CELEX: 62008CJ0120
Eelotsusetaotlus
Määrus (EMÜ) nr 2081/92 ja määrus (EÜ) nr 510/2006
Ajaline kohaldamine
Artikkel 14
Registreerimine lihtsustatud korras
Kaubamärkide ja kaitstud geograafiliste tähiste seosed

Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete
ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (EÜT L 208, lk 1; ELT eriväljaanne 03/13, lk 4) artikli 14
lõiget 1 ja nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja
päritolunimetuste kaitse kohta (ELT L 93, lk 12) artikli 14 lõiget 1 seoses kaitstud geograafiliste tähistega, mis on registreeritud
lihtsustatud korras määruse nr 2081/92 artikli 17 alusel.
Taotlus esitati Bavaria NV (edaspidi „Bavaria”) ja Bayerischer Brauerbund eV (edaspidi „Bayerischer Brauerbund”) vahelises
kohtuvaidluses, mis puudutas Bavaria õigust kasutada sõna „Bavaria” sisaldavat kaubamärki, arvestades kaitstud geograafilist
tähist „Bayerisches Bier”, mis on registreeritud nõukogu 28. juuni 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1347/2001, millega täiendatakse
komisjoni määruse (EÜ) nr 1107/96 (geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste registreerimise kohta nõukogu määruse (EMÜ)
nr 2081/92 artiklis 17 sätestatud korras) lisa (EÜT L 182, lk 3; ELT eriväljaanne 03/33, lk 97).

Õiguslik raamistik

Määrus nr 2081/92
Määruse nr 2081/92 artiklis 6 on sätestatud:
„1.      Kuue kuu jooksul kontrollib komisjon ametliku uurimismenetluse käigus, kas registreerimistaotlus sisaldab kõiki artiklis 4
sätestatud andmeid.
Komisjon teatab oma järeldustest asjaomastele liikmesriikidele.
2.      Kui lõike 1 kohaldamisel jõuab komisjon järeldusele, et nimetus vastab kaitse saamise tingimustele, avaldab ta Euroopa Ühenduste
Teatajas taotleja nime ja aadressi, toote nimetuse, taotluse põhipunktid, viited toote ettevalmistamist, tootmist ja valmistamist
reguleerivatele riiklikele sätetele ning vajaduse korral otsuse põhjendused.
3.      Kui komisjonile ei esitata vastuväiteid vastavalt artiklile 7, kantakse nimetus komisjoni peetavasse „Kaitstud päritolunimetuste
ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse”, mis sisaldab asjaomaste rühmade ja kontrolliasutuste nimesid.
4.      Komisjon avaldab Euroopa Ühenduste Teatajas:
–        registrisse kantud nimetused,
–        vastavalt artiklitele 9 ja 11 registris tehtud muudatused.
5.      Kui komisjon otsustab lõikes 1 sätestatud kontrolli põhjal, et nimetus ei vasta kaitse saamise tingimustele, otsustab ta artiklis 15
sätestatud korras jätta tegemata käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud avalduse.
Enne lõigetes 2 ja 4 sätestatud avaldamist ja lõikes 3 sätestatud registreerimist võib komisjon küsida arvamust artiklis 15
sätestatud komiteelt.”
Selle määruse artikli 13 lõike 1 kohaselt:
„Registreeritud nimetusi kaitstakse:
a)      nende otsese või kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise eest registreerimisega hõlmamata toodete puhul, juhul kui asjaomased
tooted on võrreldavad selle nimetuse all registreeritud toodetega või kui nimetuse kasutamisel kasutatakse ära kaitstud nimetuse
mainet;
b)      väärkasutuse, jäljendamise või seoste tekitamise eest, isegi kui on viidatud toote tegelikule päritolule või kui kaitstud
nimetus on tõlgitud või sellele on lisatud väljend „viis”, „tüüp”, „meetod”, „toodetud nagu”, „imitatsioon” või muu samalaadne
väljend;
c)      muude toote lähtekohta, päritolu, laadi või olulisi omadusi käsitlevate valede või eksitavate märgete eest, mis esitatakse
asjaomase toote sise- või välispakendil, reklaammaterjalides või tootega seotud dokumentides, ning selliste pakendite kasutamise
eest, mis võivad anda vale mulje toote päritolust;
d)      muu tegevuse eest, mis võib üldsust eksitada toote tegeliku päritolu osas.
Kui registreeritud nimetus sisaldab põllumajandustoote või toiduaine nimetust, mida peetakse üldnimetuseks, ei ole selle üldnimetuse
kasutamine asjaomase põllumajandustoote või toiduaine puhul vastuolus esimese lõigu punktidega a ja b.”
Kõnealuse määruse artiklis 14 on sätestatud:
„1.      Kui päritolunimetus või geograafiline tähis registreeritakse vastavalt käesolevale määrusele, lükatakse tagasi avaldus tootemargi
[mõiste „tootemark” asemel on edaspidi kasutatud täpsemat vastet „kaubamärk”] nime registreerimiseks, kui see vastab mõnele
artiklis 13 osutatud olukorrale ja on seotud sama liiki tootega, tingimusel et [kaubamärgi] registreerimise taotlus on esitatud
pärast artikli 6 lõikes 2 sätestatud avaldamise kuupäeva.
