CELEX: 62007CJ0568
Valsts pienākumu neizpilde
EKL 43. un 48. pants
Optiķi
Nosacījumi uzņēmējdarbības veikšanai
Optikas preču veikalu atvēršana un vadīšana
Tiesas sprieduma nepilnīga izpilde
Naudas sods

Ar savu prasību Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu:
—
atzīt, ka, neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2005. gada 21. aprīļa spriedumu lietā
C-140/03 Komisija/Grieķija (Krājums, I-3177. lpp.
), Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 43. un 48. punktā paredzētos pienākumus;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai EUR 70956 kavējuma naudu par katru dienu, kad tiek kavēta iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpilde, sākot no dienas, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, līdz pat dienai, kad tiks pilnībā izpildīts minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija;
—
piespriest Grieķijas Republikai samaksāt Komisijai naudas sodu, kura kopsumma tiks aprēķināta, sareizinot naudas summu par vienu dienu ar dienu skaitu, kurā turpinās pienākumu neizpilde, sākot no dienas, kad tika pasludināts iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Grieķija, līdz dienai, kad tiks pasludināts spriedums šajā lietā, un
—
piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Atbilstošās valsts tiesību normas
Atbilstošās valsts tiesību normas ir ietvertas šādos likumos: Likumā Nr. 971/79 par optiķa profesiju un optikas preču veikaliem (
FEK A
’ 223, turpmāk tekstā — “Likums Nr. 971/79”); Likumā Nr. 2646/98 par valsts sociālās aprūpes sistēmas attīstību un citiem noteikumiem (
FEK A
’ 236; turpmāk tekstā — “Likums Nr. 2646/98”); Likumā Nr. 3204/03, ar ko tiek grozīti un papildināti tiesību akti, kas regulē valsts veselības sistēmu un citus Veselības un labklājības ministrijas kompetencē ietilpstošos jautājumus (
FEK A
’ 296; turpmāk tekstā — “Likums Nr. 3204/03”), kā arī 2008. gada 19. maija Likumā Nr. 3661/08 (
FEK A
’ 89; turpmāk tekstā — “Likums Nr. 3661/08”).
Iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija būtisko faktisko apstākļu rašanās brīdī Likuma Nr. 971/79 6. panta 6. punktā, 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā bija noteikts:
“6. pants
[..]
6.   Neierobežojot šī panta 3. punkta (uzņēmējdarbības veikšana farmācijas jomā) un 8. panta 2. punkta (nodošana ģimenes locekļiem) noteikumus, optikas veikalus var vadīt persona, kas ir saņēmusi attiecīgu atļauju. Katrs optiķis drīkst vadīt tikai vienu optikas veikalu [..].
7. pants
1.   Optikas veikalus var atvērt tikai personas, kam piešķirta optiķa licence, un to vadīšanai ir jāsaņem kompetentās valsts iestādes atļauja.
[..]
8. pants
1.   Atļauja vadīt optikas veikalu ir personīga un nav nododama.
[..]”
Likuma Nr. 2646/98 27. panta 4. punktā bija paredzēts:
“Tikai licencēti optiķi var veidot personālsabiedrību vai komandītsabiedrību, lai vadītu optikas veikalu, ar nosacījumu, ka personai, kurai ir izsniegta atļauja vadīt veikalu, pieder vismaz 50% no sabiedrības akciju kapitāla. Optiķis var piedalīties vēl tikai vienā sabiedrībā, bet atļaujai atvērt un vadīt optikas veikalu ir jābūt izsniegtai uz cita licencēta optiķa vārda.”
Likuma Nr. 971/79 6. panta noteikumi iepriekš minētās lietas Komisija/Grieķija izskatīšanas laikā tika grozīti ar Likumu Nr. 3204/03, nosakot, ka optiķiem, fiziskām personām, turpmāk ir atļauts vadīt vairāk nekā vienu optikas veikalu, ja katrā veikalā strādā licencēts diplomēts optiķis.
