CELEX: 62003CJ0171
Marhahús
A borjak korai forgalomba hozatalára vonatkozó támogatás
A támogatási kérelem benyújtásának határideje
A határidő-számítás módjai
A 3886/92/EGK rendelet érvényessége

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az időtartamokra, időpontokra és határidőkre vonatkozó szabályok meghatározásáról
szóló, 1971. június 3-i 1182/71/EGK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 124., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet,
51. o.) értelmezésére, valamint az 1996. december 2-i 2311/96/EK bizottsági rendelettel (HL L 313., 9. o.) módosított, a marha-
és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló 805/68/EGK tanácsi rendeletben előírt jövedelemtámogatási rendszerek alkalmazására
vonatkozó részletes szabályok megállapításáról, valamint az 1244/82/EGK és a 714/89/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről
szóló, 1992. december 23-i 3886/92/EGK bizottsági rendelet (HL L 391., 20. o.) értelmezésére és érvényességére vonatkozik.
Ez a kérelem a Maatschap Toeters (továbbiakban: Toeters), az M. C. Verberk, a kereskedelemben használt neve: Verberk-Voeten
(továbbiakban: Verberk) és a Productschap Vee en Vlees (továbbiakban: Productschap) között ez utóbbi azon határozatával kapcsolatos
jogvitában merült fel, melyben elutasította a Toeters és Verberk által benyújtott, a borjak korai forgalomba hozatalára vonatkozó
támogatás megszerzésére irányuló kérelmet.

Az alkalmazandó szabályozás

A közösségi szabályozás
Az 1182/71 rendelet egységes, általános szabályokat tartalmaz az Európai Unió Tanácsának és az Európai Közösségek Bizottságának
jogi aktusaiban rögzített időtartamokra, időpontokra és határidőkre.
Az 1182/71 rendelet 1. cikke úgy rendelkezik, hogy:
„Egyéb rendelkezés hiányában ez a rendelet a Tanács és a Bizottság azon jogi aktusaira vonatkozik, amelyeket az Európai Gazdasági
Közösséget létrehozó szerződés vagy az Európai Atomenergia-közösséget létrehozó szerződés alapján fogadtak vagy fogadnak el.”
A 1182/71 rendelet 3. cikkének (1) és (2) bekezdése az alábbiak szerint fogalmaz:
„(1)      […]
Amennyiben egy napokban, hetekben, hónapokban vagy években kifejezett időtartamot [helyesen: határidőt] attól a pillanattól
kell számítani, amikor esemény bekövetkezik vagy cselekvés végbemegy, úgy kell tekinteni, hogy az a nap, hét, hónap vagy év,
amely alatt az esemény bekövetkezik vagy cselekvés végbemegy a kérdéses időtartamba [helyesen: határidőbe] nem tartozik [helyesen:
számít] bele.
(2) Az (1) és a (4) bekezdés rendelkezéseitől függően:
[…]
c) a hetekben, hónapokban vagy években kifejezett időtartam az időtartam első napja első órájának megkezdődésével veszi kezdetét
és annak a napnak az utolsó órájának a végeztével fejeződik be, amelyik az utolsó héten, hónapban vagy évben a hétnek ugyanarra
a napjára vagy ugyanarra a naptári napra esik, mint az a nap, amellyel az időszak megkezdődött [helyesen: a hetekben, hónapokban
vagy években kifejezett határidő a határidő első napja első órájának megkezdődésével veszi kezdetét és annak a napnak az utolsó
órája végeztével jár le, amelyik az utolsó héten, hónapban vagy évben a hétnek ugyanolyan nevű vagy ugyanolyan számú napjára
esik, mint a kezdőnap]. […]”
Az 1996. november 18-i 2222/96/EK tanácsi rendelettel (HL L 296., 50. o.) módosított, a marha- és borjúhús piacának közös
szervezéséről szóló, 1968. június 27-i 805/68/EGK tanácsi rendelet (HL L 148., 24. o., a továbbiakban: 805/68 rendelet) lehetőséget
nyújt a tagállamoknak olyan támogatásokat létrehozó szabályozások elfogadására, amelyek alkalmasak arra, hogy a szarvasmarhák
szivacsos agyvelőbántalma (BSE) okozta zavarokat követően helyreállítsák a marha- és borjúhús piacának egyensúlyát, megőrizve
egyúttal a marha- és borjúhús piac támogatási rendszerét.