Esimese lõigu sätteid rikkudes registreeritud [kaubamärgid] tunnistatakse kehtetuteks.
Käesolevat lõiget kohaldatakse ka siis, kui [kaubamärgi] registreerimise taotlus on esitatud enne artikli 6 lõikes 2 sätestatud
registreerimistaotluse avaldamise kuupäeva, tingimusel et avaldamine toimus enne [kaubamärgi] registreerimist.
2.      Võttes asjakohaselt arvesse ühenduse õigusakte, võib vaatamata päritolunimetuse või geograafilise tähise registreerimisele
jätkata ühele artiklis 13 osutatud olukorrale vastava [kaubamärgi] kasutamist, kui [kaubamärk] oli registreeritud heas usus
enne päritolunimetuse või geograafilise tähise registreerimistaotluse esitamise kuupäeva, kui ei ole alust [kaubamärki] kehtetuks
tunnistada või tühistada vastavalt 21. detsembri 1988. aasta nõukogu direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide
õigusaktide ühtlustamise kohta [EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92] artikli 3 lõike 1 punktides c ja g ning
artikli 12 lõike 2 punktis b sätestatud põhjustel.
3.      Päritolunimetust või geograafilist tähist ei registreerita, kui [kaubamärgi] mainet ja tuntust ning kasutamise aega arvesse
võttes võib registreerimine eksitada tarbijat toote tegeliku määratluse osas.”
Määruse nr 2081/92 artiklis 17 on ette nähtud:
„1.      Kuue kuu jooksul pärast käesoleva määruse jõustumist teatavad liikmesriigid komisjonile seaduslikult kaitstud nimetused või
liikmesriikides, kus kaitsesüsteem puudub, kasutamise käigus kehtestatud nimetused, mida liikmesriigid soovivad registreerida
vastavalt käesolevale määrusele.
2.      Komisjon registreerib artiklis 15 sätestatud korras lõikes 1 osutatud nimetused, mis vastavad artiklite 2 ja 4 tingimustele.
Artiklit 7 ei kohaldata. Üldnimetusi siiski ei lisata.
3.      Liikmesriigid võivad säilitada lõike 1 kohaselt edastatud nimetuste riikliku kaitse kuni asjakohase otsuse tegemiseni või
registreerimiseni.”

Määrus (EÜ) nr 1107/96
Komisjoni 12. juuni 1996. aasta määruse (EÜ) nr 1107/96 geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste registreerimise kohta
nõukogu määruse (EMÜ) nr 2081/92 artiklis 17 sätestatud korras (EÜT 1996, L 148, lk 1; ELT eriväljaanne 03/19, lk 176) põhjenduste 1
ja 2 kohaselt:
„vastavalt määruse (EMÜ) nr 2081/92 artiklile 17 edastasid liikmesriigid kuue kuu jooksul pärast selle määruse jõustumist
komisjonile seaduslikult kaitstud või kasutamisel kinnistunud nimed, mida nad soovivad registreerida;
pärast nende nimede läbivaatamist vastavalt määrusele (EMÜ) nr 2081/92 leiti, et mõned neist on selle määruse sätetega kooskõlas
ja neid võib geograafiliste tähiste ja päritolunimetustena ühenduse tasandil registreerida ning kaitsta.”
Määruse nr 1107/96 artiklis 1 on ette nähtud:
„Lisas loetletud nimed registreeritakse kaitstud geograafiliste tähistena (KGT) või kaitstud päritolunimetustena (KPN) vastavalt
määruse (EMÜ) nr 2081/92 artiklile 17.
Lisaga hõlmamata nimesid, mis on edastatud vastavalt artiklile 17, kaitstakse jätkuvalt siseriiklikul tasandil, kuni nende
suhtes otsusele jõutakse.”

Määrus (EÜ) nr 2400/96
Komisjoni 17. detsembri 1996. aasta määruse (EÜ) nr 2400/96 teatavate nimede kandmise kohta kaitstud päritolunimetuste ja
geograafiliste tähiste registrisse, mis on ette nähtud nõukogu määrusega (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete
geograafiliste tähiste ning päritolunimetuste kaitse kohta (EÜT L 327, lk 11; ELT eriväljaanne 03/20, lk 143) põhjendustes 1–4
on sätestatud:
„liikmesriigid on vastavalt määruse (EMÜ) nr 2081/92 artiklile 5 saatnud komisjonile taotlused teatavate nimetuste registreerimiseks
geograafiliste tähiste ja päritolunimetustena;
kooskõlas kõnealuse määruse artikli 6 lõikega 1 on leitud, et need taotlused vastavad kõikidele nõuetele ning sisaldavad eelkõige
artikli 4 kohaselt nõutavat teavet;
komisjonile ei ole pärast kõnealuste nimetuste Euroopa Ühenduste Teatajas avaldamist esitatud vastuväiteid vastavalt kõnealuse
määruse artiklile 7;
seepärast tuleks kõnealused nimed kanda kaitstud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste registrisse ja võtta kaitstud
päritolunimetuse või geograafilise tähisena kaitse alla kogu ühenduses”.