Likuma Nr. 971/79 7. panta noteikumi arī tika grozīti ar Likumu Nr. 3204/03, nosakot:
“1.   Optikas veikalus var atvērt:
a)
personas, kurām ir izsniegta optiķa profesijas licence, un
b)
sabiedrības, neatkarīgi no to juridiskā statusa, ar nosacījumu, ka:
1)
personālsabiedrībās sabiedrības partneru vairākumam un vadītājam vai vadītāju vairākumam ir jābūt optiķiem, kuriem ir izsniegta licence šīs profesijas veikšanai;
2)
sabiedrībās ar ierobežotu atbildību vairāk nekā pusei dalībnieku, kas pārstāv vairāk nekā pusi no akciju kapitāla, jābūt optiķiem, kuriem ir izsniegta licence šīs profesijas veikšanai;
3)
akciju sabiedrībās vismaz 51% no akciju kapitāla jāpieder optiķiem, kas pastāvīgi uzturas kādā no Eiropas Savienības dalībvalstīm.
[..]”
Pēc tam, kad bija beidzies Komisijas 2006. gada 4. jūlija argumentētajā atzinumā, kas tika pieņemts šajā lietā, noteiktais termiņš, Grieķijas Republika pieņēma Likumu Nr. 3661/08, kura 14. pantā tika noteikts:
“Likuma Nr. 971/79 [..] 7. panta 1., 2., 3., 4., 5., 6. un 7. punkts redakcijā, kas tika grozīta ar Likuma Nr. 3204/03 [..] 21. panta 3. punktu, tiek aizvietoti ar šādu tekstu:
Optikas veikalus var atvērt: A) fiziskas personas un B) jebkāda veida sabiedrības. Atļauja darboties optiķa profesijā nav nepieciešama.
Optikas veikala vadīšanai ir nepieciešams, lai tiktu norīkots licencēts optiķis, kurš būtu atbildīgs par sanitāro normu ievērošanu un kurš strādātu vienīgi attiecīgajā veikalā. Atbildīgais sanitārs var būt arī īpašnieks vai dibinātājas sabiedrības dalībnieks, ar nosacījumu, ka viņš ir licencēts optiķis un strādā veikalā.
Fiziskās personas un sabiedrības var atvērt un vadīt vairākus optikas veikalus, tomēr katram no tiem ir jāsaņem atsevišķa atļauja un katrā no tiem ir jānorīko savs par sanitāro normu ievērošanu atbildīgais optiķis.
[..]”
Spriedums lietā Komisija/Grieķija
Iepriekš minētajā spriedumā lietā Komisija/Grieķija Tiesa pieņēma Komisijas pirmo iebildumu un konstatēja, ka, pieņemot un paturot spēkā Likumu Nr. 971/79, kas neļauj diplomētam optiķim, fiziskai personai, vadīt vairāk nekā vienu optikas veikalu, Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 43. pantā paredzētos pienākumus (turpmāk tekstā — “pirmais pieņemtais iebildums”).
Šajā pašā spriedumā Tiesa arī pieņēma otru Komisijas iebildumu un konstatēja, ka, pieņemot un uzturot spēkā Likumu Nr. 971/79 un Likumu Nr. 2646/98, saskaņā ar kuru, lai Grieķijā atvērtu optikas veikalu, juridiskai personai ir jāizpilda šādi nosacījumi:
—
atļauja atvērt un vadīt optikas veikalu ir jāizsniedz uz licencēta optiķa, fiziskas personas, vārda; personai, kurai ir izsniegta atļauja vadīt veikalu, ir jāpieder vismaz 50% no sabiedrības akciju kapitāla un vismaz tikpat lielā apmērā jāpiedalās sabiedrības peļņas un zaudējumu sadalē, un sabiedrībai ir jābūt personālsabiedrības vai komandītsabiedrības formā, un
—
attiecīgais optiķis var piedalīties vēl tikai vienā sabiedrībā, kurai pieder optikas veikals, ar nosacījumu, ka atļauja atvērt un vadīt veikalu tiek izsniegta uz cita licencēta optiķa vārda,
Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 43. un 48. pantā paredzētos pienākumus (turpmāk tekstā — “otrais pieņemtais iebildums”).
