CELEX: 62003CJ0441
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Direktiivid 79/409/EMÜ ja 92/43/EMÜ
Loodusliku linnustiku kaitse
Looduslike elupaikade kaitse
Ettenähtud tähtaegade jooksul üle võtmata jätmine

1       Euroopa Ühenduste Komisjon palub Euroopa Kohtul tunnistada, et kuna Madalmaade Kuningriik ei ole ettenähtud tähtajaks üle
võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme selleks, et täita nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku
kaitse kohta (EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98) artikli 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimusi ning nõukogu
21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206,
lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102) artikli 6 lõikes 1, koostoimes sama direktiivi artikli 2 lõikega 2, artikli 1 punktidega a, e
ja i, artikli 6 lõigetega 2–4 ning artiklitega 7, 11, 14 ja 15, sätestatud tingimusi või vähemalt ei ole komisjoni sellest
teavitanud ning kuna kehtiva looduskaitseseaduse (Natuurbeschermingswet) artikli 13 lõige 4 on vastuolus direktiivi 92/43/EMÜ
artikli 6 lõikega 4, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud kõnealustest direktiividest tulenevaid kohustusi.
2       Pärast Madalmaade valitsuse vastuse kättesaamist leidis komisjon, et direktiivi 92/43 artikkel 14 on nõuetekohaselt siseriiklikusse
õigusesse üle võetud; sellest tulenevalt võttis komisjon oma repliigis tagasi kaebuse kõnealuse artikli ebakorrektse ülevõtmise
kohta.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigusnormid
3       Vastavalt direktiivi 79/409 artikli 1 lõikele 1 käsitleb kõnealune direktiiv kõikide looduslikult esinevate linnuliikide kaitset
liikmesriikide Euroopa territooriumil. See hõlmab nende liikide kaitset, hoidmist ja kontrolli ning kehtestab nende kasutamise
eeskirjad.
4       Vastavalt direktiivi 79/409 artikli 4 lõigetele 1 ja 2 tuleb direktiivi I lisas nimetatud liikide elupaikade kaitseks rakendada
erimeetmeid, et kindlustada nende liikide säilimine ja paljunemine nende levikualal, võttes arvesse teatud liikide eriolukorda.
Seoses nende liikide kaitsega klassifitseerivad liikmesriigid erikaitsealadena nende liikide kaitseks eelkõige arvuliselt
ja suuruselt kõige sobivamad alad. Samuti võtavad liikmesriigid samalaadseid meetmeid kõnealuses lisas nimetamata, kuid reeglipäraselt
esinevate rändliikide ja nende pesitsus-, sulgimis- ja talvitusalade ning rändepeatuspaikade suhtes, pidades silmas nende
kaitsmise vajadust. Sel eesmärgil pööravad liikmesriigid erilist tähelepanu märgalade ja eelkõige rahvusvahelise tähtsusega
märgalade kaitsele.
5       Direktiivi 92/43 eesmärk artikli 2 lõikest 1 tulenevalt on looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku
kaitsmisega kaasa aidata bioloogilise mitmekesisuse säilimisele liikmesriikide Euroopa territooriumil, kus kohaldatakse asutamislepingut.
Vastavalt sama artikli lõikele 2 on selle direktiivi kohaselt võetud meetmed kavandatud ühenduse tähtsusega looduslike elupaikade
ning looduslike looma- ja taimeliikide soodsa kaitsestaatuse säilitamiseks või taastamiseks.
6       Direktiivi 92/43 artikli 6 lõiked 2–4 sätestavad:
„2. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et vältida erikaitsealadel looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist
ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks alad on määratud, kuivõrd selline häirimine võib oluliselt mõjutada käesoleva
direktiivi eesmärkide täitmist.
3. Iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, kuid mis
tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju eraldi või koos muude kavade või projektidega, tuleb asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega,
mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab. Pädevad siseriiklikud asutused annavad kavale või projektile kava või projekti tagajärgede
hindamise järelduste alusel ning lõike 4 sätete kohaselt nõusoleku alles pärast seda, kui nad on kindlaks teinud, et see ei
avalda asjaomase ala terviklikkusele negatiivset mõju, ja teevad seda vajaduse korral pärast avaliku arvamuse saamist.