Määruse nr 2400/96 artiklis 1 on ette nähtud:
„Käesolevaga kantakse nimed käesoleva määruse lisas kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse
kaitstud geograafiliste tähistena (KGT) või kaitstud päritolunimetustena (KPN), nagu on sätestatud määruse (EMÜ) nr 2081/92
artikli 6 lõikes 3.”

Määrus (EÜ) nr 692/2003
Nõukogu 8. aprilli 2003. aasta määruse (EÜ) nr 692/2003, millega muudetakse määrust nr 2081/92 (ELT L 99, lk 1; ELT eriväljaanne 03/38,
lk 454) artikli 1 punktis 13 on sätestatud:
„Määruse nr 2081/92[…] artiklit 14 muudetakse järgmiselt:
a)      Lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1.      Kui päritolunimetus või geograafiline tähis registreeritakse käesoleva määruse kohaselt, lükatakse tagasi avaldus sellise
kaubamärgi registreerimiseks, mis vastab mõnele artiklis 13 osutatud olukorrale ja on seotud sama liiki tootega, kui kaubamärgi
registreerimise taotlus on esitatud pärast komisjonile registreerimistaotluse esitamise kuupäeva.
Esimese lõigu sätteid rikkudes registreeritud [kaubamärgid] tunnistatakse kehtetuteks.”
[…]”.

Määrus nr 510/2006
Määruse nr 510/2006 põhjendustes 19 ja 20 on sedastatud:
„Käesoleva määruse jõustumise ajaks […] määruse (EMÜ) nr 2081/92 […] alusel juba registreeritud nimetustele peaks laienema
käesoleva määrusega sätestatud kaitse ning need tuleks automaatselt registrisse kanda. Lisaks tuleks ette näha üleminekumeetmed,
mida kohaldatakse enne käesoleva määruse jõustumist komisjonile esitatud registreerimistaotluste suhtes.
Selguse ja läbipaistvuse huvides tuleks määrus (EMÜ) nr 2081/92 kehtetuks tunnistada ja asendada käesoleva määrusega.”
Määruse nr 510/2006 artiklis 4 „Spetsifikaat” on sätestatud:
„1.      Kaitstud päritolunimetuse (KPN) või kaitstud geograafilise tähise (KGT) kasutamiseks peab asjaomane põllumajandustoode või
toit vastama spetsifikaadile.”
2.      Spetsifikaat sisaldab vähemalt järgmisi elemente:
[…]”.
Kõnealuse määruse artikli 7 „Vastuväide/registreerimisotsus” lõikes 6 on ette nähtud:
„Komisjon ajakohastab kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrit.”
Sama määruse artikli 13 „Kaitse” lõikes 1 on sätestatud:
„Registreeritud nimetusi kaitstakse:
a)      nende otsese või kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise eest registreerimisega hõlmamata toodete puhul, juhul kui asjaomased
tooted on võrreldavad selle nimetuse all registreeritud toodetega või kui nimetuse kasutamisel kasutatakse ära kaitstud nimetuse
mainet;
b)      väärkasutuse, jäljendamise või seoste tekitamise eest, isegi kui on viidatud toote tegelikule päritolule või kui kaitstud
nimetus on tõlgitud või kui seda on täiendatud sõnadega „viis”, „tüüp”, „meetod”, „toodetud nagu”, „imitatsioon” või muu samalaadse
väljendiga;
c)      muude toote lähtekohta, päritolu, laadi või olulisi omadusi käsitlevate valede või eksitavate märgete eest, mis esitatakse
asjaomase toote sise- või välispakendil, reklaammaterjalides või asjaomase tootega seotud dokumentides, ning selliste pakendite
kasutamise eest, mis võivad anda vale mulje toote päritolust;
d)      muu tegevuse eest, mis võib tarbijat eksitada toote tegeliku päritolu osas.
Kui registreeritud nimetus sisaldab põllumajandustoote või toiduaine nimetust, mida peetakse üldnimetuseks, ei ole selle üldnimetuse
kasutamine asjaomase põllumajandustoote või toiduaine puhul vastuolus esimese lõigu punktidega a ja b.”
Määruse nr 510/2006 artikli 14 „Suhted kaubamärkide, päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste vahel” lõikes 1 on sedastatud:
„Kui päritolunimetus või geograafiline tähis registreeritakse käesoleva määruse kohaselt, lükatakse tagasi avaldus sellise
kaubamärgi registreerimiseks, mis vastab mõnele artiklis 13 osutatud olukorrale ja on seotud sama liiki tootega, kui kaubamärgi
registreerimise taotlus on esitatud pärast komisjonile registreerimistaotluse esitamise kuupäeva.
Esimese lõigu sätteid rikkudes registreeritud kaubamärgid tunnistatakse kehtetuteks.”