Pirmstiesas procedūra
Ar 2005. gada 13. decembra brīdinājuma vēstuli Komisija uzskatīja, ka Grieķijas Republikas veiktie pasākumi nav uzskatāmi par pilnīgu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildi.
Savā 2006. gada 22. februāra atbildē šī dalībvalsts norādīja, ka tā sagatavojot likumprojektu, lai jebkāda veida sabiedrībām tiktu atzīta iespēja atvērt optikas veikalus, nenosakot prasību, ka dalībnieku vairākumam ir jābūt optiķiem.
2006. gada 4. jūlijā Komisija pieņēma argumentēto atzinumu, aicinot Grieķijas Republiku veikt visas nepieciešamās darbības, lai nodrošinātu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildi.
Ar 2006. gada 8. septembra vēstuli šī dalībvalsts atbildēja, ka tā veiks grozījumu minētajā likumprojektā, lai nodrošinātu iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija pilnīgu izpildi.
Minētā valsts ar 2006. gada 22. decembra vēstuli informēja Komisiju, ka minētais likumprojekta grozījums tika iesniegts Grieķijas parlamentā.
Uzskatot, ka nepieciešamie pasākumi iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildei nav tikuši veikti noteiktajā termiņā, Komisija cēla šo prasību.
Jauni apstākļi, kas radušies šīs tiesvedības laikā
2008. gada 19. maijā
Grieķijas Republikas Oficiālajā Vēstnesī
tika publicēts Likums Nr. 3661/08, ar kuru, kā to norāda atbildētāja, tika nodrošināta pilnīga iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpilde.
Pēc tam, kad Komisija bija izpētījusi minētā likuma saturu, tā ar 2008. gada 28. novembra vēstuli informēja Tiesu, ka uzskata, ka Grieķijas Republika ir panākusi savu tiesību aktu atbilstību minētajam spriedumam.
Līdz ar to Komisija vairs nelūdz noteikt kavējuma naudu. Tomēr tā uztur spēkā savu prasību par naudas soda kopsummas samaksu.
Par pārkāpumu
Lietas dalībnieku argumenti
Komisija uzskata, ka līdz argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām Grieķijas Republika iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija bija izpildījusi tikai daļēji.
Grieķijas Republika apstrīd valsts pienākumu neizpildi, norādot, ka ar Likumu Nr. 3204/03 esot novērsti visi ierobežojumi fizisko personu brīvībai veikt uzņēmējdarbību un atviegloti ierobežojumi juridisko personu brīvībai veikt uzņēmējdarbību. Pirmkārt, ar šo likumu tika atcelts aizliegums fiziskām personām vadīt vairākus optikas veikalus un, otrkārt, sabiedrībām neatkarīgi no to veida tika atļauts iegūt īpašumā un vadīt optikas veikalus.
Grieķijas Republika tomēr iebildumu rakstā piekrīt, ka ar Likumu Nr. 3204/03 tika atstāts spēkā viens nosacījums, kas pilnībā neatbilda otrajam pieņemtajam iebildumam iepriekš minētajā spriedumā lietā Komisija/Grieķija, proti, ka sabiedrības, kas vada optikas veikalu, dalībnieku vairākumam ir jābūt optiķiem un akciju sabiedrībās vismaz 51% no pamatkapitāla ir jāpieder optiķiem.
Grieķijas Republika uzskata, ka, pieņemot Likumu Nr. 3661/08, tā ir veikusi visus nepieciešamos pasākumus iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildei.