A 805/68 rendelet 4i. cikke (2), (5) és (6) bekezdése az alábbiak szerint rendelkezik:
„(2) A tagállamok 1998. november 30-ig folyósíthatják a borjak korai forgalomba hozatalára vonatkozó támogatást. Ez a támogatás
a tagállamban valamennyi olyan borjú levágásakor jár:
–        amelynek a hasított testsúlya egyenlő vagy kisebb az érintett tagállamban levágott borjak 15%-kal csökkentett átlagos hasított
testsúlyánál. A tagállamonkénti átlagos hasított testsúlya megegyezik az Eurostat 1995. évre vonatkozó statisztikai adataival
vagy a Bizottság által elfogadott egyéb, erre az évre vonatkozóan közzétett hivatalos statisztikai adatokkal,
–        amelyet közvetlenül a vágás előtt meghatározott ideig a vágást végző tagállamban tartottak.
[…]
(5) A 27. cikkben megállapított eljárással összhangban a Bizottság:
[…]
–        rögzíti a borjak korai forgalomba hozatalára vonatkozó támogatás összegét oly módon, hogy az a piac szükségletei szerint biztosítsa
a megfelelő számú borjú levágását;
–        a tagállam kérelmére engedélyezheti a tagállam régiójában a borjak korai forgalomba hozatalára vonatkozó támogatás eltérő
alkalmazását, feltéve, hogy az állatokat közvetlenül a vágás előtt meghatározott ideig a vágást végző régióban tartották;
–        felfüggesztheti a jelen cikkben említett egyik és/vagy másik támogatás folyósítását.
(6) A Bizottság hat hónappal a hatálybalépésüket követően megvizsgálja, hogy a jelen cikkben meghatározott szabályok megfelelő
eredményre vezettek-e.
Ellenkező esetben a Bizottság megfelelő javaslatot nyújt be a Tanácshoz, amely erről, figyelembe véve a tagállamok elfogadás
érdekében tett erőfeszítéseinek megoszlását és a kereskedelem eshetőleges torzulásait, minősített többséggel dönt.[nem hivatalos
fordítás]”
A 3886/92 rendelet állapítja meg a 805/68 tanácsi rendeletben előírt jövedelemtámogatási rendszerek alkalmazására vonatkozó
részletes szabályokat.
A 2311/96 rendelettel módosított 50. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy:
„A támogatás folyósításának feltételei:
(1) A tagállam kizárólag azokra az állatokra biztosíthatja a vágóborjak korai forgalomba hozatalára vonatkozó támogatást (továbbiakban:
támogatás), amelyeket a területén vágtak le, és amelyek hasított testsúlya azonos vagy kisebb a IV. mellékletben megjelölt
súlynál.
A vágást olyan vágóhídon kell végrehajtani, amely az 50a. és 50b. cikkekben megállapított részletes szabályoknak megfelelően
kötelezettséget vállalt arra, hogy közreműködik az illetékes hatóságokkal a támogatási rendszer megfelelő végrehajtásában.
[nem hivatalos fordítás]”
A 3886/92 rendelet 2311/96 rendelettel kiegészített 50a. cikke úgy rendelkezik, hogy:
„Támogatási kérelem
(1) Minden támogatási kérelmet az érintett tagállam illetékes hatóságához legkésőbb a vágás napját követő három héten belül
kell benyújtani.
Egy kérelem több állatra is vonatkozhat, feltéve, hogy a (2) bekezdéssel összhangban a szükséges információk valamennyi állatról
szerepelnek benne.
(2) Valamennyi kérelem tartalmazza az összes állatra vonatkozó azon szükséges részletes adatokat, amelyek az illetékes hatóságok
számára a támogatásra való jogosultság megállapítását lehetővé teszik.