Selle määruse artiklis 17 „Üleminekusätted” on sätestatud:
„1.      Nimetused, mis on enne käesoleva määruse jõustumise kuupäeva loetletud […] määruse (EÜ) nr 1107/96 […] lisas ja […] määruse
(EÜ) nr 2400/96 […] lisas, kantakse automaatselt käesoleva määruse artikli 7 lõikes 6 nimetatud registrisse. Vastavad spetsifikaadid
loetakse artikli 4 lõikes 1 sätestatud spetsifikaatideks. Sellise registreerimisega seotud spetsiifiliste üleminekusätete
kohaldamist jätkatakse.
2.      Menetluses olevate, enne käesoleva määruse jõustumist komisjonile edastatud taotluste ja vastuväidetega seoses:
a)      ei kohaldata artiklis 5 sätestatud korda, ilma et see piiraks artikli 13 lõike 3 kohaldamist, ning
b)      kooskõlas komisjoni [1. märtsi 2004. aasta] määrusega (EÜ) nr 383/2004 [, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad nõukogu
määruse (EMÜ) nr 2081/92, mis puudutab tehnospetsifikaatide peamiste punktide kokkuvõtet, kohaldamiseks (ELT L 64, lk 16;
ELT eriväljaanne 03/43, lk 17)] koostatud spetsifikaadi kokkuvõte asendab artikli 5 lõike 3 punktis c osutatud koonddokumendi.
3.      Komisjon võib vajaduse korral vastu võtta muid üleminekusätteid artikli 15 lõikes 2 osutatud korras.”
Määruse nr 510/2006 artikli 19 kohaselt:
„Määrus (EMÜ) nr 2081/92 tühistatakse.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas III lisas esitatud vastavustabeliga.”

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Bayerischer Brauerbund on Saksa ühing, mille eesmärk on kaitsta Baieri õlletootjate ühiseid huve. Amtsgericht Müncheni sertifikaadi
põhjal pärineb ühingu põhikiri 7. detsembrist 1917. Bayerischer Brauerbund on järgmiste registreeritud kollektiivkaubamärkide
omanik: Genuine Bavarian Beer alates 1958. aastast, Bayrisch Bier ja Bayrisches Bier alates 1968. aastast ning Reinheitsgebot
seit 1516 Bayrisches Bier alates 1985. aastast.
Äriühing Bavaria on rahvusvahelisel turul tegutsev Madalmaade õlletootja. See äriühing, mis varem kandis nime „Firma Gebroeders
Swinkels”, hakkas 1925. aastast alates kasutama sõna „Bavaria” ning 1930. aastal sai sellest tema nime osa. Bavaria on olnud
ja on mitme sõna „Bavaria” sisaldava registreeritud sõna- ja kujutismärgi omanik. Registreerimisaastad on 1947, 1971, 1982,
1991, 1992 ja 1995. Saksamaal keelduti neist mõnedele kaubamärkidele kaitse andmisest aastatel 1973, 1992 ja 1993.
Nimetuse „Bayerisches Bier” kohta on sõlmitud kahepoolsed kokkuleped päritolutähiste, päritolunimetuste ning muude geograafiliste
tähiste kaitse kohta, mis on sõlmitud ühelt poolt Saksamaa Liitvabariigi ja teiselt poolt Prantsuse Vabariigi (1961), Itaalia
Vabariigi (1963), Kreeka Vabariigi (1964), Šveitsi Konföderatsiooni (1967) ja Hispaania Kuningriigi (1970) vahel.
Bayerischer Brauerbund esitas kokkuleppel kahe teise Baieri ühinguga 28. septembril 1993 Saksamaa valitsusele kaitstud geograafilise
tähise registreerimise taotluse, tuginedes määruse nr 2081/92 artikli 17 lõikele 1. Saksamaa valitsus teavitas 20. jaanuaril
1994 kõnealuse määruse artikli 17 lõike 1 alusel komisjoni kaitstud geograafilise tähise „Bayerisches Bier” registreerimise
taotlusest viidatud sättes ette nähtud lihtsustatud korra alusel.
Komisjon ja Saksamaa ametiasutused vahetasid toimiku täiendamiseks palju teavet ning toimiku täiendamine lõpetati 20. mail
1997. Lõplik spetsifikaat edastati komisjonile 28. märtsi 2000. aasta kirjaga.
Geograafiliste tähiste ja geograafiliste päritolunimetuste kaitse korralduskomitee arutas mitu korda komisjoni kahe määruse
eelnõude üle, millega nähti ette „Bayerisches Bier” registreerimine kaitstud geograafilise tähisena. Teiste sõnu „Bayerisches
Bier” või nende tõlget sisaldavate kaubamärkide olemasolu oli üks vaidlusküsimusi.
Kuna kõnealuses komitees ei saavutatud määruse nr 2081/92 artikli 15 teises lõigus ette nähtud häälteenamust, siis ei saanud
komitee oma arvamust määratud tähtaja jooksul esitada. Seega muutis komisjon oma viimase eelnõu nõukogu määruse ettepanekuks,
seejärel võttis nõukogu vastu määruse nr 1347/2001, millega „Bayerisches Bier” registreeriti kaitstud geograafilise tähisena,
kandes selle määruse nr 1107/96 lisas loetletud nimetuste hulka.
