CELEX: 62008TJ0181
Bendra užsienio ir saugumo politika
Ribojančiosios priemonės Mianmarui
Lėšų įšaldymas
Ieškinys dėl panaikinimo
Teisinis pagrindas pagal kartu EB 60 ir 301 straipsnius
Pareiga motyvuoti
Teisė į gynybą
Teisė į veiksmingą teisminę kontrolę
Teisė į nuosavybės apsaugą
Proporcingumas

Ginčo aplinkybės
1996 m. spalio 28 d. Tarybos, remiantis (ESS) J.2 straipsniu, priimta Bendrąja pozicija 96/635/BUSP dėl Birmos (Mianmaro)
(OL L 287, p. 1), kuri buvo pratęsta ir iš dalies pakeista, paskutinį kartą – 2000 m. balandžio 26 d. Tarybos bendrąja pozicija
2004/423/BUSP (OL L 125, p. 61; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 18 sk., 3 t., p. 132), kol buvo panaikinta ir pakeista
2003 m. balandžio 28 d. Bendrąja pozicija 2003/297/BUSP dėl Birmos (Mianmaro) (OL L 106, p. 36), galiojusia iki 2004 m. balandžio
26 d., Mianmaro Sąjungai buvo nustatytos tam tikros ribojančios priemonės. Pagal Bendrąją poziciją 2003/297/BUSP priimtas
ribojančias priemones Europos Sąjungos Taryba paliko galioti 2004 m. balandžio 26 d. Bendrojoje pozicijoje 2004/423/BUSP,
atnaujinančioje ribojančias priemones Birmai (Mianmarui) (OL L 125, p. 61; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 18 sk.,
3 t., p. 132), kurios buvo sustiprintos 2004 m. spalio 25 d. Tarybos bendrojoje pozicijoje 2004/730/BUSP dėl papildomų ribojančių
priemonių Birmai (Mianmarui), iš dalies keičiančioje Bendrąją poziciją 2004/423 (OL L 323, p. 17), iš dalies pakeistos 2005 m.
vasario 21 d. Bendrojoje pozicijoje 2005/149/BUSP, iš dalies keičiančioje Bendrąją poziciją 2004/423 (OL L 49, p. 37), pratęstos
bei iš dalies pakeistos 2005 m. balandžio 25 d. Tarybos bendrojoje pozicijoje 2005/340/BUSP, pratęsiančioje ribojančias priemones
Birmai (Mianmarui) ir iš dalies keičiančioje Bendrąją poziciją 2004/423 (OL L 108, p. 88).
Atsižvelgusi į esamą politinę padėtį Mianmare, Taryba pripažino, kad ribojančias priemones Mianmaro Sąjungai pagrįsta palikti
ir 2006 m. balandžio 27 d. priėmė Bendrąją poziciją 2006/318/BUSP, atnaujinančią ribojančias priemones Birmai (Mianmarui)
(OL L 116, p. 77). Konkrečiai kalbant, pagal ją draudžiama parduoti ar tiekti ginklus bei teikti techninę pagalbą, finansuoti
ir teikti finansinę paramą, susijusią su karine veikla, draudžiama eksportuoti įrangą, kuri gali būti panaudota vidaus represijoms.
Joje taip pat numatytas Mianmaro Sąjungos vyriausybės narių ir kitų su jais susijusių fizinių ar juridinių asmenų, subjektų
ar įstaigų lėšų bei ekonominių išteklių įšaldymas, taip pat draudimas šiems vyriausybės nariams ir fiziniams asmenims keliauti
valstybėse narėse ir draudimas teikti finansines paskolas ar kreditus Mianmaro Sąjungos valstybinėms įmonėms, įsigyti šias
įmones ar padidinti kapitalo dalį jose.
Atsižvelgiant į tai, kad žmogaus teisių padėtis Mianmare nepagerėjo ir nebuvo padaryta akivaizdi visa apimančio demokratizacijos
proceso pažanga, Bendrąja pozicija 2006/318 nustatytos ribojančios priemonės 2007 m. balandžio 23 d. Tarybos bendrąja pozicija
2007/248/BUSP, atnaujinančia ribojančias priemones Birmai (Mianmarui) (OL L 107, p. 8), kuria taip pat buvo pakeistas asmenų,
subjektų ir įstaigų, kuriems taikomos šios ribojančios priemonės, sąrašas, buvo pratęstos iki 2008 m. balandžio 30 dienos.
Atsižvelgdama į dabartinės padėties Mianmare rimtumą, Taryba manė, jog būtina daryti didesnį spaudimą kariniam režimui ir
priėmė 2007 m. lapkričio 19 d. Tarybos bendrąją pozicija 2007/750/BUSP, iš dalies keičiančią Bendrąją poziciją 2006/318 (OL L 308,
p. 1). Konkrečiau kalbant, ji priėmė naujas ribojančias priemones, visų pirma taikomas medienos ruošos, medienos, metalų ir
mineralų, brangakmenių ar pusbrangių akmenų kasybos pramonės šakose.
Visos šios priemonės pagal 2008 m. balandžio 29 d. Tarybos bendrąją poziciją 2008/349/BUSP, atnaujinančią ribojančias priemones
Birmai (Mianmarui) (OL L 116, p. 57), kuria taip pat buvo pakeistas asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomos šios ribojančios
priemonės, sąrašas, buvo pratęstos iki 2009 m. balandžio 30 dienos.
Bendrosios pozicijos 2006/318 5 straipsnis, iš dalies pakeistas Bendrąja pozicija 2007/750, susijęs su lėšų ir ekonominių
išteklių įšaldymu. Jo 1–3 dalyse numatyta:
„1.      Įšaldomos visos II priede išvardytiems <...> (Mianmaro) Vyriausybės nariams ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams
asmenims, subjektams ar organizacijoms priklausančios, jų valdomos, turimos ar kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
2.      II priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar organizacijoms arba jų naudai draudžiama tiesiogiai
ar netiesiogiai leisti naudotis lėšomis ar ekonominiais ištekliais.