[…] [nem hivatalos fordítás]”
A 3886/92 rendelet 2311/96 rendelettel módosított 52. cikke elrendeli, hogy:
„Értesítések
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot:
[…]
c) a borjak korai forgalomba hozatalára vonatkozó támogatás tekintetében:
i) a tagállamok értesítik a Bizottságot a támogatási rendszer végrehajtása érdekében tett intézkedésekről;
ii) legkésőbb 1996. december 2-ig a tagállamok értesítik a Bizottságot a borjak hasított testére 1995-ben alkalmazott, a Bizottság
Statisztikai Hivatalához eljutatott termelési nyilvántartásokban szereplő előírásokról;
iii) a tagállamok minden szerdán értesítik a Bizottságot:
–        azon állatok számáról, amelyekre az előző héten és a rendszer végrehajtásának kezdetétől a támogatást kérték;
–        a rendszer végrehajtásának kezdetétől a támogatásban részesült állatok számáról;
–        az 1996. december 1-jétől hetenként levágott összes borjú számáról;
iv) a tagállamok negyedévenként értesítik a Bizottságot a 10 kilogrammos csoportokra bontott azon borjak hasított testsúlyáról:
–        amelyekre a támogatási kérelmet elfogadták,
–        az egyéb borjakról. [nem hivatalos fordítás]”

A nemzeti szabályozás
A 3886/92 rendelet 50. cikkében említett támogatási kérelemre vonatkozó szabályokat a Productschap hatóság által 1996. december
11-én elfogadott Verordening kalverslachtpremie (rendelet a borjak vágási támogatásáról) állapítja meg (PBO-blad 1997., 25. sz.).
E rendelet 2. és 3. cikke úgy rendelkezik, hogy:
„2. cikk
(1) A borjú tulajdonosának kérelmére a Bizottság rendeletében megállapított feltételekkel összhangban és a jelen rendeletben,
illetve annak alapján lefektetett feltételek szerint támogatás nyújtható minden olyan borjúra, amelyet:
–        1996. december 1-jén vagy ezt követően vágtak le […]
[…]
3. cikk
(1) A kérelmet a Productschaphoz kell benyújtani az általa biztosított, megfelelően és tisztességesen kitöltött formanyomtatványon.
(2) Kizárólag azokat a kérelmeket lehet figyelembe venni, amelyek tartalmazzák az érintett borjú támogatásra való jogosultságát
igazoló összes iratot, és amely a vágás időpontjától számított három héten belül a Productschaphoz megérkezik.
[…]”
Az 1992. június 4-i wet houdende algemene regels van bestuursrecht (Algemene wet bestuursrecht, a közigazgatási jog törvénykönyve)
(Stbl. 1998., 1. o.) 6:9. cikke az alábbiak szerint fogalmaz:
„(1) A panaszt vagy a keresetlevelet akkor nyújtják be határidőn belül, ha azt a címzett e határidő lejárta előtt megkapja.
(2) Postai úton történő továbbítás esetén a panaszt vagy a keresetlevelet akkor nyújtják be határidőn belül, ha azt e határidő
lejárta előtt a postahivatalban feladják, feltéve, hogy a címzettje a határidő lejártát követő egy héten belül megkapja.”

Az alapügy tényállása és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések

A Toeters-ügy
A Toeters egy 1998. április 3-i formanyomtatványon a Productschaptól 209 borjú vágási támogatását kérte, amelyeket 1998. március
12-én, 13-án és 16-án vágott le. Ezt a formanyomtatványt 1998. április 7-én adták postára és 1998. április 8-án érkezett a
Produktschaphoz.
A Productschap 1998. május 26-i levelével azzal az indokkal utasította el teljes egészében a Toeters kérelmét, hogy e formanyomtatványt
nem az állatok levágását követő három héten belül nyújtották be a szervezeti egységeihez. A Productschap szerint a kérelmek
benyújtásának határideje 1998. április 3-án, 6-án és 7-én járt le.
A Productschap 1999. január 21-i határozatával, mint nem megalapozottat, elutasította a Toeters panaszát, melyet az a támogatási
kérelmét elutasító határozat ellen nyújtott be.
Ezen elutasító határozat ellen a Toeters 1999. február 8-án keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróságnál.
A Toeters úgy érvelt, hogy a mintegy 11 300 euró összegű támogatási kérelmének teljes elutasítása aránytalan a kérelem benyújtására
megállapított határidő kisebb túllépéséhez képest.

A Verberk-ügy
A Verberk három, 1998. február 18-i formanyomtatványon a Productschaptól 68, 49 és 102 borjú vágási támogatását kérte, amelyeket
1998. január 28-án, 27-én és 27-én vágott le. Mint ahogy azt a postai bélyegző is mutatja, e formanyomtatványokat 1998. február
19-én adták fel. Ezek 1998. február 20-án érkeztek a Productschap szervezeti egységeihez.