Pärast teistes liikmesriikides tehtud sarnaseid algatusi palus Bayerischer Brauerbund Landgericht Münchenil kohustada kostjat
loobuma ühe käesoleva kohtuotsuse punktis 20 mainitud kaubamärgi kaitsest. Tegemist oli nr 645 349 all registreeritud rahvusvahelise
kaubamärgiga, mis on Saksamaal kaitstud alates 28. aprillist 1995.
Landgericht München rahuldas Bayerischer Brauerbundi nõude kohtuotsusega, mille Oberlandesgericht München jättis apellatsioonimenetluses
jõusse. Bavaria esitas eelotsusetaotluse esitanud kohtule kassatsioonkaebuse.
Neil asjaoludel otsustas Bundesgerichtshof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.      Kas määruse […] nr 510/2006 artikli 14 lõiget 1 tuleb kohaldada juhul, kui kaitstav tähis on registreeritud […] määruse […]
nr 2081/92 […] artikli 17 kohast lihtsustatud korda kohaldades?
2.      a)      Juhul kui esimesele eelotsuse küsimusele vastatakse jaatavalt, siis millisest hetkest lähtudes tuleb hinnata kaitstud geograafilise
tähise vanemust määruse […] nr 510/2006 artikli 14 lõike 1 tähenduses?
b)      Juhul kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt, siis millise õigusnormi alusel tuleb lahendada vastuolu määruse […] nr 2081/92
artikli 17 kohases lihtsustatud korras registreeritud geograafilise tähise ja kaubamärgi vahel ning millel põhineb kaitstud
geograafilise tähise vanemus?
3.      Kas geograafilise tähise kaitset käsitlevaid siseriiklikke õigusnorme saab kohaldada juhul, kui tähis „Bayerisches Bier” (Baieri
õlu) vastab määruses […] nr 2081/92 ja määruses […] nr 510/2006 esitatud registreerimistingimustele, isegi kui määrus […]
nr 1347/2001 on kehtetu?”
Euroopa Kohtu president peatas 8. mai 2008. aasta otsusega käesoleva menetluse kuni otsuse tegemiseni kohtuasjas C‑343/07:
Bavaria ja Bavaria Italia (2. juuli 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑343/07: Bavaria ja Bavaria Italia; EKL 2009, lk I‑5491).
See kohtuasi põhines eelotsusetaotlusel, mille Corte d’appello di Torino (Itaalia) esitas kohtuvaidluse raames, mis puudutas
muu hulgas määruse nr 1347/2001 kehtivust ja milles poolteks olid samuti Bavaria ja Bayerischer Brauerbund.

Eelotsuse küsimused
Kõigepealt tuleb märkida, et kui esimene ja teine küsimus eeldavad, et määrus nr 1347/2001 on kehtiv, siis kolmas küsimus
tugineb selle kehtetuse eeldusele.
Järelikult tuleb kolmandat küsimust käsitleda enne esimest ja teist küsimust.

Kolmas küsimus
Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas määrus nr 1347/2001 on kehtiv ja kui ei, siis kas saab
sõltumata selle määruse võimalikust kehtetusest kohaldada geograafilise tähise kaitset käsitlevaid siseriiklikke õigusnorme
juhul, kui kaitstud geograafiline tähis „Bayerisches Bier” (Baieri õlu) vastab määruses nr 2081/92 ja määruses nr 510/2006
esitatud registreerimistingimustele.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et see küsimus esitati seoses samade määruse nr 1347/2001 kehtivust mõjutada võivate asjaoludega,
mille tõi esile Corte d’appello di Torino kohtuasjas, milles tehti eespool viidatud kohtuotsus Bavaria ja Bavaria Italia,
mis oli siis Euroopa Kohtu menetluses.
Kuna Euroopa Kohus vastas kõnealuses kohtuotsuses, et esitatud küsimuse kontrollimisel ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis võib
määruse nr 1347/2001 kehtivust mõjutada, puudub vajadus kolmandale küsimusele vastata.

Esimene ja teine küsimus
Esimese ja teise küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, uurib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult sisuliselt
sätte ja kuupäeva kohta, mis tuleb aluseks võtta, kui lahendatakse vastuolu kaitstud geograafilise tähisena määruse nr 2081/92
artikli 17 kohases lihtsustatud korras nõuetekohaselt registreeritud nimetuse ja sellise kaubamärgi vahel, mille registreerimise
taotlus esitati nii enne selle nimetuse registreerimist kui ka enne määruse nr 692/2003 jõustumist.
Määruse nr 510/2006 artikli 14 lõike 1 või määruse nr 2081/92 (muudetud määrusega nr 692/2003) artikli 14 lõike 1
ratione temporis
kohaldamatus põhikohtuasjas
Nii määruse nr 2081/92 artikli 14 lõike 1 esialgse versiooni kui ka määrusest nr 692/2003 tuleneva versiooni eesmärk ning
määruse nr 510/2006 artikli 14 lõike 1 eesmärk on lahendada vastuolu kaitstud geograafilise tähisena registreeritud nimetuse
ja sellise kaubamärgi vahel, mis vastab ühele vastavalt kas määruse nr 2081/92 artiklis 13 või määruse nr 510/2006 artiklis 13
nimetatud olukorrale ja puudutab sõltuvalt juhust sama kaubaliiki või -klassi.