3.      Kompetentinga institucija, esant, jos nuomone, tinkamoms sąlygoms, gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų ar ekonominių išteklių
įšaldymą arba leisti naudotis tam tikromis lėšomis ar ekonominiais ištekliais, po to, kai nusprendžia, kad tos lėšos ar ekonominiai
ištekliai yra:
a)      būtini siekiant patenkinti būtiniausius II priede išvardytų asmenų ir jų išlaikomų šeimos narių poreikius, įskaitant mokėjimus
už maisto produktus, nuomą arba hipoteką, vaistus ir gydymą, mokesčius, draudimo įmokas ir komunalines paslaugas;
b)      skirti išimtinai sumokėti pagrįstus profesinius mokesčius ir kompensuoti patirtas išlaidas, susijusias su teisinių paslaugų
teikimu;
c)      skirti išimtinai sumokėti mokesčius arba paslaugų mokesčius už kasdieninį įšaldytų lėšų arba ekonominių išteklių laikymą ar
tvarkymą;
d)      reikalingi ypatingoms išlaidoms, jei kompetentinga institucija kitoms kompetentingoms institucijoms ir Komisijai ne vėliau
kaip prieš dvi savaites iki leidimo suteikimo yra pranešusi motyvus, dėl kurių, jos nuomone, konkretus leidimas turėtų būti
suteiktas.“
Bendrosios pozicijos 2006/318, iš dalies pakeistos Bendrąja pozicija 2008/349, II priedo J antraštinėje dalyje „Asmenys, gaunantys
naudos iš vyriausybės ekonominės politikos, ir kiti su šia sistema susiję asmenys“ įrašyta ieškovo pavardė Pye Phyo Tay Za
ir identifikuojanti informacija „Tay Za sūnus“ (J1c punktas), jo tėvo pavardė Tay Za ir identifikuojanti informacija „Htoo
Trading Co.“ vykdantysis direktorius; „Htoo Construction Co.“ (J1a punktas) bei tėvo sutuoktinės (J1b) ir jo senelės iš tėvo
pusės (J1e) pavardės.
Pagal Bendrosios pozicijos 2006/318 9 straipsnio pirmą sakinį ji yra nuolat peržiūrima.
Siekdama užtikrinti, kad ūkio subjektai visose valstybėse narėse vienodai taikytų bendrosiose pozicijose numatytas ir į EB sutarties
taikymo sritį patenkančias ribojančias priemones, Taryba priėmė jas Europos Bendrijos lygiu įgyvendinančius aktus.
Taigi 2008 m. vasario 25 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 194/2008 dėl ribojančių priemonių Birmai (Mianmarui) atnaujininimo
ir sustiprinimo, panaikinančiu Reglamentą (EB) Nr. 817/2006 (OL L 66, p. 1, toliau – ginčijamas reglamentas) buvo įgyvendintos
tam tikros bendrosiose pozicijose 2006/318 ir 2007/750 numatytos ribojančios priemonės. Šis reglamentas, kurio teisinis pagrindas
yra EB 60 ir 301 straipsniai, pagal jo 23 straipsnį įsigaliojo paskelbimo
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
dieną, t. y. 2008 m. kovo 10 dieną. Prie ginčijamo reglamento pridėti asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomos ribojančios
priemonės, sąrašai buvo pakeisti 2008 m. balandžio 29 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 385/2008, iš dalies keičiančiu Reglamentą
Nr. 194/2008 (OL L 116, p. 5).
Ginčijamo reglamento 11–14 straipsniais reglamentuojamas lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas.
Ginčijamo reglamento 11 straipsnyje numatyta:
„1. Visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, priklausantys VI priede išvardytiems <...> (Mianmaro) Vyriausybės nariams ir su
jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms, arba jų valdomi, laikomi ar kontroliuojami, yra
įšaldomi.
2. Lėšos ar ekonominiai ištekliai negali būti tiesiogiai ar netiesiogiai perduoti naudotis VI priede išvardytiems fiziniams
ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms arba jų naudai.
<...>“
Pagal ginčijamo reglamento 13 straipsnio 1 dalį valstybių narių kompetentingos institucijos gali išduoti leidimą išlaisvinti
tam tikras įšaldytas lėšas ar ekonominius išteklius arba sudaryti sąlygas naudotis tam tikromis lėšomis ar ekonominiais ištekliais
tokiomis sąlygomis, kurias šios institucijos laiko tinkamomis, jei nustatoma, kad šios lėšos ar ekonominiai ištekliai yra:
„a)      būtini VI priede išvardytų asmenų ir jų išlaikomų šeimos narių pagrindiniams poreikiams tenkinti, pavyzdžiui, apmokėti išlaidoms,
susijusioms su maisto produktais, nuoma arba hipoteka, vaistais, medicininiu gydymu, mokesčiais, draudimo įmokomis ir mokesčiais
už komunalines paslaugas;
b)      skirti išimtinai pagrįstiems profesiniams mokesčiams sumokėti ir patirtoms išlaidoms, susijusioms su teisinių paslaugų teikimu,
kompensuoti;
c)      skirti išimtinai mokesčiams arba aptarnavimo mokesčiams už kasdieninį įšaldytų lėšų arba ekonominių išteklių laikymą ar tvarkymą
sumokėti;
d)      būtini nenumatytoms išlaidoms padengti, su sąlyga, kad atitinkama valstybė narė ne vėliau kaip prieš dvi savaites iki tokio
leidimo išdavimo pranešė kitoms valstybėms narėms ir Komisijai, kokiu pagrindu remdamasi ji mano, kad reikia išduoti konkretų
leidimą.“
Ginčijamo reglamento VI priedas, iš dalies pakeistas Reglamentu Nr. 385/2008, pavadintas „<...> Mianmaro vyriausybės narių
ir su jais susijusių 11 straipsnyje nurodytų asmenų, subjektų ir įstaigų sąrašas“.