A Productschap 1998. február 24-i levelével azzal az indokkal utasította el e három kérelmet, hogy a formanyomtatványokat
nem a vágást követő három héten belül nyújtották be. A Productschap szerint a kérelmek benyújtásának határidői 1998. február
19-én, 18-án és 18-án jártak le.
A Productschap 1999. április 15-i határozatával, mint nem megalapozottat, elutasította a Verberk panaszát, melyet az a támogatási
kérelmét elutasító határozat ellen nyújtott be.
Ezen 1999. április 15-i határozat ellen a Verberk 1999. május 27-én keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróságnál.
A Verberk úgy érvelt, hogy az egyik általa benyújtott, az 1998. január 28-án levágott 68 borjúra vonatkozó kérelmet valójában
határidőn belül nyújtotta be, mivel azt a rendeletben előírt három hetes határidőn belül adta fel a postahivatalban.
A Verberk úgy érvelt továbbá, hogy a támogatási kérelmének kisebb határidőtúllépés miatti teljes elutasítása összeegyeztethetetlen
az arányosság elvével.
A College van Beroep voor het bedrijfsleven előtt fenntartotta, hogy a Tanács az egyes közösségi támogatási programok integrált
igazgatási és ellenőrzési rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. november 27-i 3508/92/EGK tanácsi rendeletben (HL L 355.,
1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 223. o.) úgy rendelkezett, hogy ez a rendszer a 805/68/EGK rendelet
4. cikke a)–h) pontjában a marhahústermelők számára megállapított támogatási intézkedésekre is alkalmazandó. Az egyes közösségi
támogatási rendszerekre vonatkozó integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer alkalmazására vonatkozó részletes szabályok
megállapításáról szóló, 1992. december 23-i 3887/92/EGK bizottsági rendelet (HL L 391., 36. o.) 8. cikke szerint a vis maior
esetét kivéve, a kérelmek minden késedelmes benyújtása esetén az igényelt támogatás összegét a késedelmes napok számával arányosan
csökkenteni kell. Egy ilyen szabály összhangban van az arányosság elvével. Ugyanakkor a 805/68 rendelet 4i. cikkén alapuló,
a jogvita tárgyát képező borjak vágási támogatására ez a szabályozás nem vonatkozik.
A College van Beroep voor het bedrijfslevennek az 1182/71 rendelet 3. cikke (2) bekezdése c) pontjának értelmezésével kapcsolatban
kérdése merült fel. Utalva a vágást követő három héten belül benyújtandó támogatási kérelem példájára, e rendelet 3. cikkének
(1) bekezdése szerint ugyanis a határidő a vágás napján kezdődik, anélkül hogy figyelembe kellene venni az e napból hátralévő
időt. Ezzel szemben ha az említett rendelet 3. cikkének (2) bekezdését kellene alkalmazni, a határidőt a vágást követő naptól
kellene számítani, és az az utolsó hét azon napjának utolsó órájában járna le, amelynek az elnevezése megegyezik a vágást
követő napéval. Ez utóbbi esetben a határidő mindig az ezekben a hetekben értendő napokénál eggyel több napra is vonatkozna.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatában a College van Beroep voor het bedrijfsleven egyébként azt is megállapítja,
hogy amennyiben a nemzeti eljárási szabályokat, azaz a közigazgatási jog törvénykönyvének 6:9. cikkét alkalmazzuk valamely
kérelem benyújtási idejének meghatározására, az alapeljárásbeli kérelmeket a 3886/92 rendelet 50a. cikkének megfelelően benyújtottnak
kell tekinteni. Azt a határidő vége előtt adták ugyanis postára, és a címzett egy héttel a határidő lejárta előtt kapta meg
azokat.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint nem tűnik úgy, hogy annak megállapítása, hogy ezeket a kérelmeket időben nyújtották
be, veszélyeztetné azt a tényleges ellenőrzést, amelynek érdekében a Bizottság e határidőt rögzítette, és megsértené azokat
az ellenőrzési intézkedéseket, amelyeket az e célból a 3886/92 rendelet 50b. cikkében hozott, illetve megzavarná e rendszer
megfelelő működését.
