CELEX: 61989CJ0108
Social sikring af arbejdstagere
forordning nr. 1408/71
belgisk lovgivning om social sikring

1 Ved dom af 24 . marts 1989, indgaaet til Domstolen den 5 . april s.aa ., har cour du travail de Liège i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 48 og 51, samt artikel 12, stk . 2, og artikel 46 i Raadets forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger paa arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Faellesskabet, som aendret og ajourfoert ved Raadets forordning ( EOEF ) nr . 2001/83 af 2 . juni 1983 ( EFT L 230, s . 6, bilag I ).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en retssag vedroerende Office national des pensions' ( herefter benaevnt "ONP ") afslag paa at tildele Augusto Pian, der er bosat i Italien, en foertidspension for arbejdstagere .
3 Afslaget er baseret paa artiklerne 4, stk . 1, litra a ), 2 og 3, samt 25 i kongelig anordning nr . 50 af 24 . oktober 1967, og artikel 64 a, stk . 1, i kongelig anordning af 21 . december 1967, hvorefter der ikke kan udbetales en alderspension, naar vedkommende oppebaerer en invalidepension i medfoer af en udenlandsk ordning og ikke opfylder betingelserne om erhvervelse af en belgisk alderspension . Augusto Pian, der er foedt den 9 . juni 1922, opfyldte ikke aldersbetingelsen ( 65 aar ).
4 Augusto Pian har arbejdet i Belgien fra 1947 til 1951 som minearbejder og fra 1952 til 1971 som arbejdstager . Han rejste derefter til Italien, hvor han arbejdede indtil 1978 . Han oppebaerer en italiensk invalidepension og siden den 14 . marts 1978 en belgisk alderspension paa grundlag af en beskaeftigelsesperiode paa 5/45, nemlig 21 759 BFR, som tidligere minearbejder .
5 Tribunal du travail de Liège tilpligtede ONP at betale Augusto Pian en foertidspension med virkning fra 1 . januar 1984 . Denne afgoerelse er blevet indanket for cour du travail de Liège, som har udsat sagen og forelagt Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"1 ) Naar en vandrende arbejdstager i en medlemsstat har erhvervet ret til en personlig invalidepension, uden at faellesskabsforordningerne kommer til anvendelse, og han i en anden medlemsstat har gjort krav paa en ydelse som foelge af udoevet beskaeftigelse, uden at faellesskabsforordningerne kommer til anvendelse, er det da foreneligt med Rom-Traktatens artikler 48 og 51, at den institution i denne anden medlemsstat, som tilkender alderspensionen, tager den invalidepension i betragtning, der er tilkendt af den foerste medlemsstat, ligesom den tager de invaliditetsydelser, der bevilges i medfoer af dens egen lovgivning, i betragtning, naar den anvender antikumulationsreglerne i sin egen lovgivning?
2 ) I bekraeftende fald : Hvordan skal den invalidepension, som ikke kan afloeses af en alderspension, og som er tilkendt af en anden medlemsstat, betragtes, naar en medlemsstats lovgivning indeholder forskellige regler for kumulation af den alderspension, den yder, og henholdsvis invaliditetsydelse og ydelse ved alderdom? Skal den betragtes som invaliditetsydelse eller som ydelse ved alderdom?
Skal der eventuelt sondres, alt efter om modtageren af invalidepensionen har eller ikke har naaet pensionsalderen eller har ret til en ydelse ved alderdom?
Skal der sondres efter, om alderspensionen kraeves udbetalt ved den normale pensionsalders indtraeden eller som foertidspension ( med et nedsat beloeb )?
3 ) Paa baggrund af det ovenfor under 1 og 2 anfoerte oenskes det oplyst, om pensionsalderen skal vaere
a ) den, der er fastsat i den lovgivning, som bestemmelsen om kumulation henhoerer under, eller
b ) den, der er fastsat i den lovgivning, som ydelsen, der ikke kan afloeses, er omfattet af, og for hvilken der er givet regler om kumulation?"
6 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, de i hovedsagen relevante retsforskrifter samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Det foerste spoergsmaal
7 Det fremgaar af forelaeggelsesdommen, at den nationale ret med det foerste spoergsmaal i det vaesentlige oensker oplyst, om Traktatens artikler 48 og 51 og bestemmelserne i forordning nr . 1408/71 er til hinder for, at der anvendes en national lovgivning, hvorefter en foertidspension, der alene er tildelt i henhold til denne lovgivning, ikke kan udbetales, naar den paagaeldende oppebaerer en invalidepension, der alene er erhvervet i henhold til en anden medlemsstats lovgivning .