Ginčijamo reglamento VI priedo, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 385/2008, J antraštinėje dalyje „Asmenys, gaunantys naudos
iš vyriausybės ekonominės politikos“ įrašyta ieškovo pavardė Pye Phyo Tay Za ir identifikuojanti informacija „Tay Za sūnus“
(J1c punktas), jo tėvo pavardė Tay Za ir identifikuojanti informacija „Htoo Trading Co“ vykdantysis direktorius; „Htoo Construction
Co.“ (J1a punktas) bei tėvo sutuoktinės (J1b) ir senelės iš tėvo pusės (J1e) pavardės.
Pagal su ginčijamo reglamento VI priedu susijusios informacijos teikimo tvarką šio reglamento 18 straipsnio 2 dalyje numatyta,
jog turi būti skelbiamas pranešimas.
2008 m. kovo 11 d. buvo paskelbtas pranešimas asmenims ir subjektams, išvardytiems sąrašuose, nurodytuose Reglamento Nr. 194/2008
7, 11 ir 15 straipsniuose (OL C 65, p. 12).
Šiame pranešime Taryba konkrečiai nustatė, kad ginčijamo reglamento VI priede išvardyti asmenys ir subjektai yra:
„a) <...> Mianmaro Vyriausybės nariai; arba
b) su jais susiję fiziniai ar juridiniai asmenys, subjektai ar įstaigos.“
Be to, Taryba nurodo, jog ginčijamame reglamente numatyta, kad „įšaldomos visos lėšos, kitas finansinis turtas ir ekonominiai
ištekliai, priklausantys VI priede išvardytiems asmenims, grupėms ir subjektams, ir jie tiesiogiai ar netiesiogiai negalės
naudotis jokiomis lėšomis, kitu finansiniu turtu ir ekonominiais ištekliais“.
Be to, Taryba atkreipia suinteresuotųjų asmenų ir subjektų dėmesį į tai, jog jie gali pateikti paraišką atitinkamos valstybės
narės kompetentingoms institucijoms, kad gautų leidimą naudotis įšaldytomis lėšomis pagrindiniams poreikiams tenkinti arba
tam tikriems mokėjimams atlikti, kaip numatyta ginčijamo reglamento 13 straipsnyje.
Be to, Taryba primena, jog suinteresuotieji asmenys ir subjektai gali bet kuriuo metu pateikti Tarybai prašymą kartu su pagrindžiančiais
dokumentais, kad sprendimas įtraukti juos į aukščiau minėtus sąrašus ir palikti juose būtų persvarstytas ir kad šie prašymai
bus svarstomi juos gavus.
Taip pat Taryba pabrėžia, kad ji reguliariai peržiūri sąrašus, kaip numatyta Bendrosios pozicijos 2006/318 9 straipsnyje.
Galiausiai, Taryba nurodo galimybę pateikti ieškinį dėl jos sprendimo Pirmosios instancijos teismui (dabar – Bendrasis Teismas).
Ieškovui pirmą kartą Tarybos priimtos ribojančios priemonės buvo taikomos pagal 2003 m. gruodžio 22 d. Sprendimą 2003/907/BUSP,
kuriuo įgyvendinama Bendroji pozicija 2003/297 (OL L 340, p. 81), ir pagal 2003 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamentą (EB)
Nr. 2297/2003, iš dalies keičiantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1081/2000 dėl įrangos, kuri gali būti panaudota vidinėms represijoms
ar teroristiniams tikslams, pardavimo, tiekimo ir eksporto į Birmą (Mianmarą) uždraudimo ir asmenų, kurie šioje šalyje yra
susiję su svarbiomis vyriausybinėmis funkcijomis, lėšų įšaldymo (OL L 340, p. 37). Pagal Sprendimo 2003/907 2 straipsnį jis
įsigaliojo jo priėmimo dieną. Reglamentas Nr. 2297/2003 įsigaliojo 2003 m. gruodžio mėnesį.
Nuo šių datų ieškovui nuolat buvo taikomos Mianmaro Sąjungai nustatytos ribojančios priemonės.
2008 m. gegužės 15 d. laišku ieškovas kreipėsi į Tarybą prašydamas pateikti jam įrodymus, pagrindžiančius jo pavardės įrašymą
į ginčijamo reglamento VI priedo sąrašą, ir išbraukti jo pavardę iš šio sąrašo. Taryba atsakė 2008 m. birželio 26 d. laišku.

Procesas ir šalių reikalavimai
Ieškovas pareiškė šį ieškinį, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2008 m. gegužės 16 dieną.
Atitinkamai 2008 m. rugpjūčio 11 ir 20 d. Teismo kanceliarijai pateiktais dokumentais Europos Bendrijų Komisija ir Jungtinė
Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė paprašė leisti įstoti į šią bylą palaikyti Tarybos reikalavimų. 2008 m.
lapkričio 5 d. nutartimi Teismo aštuntosios kolegijos pirmininkas, išklausęs šalis, patenkino prašymus įstoti į bylą.
Komisija ir Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė pateikė savo įstojimo į bylas paaiškinimus atitinkamai
2008 m. gruodžio 18 ir 19 dienomis. 2009 m. vasario 23 d. Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu ieškovas pateikė savo pastabas
dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės įstojimo į bylą paaiškinimo.