Ezen körülményekre figyelemmel, a College van Beroep voor het bedrijfsleven a következő kérdéseket terjesztette előzetes döntéshozatalra
a Bíróság elé:
„1)      a)     Az 1182/71/EGK, Euratom tanácsi rendelet 3. cikke (2) bekezdésének […] c) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy a hetekben kifejezett
olyan határidő, amilyen a 3886/92 rendelet 50a. cikkében foglalt határidő, az utolsó hétnek a vágás napjával megegyező nevű
napja utolsó órájának elteltével jár le?
b)     A 3886/92 rendelet 50a. cikkének alkalmazásakor a tagállam meghatározhatja-e a támogatási kérelem benyújtásának időpontját
a belső jogrendjében a hasonló kérelmekre vonatkozó nemzeti határidőkre alkalmazandó nemzet eljárási rendelkezések szerint?
c)     Ellenkező esetben a 3886/92/EGK rendelet 50a. cikkét úgy kell-e értelmezni, hogy a támogatási kérelem csak akkor tekinthető
határidőben „benyújtott”-nak, ha bizonyítható, hogy a háromhetes határidő lejárta előtt postára adták, és az illetékes szervhez
a határidő lejárta után úgy érkezett meg, hogy ez utóbbi a vonatkozó körülményekről a Bizottságot még ugyanazon a napon tájékoztathatta,
mintha a támogatási kérelem a határidő lejárta előtt érkezett volna meg?
2) A 3886/92 rendelet 50a. cikkének (1) bekezdése érvényes-e annyiban, amennyiben az a kérelmezőt teljesen kizárja a támogatásból
kérelme beadási határidejének túllépése esetén, függetlenül e határidőtúllépés természetétől és jelentőségétől?”

A kérdésekről

Az első kérdés a) pontjáról
Az első kérdés a) pontjában a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy az 1182/71 rendelet 3. cikke (2) bekezdésének
c) pontját úgy kell-e értelmezni, hogy a hetekben kifejezett olyan határidő, amilyen a 3886/92 rendelet 50a. cikkében foglalt
határidő, az utolsó hétnek a vágás napjával megegyező nevű napja utolsó órájának elteltével jár le.
Mint ahogy azt a 1182/71 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdése pontosítja, hogy amennyiben egy napokban,
hetekben, hónapokban vagy években kifejezett határidőt attól a pillanattól kell számítani, amikor az esemény bekövetkezik
vagy cselekvés végbemegy, úgy kell tekinteni, hogy az a nap, amely alatt az esemény bekövetkezik vagy cselekvés végbemegy
a kérdéses határidőbe nem tartozik bele. Ez a rendelkezés a latin
dies a quo non computator in termino
jogelvet fejezi ki, amely számos tagállam jogrendjében elismert jogintézmény.
A
dies quo
, vagyis az a nap, amely alatt az esemény bekövetkezik, tehát az a nap, amely a határidő kezdetét jelenti, és amelytől a törvényben
meghatározott időtartamot – így az alapügyben a három hetet – számítják.
Az 1182/71 rendelet 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja szerint a hetekben kifejezett határidő annak a napnak az utolsó órája
a végeztével jár le, amelyik az utolsó héten a hétnek ugyanolyan nevű vagy ugyanolyan számú napjára esik, mint a kezdőnap.
Ezt a rendelkezést, amely lehetővé teszi a
dies ad que
, vagyis annak a napnak a meghatározását, amikor a határidő lejár, ugyanezen rendelet 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdésével
együtt kell értelmezni, amely szerint a kezdőnap az a nap, amely alatt az esemény bekövetkezett. Másként kifejezve, ha az
egyhetes határidő kezdetét egy hétfőn bekövetkezett esemény jelenti, a határidő a következő hétfőn jár le, amely így a
dies ad quem
.
Az 1182/71 rendelet ilyen értelmezése megfelel a határidők számításáról szóló, 1972. május 16-án Bázelban kelt európai egyezményben
(továbbiakban: bázeli egyezmény) előírt szabályoknak, amelyek szerint „a hetekben kifejezett határidő
dies ad quem
-je az utolsó hétnek a
dies a quo
-jával megegyező nevű napjára esik”.
Megfelel továbbá azoknak a szabályoknak is, amelyeket a bírósági határidők számítása során alkalmaznak. A Bíróság eljárási
szabályzatának 80. cikke 1. §‑ának b) pontja szerint a hetekben megállapított határidő annak a napnak az elteltével jár le,
amelyik az utolsó héten ugyanazt a megjelölést vagy számot viseli, mint az a nap, amelyen a határidő kezdetére okot adó esemény
bekövetkezett vagy cselekmény végrehajtásra került (e tekintetben lásd a 152/85. sz., Misset kontra Tanács ügyben 1987. január
15-én hozott ítélet [EBHT 1985., 223. o.] 7. és 8. pontját).