Savos apsvērumos un tiesas sēdē Grieķijas Republika norādīja, ka kavēšanās attiecīgo tiesību aktu grozījumu pieņemšanā esot notikusi, pirmkārt, vēlēšanu dēļ un, otrkārt, tādēļ, ka Parlaments pirmo šī likuma projektu noraidīja.
Tiesas vērtējums
Jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pienākumu neizpildes esamība ir jāvērtē atkarībā no situācijas dalībvalstī, kāda tā ir, beidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam termiņam, un ka pēc tam sekojošās izmaiņas Tiesa nevar ņemt vērā (skat. it īpaši 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā
C-121/07 Komisija/Francija, Krājums, I-9159. lpp.
, 22. punkts).
Kā tam piekrīt arī Grieķijas Republika, likumdošanas pasākumi, kas tika veikti pirms argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām, nenodrošināja iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildi attiecībā uz šī sprieduma otro pieņemto iebildumu.
Turklāt nav šaubu, ka Likums Nr. 3661/08 tika pieņemts pēc minētā termiņa beigām un līdz ar to šīs tiesību normas nevar tikt ņemtas vērā, izvērtējot, vai pastāv pienākumu neizpilde.
Šādos apstākļos ir jākonstatē, ka līdz argumentētajā atzinumā, ko Komisija ir pieņēmusi saskaņā ar EKL 228. pantu, noteiktā termiņa beigām neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 228. panta 1. punktā paredzētos pienākumus.
Par finansiālajām sankcijām
Lietas dalībnieku argumenti
Ar 2005. gada 13. decembra paziņojumu par EKL 228. panta īstenošanu (SEC(2005) 1658 [turpmāk tekstā — “2005. gada paziņojums”]) Komisija izklāsta, kādā veidā tā, sākot no šī brīža, gatavojas izpildīt tai ar šo pantu uzticēto uzdevumu.
Kā tas ir norādīts šī paziņojuma 10. punktā, sākot no šī brīža, Komisija vienmēr lūgs piespriest dalībvalstij, kura nav izpildījusi savus pienākumus, samaksāt naudas sodu un saglabās šādu prasījumu, vairs neatsakoties no savas prasības, pat tad, ja dalībvalsts izpildīs tiesas spriedumu pēc prasības iesniegšanas Tiesā, un pirms sprieduma saskaņā ar EKL 228. pantu pasludināšanas.
Pamatojoties uz 2005. gada 12. jūlija spriedumu lietā
C-304/02 Komisija/Francija (Krājums, I-6263. lpp.
), kā arī uz paziņojumu, Komisija sākotnēji lūdza Tiesai piespriest Grieķijas Republikai samaksāt gan kavējuma naudu, gan naudas sodu.
Kā tas tika atgādināts šī sprieduma 17. punktā, Komisija uzskatīja, ka, pieņemot Likumu Nr. 3661/08, Grieķijas Republika panāca savu tiesību aktu atbilstību iepriekš minētajam spriedumam lietā Komisija/Grieķija, un lūdza Tiesai piespriest šai dalībvalstij samaksāt vienīgi naudas sodu.
Rakstveida procesa un tiesas sēdes laikā Komisija norādīja, ka naudas soda kopsumma ir jāaprēķina, reizinot pamata naudas sodu, kas ir noteikts EUR 200 apmērā par katru dienu, ar smaguma koeficientu un maksātspējas koeficientu, kas Grieķijas Republikai ir noteikts 4,38.
Šajā sakarā Komisija ierosina noteikt smaguma koeficientu 9 no 20 punktiem, ņemot vērā Kopienu noteikumu, kas ir pārkāpuma priekšmets, nozīmi un šī pārkāpuma sekas uz vispārējām un individuālām interesēm.
Pirmkārt, attiecībā uz Kopienu noteikumiem, kas ir attiecīgā pārkāpuma priekšmets, Komisija norāda, ka iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija neizpildes rezultātā ir pieļauts būtisks pamatbrīvību apdraudējums, radot diskrimināciju starp fiziskām un juridiskām personām, kas ir pretrunā EKL 43. un 48. pantam.