Susipažinęs su teisėjo pranešėjo pranešimu, Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir, taikydamas
proceso organizavimo priemones pagal savo Procedūros reglamento 64 straipsnį, Tarybai nurodė pateikti 2008 m. birželio 26 d.
laišką. Taryba šį prašymą įvykdė 2009 m. gegužės 25 dieną.
Per 2009 m. liepos 8 d. posėdį išklausytos žodinės šalių pastabos ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.
Ieškinyje ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti visą ginčijamą reglamentą ar tiek, kiek jis susijęs su ieškovu,
–        priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
Per posėdį ieškovas paprašė leisti priderinti jo pirmąjį reikalavimą atsižvelgiant į tai, kad buvo priimtas 2009 m. balandžio
28 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 353/2009, iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 194/2008 (OL L 108, p. 20),
nes juo pakeičiamas ginčijamo reglamento VI priedas, kiek jis susijęs su ieškovu, o kitos šalys šiam prašymui neprieštaravo.
Be to, atsakydamas Bendrajam Teismui ieškovas nurodė, kad jis nebeprašo panaikinti viso ginčijamo reglamento, kaip buvo prašęs
ieškinyje, o tik su juo susijusią jo dalį. Šis ieškovo prašymas, kitų šalių sutikimas bei pareiškimas buvo įrašyti į posėdžio
protokolą.
Taryba Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė Bendrojo Teismo prašo atmesti ieškinį.
Komisija Bendrojo Teismo prašo atmesti ieškinį ir priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
1.
Dėl ginčijamo reglamento VI priedo pakeitimo Reglamentu Nr. 353/2009 procesinių pasekmių
2009 m. balandžio 27 d. Tarybai priėmus Bendrąją poziciją 2009/351/BUSP, atnaujinančią ribojančias priemones Birmai (Mianmarui)
(OL L 108, p. 54), iš dalies pakeitusią Bendrosios pozicijos 2006/318 II priedą, ginčijamo reglamento VI priedas buvo iš dalies
pakeistas Reglamentu Nr. 353/2009 po šio ieškinio pateikimo. Per posėdį ieškovas paprašė leisti priderinti pirmąjį reikalavimą
atsižvelgiant į tai, jog buvo priimtas Reglamentas Nr. 353/2009, nes juo pakeičiamas ginčijamo reglamento VI priedas, kiek
jis susijęs su ieškovu.
Šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad šis ieškovo prašymas nekeičia jo ieškinyje nurodyto reikalavimo panaikinti ginčijamą reglamentą
tiek, kiek jis yra su juo susijęs. Šią bylą reikia atskirti nuo bylos, kurioje buvo priimtas 2008 m. spalio 23 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimas
People’s Mojahedin Organization of Iran prieš Tarybą
(T–256/07, Rink. p. II–3019, 45–48 punktai), kurią per posėdį nurodė ieškovas. Iš tikrųjų šioje byloje ieškovo iš pradžių
ginčytas sprendimas vykstant teismo procesui buvo panaikintas ir pakeistas kitu sprendimu. Nagrinėjamu atveju ginčijamas reglamentas,
kurį ieškovas iš pradžių apskundė, pateikus ieškinį nebuvo panaikintas. Tik ginčijamo reglamento VI priedas buvo pakeistas,
nepakeičiant su ieškovu susijusių duomenų. Iš tikrųjų ginčijamo reglamento VI priede iki jo pakeitimo Reglamentu Nr. 353/2009
nurodyti su ieškovu susiję duomenys buvo visiškai pakartoti iš dalies pakeistame ginčijamo reglamento VI priede. Todėl ieškinio
dalyku lieka tas pats teisės aktas.
Kadangi tai, jog Komisija priėmė Reglamentą Nr. 353/2009, yra faktinė aplinkybė, kuri tapo žinoma vykstant procesui, ieškovas
galėjo pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį teisėtai pagrįsti šia aplinkybe pagrindus, kuriais remiasi savo ieškinyje.
Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad, net jei vykstant procesui ginčijamas reglamentas būtų buvęs pakeistas reglamentu dėl
to paties dalyko, vis tiek ieškovui būtų leista priderinti savo reikalavimus ir pagrindus (šiuo klausimu žr. 38 punkte minėto
Sprendimo
People’s Mojahedin Organization of Iran prieš Tarybą
45–48 punktus ir nurodytą teismų praktiką).
Todėl reikia pripažinti, kad nagrinėjamu atveju ieškiniu prašoma panaikinti ginčijamą reglamentą, iš dalies pakeistą Reglamentu
Nr. 353/2009, tiek, kiek jis susijęs su ieškovu.
2.
Dėl esmės
Siekdamas pagrįsti pirmąjį reikalavimą, ieškovas visų pirma nurodo, kad ginčijamas reglamentas neturi teisinio pagrindo. Be
to, jis mano, jog Taryba nesilaikė su ginčijamu reglamentu susijusios motyvavimo pareigos. Jis teigia, kad Taryba pažeidė
jo pagrindines teises ir proporcingumo principą. Dublike ieškovas taip pat nurodė teisės principų, konkrečiau kalbant, nekaltumo
prezumpcijos, pažeidimą dėl turto įšaldymo baudžiamojo pobūdžio ir teisinio saugumo principo pažeidimą.

Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su ginčijamo reglamento teisinio pagrindo nebuvimu
Šalių argumentai
Ieškovas nurodo, kad Bendrija ir jos institucijos gali veikti tik EB sutartyje numatytos kompetencijos ribose. Jo nuomone,
EB 60 straipsnis ir 301 straipsnis nėra pakankamas ginčijamo reglamento teisinis pagrindas tiek, kiek jis taikytinas ieškovui.