Niisuguse vastuolu puhuks ette nähtud lahendus on keelduda asjaomase kaubamärgi registreerimisest või teise võimalusena tunnistada
registreeritud kaubamärk kehtetuks, kui see taotlus esitati pärast kuupäeva, mis nimetatud sätetega on vastavalt juhule ette
nähtud.
Niisiis tuleb vastavalt nii määruse nr 510/2006 artikli 14 lõikele 1 kui ka määruse nr 2081/92 artikli 14 lõike 1 versioonile,
mis pärineb määrusest nr 692/2003, lükata tagasi taotlus sellise kaubamärgi registreerimiseks või kaubamärk tuleb tunnistada
kehtetuks, kui kaubamärgi registreerimise taotlus on esitatud pärast komisjonile asjaomase nimetuse kaitstud geograafilise
tähisena registreerimise taotluse esitamise kuupäeva.
Sellegipoolest ei saa eelmises punktis viidatud sätteid kohaldada tagasiulatuvalt niisuguse vastuolu lahendamiseks, nagu on
põhikohtuasja aluseks, mis valitseb kaitstud geograafilise tähisena määruse nr 2081/92 artikli 17 kohases lihtsustatud korras
nõuetekohaselt registreeritud nimetuse ja sellise kaubamärgi vahel, mille registreerimistaotlus esitati enne määruse nr 692/2003
jõustumist.
Nimelt on väljakujunenud kohtupraktika kohaselt üldreeglina õiguskindluse põhimõttest tulenevalt keelatud liidu õigusakti
ajalise kohaldamise alguspunkti määrata õigusakti enda avaldamisest varasemaks ajaks, välja arvatud erandjuhtudel, kui taotletav
eesmärk seda nõuab ja tingimusel, et huvitatud isikute õiguspärane ootus on nõuetekohaselt tagatud. Liidu materiaalõigusnorme
tuleb sel puhul õiguskaitse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete järgimise tagamiseks tõlgendada nii, et need oleks enne
nende jõustumist tekkinud olukordade suhtes kohaldatavad üksnes siis, kui selline võimalus tuleneb selgelt nende sõnastusest,
eesmärgist või ülesehitusest (vt 24. septembri 2002. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑74/00 P ja C‑75/00 P: Falck ja Acciaierie
Bolzano
vs.
komisjon, EKL 2002, lk I‑7869, punkt 119 ja seal viidatud kohtupraktika).
Kuigi õiguskindluse põhimõttega on vastuolus see, et määrust kohaldatakse tagasiulatuvalt, sõltumata sellest, kas tagasiulatuv
kohaldamine on huvitatud isikule soodne või ebasoodne, on sama põhimõtte kohaselt nõutav ka see, et kõiki faktilisi olukordi
tuleb tavaliselt, välja arvatud juhul, kui ei ole selgelt öeldud vastupidist, hinnata nende tekkimise ajal kehtivaid õigusnorme
arvestades. Ehkki uus seadus kehtib nii vaid edaspidise suhtes, kohaldatakse seda ka varasema seaduse kehtivusajal tekkinud
olukordade tulevaste tagajärgede suhtes, välja arvatud erandite korral (vt 6. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑154/05:
Kersbergen-Lap ja Dams-Schipper, EKL 2006, lk I‑6249, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
Tuleb aga tõdeda, et asjaolud, mis põhjustasid vastuolu asjaomase nimetuse ja kaubamärgi vahel põhikohtuasjas, esinesid nii
enne määruse nr 510/2006 jõustumist kui ka enne määrust nr 2081/92 muutva määruse nr 692/2003 jõustumist. Vastuolu on nimelt
seotud asjaoluga, et ühelt poolt on nimetus „Bayerisches Bier” taotluse alusel, mille Saksamaa valitsus esitas komisjonile
20. jaanuaril 1994, määrusega nr 1347/2001 registreeritud kaitstud geograafilise tähisena määruses nr 2081/92 ette nähtud
lihtsustatud korras ja et teiselt poolt, kuna kaubamärgi Bavaria kohta on olemas rahvusvaheline registreering nr 645 349,
on sellel Saksamaal alates 28. aprillist 1995 prioriteediõigus.
Kuna määruse nr 692/2003 ja määruse nr 510/2006 sõnastusest, eesmärgist või ülesehitusest ega eelkõige eespool analüüsitud
sätetest ei nähtu, et neid tuleb pidada tagasiulatuvalt kehtivaks, tuleb tõdeda, et niisugust vastuolu, mis on tekkinud põhikohtuasjas
kõne all olevate kaitstud geograafilise tähise ja kaubamärgi vahel, peab reguleerima määruse nr 2081/92 artikli 14 lõige 1
selle esialgses versioonis.
Nimelt tuleb käesoleval juhul kindlaks määrata, kas siis, kui asjaomane kaubamärk Bavaria 1995. aastal registreeriti, oli
kaitstud geograafilisel tähisel Bayerisches Bier juba prioriteediõigus, mis võis õigustada selle kaubamärgi kehtetuks tunnistamist.
