CELEX: 62004TJ0343
Ametnikud
Karjääriarengu aruanne
Tühistamishagi
Kahju hüvitamise hagi
Vastuvõetamatus

1.
Ametnikud – Hagi – Põhjendatud huvi
(Personalieeskirjad, artiklid 43, 90 ja 91)
2.
Ametnikud – Hindamine – Hindamisaruanne – Koostamine
(Personalieeskirjad, artikkel 43)
3.
Ametnikud – Hindamine – Hindamisaruanne – Koostamine
(Personalieeskirjad, artikkel 43)
1.
Selleks et ametnik või endine ametnik saaks personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 alusel esitada hagi, peab tal olema isiklik
huvi vaidlustatud akti tühistamiseks. Seda huvi hinnatakse hagi esitamise aja seisuga.
Hindamisaruanne, mis on ametniku teenistuskäigu seisukohalt olulist rolli omav sisedokument, mõjutab hinnatud ametniku huve
üldjuhul üksnes kuni tema teenistuse lõppemiseni. Pärast teenistuse lõppemist ei ole ametnikul enam huvi hindamisaruande peale
esitatud hagi menetlemiseks, kui ei esine erakorralisi asjaolusid, mis õigustaksid isiklikku ja tegelikku huvi kõnealuse aruande
tühistamiseks.
Sellise erakorralise asjaoluga on tegemist siis, kui administratsioonil tuleb sellist kohtuotsust täites, millega tühistati
ametniku edutamisest keeldumine, uuesti läbi vaadata viimase teened asjaomase perioodi jooksul, kuna selle uuesti läbivaatamise
käigus võib vaidlusalune hindamisaruanne olla asjakohane.
(vt punktid 54, 56, 58 ja 59)
Viited: 29. oktoober 1975, liidetud kohtuasjad 81/74–88/74: Marenco jt
vs.
komisjon (EKL 1975, lk 1247, punkt 6); 30. mai 1984, kohtuasi 111/83: Picciolo
vs
. parlament (EKL 1984, lk 2323, punkt 29); 10. märts 1989, kohtuasi 126/87: Del Plato
vs.
komisjon (EKL 1989, lk 643, punkt 18); 17. detsember 1992, kohtuasi C‑68/91 P: Moritz
vs.
komisjon (EKL 1992, lk I‑6849, punkt 16); 13. detsember 1990, kohtuasi T‑20/89: Moritz
vs.
komisjon (EKL 1990, lk II‑769, punkt 15); 18. juuni 1992, kohtuasi T‑49/91: Turner
vs.
komisjon (EKL 1992, lk II‑1855, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika); 16. detsember 1993, kohtuasi T‑58/92: Moat
vs.
komisjon (EKL 1993, lk II‑1443, punkt 31); 13. juuli 1995, kohtuasi T‑557/93: Rasmussen
vs
. komisjon (EKL AT 1995, lk I‑A‑195 ja II‑603, punkt 30); 12. detsember 1996, kohtuasi T‑130/95: X
vs
. komisjon (EKL AT 1996, lk I‑A‑603 ja II‑1609, punkt 45); 31. mai 2005, kohtuasi T‑105/03: Dionyssopoulou
vs.
nõukogu (EKL AT 2005, lk I‑A‑137 ja II‑621, punkt 20); 28. juuni 2005, kohtuasi T‑147/04: Ross
vs.
komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑171 ja II‑771, punktid 24 ja 25); 15. september 2005, kohtuasi T‑132/03: Casini
vs.
komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑253 ja II‑1169, punkt 54) ja 8. detsember 2005, kohtuasi T‑274/04: Rounis
vs
. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑407 ja II‑1849, punktid 19 ja 24).
2.
Komisjoni kehtestatud hindamissüsteemi raames ei piisa hindamisaruande tühistamiseks iseenesest sellest, et on rikutud selle
institutsiooni vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldisi rakendussätteid, mille kohaselt tuleb enne hindamisaruande
esmase projekti koostamist konsulteerida ametniku vahetute ülemuste ning personali ja ametiühingu esindajast ametniku puhul
ad hoc
hindamisrühmaga, kui on tuvastatud, et lõpuks viis hindaja enne lõpliku hindamisaruande koostamist need konsultatsioonid
siiski läbi.
(vt punktid 66 ja 68)
Viited: 5. november 2003, kohtuasi T‑326/01: Lebedef
vs
. komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑273 ja II‑1317, punktid 54 ja 58) ja 17. mai 2006, kohtuasi T‑95/04: Lavagnoli
vs.
komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑121 ja II‑A‑2‑569, punkt 83).
3.
Hindamisaruande esmane eesmärk on tagada administratsioonile perioodiline ja võimalikult täielik teave ametnike teenistuskohustuste
täitmise kohta. Põhimõtteliselt ei saa hindamisaruanne seda ülesannet tõeliselt täielikul viisil täita, kui nende isikutega,
kelle alluvuses ametnikud hindamisperioodil oma teenistuskohustusi täitsid, eelnevalt ei konsulteerita ja kui neile ei anta
võimalust esitada võimalikke märkusi. Sellest järeldub, et ametniku hindamisaruande koostamise raames ülemusega konsulteerimata
jätmine kujutab endast olulist rikkumist, mis võib mõjutada hindamisaruande kehtivust.
Kui institutsiooni poolt vastu võetud üldistes rakendussätetes ei sätestata teisiti, viitab vahetu ülemuse mõiste isikule,
kelle vahetus alluvuses hinnatud ametnik oma teenistuskohustusi hindamisperioodil tegelikult täitis, ja seda isegi siis, kui
ametliku määramise puudumisel oli tegemist
de facto
alluvusega.
(vt punktid 69–72, 82 ja 83)
Viited: 3. juuli 1980, liidetud kohtuasjad 6/79 ja 97/79: Grassi
vs.
nõukogu (EKL 1980, lk 2141, punkt 20); 24. jaanuar 1991, kohtuasi T‑63/89: Latham
vs.
komisjon (EKL 1991, lk II‑19, punkt 27) ja 10. september 2003, kohtuasi T‑165/01: McAuley
vs.
nõukogu (EKL AT 2003, lk I‑A‑193 ja II‑963, punktid 51 ja 52).