Ieškovo nuomone, Bendrija neturi jokios aiškios kompetencijos numatyti kapitalo judėjimo ir mokėjimų apribojimų. EB 60 ir
301 straipsniai yra specialios nuostatos, kurios tiesiogiai taikomos situacijose, kai gali būti manoma, jog Bendrijai reikia
imtis veiksmų, kad būtų įgyvendinta bendra užsienio ir saugumo politika.
Ieškovas priduria, kad pagal EB 60 ir 301 straipsnius Bendrijai suteikiama kompetencija priimti ribojančias priemones su trečiosios
šalies vyriausybės aparatą realiai kontroliuojančiais asmenimis bei subjektais susijusių subjektų ir asmenų bei ekonominę
paramą jiems teikiančiųjų atžvilgiu. Tačiau pagal šias nuostatas neleidžiama nustatyti ribojančių priemonių, jei tarp suinteresuotojo
asmens ar subjekto ir trečiosios valstybės teritorijos ar valdančiojo režimo nėra pakankamo ryšio. Būtinas glaudus ryšys tarp
tam tikro asmens ir šią valstybę valdančio režimo.
Ieškovas nurodo, kad jis nėra nei Mianmaro vyriausybės narys, nei su ja susijęs asmuo. Jis teigia, jog negauna jokios naudos
iš minėtos vyriausybės administracijos ir netrukdo nacionaliniam susitaikymo procesui, gerbia žmogaus teises ir Mianmaro demokratijos
procesą. Ieškovas priduria, kad neturi ryšių su Mianmaro kariniu režimu. Jis pažymi, jog yra studentas ir niekada niekaip
nebuvo įtrauktas ar susijęs su šiuo kariniu režimu.
2008 m. rugsėjo 3 d. Sprendime
Kadi ir Al Barakaat International Foundation prieš Tarybą ir Komisiją
(C‑402/05 P ir C‑415/05 P, Rink. p. I‑6351, toliau – Sprendimas
Kadi
) Teisingumo Teismas nusprendė, jog EB 60 ir 301 straipsniais institucijoms nesuteikiama kompetencija įšaldyti asmenų lėšas,
jei nėra jokio ryšio su trečiąją šalį valdančiu režimu. Nustatyti ribojančias priemones asmenims trečiojoje šalyje leidžiama
tik jei šie asmenys yra šios šalies vadovai, su vadovais susiję ar jų kontroliuojami asmenys. Be to, nepakanka, kad nagrinėjamos
ribojančios priemonės būtų taikomos trečiojoje šalyje esantiems ar kitaip su jais susijusiems asmenims ar subjektams.
Aplinkybė, kad ieškovas yra asmens, kurį Taryba laiko gavusiu naudos iš Mianmaro karinio režimo, sūnus, jo nesusieja, kaip
reikalaujama, su šiuo režimu. Be to, aplinkybė, jog dvejus metus jis buvo dviejų jo tėvo bendrovių Singapūre akcininkas, neįrodo,
kad jis pasinaudojo kokia nors nauda, kurią jo tėvo bendrovės gavo iš Mianmaro karinio režimo. Jis ir jo tėvas negavo jokios
naudos iš šio režimo.
Ieškovas taip pat ginčija pagal EB 60 ir 301 straipsnius nustatytų ribojančių priemonių skubumą ir būtinumą. Jis teigia, jog
pagal šias nuostatas asmeniui taikomų ribojančių priemonių negalima laikyti „būtinomis skubiomis priemonėmis“ tik todėl, kad
šis galėjo turėti tiesioginės ar netiesioginės naudos iš jo tėvo bendrovių, kurios įtariamos ją gavusios. Ieškovo nuomone,
nustatant finansines sankcijas reikia, kad jos būtų būtinos atsižvelgiant ne tik į bendrą situaciją šalyje, bet ir į asmens,
kuriam taikomos aptariamos ribojančios priemonės, konkrečią situaciją (2007 m. sausio 31 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Minin prieš Komisiją
, T‑362/04, Rink. p. II‑2003, 72–74 punktai).
Galiausiai, ieškovo nuomone, EB 60 ir 301 straipsniai neturėjo būti aiškinami plačiai, kad nekiltų klausimų dėl ES sutarties
pirmojo ir antrojo ramsčių atskyrimo ir nebūtų pažeista teisės taisyklė, pagal kurią viršvalstybinių institucijų kompetencija
nustatyti asmenims sankcijas turi būti aiškinama siaurai.
Taryba, palaikoma Komisijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės, nesutinka su ieškovo argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirmu ieškinio pagrindu ieškovas ginčija, kad EB 60 ir 301 straipsniai yra pakankamas teisinis pagrindas siekiant priimti
ginčijamą reglamentą. Iš esmės jis nurodo, kad šios nuostatos turi būti aiškinamos siaurai, taigi jomis negalima pasinaudoti
siekiant priimti ribojančias priemones, taikomas su Mianmaro kariniu režimu nesusijusiems asmenims. Jo nuomone, vien aplinkybės,
kad jis yra savo tėvo sūnus, nepakanka būtinam ryšiui su šiuo režimu pagrįsti pagal EB 60 ir 301 straipsnius. Be to, jo turto
įšaldymas nėra „būtina skubi priemonė“ šių straipsnių prasme.
Reikia priminti, jog pagal nusistovėjusią teismų praktiką teisinio pagrindo Bendrijos teisės aktui parinkimas turi būti grindžiamas
objektyviais kriterijais, kuriems gali būti taikoma teisminė kontrolė ir kuriems, be kita ko, priskirtinas teisės akto tikslas
ir turinys (žr. 2007 m. spalio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Tarybą
, C–440/05, Rink. p. I–9097, 61 punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Taip pat reikia pažymėti, kad vadovaudamasi EB 60 straipsnio 1 dalimi Taryba gali EB 301 straipsnyje nustatyta tvarka atitinkamų
trečiųjų šalių atžvilgiu imtis reikalingų neatidėliotinų priemonių, taikomų kapitalo judėjimui ir mokėjimams. EB 301 straipsnyje
tiesiogiai numatyta galimybė Bendrijai visiškai nutraukti arba iš dalies apriboti ekonominius santykius su viena ar keletu
trečiųjų šalių.