Otrkārt, Komisija uzskata, ka pārkāpumam ir īpaši smagas sekas uz vispārējām un individuālām interesēm, jo attiecīgo tiesību normu galvenais mērķis bija aizsargāt Grieķijas tirgu un kavēt citās dalībvalstīs dibinātu optikas sabiedrību piekļuvi šim tirgum. Līdz ar to minēto tiesību normu atstāšana spēkā rada ļoti būtisku šķērsli iekšējā tirgus darbībai, jo tas ir veicinājis tā sadalīšanu.
Treškārt, attiecībā uz vainu pastiprinošiem un vainu mīkstinošiem apstākļiem Komisija uzskata, ka Grieķijas Republika vairākus gadus pēc kārtas, lai gan tā ļoti labi zināja gan Kopienu tiesību aktus, gan iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija, meklēja iespējas, lai saglabātu sistēmu, kuras ietvaros tika aizsargāta noteikta profesionāļu kategorija, aizliedzot citu dalībvalstu juridiskajām personām piekļuvi šim tirgum. Turklāt Grieķijas Republika nav pievērsusi uzmanību Komisijas brīdinājuma vēstulēm un atgādinājumiem, tos būtībā ignorējot.
Grieķijas Republika galvenokārt uzskata, ka naudas soda piespriešana nav pamatota, jo tā ir veikusi nepieciešamos likumdošanas pasākumus un pēc savas iniciatīvas izpildījusi iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Grieķija gan īsā, gan samērīgā termiņā.
Pakārtoti, šī dalībvalsts apstrīd Komisijas ierosināto smaguma koeficientu un īsumā uzsver apstākli, ka Grieķijas tiesību aktam neesot aizsargājoša mērķa, bet tas atbilstot primāriem vispārējo interešu apsvērumiem sabiedrības veselības aizsardzības jomā.
Kavēšanās iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpildē nav bijusi, lai novilcinātu laiku, bet gan radās ar likumdošanas procesu un vēlēšanām saistīto grūtību dēļ.
Ņemot vērā lietas priekšmetu un Likuma Nr. 3661/08 14. panta saturu, neesot nekāda riska, ka šāds gadījums varētu atkārtoties.
Turklāt Grieķijas Republika uzskata, ka pārkāpums nav ļoti smags, jo tas pat pirms Likuma Nr. 3661/08 pieņemšanas attiecās vienīgi uz daļu no iepriekš minētajā spriedumā lietā Komisija/Grieķija otrā pieņemtā iebilduma.
Tiesas vērtējums
Par kavējuma naudu
Jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru iespējama kavējuma naudas noteikšana atbilstoši EKL 228. pantam principā ir attaisnojama tikai tad, ja turpinās pienākumu neizpilde, kas ir saistīta ar kāda Tiesas iepriekš pasludināta sprieduma neizpildi (šajā sakarā skat. it īpaši 2006. gada 18. jūlija spriedumu lietā
C-119/04 Komisija/Itālija, Krājums, I-6885. lpp.
, 45. un 46. punkts, kā arī spriedumu lietā
C-503/04 Komisija/Vācija, Krājums, I-6153. lpp.
, 40. punkts).
Ņemot vērā faktu, ka Komisija piekrīt tam, ka ar Likumu Nr. 3661/08 tiek nodrošināta pilnīga iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija izpilde, nav pamata Grieķijas Republikai piespriest maksāt kavējuma naudu.
Par naudas sodu
Attiecībā uz iespējamu naudas soda noteikšanu ir jāatgādina, ka katrā lietā ir jāņem vērā visi atbilstošie apstākļi gan saistībā ar konstatētās pienākumu neizpildes īpatnībām, gan attiecīgo tādas dalībvalsts nostāju, uz kuru attiecas procedūra, kas uzsākta, pamatojoties uz EKL 228. pantu (skat. it īpaši iepriekš minēto 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā Komisija/Francija, 62. punkts).