4. Kui hoolimata negatiivsest hinnangust kava või projekti tagajärgedele ala suhtes ja alternatiivsete lahenduste puudumisel
tuleb kava või projekt üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel
siiski ellu viia, peab liikmesriik võtma kõik vajalikud asendusmeetmed, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse.
Liikmesriik teatab komisjonile vastuvõetud asendusmeetmetest.
Kui asjaomasel alal esineb esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe ja/või esmatähtsaid liike, võib kaaluda ainult neid seisukohti,
mis on seotud rahva tervise või avaliku julgeolekuga, esmatähtsate soodsate tagajärgedega keskkonnale või komisjoni arvamuse
kohaselt muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega.”
7       Direktiivi 92/43 artikkel 11 on sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriigid teostavad artiklis 2 nimetatud looduslike elupaikade ja liikide kaitsestaatuse järelevalvet, pöörates erilist
tähelepanu esmatähtsatele looduslikele elupaigatüüpidele ja esmatähtsatele liikidele.”
8       Direktiivi 92/43 artikkel 15 näeb ette:
„V lisa punktis a loetletud looduslike loomaliikide püüdmisel või tapmisel ja kui artikli 16 alusel kohaldatakse IV lisa punktis a
loetletud liikide võtmisel, püüdmisel või tapmisel erandeid, keelavad liikmesriigid kõikide keelatud vahendite kasutamise,
mis võivad põhjustada nende liikide populatsioonide kohalikku kadumist või tekitada neile tõsiseid häireid, eelkõige:
[…]”.
Siseriiklikud õigusnormid
9       Vastavalt komisjoni täpsustusele on Madalmaade Kuningriik võtnud direktiivi 92/43 ülevõtmiseks järgmised meetmed:
–       looduskaitseseadus (Natuurbeschermingswet);
–       määrus looduskaitseseaduse vabastuste ja erandite kohta (Besluit ontheffingen en vrijstellingen Natuurbeschermingswet);
–       looduskaitsekava (Natuurbeleidsplan), mis sisaldab Euroopa kaitsealade võrgustikku (ecologische hoofdstructuur EHS);
–       roheliste alade kava (Structuurschema Groene Ruimte);
–       maakorraldusseadus (Wet op de ruimtelijke ordening);
–       määrus kaitstavate põliste loomaliikide kohta (Besluit beschermde inheemse diersoorten);
–       põllumajandus-, looduskaitse- ja kalandusministri 12. aprilli 1995. aasta korraldus (Regeling van de Minister van Landbouw,
Natuurbeheer en Visserij);
–       põllumajandus-, looduskaitse- ja kalandusministri 27. jaanuari 1995. aasta nimekiri väljasuremisohu ja tundlike liikide kohta
Berni konventsiooni, mis käsitleb eluslooduse ja looduslike elupaikade kaitset, artiklite 1 ja 3 mõttes (Regeling van de Minister
van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij);
–       seadus ohustatud looma- ja taimevõõrliikide kohta (Wet bedreigde uitheemse dier- en plantensoorten);
–       korraldus halduslepingute ja looduskaitse arendustegevuse kohta (Regeling beheersovereenkomsten en natuurontwikkeling);
–       korraldus metsamajanduse edendamiseks põllumajanduslikel aladel (Regeling stimulering bosuitbreiding op landbouwgronden);
–       korraldus, millega kehtestatakse erandid seadusest ohustatud looma- ja taimevõõrliikide kohta (Regeling ontheffingen Wet bedreigde
uitheemse dier- en plantensoorten);
–       korraldus, millega määratakse kindlaks ohustatud looma- ja taimevõõrliigid (Regeling aanwijzing bedreigde uitheemse dier-
en plantensoorten);
–       seadus keskkonnahalduse kohta (Wet milieubeheer), ning
–       seadus taimestiku ja loomastiku kohta (Flora- en faunawet).