Todėl, kaip matyti iš EB 60 ir 301 straipsnių formuluočių, būtinos skubios priemonės, dėl kurių sprendžiama remiantis šiomis
nuostatomis, turi būti priimtos trečiosios valstybės atžvilgiu.
Visų pirma reikia nagrinėti, ar ieškovo lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymo pagal ginčijamą reglamentą priemonė yra priimta
trečiosios šalies atžvilgiu.
Pirma, konstatuotina, jog ginčijamo reglamento tikslas yra atnaujinti ir sustiprinti Mianmaro Sąjungai nustatytas ribojančias
priemones. Iš tikrųjų iš ginčijamo reglamento 6 konstatuojamosios dalies matyti, kad Taryba ir tarptautinės bendruomenės nariai
jau daugiau kaip dešimtmetį iki ginčijamo reglamento priėmimo ne kartą smerkė Mianmaro karinio režimo vykdomą politiką, visų
pirma pagrindinių teisių suvaržymus, ir, atsižvelgiant į šio režimo vykdomus užsitęsusius nuolatinius sunkius pagrindinių
žmogaus teisių pažeidimus, Tarybos priimtomis ribojančiomis priemonėmis siekiama skatinti pagarbą pagrindinėms žmogaus teisėms
ir tokiu būdu padėti apsaugoti visuomenės moralę.
Todėl ginčijamas reglamentas yra aiškiai priimtas trečiosios šalies, t. y. Miamaro Sąjungos, atžvilgiu.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad ši byla skiriasi nuo bylos, kurioje buvo priimtas šio sprendimo 47 punkte minėtas sprendimas
Kadi
. Iš tikrųjų į EB 60 ir 301 straipsnių taikymo sritį nepatenka reglamente numatytos ribojančios priemonės, kurios buvo nagrinėjamos
toje byloje, t. y. 2002 m. gegužės 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 881/2002, nustatantis tam tikras specialias ribojančias
priemones, taikomas tam tikriems asmenims ir subjektams, susijusiems su Usama bin Ladenu, Al–Qaida tinklu ir Talibanu, ir
panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 467/2001, uždraudžiantį tam tikrų prekių ir paslaugų eksportą į Afganistaną, sustiprinantį
skrydžių uždraudimą ir pratęsiantį Afganistano Talibano lėšų ir kitų finansinių išteklių įšaldymą (OL L 139, p. 9; 2004 m.
specialusis leidimas lietuvių k., 18 sk., 1 t., p. 194), kuris skirtas tiesiogiai Usamai bin Ladenui, Al–Qaida tinklui ir
su jais susijusiems asmenims ir todėl priimtas nesant jokio ryšio su trečiajai šaliai vadovaujančiu režimu (šio sprendimo
47 punkte minėto sprendimo
Kadi
167 punktas).
Antra, svarbu pažymėti, jog tam, kad būtų tenkinami EB 60 ir 301 straipsnių reikalavimai, konkrečiai ieškovui taikomos ribojančios
priemonės, t. y. jo lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas, turi būti ribojančios priemonės, priimtos trečiosios šalies atžvilgiu.
Šiuo klausimu reikia priminti, jog pagal teismų praktiką „trečiųjų šalių“ sąvoka EB 60 ir 301 straipsnių prasme gali apimti
tokios šalies vadovus ir su šiais vadovais susijusius arba tiesiogiai ar netiesiogiai jų kontroliuojamus privačius asmenis
ir subjektus (47 punkte minėto sprendimo
Kadi
166 punktas). Atitinkamas privatus asmuo ir aptariamas režimas turi būti pakankamai susiję, kad jis būtų laikomas su trečiosios
šalies vadovais susijusiu asmeniu.
Ieškovas įrašytas į Reglamentu Nr. 353/2009 iš dalies pakeisto ginčijamo reglamento VI priedo sąrašą, kuriame nurodomos Mianmaro
vyriausybės narių pavardės ir su jais susiję asmenys, subjektai ir įstaigos. Taip pat aišku, kad ieškovas nėra Mianmaro vyriausybės
narys. Vadinasi, Taryba jį įtraukė į sarašą kaip su šia vyriausybe susijusį asmenį.
Iš to darytina išvada, kad, atsižvelgiant į šio sprendimo 61 punkte cituotą teismo praktiką, reikia išnagrinėti, ar ieškovas
yra pakankamai susijęs su Mianmaro vadovais.
Nagrinėjamu atveju ieškovo pavardė yra iš dalies Reglamentu Nr. 353/2009 pakeisto ginčijamo reglamento VI priedo J antraštinėje
dalyje tarp asmenų, gaunančių naudos iš Mianmaro vyriausybės ekonominės politikos ir kitų su šios šalies režimu susijusių
asmenų pavardžių. Jis nurodytas kaip Tay Za, kurio pavardė taip pat nurodyta šioje antraštinėje dalyje ir kuris apibūdintas
kaip
Htoo Trading Co.
ir
Htoo Construction Co.
įmonių vykdantysis direktorius, sūnus.
Reikia pažymėti, jog Taryba ginčijamo reglamento motyvuojamojoje dalyje nenurodo, kad ieškovas yra tiesiogiai susijęs su Mianmaro
vyriausybe. Ji nurodo, jog ieškovas yra susijęs su šiuo režimu, nes tarp jo ir šio režimo egzistuoja netiesioginis ryšys.
