CELEX: 62003CJ0166
Neizpolnitev obveznosti države
Člen 28 ES
Trženje izdelkov iz plemenitih kovin
Oznaki " zlato" in "zlata zlitina"

Komisija Evropskih skupnosti je v sodnem tajništvu 10. aprila 2003 v skladu s členom 226 ES vložila tožbo, s katero je predlagala,
naj se ugotovi, da Francoska republika s tem, da je pridržala oznako „zlato“ zgolj za izdelke čistine 750 tisočink, medtem
ko so izdelki čistine 375 tisočink ali 585 tisočink označeni kot „zlata zlitina“, ni izpolnila obveznosti iz člena 28 ES.

Pravni okvir
Člen 522(a) code général des impôts (splošni davčni zakonik), kot je bil spremenjen z zakonom št. 94‑6 z dne 4. januarja 1994,
ki prilagaja zakonodajo o zagotovljenih standardih za plemenite kovine in nadzorna pooblastila carinskih zastopnikov v zvezi
z upravnim položajem določenih oseb (JORF z dne 5. januarja 1994, str. 245, v nadaljevanju: CGI), določa:
„Edino izdelki iz zlata čistine 750 tisočink ali več so lahko označeni kot ‚zlato‘, ko so trženi na stopnji maloprodaje posameznikom.
Izdelki, ki vsebujejo zlato čistine 585 ali 375 tisočink, so označeni kot ‚zlata zlitina‘, njihova čistina pa mora biti navedena
na stopnji maloprodaje posameznikom.“

Predhodni postopek
Ker je Komisija menila, da ta določba ni v skladu s členom 28 ES, je začela postopek ugotovitve neizpolnitve obveznosti v
skladu s členom 226 ES. Potem ko je Francosko republiko uradno pozvala, naj predloži pripombe, je Komisija 19. septembra 2001
podala obrazloženo mnenje, s katerim je državo članico pozvala, naj sprejme potrebne ukrepe za uskladitev z obrazloženim mnenjem
v roku dveh mesecev od njegove vročitve.
Francoska republika je v dopisu z dne 4. februarja 2002 navedla, da je člen 522(a) CGI potreben zaradi varstva potrošnikov
in poštenega trgovanja in Komisiji predlagala, naj ponovno preuči svojo presojo. Komisija se je odločila za vložitev te tožbe.

Tožba

Trditve strank
Komisija navaja, da člen 522(a) CGI v Franciji prepoveduje trženje izdelkov, ki vsebujejo zlato čistine 585 ali 375 tisočink
pod oznako „zlato“, medtem ko so ti izdelki v državi članici, iz katere izhajajo, lahko označeni kot zlato, in zahteva, naj
bodo ti izdelki označeni kot „zlata zlitina“, potrošnikom manj znana in manj ugledna oznaka. Zaradi te določbe bi bilo trženje
teh izdelkov v Franciji lahko oteženo in tako, vsaj posredno, ovira trgovino med državami članicami. Sporna pravila o označevanju
tako, če jih ni mogoče upravičiti na podlagi javnega interesa, pomenijo ukrep z enakim učinkom kot količinske omejitve pri
uvozu, prepovedane s členom 28 ES.
Komisija meni, da navedena pravila o označevanju niso nujna za zagotovitev varstva potrošnikov in poštenega trgovanja in niso
upravičena glede na člen 28 ES. Zadoščalo bi, da bi države članice določile ustrezno etiketiranje, ki bi zagotavljalo pravilne
informacije o dejanski količini zlata, vsebovanega v različnih izdelkih, ki so v prodaji.
Francoska vlada zavrača domnevo, da ima obstoj dveh kategorij izdelkov znaten vpliv na trgovino znotraj Skupnosti. S tem,
da Komisija ni dokazala obstoja učinka na trgovino znotraj Skupnosti, ni zadostila dokaznemu bremenu, ki ga nosi v tožbi zaradi
neizpolnjevanja obveznosti.
Po mnenju francoske vlade oznaki „zlato“ in „zlata zlitina“ za vrste izdelkov, pri katerih se čistina zlata občutno razlikuje,
obstajata zaradi potrebe, da se s posredovanjem informacij potrošnikom zagotovi njihovo varstvo. To je cilj v javnem interesu,
ki bi lahko v smislu pogojev iz člena 28 ES upravičil ukrep glede označevanja teh izdelkov.
Dalje, sistem dvojnega označevanja zagotavlja potrošnikom boljšo informacijo kot tisti, ki ga predlaga Komisija, kjer etiketa
navaja zgolj čistino zlata izdelkov. Ta sistem daje potrošnikom grobo tehnično informacijo, medtem ko gre dvojno označevanje
dlje s tem, da navaja lahko razumljivo razlago kakovosti zadevnih  izdelkov.
V teh okoliščinah francoska vlada meni, da sistem označevanja, določen v členu 522(a) CGI, ni v nasprotju s členom 28 ES.