Ez a szabály elegendő arra, hogy a határidő számítási módját és a törvényben meghatározott időtartam lejártának napját meghatározzuk,
nem szükséges megpróbálni meghatározni, hogy a határidő mely nappal kezdődött és hány napig tartott. Ha megállapítjuk ugyanis,
hogy a határidő kezdőnapja az esemény bekövetkeztének
dies a quo
-ja, a
dies a quo
éjfél lesz (lásd e tekintetben a bázeli egyezmény 3. cikkének (1) bekezdését) vagy a
dies a quo
-t követő nap első órája, mint ahogy azt a 1182/71 rendelet 3. cikke (2) bekezdésének c) pontja mondat eleji értelmezéséből
is következik, a lényeg az, hogy ez a
dies a quo
a törvényben meghatározott időtartamba nem tartozik bele (
non computator in termino
).
Egyébként e 3. cikk (2) bekezdése c) pontja mondat eleji túl szigorú szó szerinti értelmezése, mely szerint a határidő csupán
a
dies a quo
-t követő napon kezdődik, olyan következményekkel járhat, mint amilyen az alapügyben is történt, hogy mivel határidőn túli,
elfogadhatatlan még a borjak vágási napján, azaz a
dies a quo-n
benyújtott támogatási kérelem is. Bizonyára nem ez volt a közösségi jogalkotó szándéka, akinek – amikor elfogadta a határidők
számításával kapcsolatos szabályokat – kizárólag az volt a célja, hogy meghatározza azon időtartam számításának módját, amelynek
elmulasztásához egy szabályozás bizonyos joghatásokat fűz.
E különböző elemekre figyelemmel, az első a) pont alatti kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 1182/71 rendelet 3. cikke
(2) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy a hetekben kifejezett olyan határidő, amilyen a 3886/92 rendelet 50a. cikkében
foglalt határidő, az utolsó hétnek a vágás napjával megegyező nevű napja utolsó órájának elteltével jár le.

Az első kérdés b) pontjáról
Az első kérdés b) pontjában a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy a 3886/92 rendelet 50a. cikkének alkalmazásakor
a tagállam meghatározhatja-e a támogatási kérelem benyújtásának időpontját a belső jogrendjében a hasonló kérelmekre vonatkozó
nemzeti határidőkre alkalmazandó nemzet eljárási rendelkezések szerint.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy az említett 50a. cikk olyan pontos szabályt tartalmaz, amelyet a Közösségen belül
egységesen kell alkalmazni, oly módon, hogy az megőrizze a gazdasági szereplők közötti egyenlőséget.
Így az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 3886/92 rendelet 50a. cikkének alkalmazásakor a tagállam nem
határozhatja meg a támogatási kérelem benyújtásának időpontját a belső jogrendjében a hasonló kérelmekre vonatkozó nemzeti
határidőkre alkalmazandó nemzeti eljárási rendelkezések szerint.

Az első kérdés c) pontjáról
Az első kérdés c) pontjában a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy a 3886/92 rendelet 50a. cikkét úgy kell-e értelmezni,
hogy a támogatási kérelem csak akkor tekinthető határidőben „benyújtott”-nak, ha bizonyítható, hogy a háromhetes határidő
lejárta előtt postára adták és az illetékes szervhez a határidő lejárta után úgy érkezett meg, hogy ezen utóbbi a vonatkozó
körülményekről a Bizottságot még ugyanazon a napon tájékoztathatta, mintha a támogatási kérelem a határidő lejárta előtt érkezett
volna meg.
Mint ahogy azt a főtanácsnok az indítványának 33. pontjában hangsúlyozza, az 50a. cikk egyértelmű a tekintetben, hogy egy
kérelem akkor tekinthető „benyújtott”-nak, amikor az a címzettjéhez megérkezik. Tehát nem elegendő, ha egy kérelmet a postai
szolgálatnak határidőn belül átadtak.
Egyébként az a tény, hogy az illetékes hatóság képes volt bizonyos adatokról a Bizottságnak tájékoztatást adni, nem érinti
a határidő számítását, amelyet a Közösség egészében egységesen kell alkalmazni, különösen a gazdasági szereplők közötti egyenlő
bánásmód megőrzése érdekében.