Iš ginčijamo reglamento matyti, kad šis ryšys tarp ieškovo ir aptariamo režimo atsirado dėl jo tėvo užimamų
Htoo Trading Co.
ir
Htoo Construction Co.
įmonių vykdančiojo direktoriaus pareigų, dėl ko daroma prielaida, kad ieškovas gauna naudos.
Taip pat konstatuotina, kad Taryba teisingai manė, kad Mianmaro karinio režimo svarbių įmonių vadovai, kaip, pavyzdžiui, ieškovo
tėvas,
Htoo Trading Co.
ir
Htoo Construction Co.
įmonių vykdantysis direktorius, gali būti laikomi su šiuo režimu susijusiais asmenimis. Iš tikrųjų Mianmare šių įmonių komercinė
veikla negali klestėti be režimo prielankumo. Būdami šių įmonių vadovai dėl savo pareigų jie gauna naudos iš šios šalies ekonominės
politikos. Todėl šių įmonių vadovai yra glaudžiai susiję su kariniu režimu.
Dėl šių vadovų šeimų narių pažymėtina, jog preziumuojama, kad jie gauna naudos iš šių vadovų užimamų pareigų, ir todėl nėra
kliūčių manyti, jog jie taip pat gauna naudos iš vyriausybės ekonominės politikos.
Vis dėlto prezumpcija, kad trečiosios šalies svarbių įmonių vadovų šeimos nariai taip pat gauna naudos iš šios šalies vyriausybės
ekonominės politikos, gali būti paneigta, jei ieškovui pavyksta įrodyti, jog jis nėra glaudžiai susijęs su vadovu, kuris yra
jo šeimos narys.
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, jog ieškovas neįrodė, kad jis atsiskyrė nuo savo tėvo, ir todėl jo tėvo kaip svarbios įmonės
vadovo pozicija nebeleido jam gauti naudos iš Mianmaro vyriausybės ekonominės politikos. Aišku, per posėdį ieškovas tvirtino,
kad nuo trylikos metų jis kartu su savo motina gyveno Singapūre, jog niekada nedirbo pas savo tėvą ir kad neturėjo Mianmaro
bendrovių akcijų. Vis dėlto jis nepaaiškino, iš kur lėšos, kurios jam leido būti dviejų jo tėvo Singapūre 2005 m. ir 2007 m.
įsteigtų bendrovių akcininku.
Be to, pagal EB 301 straipsnį Bendrija gali imtis veiksmų, kuriais gali būti visiškai nutraukiami ekonominiai santykiai su
trečiąja šalimi. Dėl to Taryba gali imtis reikalingų neatidėliotinų priemonių, taikomų kapitalo judėjimui ir mokėjimams, kad
galėtų įgyvendinti šiuos veiksmus vadovaudamasi EB 60 straipsniu. Bendras prekybos embargas trečiosios šalies atžvilgiu būtų
taikomas visiems asmenims Mianmare, o ne tik tiems, kurie dėl savo asmeninės padėties šioje šalyje gauna naudos iš karinio
režimo vykdomos ekonominės politikos. Šioje byloje,
a fortiori
, turi būti nuspręsta, jog ribojančios priemonės, kaip tikslinės ir atrankinės sankcijos, taikomos tam tikrų kategorijų asmenims,
kuriuos Taryba laiko susijusiais su aptariamu režimu, įskaitant ir svarbių atitinkamos trečiosios šalies įmonių vadovų šeimų
narius, patenka į EB 60 ir 301 straipsnių taikymo sritį.
Toks aiškinimas taip pat atitinka humanitarinio pobūdžio klausimus, susijusius su bendrais prekybos embargais. Iš tikrųjų
nustačius tikslines sankcijas asmenims, susijusiems su aptariamu režimu, o ne bendrą prekybos embargą, gali būti sumažintos
šios šalies civilių gyventojų patiriamos kančios.
Be to, reikia pažymėti, kad šeimos narių įtraukimas į asmenų, kuriems taikomos Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios
priemonės, kategorijas pagrįstas veiksmingumo siekiu. Iš tikrųjų tiek, kiek EB 60 ir 301 straipsniuose numatyta Bendrijos
kompetencija nustatyti ribojančias ekonominio pobūdžio priemones, siekiant įgyvendinti veiksmus, dėl kurių nuspręsta vykdant
bendros užsienio ir saugumo politiką, jais išreiškiamas netiesioginis juos pagrindžiantis tikslas, t. y. leisti priimti tokias
priemones veiksmingai panaudojant Bendrijos instrumentą (47 punkte minėto Sprendimo
Kadi
226 punktas). Svarbių įmonių vadovų šeimos narių įtraukimas užkerta kelią apeiti aptariamas ribojančias priemones perduodant
šių vadovų turtą jų šeimų nariams.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, darytina išvada, kad nagrinėjamu atveju EB 60 ir 301 straipsnių prasme ieškovas yra pakankamai
susijęs su Mianmaro kariniu režimu. Vadinasi, konkrečiai ieškovui taikytinos ribojančios priemonės gali būti laikomos priimtomis
trečiosios šalies atžvilgiu.
Antra, dėl ieškovo argumento, kad lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas nėra „būtina skubi priemonė“ EB 60 ir 301 straipsnių
prasme, pažymėtina, jog ieškovas rėmėsi Sprendimu
Minin prieš Komisiją
(minėtas 49 punkte, 72–74 punktai), kuriame nagrinėjamos ribojančios priemonės Liberijos atžvilgiu, konkrečiai taikomos Charles
Taylor ir jo sąjungininkams. Ieškovo nuomone, nustatant finansines sankcijas reikia, kad jos būtų būtinos ne tik atsižvelgiant
į bendrą situaciją šalyje, bet ir išnagrinėjus konkrečią asmens, kuriam taikomos šios ribojančios priemonės, padėtį.