Ja kavējuma nauda šķiet īpaši piemērota, lai mudinātu dalībvalsti, cik ātri vien iespējams, izpildīt pienākumus, kuru neizpilde var turpināties, ja šāds pasākums netiek piemērots, tad naudas soda piespriešana vairāk pamatojas uz tādu seku izvērtējumu, kuras attiecīgās dalībvalsts pienākumu neizpildes gadījumā tiek nodarītas privātajām un sabiedrības interesēm, it īpaši ja pienākumu neizpilde kopš sprieduma, kurā tā tika konstatēta, ir turpinājusies ilgu laiku pēc tam (iepriekš minētais 2005. gada 12. jūlija spriedums lietā Komisija/Francija, 81. punkts).
Katrā lietā Tiesai, ņemot vērā tajā izskatāmās lietas apstākļus, kā arī pēc Tiesas ieskatiem vajadzīgo pārliecināšanas un atturēšanas līmeni, ir jānosaka finansiālās sankcijas, kuras ir piemērotas, lai nodrošinātu pēc iespējas ātrāku tāda sprieduma izpildi, ar kuru iepriekš konstatēta pienākumu neizpilde, un lai novērstu tādu pašu Kopienu tiesību pārkāpumu atkārtošanos (skat. iepriekš minēto 2008. gada 9. decembra spriedumu lietā Komisija/Francija, 59. punkts).
Gadījumā, ja Tiesa nolemj piespriest naudas sodu, tai, īstenojot savu rīcības brīvību, šī sankcija ir jānosaka tādējādi, lai tā, pirmkārt, būtu pielāgota apstākļiem un, otrkārt, būtu samērīga ar konstatēto pienākumu neizpildi, kā arī attiecīgās dalībvalsts maksātspēju (skat. 2003. gada 25. novembra spriedumu lietā
C-278/01 Komisija/Spānija,
Recueil
, I-14141. lpp.
, 41. punkts).
Līdz ar to, lai pieņemtu lēmumu par prasījumu piespriest samaksāt naudas sodu, ir jāņem vērā visi šīs lietas apstākļi un it īpaši Grieķijas Republikas attieksme, pārkāpuma ilgums un smagums.
Pirmkārt, attiecībā uz šīs dalībvalsts attieksmi nav šaubu, ka tā iepriekš minētajā spriedumā lietā Komisija/Grieķija otro pieņemto iebildumu pilnībā izpildīja, vienīgi pieņemot Likumu Nr. 3661/08, lai gan rīcība, kas bija jāveic, lai pilnībā novērstu šajā spriedumā konstatētos šķēršļus, neradīja īpašas grūtības.
Šajā sakarā Grieķijas Republikas norādītie pamatojumi, saskaņā ar kuriem kavēšanās minētā sprieduma izpildē esot radusies iekšēju grūtību dēļ, ir saistīta ar likumdošanas procesu vai vēlēšanām, nevar tikt atbalstīti. Kā Tiesa to ir atkārtoti norādījusi, dalībvalsts, lai pamatotu Kopienu tiesībās paredzētu saistību neievērošanu, nevar aizbildināties ar iekšējās tiesību sistēmas normām, praksi vai situāciju (skat. it īpaši iepriekš minēto spriedumu lietā Komisija/Vācija, 38. punkts).
Otrkārt, attiecībā uz pienākumu neizpildes ilgumu jāatgādina, ka EKL 228. pants nenosaka termiņu, kādā ir jāveic sprieduma izpilde, tomēr nav šaubu, ka izpildes īstenošanai ir jābūt tūlītējai un tai ir jānoslēdzas pēc iespējas īsākā termiņā (skat. 1985. gada 6. novembra spriedumu lietā
131/84 Komisija/Itālija,
Recueil
, 3531. lpp.