Presoja Sodišča
V skladu z ustaljeno sodno prakso je vse ukrepe, ki lahko neposredno ali posredno in dejansko ali potencialno ovirajo trgovino
znotraj Skupnosti, treba šteti za ukrepe z enakim učinkom kot količinske omejitve in so, na tej podlagi, prepovedani s členom
28 ES (glej sodbo z dne 11. julija 1974 v zadevi Dassonville, 8/74, Recueil, str. 837, točka 5, in sodbo z dne 11. decembra
2003 v zadevi Deutscher Apothekerverband, C-322/01, še neobjavljena v Recueil, točka 66).
Komisija navaja, čemur francoska vlada ni oporekala, da se izdelki, ki vsebujejo zlato čistosti 375 ali 585 tisočink, zakonito
tržijo pod oznako „zlato“ v drugih državah članicah kot v Franciji.
Ni sporno, da je oznaka „zlata zlitina“ za potrošnike manj privlačna kot oznaka „zlato“.
Obveznost prodaje teh izdelkov pod oznako „zlata zlitina“, kot to določa člen 522(a) CGI, čeprav se v njihovi državi izvora
tržijo pod oznako „zlato“, v teh okoliščinah lahko ovira trgovino znotraj Skupnosti.
Iz tega sledi, da je treba to določbo CGI šteti za ukrep, ki ima enak učinek kot količinska omejitev pri uvozu v smislu člena
28 ES, ne da bi bilo treba dokazati, da je imel znaten vpliv na trgovino znotraj Skupnosti.
Glede na vprašanja, ali je taka določba v pravu Skupnosti lahko vseeno upravičena, se je treba spomniti, da je v skladu s
sodno prakso Sodišča nacionalni predpis, sprejet v odsotnosti skupnih pravil ali uskladitve in ki se brez razlikovanja uporablja
za nacionalne proizvode in za proizvode, uvožene iz drugih držav članic, lahko združljiv s Pogodbo, če je potreben za zadovoljitev
nujnih interesov, ki se nanašajo med drugim na pošteno trgovanje in varstvo potrošnikov, in sorazmeren s ciljem, ki ga zasleduje,
in tega cilja ni mogoče doseči z ukrepi, ki bi bili manj omejujoči za trgovino znotraj Skupnosti (glej sodbo z dne 5. decembra
2000 v zadevi Guimont, C-448/98, Recueil, str. I-10663, točka 27).
Ni sporno, da oznaki, ki se ju uporablja za označevanje deleža plemenite kovine, vsebovane v izdelkih, in način označevanja
glede na trenutno ureditev v pravu Skupnosti nista predmet usklajevanja. Sporno ni niti to, da se člen 522(a) CGI brez razlikovanja
uporablja tako za francoske proizvode kot za proizvode, uvožene iz drugih držav članic.
Treba pa je priznati, da je namen obravnavane določbe CGI zagotoviti pošteno trgovanje in varstvo potrošnikov.
Vendar sporni predpis za izdelke dveh nižjih stopenj čistine, trženih na stopnji maloprodaje posameznikom, določa nepotrebno
dvojno označevanje, saj je treba poleg čistine izdelka, ki daje objektivno informacijo o njegovi stopnji čistine, navesti
tudi oznako „zlata zlitina“, ki je manj natančna informacija o isti stvari.
Iz navedenega izhaja, da sistem dvojnega označevanja, določen v členu 522(a) CGI, ni sorazmeren s ciljem zagotavljanja poštenega
trgovanja in varstva potrošnikov in da je ta cilj mogoče doseči z ukrepi, ki manj omejujejo trgovino znotraj Skupnosti.
Posledično je treba ugotoviti, da Francoska republika s tem, da je pridržala oznako „zlato“ zgolj za izdelke čistine 750 tisočink,
medtem ko so izdelki čistine 375 tisočink ali 585 tisočink označeni kot „zlata zlitina“, ni izpolnila obveznosti iz člena
28 ES.

Stroški
V skladu s členom 69(2) Poslovnika se stranki, ki s predlogom ni uspela, naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni.
Ker je Komisija priglasila stroške, Francoska republika pa s predlogom ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.
Iz teh razlogov je
SODIŠČE (drugi senat)
razsodilo:
1)
Francoska republika s tem, da je pridržala oznako „zlato“ zgolj za izdelke čistine 750 tisočink, medtem ko so izdelki čistine
375 tisočink ali 585 tisočink označeni kot „zlata zlitina“, ni izpolnila obveznosti iz člena 28 ES;
2)
Francoski republiki se naloži plačilo stroškov.
Timmermans
Puissochet
Cunha Rodrigues
Schintgen

Colneric
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 8. julija 2004.
Sodni tajnik

Predsednik drugega senata
R. Grass

C. W. A. Timmermans
*
Jezik postopka: francoščina.