Kohtueelne menetlus
10     Komisjon palus 24. oktoobri 2000. aasta märgukirjas, et Madalmaade Kuningriik esitaks oma märkused direktiivide 79/409 ja
92/43 Madalmaade õiguskorda ülevõtmise kohta. Vastusena sellele kirjale saatis kõnealune liikmesriik 8. märtsil 2001 vastavasisulise
teadaande.
11     Komisjon saatis Madalmaade Kuningriigile 26. juulil 2001 põhjendatud arvamuse, milles ta heitis viimasele ette direktiivide
79/409 ja 92/43 teatud sätete ebakorrektset ülevõtmist ning ühtlasi palus sellel liikmesriigil võtta arvamuse järgimiseks
vajalikke meetmeid kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest.
12     Madalmaade Kuningriik edastas komisjonile 11. oktoobri 2001. aasta kirjaga seaduse eelnõu, millega muudetakse looduskaitseseadust.
Madalmaade ametiasutused edastasid sama küsimuse kohta komisjonile täiendava vastuse 28. jaanuaril 2002.
13     Leides, et kõnealune liikmesriik ei ole direktiive 79/409 ja 92/43 ettenähtud tähtajaks täielikult üle võtnud, otsustas komisjon
esitada käesoleva hagi.

Hagi

Poolte argumendid
14     Komisjon esitas Madalmaade Kuningriigi kohta järgmised seitse etteheidet:
–       siseriiklikud õigusnormid ei taga direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 1, koostoimes nii direktiivi artikli 1 punktidega a, e
ja i kui ka artikli 2 lõikega 2, täielikku ülevõtmist;
–       siseriiklikud õigusnormid tagavad vaid direktiivi 92/43 artikli 6 lõikes 2, koostoimes nii direktiivi artikli 1 lõike 1 punktidega a, e
ja i kui ka artikli 2 lõikega 2, sätestatud tingimuste osalise ülevõtmise;
–       ei looduskaitseseaduse artikliga 12 ja artikli 21 lõikega 3 ega keskkonnahaldusseadusega ega ühegi Madalmaade Kuningriigis
kehtiva haldus- ja õigusnormiga ei ole täidetud direktiivi 92/43 artikli 6 lõikes 3 sätestatud tingimusi;
–       ei looduskaitseseaduse artikkel 12 ja artikli 21 lõige 3 ega keskkonnahaldusseadus ega ükski Madalmaade Kuningriigis kehtiv
haldus- ja õigusnorm ei taga direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 4 piisavat ülevõtmist selles sätestatud tingimustel; liiatigi
on looduskaitseseaduse artikli 13 lõige 4 vastuolus kõnealuse sättega;
–       vastupidi direktiivi 92/43 artiklis 11 sätestatule puudub Madalmaade Kuningriigis looduslike elupaikade terviklik järelevalvesüsteem;
–       direktiivi 92/43 artiklis 15 sätestatud keelatud vahendite keeld ei ole määrusega looduskaitseseaduse vabastuste ja erandite
kohta täielikult üle võetud;
–       Madalmaade Kuningriik ei ole võtnud vajalikke meetmeid linnuliikide elupaikade kaitse kohustuse täitmiseks direktiivi 79/409
artikli 4 lõigete 1 ja 2 mõttes.
15     Seoses kolmanda etteheitega, mis puudutab direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 puudulikku ülevõtmist Madalmaade õiguskorda,
väidab komisjon, et hindamine, mis tuleb selle sätte alusel läbi viia, peab samuti hõlmama kõnealuse artikli lõikes 4 nimetatud
tegureid. Tegelikult ei tule selle hindamise läbiviimisel analüüsida mitte ainult seda, kas kava või projekt ohustab asjaomase
ala terviklikkust, vaid ka seda, kas on olemas alternatiivseid lahendusi, kas ülekaaluka üldise huvi mõjuvatest põhjustest
tulenevalt on vajalik kava ellu viia või kas tuleb võtta asendusmeetmeid. Lisaks tuleb arvestada asjaoluga, kas kõnealusel
alal esineb esmatähtis looduslik elupaigatüüp ja/või esmatähtis liik.