, 7. punkts).
Šajā spriedumā ir jānorāda, ka kopš iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija pasludināšanas līdz dienai, kad Grieķijas Republika panāca pilnīgu savu tiesību aktu atbilstību minētajam spriedumam, pagāja gandrīz 37 mēneši.
Jākonstatē, ka Grieķijas Republikai pārmestā pienākumu neizpilde ilga ievērojamu laika posmu, it īpaši ņemot vērā, ka pilnīga iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija ieviešana nebija sarežģīta.
Treškārt, attiecībā uz pārkāpuma smagumu ir jāatzīmē, ka šī pienākumu neizpilde radīja būtisku brīvības veikt uzņēmējdarbību ierobežojumu.
Iepriekš minētajā spriedumā lietā Komisija/Grieķija Tiesa norādīja, ka ar apstrīdēto tiesību aktu tika pārkāpts EKL 43. pantā noteiktais pamatprincips, nosakot, ka citās dalībvalstīs dibinātas sabiedrības var atvērt un vadīt optikas veikalus vienīgi tad, ja to dalībnieku vairākums ir optiķi vai ja attiecīgajā gadījumā vairāk nekā puse no sabiedrības pamatkapitāla pieder optiķiem.
Šajā sakarā ir jākonstatē, ka šajā gadījumā apskatītā pienākumu neizpilde var ievērojami ietekmēt citās dalībvalstīs dibinātu sabiedrību un optiķu intereses, kas vēlētos atvērt optikas veikalu Grieķijā.
Ņemot vērā iepriekš minēto, Tiesa uzskata par pamatotu piespriest Grieķijas Republikai samaksāt naudas sodu.
Attiecībā uz minētā naudas soda apmēru Tiesai papildus šī sprieduma 49.–56. punktā minētajiem apsvērumiem ir jāņem vērā šādi turpmāk izklāstīti apstākļi.
Jāatgādina, ka pat pirms iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija pasludināšanas Grieķijas Republika bija daļēji izbeigusi minētajā spriedumā minēto pienākumu neizpildi. Atbildētāja grozīja tiesību normas, kurās bija noteikts, ka optiķi, kas ir fiziskas personas, nevar vadīt vairāk par vienu optikas veikalu, un atcēla lielāko daļu nosacījumu, kas bija saistīti ar optikas veikalu atvēršanu un vadīšanu, ko veic juridiskas personas.
Jāsecina arī, ka, pieņemot Likumu Nr. 3661/08, Grieķijas Republika panāca pilnīgu atbilstību iepriekš minētā sprieduma lietā Komisija/Grieķija prasībām šīs lietas izskatīšanas laikā.
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, viena miljona euro apmērā noteiktā naudas soda, kas Grieķijas Republikai ir jāsamaksā, pamatā ir atbilstošs lietas apstākļu novērtējums.
Tādējādi Grieķijas Republikai ir jāsamaksā Komisijai naudas sods viena miljona euro apmērā, naudas līdzekļus ieskaitot kontā “Eiropas Kopienas pašu resursi”.
Par tiesāšanās izdevumiem
Saskaņā ar Reglamenta 69. panta 2. punktu lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums ir nelabvēlīgs, jāpiespriež Grieķijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

1)
līdz argumentētajā atzinumā, ko Eiropas Kopienu Komisija ir pieņēmusi saskaņā ar EKL 228. pantu, noteiktā termiņa beigām neveicot visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu 2005. gada 21. aprīļa spriedumu lietā C-140/03 Komisija/Grieķija, Grieķijas Republika nav izpildījusi EKL 228. panta 1. punktā paredzētos pienākumus;

2)
Grieķijas Republikai ir jāsamaksā Eiropas Kopienu Komisijai naudas sods viena miljona euro apmērā, naudas līdzekļus ieskaitot kontā “Eiropas Kopienas pašu resursi”;

3)
Grieķijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda — grieķu.