Sellele küsimusele tuleb vastus leida eeskirjade põhjal, mis reguleerisid vastuolu selle tekkimise ajal.
Siinkohal ei oma tähtsust see, et määruse nr 510/2006 põhjenduse 19 ja artikli 17 kohaselt saavad nimetused, mis on registreeritud
määruse nr 2081/92 alusel kaitstud geograafilise tähisena, määrusega nr 510/2006 kehtestatud kaitset.
Määruse nr 2081/92 artikli 14 lõike 1
ratione materiæ
kohaldatavus põhikohtuasjas
Kõigepealt tuleb meenutada, et määrusega nr 2081/92 kehtestatud süsteemi puhul võis nimetusi registreerida kas määruse artiklis 5
jj sätestatud tavakorra kohaselt või määruse artiklis 17 sätestatud lihtsustatud korra kohaselt. Kui tavakorra järgi registreeritud
nimetused olid loendatud määruse nr 2400/96 lisas, siis lihtsustatud korras registreeritud nimetused olid ära toodud määruse
nr 1107/96 lisas.
Põhikohtuasja aluseks olevat vastuolu reguleerib määruse nr 2081/92 artikli 14 lõige 1.
Nimelt on see artikli 14 lõige 1 ainus säte, mis reguleerib vastuolu nimetuse ja kaubamärgi registreerimise taotluse vahel,
kuna kõnealuse artikli lõiked 2 ja 3 puudutavad teistsuguseid olukordi.
Määruse nr 2081/92 artikli 14 lõikes 1 ette nähtud konfliktinormi kohaselt lükatakse asjaomane kaubamärgi registreerimise
taotlus tagasi või kui seda ei ole tehtud, siis tunnistatakse registreeritud kaubamärk kehtetuks, kui taotlus esitati pärast
kõnealuse määruse artikli 6 lõikes 2 sätestatud nimetuse avaldamise kuupäeva. Samuti lükatakse registreerimistaotlus tagasi
või tunnistatakse kaubamärk kehtetuks, kui taotlus esitati enne nimetuse avaldamist, kuid avaldamine leidis aset pärast kaubamärgi
registreerimist.
Seega näeb kõnealune konfliktinorm ette asjaomase kaubamärgi registreerimisest keeldumise põhjuse või täiendava võimalusena
kaubamärgi kehtetuks tunnistamise põhjuse, kusjuures selle konfliktinormi kohaldamisel aluseks võetav kuupäev on määruse nr 2081/92
artikli 6 lõikes 2 sätestatud avaldamise kuupäev.
Komisjoni väitel tähendab niisuguse aluseks võetava kuupäeva kehtestamine, et määruse nr 2081/92 artikli 14 lõige 1 ei ole
kohaldatav lihtsustatud korras registreeritud nimetuste suhtes, kuna selle määruse artikli 6 lõikes 2 ette nähtud avaldamiskuupäev
kehtib vaid registreerimise tavakorra puhul.
Selline tõlgendus ei ole vastuvõetav.
Nimelt esiteks viitab määruse nr 2081/92 artikli 14 lõige 1 päritolunimetustele ja geograafilistele tähistele, mis registreeritakse
„vastavalt käesolevale määrusele”, tegemata vahet kasutatud registreerimiskorra järgi.
Teiseks tuleb meenutada, et määruse nr 2081/92 artikli 17 eesmärk oli registreerida lihtsustatud korras nimetused, mis olid
liikmesriikides olemas ja mis olid juba õiguslikult kaitstud või kasutamisel kinnistunud, vastates samas selle määruse materiaalsetele
nõuetele.
Sellega seoses tuleb tõdeda, et määrusega nr 2081/92 ja eelkõige selle artikliga 17 kehtestatud süsteemiga sooviti anda lihtsustatud
korra alusel registreeritud nimetustele samatasemeline kaitse kui see, mille saavad nimetused, mille suhtes kohaldatakse registreerimise
tavakorda.
Lisaks, nagu tuleneb määruse nr 1107/96 põhjendusest 2 ja määruse nr 2400/96 põhjendusest 4, tähendab kas lihtsustatud korras
või tavakorras registreerimine seda, et asjaomased nimetused vastasid määruse nr 2081/92 nõuetele ja seega on nad kogu liidus
kaitstud.
Järelikult tuleb tõdeda, et määruse nr 2081/92 artikli 14 lõige 1 on kohaldatav ka vastuolude suhtes, mis hõlmavad kaitstud
geograafilise tähisena lihtsustatud korras registreeritud nimetusi.
Määruse nr 2081/92 artikli 14 lõike 1 raames aluseks võetav kuupäev vastuolu puhul, mis hõlmab kaitstud geograafilise tähisena
lihtsustatud korras registreeritud nimetusi
Tuleb tõdeda, et määruse nr 2081/92 artikli 14 lõikes 1 osutatud aluseks võetav kuupäev viitab selle määruse artikli 6 lõikes 2
sätestatud avaldamise kuupäevale, kuigi lihtsustatud korra raames ei olnud sellist avaldamist ette nähtud. Seega tuleb kindlaks
teha asjakohane kuupäev, mis tuleb aluseks võtta vastuolu puhul, mis hõlmab kaitstud geograafilise tähisena selle korra järgi
registreeritud nimetust.