16     Madalmaade valitsus, tunnistades, et direktiivi 92/43 artikli 6 lõige 3 on täielikult ülevõtmata, ei nõustu komisjoni tõlgendusega
selles sättes sisalduva mõiste „asjakohane hindamine” kohta. Ta leiab, et arvestades selles artiklis sätestatud kava või projekti
hindamiskäigu eripäraga, tuleb artikli 6 lõiget 4 ja selles sisalduvat rakendada ainult juhul, kui sama artikli lõike 3 alusel
läbi viidud hindamise tulemusena selgub, et kava või projekt võib tegelikult ohustada ala terviklikkust. Valitsuse arvates
tuleb ainult neil juhtudel, kui on vaja, viia läbi selle artikli lõikes 4 nimetatud tegurite hindamine. Juhul kui artikli 6
lõike 3 alusel läbi viidud hindamise tulemusena selgub, et kavast või projektist ei tulene ohtu ala terviklikkusele, siis
ei ole mingit alust koormata selles sättes ette nähtud hindamise läbiviimise kohustust täiendava hindamisega sama artikli
lõikes 4 nimetatud tegurite kohta.
17     Mis puudutab komisjoni esimest, teist, neljandat ja seitsmendat etteheidet, siis Madalmaade Kuningriik tunnistab, et hagis
nimetatud direktiivide 79/409 ja 92/43 sätted ei ole täielikult Madalmaade õiguskorda üle võetud. Ta mainib, et seetõttu esitati
parlamendile 19. detsembril 2001 seaduseelnõu looduskaitseseaduse muutmise kohta. Selle seaduseelnõu eesmärk on tagada kõnealuste
direktiivide täielik ülevõtmine, muu hulgas ka nende sätete ülevõtmine, millega on seotud esimene, teine, neljas ja seitsmes
etteheide.
18     Viienda ja kuuenda etteheite kohta väidab Madalmaade valitsus, et nende meetmete eesmärk on õiguslike tühimike täitmine, mida
komisjon oma hagis esile tõi.

Euroopa Kohtu hinnang
19     Kuna Madalmaade Kuningriik tunnistab, et esimene, teine, neljas, viies, kuues ja seitsmes etteheide on põhjendatud, siis tuleb
hagi selles osas rahuldada.
20     Mis aga puudutab kolmandat etteheidet seoses direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 täieliku ülevõtmata jätmisega Madalmaade õiguskorda,
siis vaidlustab Madalmaade Kuningriik selle komisjoni etteheite vaid selles osas, milles komisjon väidab, et asjakohane hindamine
kõnealuse artikli mõttes peab hõlmama ka artikli 6 lõikes 4 sätestatud tegureid.
21     Kava või projekti, mis võib avaldada olulist mõju alale, mille suhtes kohaldatakse direktiivi 92/43 artikli 6 lõiget 3, asjakohase
hindamise kohustuse ulatuse kindlaks määramisel tuleb esiteks nentida, et selle artikliga kehtestatud kaitserežiim sisaldab
mitut aspekti, mis võimaldavad kontrollida sellise kava või projekti mõju, samuti ka hindamise läbiviimise erinevaid etappe
juhul, kui kava või projekt võib avaldada olulist mõju kaitsealale.
22     Vastavalt kohtujuristi ettepaneku punktides 12 ja 13 sedastatule, ei ole „asjakohane hindamine” mitte ainult formaalne toiming,
vaid tegemist on põhjaliku analüüsiga, mis arvestab asjaomase ala kaitse-eesmärke artikli 6 mõttes ning eriti looduslikke
elupaigatüüpe ja esmatähtsaid liike.
23     Kohus sedastas oma 7. septembri 2004. aasta otsuses kohtuasjas C‑127/02: Waddenvereniging ja Vogelbeschermingsverening (EKL 2004,
lk I‑7405, punktid 33 ja 34), et direktiivi 92/43 artikli 6 lõikest 3 tulenevalt on pädevad asutused alati kohustatud läbi
viima asjakohase hindamise juhul, kui kava või projekt ei ole otseselt seotud kaitsekorraldusega või ei ole selleks otseselt
vajalik, kuid tõenäoliselt avaldab alale olulist mõju kas eraldi või koos muude kavade ja projektidega. Kõnealune hindamine
peab puudutama kava või projekti mõju, mida see kaitseala eesmärkidele avaldab.