8 Det bemaerkes, at det foelger af Domstolens faste praksis ( jfr . senest dommen af 5 . maj 1983, Van der Bunt-Craig, praemis 15, 238/81, Sml . s . 1385 ), at naar arbejdstageren oppebaerer en pension alene i henhold til national lovgivning, er bestemmelserne i forordning nr . 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lovgivning, herunder nationale antikumulationsregler, fuldt ud finder anvendelse paa ham .
9 Det skal imidlertid bemaerkes, at Domstolen ogsaa har fastslaaet, at saafremt anvendelsen af national lovgivning er mindre fordelagtig for arbejdstageren end anvendelsen af artikel 46 i forordning nr . 1408/71, er det bestemmelserne i denne artikel, der skal anvendes ( jfr . bl.a . dom af 2 . juli 1981, Celestre, 116/80, 117/80, 119/80, 120/80 og 121/80, Sml . s . 1737 ).
10 Med henblik paa afgoerelsen af den forelagte tvist paahviler det den nationale domstol at foretage en sammenligning mellem de ydelser, der skal udbetales i medfoer af national lovgivning, herunder dennes antikumulationsregler, og de ydelser, der skal udbetales i medfoer af artikel 46 i forordning nr . 1408/71, herunder den i artikel 46, stk . 3, indeholdte antikumulationsregel .
11 Det bemaerkes, at den nationale domstol ved beregningen af de ydelser, der skal udbetales i medfoer af artikel 46, bl.a . skal tage i betragtning, at artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 foreskriver, at bestemmelser i en medlemsstats lovgivning om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, naar der sker sammenlaegning af en ydelse med andre sociale sikringsydelser, erhvervet i samme medlemsstat eller i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, ikke finder anvendelse, saafremt den paagaeldende modtager ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom, doedsfald ( pensioner ) eller erhvervssygdom .
12 Det bemaerkes, at Domstolen har kendt for ret, at oppebaerer en arbejdstager invaliditetsydelser, der i medfoer af en medlemsstats lovgivning er afloest af en alderspension, og invaliditetsydelser i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, der endnu ikke er afloest af en alderspension, skal alderspensionen og invaliditetsydelserne anses som vaerende af samme art ( jfr . senest dommen af 2 . juli 1981, 116/80, 117/80, 119/80, 120/80 og 121/80, jfr . ovenfor ).
13 Denne praksis finder ogsaa anvendelse m.h.t . alderspensionsydelser i henhold til lovgivningen i en medlemsstat, som ikke har afloest ydelser i anledning af invaliditet, idet alderspensionsydelser, uanset om der er tale om en saadan afloesning, er ydelser af samme art som invalidepensionsydelser ( jfr . dom af 18 . april 1989, Di Felice, praemis 14, 128/88, Sml . s . 923 ).
14 Denne fortolkning af artikel 12, stk . 2, i forordning nr . 1408/71 kan ikke aendres, naar der udbetales en foertidspension, idet foertidspensioneringen alene medfoerer en nedsaettelse af pensionsbeloebet .
15 Det skal endelig understreges, at det beloeb, der opnaas i medfoer af artikel 46, stk . 1 og 2, i forordning nr . 1408/71, skal nedsaettes i henhold til samme forordnings artikel 46, stk . 3, der fastsaetter en oevre graense for det beloeb, som en arbejdstager kan oppebaere i henhold til artikel 46 . Denne oevre graense svarer til det hoejeste teoretiske ydelsesbeloeb, beregnet i henhold til artikel 46, stk . 2, litra a ). Artikel 46, stk . 3, finder anvendelse under udelukkelse af nationale antikumulationsregler ( jfr . ovennaevnte dom af 5 . maj 1983, Van der Bunt-Craig, praemis 15, og ovennaevnte dom af 18 . april 1989, Di Felice, 128/88 ).