Ezen elemekre figyelemmel, az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 3886/92 rendelet 50a. cikkét úgy kell
értelmezni, hogy a támogatási kérelem csak akkor tekinthető határidőben „benyújtott”-nak, ha az illetékes szervhez a határidő
lejárta előtt megérkezik.

A második kérdésről
A második kérdésben a kérdést előterjesztő bíróság azt kérdezi, hogy a 3886/92 rendelet 50a. cikkének (1) bekezdése érvényes-e
annyiban, amennyiben az a kérelmezőt teljesen kizárja a támogatásból kérelme beadási határidejének túllépése esetén, függetlenül
e határidőtúllépés természetétől és jelentőségétől.
E tekintetben azt kell pontosítani, hogy amikor a közösségi jogalkotó valamely kérelem benyújtására kötelező határidőt állapít
meg, e határidő túllépéséből eredő jogvesztés nem minősül szankciónak, hanem csupán a törvényben előírt feltételek be nem
tartásának egyszerű következménye (e tekintetben lásd a 266/84. sz. Denkavit-ügyben 1986. január 22-én hozott ítélet [EBHT 1986.,
149. o.] 21. pontját).
Amennyiben például a jogalkotó úgy rendelkezik, hogy egy kérelem minden késedelmes beadása esetén munkanaponként egy 1%-kal
csökkenteni kell a kérelemben igényelt támogatás összegét, amelyre az igénylő a rendelkezésre álló időn belüli benyújtás esetén
lett volna jogosult, mint ahogy azt a kérdést előterjesztő bíróság előtt hivatkozott 3887/92 rendelet 8. cikke is előírja,
nem szabályozza általános jelleggel a határidő túllépése esetén alkalmazandó szankciókat, hanem a kérelem benyújtásának időpontjától
függően határozza meg adott esetben a késedelmes benyújtás jogkövetkezményeit.
Ebből az következik, hogy a nyújtott összegnek a támogatási kérelem késedelmes benyújtása esetén történő csökkentése nem alkalmazható
minden olyan esetben, ahol a mezőgazdasági szabályozás valamely kérelem benyújtására határidőt állapít meg, hanem a jogalkotó
választásától függ, aki úgy ítélte meg, hogy valamely határidő betartása nem fontos az adott támogatási rendszer kezeléséhez.
Jelen ügyben azt kell megvizsgálni, hogy a közösségi jogalkotó követett-e el nyilvánvaló mérlegelési hibát azzal, hogy nem
szabályozta a nyújtott támogatási összegnek a kérelmek benyújtásának időpontjával arányos csökkentését. Ez a vizsgálat az
arányosság elvének figyelembevételével történik.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a közösségi jog általános jogelveinek egyikét képező arányosság elve megköveteli,
hogy a közösségi intézmények jogi aktusai ne lépjék túl azokat a korlátokat, amelyek megfelelőek és szükségesek a szóban forgó
szabályozás által elérni kívánt jogszerű cél megvalósításához, így amikor több megfelelő intézkedés között lehet választani,
a legkevésbé kényszerítőt kell igénybe venni, és az okozott hátrány nem lehet aránytalan az elérni kívánt célokkal (lásd a
C‑133/93., C‑330/93. és C‑362/93. sz., Crispoltoni és társai egyesített ügyekben 1994. október 5-én hozott ítélet [EBHT 1994.,
I‑4863. o.] 41. pontját, a C‑157/96. sz., National Farmers’ Union és társai ügyben 1998. május 5-én hozott ítélet [EBHT 1998.,
I‑2211. o.] 60. pontját és a C‑375/96. sz. Zaninotto-ügyben 1998. október 29-én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑6629. o.] 63. pontját).
Ami a fent hivatkozott feltételek bírósági vizsgálatát illeti, a közösségi jogalkotó mérlegelési joggal rendelkezik a közös
agrárpolitika tekintetében, amely megfelel az EK 34–37. cikkében részére biztosított politikai felelősségnek. Következésképpen
az ilyen intézkedés jogszerűségét egyedül az e területen hozott intézkedésnek az illetékes hatóság által elérni kívánt célhoz
képest nyilvánvaló alkalmatlansága érintheti (lásd a fent hivatkozott Crispoltoni és társai ítélet 42. pontját és a National
Farmers’ Union és társai ítélet 61. pontját).