24     Vastavalt artikli 6 lõikele 3 võtavad pädevad asutused vastu otsuse alles teises etapis ehk seejärel kui asjakohane hindamine
on läbi viidud ning selle põhjal, millised on järeldused kava või projekti mõju kohta kõnealusele alale.
25     Siinkohal tuleb mainida, et selle sätte kohaselt annavad pädevad asutused otsuse langetamisel oma nõusoleku kavale või projektile
alles siis, kui on tuvastatud, et kavandatud tegevus ei ohusta asjaomase ala terviklikkust. Lisaks peavad nad vajaduse korral
küsima avalikkuse arvamust.
26     Eespool kirjeldatud menetluses võib direktiivi 92/43 artikli 6 lõikes 3 sätestatud asendusmeetmed võtta vaid juhul, kui kõnealuse
artikli lõikes 4 sätestatud asjakohase hindamise tulemus on negatiivne ja kui puuduvad alternatiivsed lahendused, kuid kava
või projekt tuleb üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel siiski ellu viia. Pealegi on nimetatud lõikes 3 sätestatud,
et pädevad asutused võtavad otsuse vastu „lõike 4 sätete kohaselt”.
27     Mis puudutab analüüsi, mis vastavalt kõnealuse artikli lõikele 4 tuleb läbi viia, tuleb mainida, et selles käsitletud mitmetahulised
tegurid, nagu alternatiivsete lahenduste puudumine ja üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjuste esinemine, võimaldavad
liikmesriigil võtta kõiki vajalikke asendusmeetmeid, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe katse. Liiatigi, juhul
kui asjaomasel alal esineb esmatähtis looduslik elupaigatüüp ja/või esmatähtis liik, siis piisab piiratud arvust mõjuvatest
põhjustest, et õigustada kava või projekti elluviimist.
28     Neis tingimustes direktiivi 92/43 artiklis 6 sätestatud hindamise iga etapi eripära arvesse võttes tuleb nentida, et ainult
kõnealuse artikli lõikes 4 sätestatud erinevad nõuded on need tegurid, mida pädevad asutused on kohustatud arvestama selle
artikli lõikes 3 sätestatud asjakohase hindamise läbiviimisel.
29     Seega tuleb etteheide, et Madalmaade siseriiklikud õigusnormid ei näe ette, et direktiivi 92/43 artikli 6 lõikes 3 sätestatud
hindamine peab hõlmama ka sama artikli lõikes 4 nimetatud tegureid, tagasi lükata.
30     Võttes arvesse eespool nimetatud asjaolusid, tuleb teha järeldus, et kuna Madalmaade Kuningriik ei ole ettenähtud tähtajaks
üle võtnud vajalikke haldus- ja õigusnorme, selleks et täita direktiivi 79/409 artikli 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimusi
ning direktiivi 92/43 artikli 6 lõikes 1, koostoimes sama direktiivi artikli 2 lõikega 2, artikli 1 punktidega a, e ja i,
artikli 6 lõigetega 2–4 ning artiklitega 7, 11 ja 15 sätestatud tingimusi ning kuna kehtiva looduskaitseseaduse artikli 13
lõige 4 on vastuolus direktiivi 92/43 artikli 6 lõikega 4, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud kõnealustest direktiividest
tulenevaid kohustusi.

Kohtukulud
31     Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Madalmaade Kuningriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud
temalt välja mõista.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Kuna Madalmaade Kuningriik ei ole ettenähtud tähtajaks üle võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme, selleks et täita nõukogu
2. aprilli 1979 aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 4 lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimusi
ning nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse
kohta artikli 6 lõikes 1, koostoimes sama direktiivi artikli 2 lõikega 2, artikli 1 punktidega a, e ja i, artikli 6 lõigetega 2–4
ning artiklitega 7, 11 ja 15 sätestatud tingimusi ning kuna kehtiva looduskaitseseaduse artikli 13 lõige 4 on vastuolus direktiivi
92/43 artikli 6 lõikega 4, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud kõnealustest direktiividest tulenevaid kohustusi.
2.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
3.
Mõista kohtukulud välja Madalmaade Kuningriigilt.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hollandi.