16 Det foelger af det foregaaende, uden at det er noedvendigt at tage stilling til de oevrige faellesskabsretlige bestemmelser, som den nationale domstol har henvist til, at det foerste spoergsmaal boer besvares med, at oppebaerer en arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende pension alene paa grundlag af nationale lovbestemmelser, er bestemmelserne i forordning nr . 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lovgivning - herunder nationale antikumulationsregler - udelukkende og i sin helhed finder anvendelse, medmindre anvendelsen af denne nationale lovgivning viser sig at vaere mindre gunstig for arbejdstageren end ordningen i forordning nr . 1408/71' s artikel 46 . I sidstnaevnte tilfaelde skal bestemmelserne i artikel 46 anvendes under hensyntagen til, at nationale bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, i henhold til forordningens artikel 12, stk . 2, ikke finder anvendelse, saafremt den paagaeldende oppebaerer ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom, doedsfald ( pensioner ) eller erhvervssygdom, der fastsaettes af institutionerne i de forskellige medlemsstater . En foertidspension og en invalidepension skal anses som vaerende ydelser af samme art i henhold til forordningens artikel 12, stk . 2 .
Det andet og det tredje spoergsmaal
17 Det fremgaar af forelaeggelsesdommens praemisser, at den nationale domstol med det andet og tredje spoergsmaal oensker oplyst - naar der alene anvendes national lovgivning - om henfoerelsen under denne lovgivnings antikumulationsregler af en foertidspension og en invalidepension, der er tildelt af en anden medlemsstat, skal bestemmes efter faellesskabsretten .
18 Det bemaerkes, at disse spoergsmaal ifoelge deres ordlyd kun er stillet, saafremt der alene anvendes bestemmelser i national lovgivning om beregningen af de ydelser, der skal udbetales til arbejdstageren, hvilket som ovenfor anfoert kun er muligt, saafremt anvendelsen af national lov alene er mere fordelagtig for den paagaeldende end artikel 46 i forordning nr . 1408/71 .
19 Der skal herefter henvises til Domstolens praksis, hvorefter naevnte henfoerelse af ydelser, naar der alene anvendes national lovgivning, ikke bestemmes efter faellesskabsretten ( jfr . dom af 6 . oktober 1987, Stefanutti, praemis 17, 197/85, Sml . s . 3855 ). Det paahviler derfor den nationale domstol at tage stilling til indholdet og fortolkningen af bestemmelser i den nationale lovgivning, for saa vidt angaar sammenlaegning af ydelser .
20 Det andet og det tredje spoergsmaal boer derfor besvares med, at saafremt alene nationale bestemmelser finder anvendelse, bestemmes henfoerelsen under antikumulationsreglerne i den paagaeldende lovgivning af en foertidspension, som alene udbetales i henhold til den paagaeldende stats lovgivning, og af en invalidepension, som er tilkendt af en anden medlemsstat, ikke efter faellesskabsretten .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
21 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale domstol, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Tredje Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af cour du travail de Liège ved dom af 24 . marts 1989, for ret :
1 ) Oppebaerer en arbejdstager eller selvstaendig erhvervsdrivende pension alene paa grundlag af nationale lovbestemmelser, er bestemmelserne i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lovgivning - herunder nationale antikumulationsregler - udelukkende og i sin helhed finder anvendelse, medmindre anvendelsen af denne nationale lovgivning viser sig at vaere mindre gunstig for arbejdstageren end ordningen i forordning ( EOEF ) nr . 1408/71' s artikel 46 . I sidstnaevnte tilfaelde skal bestemmelserne i artikel 46 anvendes under hensyntagen til, at nationale bestemmelser om, at en ydelse skal nedsaettes, stilles i bero eller bortfalde, i henhold til forordningens artikel 12, stk . 2, ikke finder anvendelse, saafremt den paagaeldende oppebaerer ydelser af samme art ved invaliditet, alderdom, doedsfald ( pensioner ) eller erhvervssygdom, der fastsaettes af institutionerne i de forskellige medlemsstater . En foertidspension og en invalidepension skal anses som vaerende ydelser af samme art i henhold til forordningens artikel 12, stk . 2 .
2 ) Saafremt alene nationale bestemmelser finder anvendelse, bestemmes henfoerelsen under antikumulationsreglerne i den paagaeldende lovgivning af en foertidspension, som alene udbetales i henhold til den paagaeldende stats lovgivning, og af en invalidepension, som er tilkendt af en anden medlemsstat, ikke efter faellesskabsretten .