Kuna määrusega nr 2081/92 kehtestatud süsteem on ühtne ja ammendav kaitsesüsteem (vt 8. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas
C‑478/07: Budĕjovický Budvar, EKL 2009, lk I‑7721, punktid 114 ja 115), tuleb seda eelnevaga seoses käsitada tervikliku süsteemina,
mis ei jäta liikmesriikidele võimalust täita lünka vastavalt nende siseriiklikule õigusele. Seega tuleb lahendus leida asjaomase
määruse ülesehituse ning asjaomase sätte ja määruse eesmärkide ning tulemuste põhjal, mida nendega saavutada on soovitud (vt
selle kohta 30. jaanuari 1974. aasta otsus kohtuasjas 159/73: Hannoversche Zucker, EKL 1974, lk 121, punkt 4).
Esiteks tuleb sellega seoses märkida, et tavakorra puhul on määruse nr 2081/92 artikli 14 lõikes 1 ette nähtud nimetuste kaitse
liidu tasemel, võrreldes konkureeriva kaubamärgiga, mis saab alguse enne nende nimetuste registreerimist.
Selle kuupäeva sidumine avaldamisega liidu tasemel, nagu on ette nähtud kõnealuse määruse artikli 6 lõikes 2, vastab neil
asjaoludel õiguskindluse põhimõtte nõuetele.
Lihtsustatud korras registreeritud nimetuste esimene avaldamine liidu tasemel oli aga nende registreeringu avaldamine.
Teiseks tuleb märkida, et määruse nr 2081/92 artikli 17 lõike 3 kohaselt võisid liikmesriigid säilitada lõike 1 kohaselt edastatud
nimetuste riikliku kaitse kuni asjakohase otsuse tegemiseni või registreerimiseni. Vastavalt määruse nr 1107/96 artiklile 1
kaitsti lisaga hõlmamata nimesid, mis on edastatud vastavalt artiklile 17, jätkuvalt siseriiklikul tasandil, kuni nende suhtes
otsusele jõuti.
Arvestades, et lihtsustatud korras registreeritavate nimetuste puhul säilitati riiklikku kaitset kuni nende registreerimiseni,
vastab nende nimetuste puhul selle registreeringu jõustumiskuupäeva määratlemine määruse nr 2081/92 artikli 14 lõike 1 kohase
kaitse jaoks aluseks võetava kuupäevana kõnealuse määrusega kehtestatud süsteemi ülesehitusele.
Lisaks, nagu tuleneb määrusest nr 1347/2001, mis puudutab põhikohtuasjas kõne all olevat kaitstud geograafilist tähist, on
registreeringu avaldamisteates märgitud ka selle registreeringu jõustumiskuupäev ning see vastab järelikult õiguskindluse
nõuetele.
Järelikult tuleb tõdeda, et mis puutub määruse nr 2081/92 artiklis 17 ette nähtud lihtsustatud korras registreeritud nimetustesse,
siis vastab registreeringu jõustumine nii määruse nr 2081/92 artikli 14 lõikes 1 sätestatud aluseks võetava kuupäeva eesmärgile
kui ka nimetatud määruse ülesehitusele.
Sellest järeldub, et kõnealune kuupäev tuleb võtta aluseks, et lahendada vastavalt määruse nr 2081/92 artikli 14 lõikele 1
vastuolu, mis hõlmab kaitstud geograafilise tähisena lihtsustatud korras registreeritud nimetust.
Eeltoodut arvesse võttes tuleb esimesele ja teisele küsimusele vastata, et määruse nr 2081/92 artikli 14 lõige 1 on kohaldatav
selleks, et lahendada vastuolu kaitstud geograafilise tähisena nimetatud määruse artiklis 17 ette nähtud lihtsustatud korras
nõuetekohaselt registreeritud nimetuse ja sellise kaubamärgi vahel, mis vastab ühele selle määruse artiklis 13 sätestatud
olukordadest ja puudutab sama liiki kaupa ning mille registreerimise taotlus esitati nii enne selle nimetuse registreerimist
kui ka enne määruse nr 692/2003 jõustumist. Kõnealuse nimetuse registreeringu jõustumise kuupäev on aluseks võetav kuupäev
artikli 14 lõike 1 tähenduses.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab
kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud,
ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste
kaitse kohta artikli 14 lõige 1 on kohaldatav selleks, et lahendada vastuolu kaitstud geograafilise tähisena nimetatud määruse
artiklis 17 ette nähtud lihtsustatud korras nõuetekohaselt registreeritud nimetuse ja sellise kaubamärgi vahel, mis vastab
ühele selle määruse artiklis 13 sätestatud olukordadest ja puudutab sama liiki kaupa ning mille registreerimise taotlus esitati
nii enne selle nimetuse registreerimist kui ka enne seda, kui jõustus nõukogu 8. aprilli 2003. aasta määrus nr 692/2003, millega
muudetakse määrust nr 2081/92. Kõnealuse nimetuse registreeringu jõustumise kuupäev on aluseks võetav kuupäev artikli 14 lõike 1
tähenduses.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.