Mint ahogy azt a Holland Királyság és Bizottság a Bíróság elé terjesztett észrevételeiben hangsúlyozta, az alapeljárásbeli
támogatás egy konjunkturális intézkedés, amelynek célja egyrészről a BSE krízis okozta marha- és borjúhúspiacon jelentkező
többlet csökkentése, másrészről az árak fenntartása a termelők számára.
A támogatási kérelmek benyújtási határidejének tiszteletben tartásának fontossága egyértelműen következik a 2311/96 rendelet
kilencedik, tizedik és tizenegyedik preambulumbekezdéséből, amelyek az alábbiak szerint fogalmaznak:
„figyelemmel arra, hogy a rendszer hatékony felügyelete érdekében a végrehajtási kérelmeket legkésőbb a vágást követően be
kell nyújtani; és hogy az iratok megfelelő vizsgálata érdekében az ilyen kérelemhez csatolni kell az összes szükséges információt;
figyelemmel arra, hogy hatékony ellenőrzési intézkedéseket kell létrehozni; hogy ezeknek az intézkedéseknek a kérdéses vágás
megvalósításának és a hizlaldáknak adminisztratív és helyszíni ellenőrzésein kell alapulniuk;
figyelemmel arra, hogy a rendszer megfelelő működéséhez a tagállamok kötelesek rendszeresen tájékoztatást adni a támogatási
kérelmekkel és elfogadásukkal, valamint a borjak vágásával kapcsolatos bizonyos adatokról. [nem hivatalos fordítás]”
A támogatások nyújtása feltételei tiszteletben tartásának rendszerével és ellenőrzésével elérni kívánt célra figyelemmel nem
tűnik úgy, hogy a jogalkotó azzal, hogy nem szabályozta a nyújtott támogatási összegnek a kérelmek benyújtásának időpontjával
arányos csökkentését, nyilvánvalóan megsértette volna az arányosság elvét.
A második kérdésre így azt a választ kell adni, hogy annak vizsgálata során nem merült fel egyetlen, a 3886/92 50a. cikke
(1) bekezdésének érvényét esetleg megkérdőjelező körülmény sem annyiban, amennyiben ez a rendelkezés a kérelmezőt teljesen
kizárja a vágási támogatásból kérelme beadási határidejének túllépése esetén, függetlenül e határidőtúllépés természetétől
és jelentőségétől.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban résztvevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez utóbbi dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:
1 a)      Az időtartamokra, időpontokra és határidőkre vonatkozó szabályok meghatározásáról szóló, 1971. június 3-i 1182/71/EGK, Euratom
tanácsi rendelet 3. cikke (2) bekezdésének c) pontját úgy kell értelmezni, hogy a hetekben kifejezett olyan határidő, amilyen
az 1996. december 2-i 2311/96/EK bizottsági rendelettel módosított, a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló
805/68/EGK tanácsi rendeletben előírt jövedelemtámogatási rendszerek alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról,
valamint az 1244/82/EGK és a 714/89/EGK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 1992. december 23-i 3886/92/EGK bizottsági
rendelet 50a. cikkében foglalt határidő, az utolsó hétnek a vágás napjával megegyező nevű napja utolsó órájának elteltével
jár le.
b)      A 3886/92 rendelet 50a. cikkének alkalmazásakor a tagállam nem határozhatja meg a támogatási kérelem benyújtásának időpontját
a belső jogrendjében a hasonló kérelmekre vonatkozó nemzeti határidőkre alkalmazandó nemzeti eljárási rendelkezések szerint.
c)      A 3886/92 rendelet 50a. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a támogatási kérelem csak akkor tekinthető határidőben „benyújtott”-nak,
ha az illetékes szervhez a határidő lejárta előtt megérkezik.
2)      A feltett kérdés vizsgálata során nem merült fel egyetlen, a 3886/92 rendelet 50a. cikke (1) bekezdésének érvényét esetleg
megkérdőjelező körülmény sem annyiban, amennyiben ez a rendelkezés a kérelmezőt teljesen kizárja a vágási támogatásból kérelme
beadási határidejének túllépése esetén, függetlenül e határidőtúllépés természetétől és jelentőségétől.
Aláírások.
*
Az eljárás nyelve: holland.