CELEX: 62004TJ0385
Offentligt hverv
Tjenestemænd
Annullationssøgsmål
Erstatningssøgsmål
Forfremmelse

1.
Tjenestemænd – søgsmål – akt, der indeholder et klagepunkt – forfremmelsesordning indført af Kommissionen – afslutning af
forfremmelsesrunden ved en retsakt, der indeholder en afgørelse, hvorved der opstilles en liste over forfremmede tjenestemænd,
og en afgørelse, hvorved tjenestemændene tildeles et antal point – selvstændige afgørelser, der kan gøres til genstand for
et særskilt eller et samlet søgsmål
(Tjenestemandsvedtægten, art. 45, stk. 1, art. 90 og 91)
2.
Retspleje – stævning – sagens genstand – ændring under sagens behandling
(Rettens procesreglement, art. 48, stk. 2; tjenestemandsvedtægten, art. 90 og 91)
3.
Tjenestemænd – forfremmelse – sammenligning af fortjenester – betingelser – kvantificering af fortjenester med henblik på
tildeling af point
(Tjenestemandsvedtægten, art. 45, stk. 1)
1.
Under en forfremmelsesordning, som er indført ved en intern kommissionsbeslutning, hvor forfremmelsesrunden afsluttes ved
en retsakt, der efter sin art er kompleks i den forstand, at den indebærer to særskilte afgørelser fra ansættelsesmyndigheden,
nemlig en om udfærdigelse af listen over forfremmede tjenestemænd og en anden om fastsættelse af det samlede antal point,
hvorpå den førstnævnte afgørelse støttes, udgør ansættelsesmyndighedens afgørelse om fastsættelse af det samlede antal point
en selvstændig retsakt, der kan være genstand for en klage og i givet fald en retssag inden for rammerne af de i vedtægten
forudsatte retsmidler.
En tjenestemand, der ikke er forfremmet på grund af en angiveligt uberettiget tildeling af et utilstrækkeligt antal point,
hvilket ikke gør det muligt for ham at nå forfremmelsestærsklen, kan følgelig indgive klage både over ansættelsesmyndighedens
afgørelse om fastsættelse af det samlede antal point og over udfærdigelse af listen over forfremmede tjenestemænd.
Derimod udgør afgørelsen om tildeling af prioritetspoint til sagsøgeren og afgørelsen om ikke at optage ham på den på grundlag
af fortjenester udfærdigede liste som sådan forberedende retsakter, der ikke kan være genstand for en selvstændig annullationspåstand.
Deres lovlighed kan imidlertid altid anfægtes under en sag rettet mod den endelige afgørelse.
(jf. præmis 69-72)
Henvisning til: Retten, 9. april 2003, sag T-134/02, Tejada Fernández mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 125, og II, s. 609,
præmis 18; Retten, 19. oktober 2006, sag T-311/04, Buendía Sierra mod Kommissionen, Sml. II, s. 4137, præmis 90, 93 og 96-98.
2.
Artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement, hvorefter der er adgang til at fremsætte nye anbringender under sagens behandling,
når de støttes på retlige eller faktiske omstændigheder, der er kommet frem under retsforhandlingerne, kan i visse tilfælde
anvendes på en ændring af påstandene. Når en anfægtet retsakt under sagen erstattes med en retsakt med samme genstand, tilsiger
procesøkonomiske hensyn nemlig at antage, at sidstnævnte udgør et nyt forhold med den virkning, at sagsøgerne kan tilpasse
deres påstande og anbringender. Det følger imidlertid af vedtægtens artikel 90 og 91, at et søgsmål, der er rettet mod en
akt, som indeholder et klagepunkt bestående i en afgørelse truffet af ansættelsesmyndigheden, kun kan antages til realitetsbehandling,
såfremt den pågældende i forvejen har indbragt en klage til nævnte myndighed, og såfremt klagen har været genstand for en
udtrykkelig eller stiltiende afvisning.
(jf. præmis 76-78)
Henvisning til: Retten, 6. juli 2001, sag T-161/00, Tsarnavas mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 155, og II, s. 721, præmis
26-28; Retten, 26. oktober 2004, sag T-55/03, Brendel mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 311, og II, s. 1437, præmis 50
og den deri nævnte retspraksis.
3.
Med henblik på at evaluere de fortjenester, der skal tages i betragtning ved en afgørelse om forfremmelse i henhold til vedtægtens
artikel 45 og dermed ligeledes ved en afgørelse om tildeling af prioritetspoint i en forfremmelsesordning, hvor en sådan evaluering
er kvantificeret, råder administrationen over en vid skønsbeføjelse, og Fællesskabets retsinstansers kontrol skal være begrænset
til spørgsmålet, om administrationen, henset til de metoder og midler, der har kunnet lede til dens vurdering, har holdt sig
inden for grænser, der ikke kan kritiseres, og ikke har misbrugt sine beføjelser.
(jf. præmis 131)
Henvisning til: Retten, 3. maj 2007, sag T-261/04, Crespinet mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis
58 og den deri nævnte retspraksis.