreči kot nedopustne.
Drugič, glede očitka kršitve člena 60a(4) Uredbe št. 40/94 o preizkusu odločb
inter partes
je treba upoštevati, da je namen tožb, vloženih pri Sodišču prve stopnje na podlagi člena 63(2) Uredbe št. 40/94, nadzor zakonitosti odločb odborov za pritožbe. Ta nadzor je treba opraviti ob upoštevanju dejanskega in pravnega okvira spora, ki je bil predložen odboru za pritožbe (glej sodbo Sodišča prve stopnje z dne 11. decembra 2007 v zadevi Portela & Companhia proti UUNT – Torrens Cuadrado et Sanz (Bial), T-10/06, neobjavljena v ZOdl., točka 61 in navedena sodna praksa). Poleg tega v skladu s členom 135(4) Poslovnika stranke z vlogami ne morejo spremeniti predmeta spora pred odborom za pritožbe (zgoraj navedena sodba Bial, točka 62).
V konkretni zadevi je treba razen dejstva, da postopek preizkusa, ki ga določa člen 60a Uredbe št. 40/94, ni dvomljiv, ugotoviti, da ta argument ni bil predložen odboru za pritožbe.
Torej je tudi očitek o kršitvi člena 60a Uredbe št. 40/94 nedopusten.
Tretjič, glede kršitve pravil 49 in 51 Uredbe št. 2868/95 in dejstva, da bi morala biti z izpodbijano odločbo odrejena povrnitev pristojbine za pritožbo, ki je bila ravno tako plačana zunaj roka, je treba spomniti, da pravilo 49(3) Uredbe št. 2868/95 določa: „Če je pristojbina za pritožbo plačana po izteku roka za vložitev pritožbe v skladu s členom 59 Uredbe [št. 40/94], se pritožba ne šteje za vloženo, pristojbina za pritožbo pa se vrne prijavitelju.“
V tej zadevi je tožeča stranka s pritožbo z dne 16. maja 2007 formalno izpodbijala odločbo o delni razveljavitvi z dne (glej točko 8 zgoraj); pritožba je bila vložena v roku dveh mesecev po tej odločbi. Torej tožeča stranka ni plačala pristojbine za pritožbo po izteku dvomesečnega roka, kot določa člen 59 Uredbe št. 40/94.
Poleg tega pravilo 51(b) Uredbe št. 2868/95 določa povrnitev pristojbine za pritožbo, če odbor za pritožbe ugodi pritožbi in meni, da je takšno povračilo pravično zaradi bistvenih kršitev postopka. V tem primeru ni tako, saj je odbor za pritožbe, nasprotno, zavrgel pritožbo tožeče stranke.
Torej je očitek kršitve pravil 49 in 51 Uredbe št. 2868/95 treba zavrniti kot neutemeljen.
Zato je treba četrti tožbeni razlog v celoti zavrniti, saj je deloma nedopusten, deloma pa neutemeljen.
Peti tožbeni razlog: neutemeljenost delne razveljavitve
– Trditve strank
Tožeča stranka trdi, da je dokazala uporabo znamke OKATECH za sporne storitve, in meni, da bi moral odbor za pritožbe ugoditi njeni pritožbi in razveljaviti odločbi oddelka za izbris z dne 21. decembra 2006 in .
UUNT ugovarja, da je ta tožbeni razlog nedopusten, ker so dopustni samo tožbeni razlogi, naperjeni zoper odločbo odbora za pritožbe.
– Presoja Sodišča prve stopnje
Spomniti je treba, da je odbor za pritožbe v izpodbijani odločbi razglasil, da je pritožba tožeče stranke nedopustna, torej ni zavzel stališča o vprašanju delne razveljavitve njene znamke.
Vendar Sodišče prve stopnje v zvezi s tem ne sme nadomestiti vloge UUNT in torej ne sme zavzeti stališča o trditvah, ki jih je glede tega predložila tožeča stranka (sodba Sodišča prve stopnje z dne 4. oktobra 2007 v zadevi Advance Magazine Publishers proti UUNT- Capela & Irmãos (VOGUE), T-481/04, neobjavljena v ZOdl., točka 22).
Torej je treba peti tožbeni razlog zavreči kot nedopusten, kolikor podpira nedopusten tožbeni predlog (glej točke od 19 do 21 zgoraj).
Iz zgoraj navedenega izhaja, da je treba tožbo zavrniti.
Stroški
V skladu s členom 87(2) Poslovnika Sodišča prve stopnje se neuspeli stranki naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni. Ker tožeča stranka ni uspela, se ji v skladu s predlogi UUNT in intervenientke naloži plačilo stroškov.

Iz teh razlogov je
SODIŠČE PRVE STOPNJE (prvi senat)
razsodilo:

1.
Tožba se zavrne.

2.
Okalux GmbH se naloži plačilo stroškov.

Tiili
Dehousse
Wiszniewska-Białecka
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 1. julija 2009.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.