Tačiau 49 punkte minėtame Sprendime
Minin prieš Komisiją
Bendrasis Teismas nepateikė savo nuomonės dėl būtinų skubių priemonių EB 60 ir 301 straipsnių prasme. Jis tik patikrino,
ar skirtos sankcijos buvo pakankamai susijusios su tam tikros šalies teritorija ar šią šalį valdančiu režimu, ir išnagrinėjo,
ar šios Charles Taylor, kuris priimant šioje byloje nagrinėtą reglamentą jau buvo pašalintas iš Liberijos prezidento pareigų,
sąjungininkui taikomomis sankcijomis iš tikrųjų buvo siekiama visiškai nutraukti arba iš dalies apriboti ekonominius santykius
su trečiąja šalimi.
Bet kuriuo atveju dėl ribojančių priemonių būtinumo ir skubos pažymėtina, kad Taryba ginčijamą reglamentą priėmė siekdama
įgyvendinti bendrąsias pozicijas 2007/750 ir 2006/318.
Be to, pagal teismų praktiką tarp Bendrijos veiksmų, apimančių ekonomines sankcijas pagal EB 60 ir 301 straipsnius, ir ES sutarties
tikslų išorės santykių srityje, įskaitant bendrą užsienio ir saugumo politiką, yra sąsaja (47 punkte minėto Sprendimo
Kadi
197 punktas). Iš tikrųjų EB 60 ir 301 straipsniai yra nuostatos, kuriose tiesiogiai numatyta, jog gali prireikti Bendrijos
veiksmų, kad būtų galima įgyvendinti vieną iš specialiai ES 2 straipsniu Sąjungai skirtų tikslų, t. y. įgyvendinti bendrą
užsienio ir saugumo politiką.
Dėl konkrečiai ieškovui taikomų Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtų ribojančių priemonių būtinumo pažymėtina, jog reikia išnagrinėti,
ar ginčijamu reglamentu numatytos ribojančios priemonės neviršija to, ko reikia įgyvendinant bendrąsias pozicijas 2006/318
ir 2007/750.
Reikia konstatuoti, kad konkrečiai ieškovui taikomos Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės patenka į
šių bendrųjų pozicijų įgyvendinimo sistemą.
Iš tikrųjų ginčijamo reglamento 11 straipsniu įgyvendinamas Bendrąja pozicija 2007/750 iš dalies pakeistos Bendrosios pozicijos 2006/318
5 straipsnis tiek, kiek jis susijęs su lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymu. Ieškovo pavardė yra iš dalies Reglamentu Nr. 353/2009
pakeisto ginčijamo reglamento VI priede, į kurį daroma nuoroda jos 11 straipsnyje (žr. šio sprendimo 12, 14 ir 15 punktus).
Ši nuoroda atitinka Bendrąja pozicija 2009/351 iš dalies pakeistos Bendrosios pozicijos 2006/318 II priedą ir Bendrąja pozicija 2007/750
iš dalies pakeistos Bendrosios pozicijos 2006/318 5 straipsnį (žr. šio sprendimo 6 ir 7 punktus).
Dėl konkrečiai ieškovui taikomų Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtų ribojančių priemonių skubumo pažymėtina, kad jis nepateikė
jokios galinčios tai paneigti informacijos.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad konkrečiai ieškovui taikomos Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos
ribojančios priemonės gali būti laikomos būtinomis ir skubiomis EB 60 ir 301 straipsnio prasme.
Todėl šis pagrindas yra atmestinas.

Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su motyvavimo pareigos pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovas teigia, kad nustatydama turto įšaldymo priemonę Taryba privalo pirminiame sprendime nurodyti jos sprendimą lėmusią
visą informaciją ir visus įrodymus, įskaitant naujus įrodymus, faktines ir teisines aplinkybes, kuriomis paremtas jos sprendimas,
ir realius bei specialius motyvus, dėl kurių Taryba mano, kad ši priemonė turi būti taikoma suinteresuotajai šaliai.
Be to, vėlesniuose sprendimuose palikti įšaldytą turtą Taryba turi įtraukti šį konkrečiam asmeniui taikomą įšaldymą pagrindžiančias
aplinkybes ir specialius motyvus, dėl kurių ji mano, kad iš naujo išnagrinėjus šio asmens turto įšaldymas tebėra pagrįstas.
Be to, kadangi suinteresuotoji šalis neturėjo galimybės būti išklausyta prieš priimant pirminį sprendimą įšaldyti lėšas, pareigos
motyvuoti laikymasis yra dar svarbesnis, nes jis yra vienintelė garantija, leidžianti suinteresuotajam asmeniui veiksmingai
pasinaudoti turimomis teisių gynimo priemonėmis, kad užginčytų sprendimo teisėtumą.
Galiausiai, apie motyvus suinteresuotajam asmeniui turi būti pranešama kartu su jo nenaudai priimtu aktu ir motyvavimo stokos
negali ištaisyti tai, kad suinteresuotasis asmuo apie sprendimo motyvus sužino per procesą teisme, nes ieškovas gali pasinaudoti
tik dubliku, kad nurodytų pagrindus, kuriais ginčija šiuos motyvus, o tai pažeidžia teisę į teisingą bylos nagrinėjimą ir
šalių lygybės Sąjungos teismuose principą.
Ieškovas mano, kad nagrinėjamu atveju Taryba ginčijamame reglamente nenurodė nei motyvų, dėl kurių jo pavardė buvo įtraukta
į šio reglamento VI priedą, nei kodėl jis yra Mianmaro vyriausybės narys ar su juo susijęs asmuo. Identifikacinė informacija
„Tay Za sūnus“ negali būti naudinga. Ja tik nurodoma, jog ieškovo tapatybė nustatoma atsižvelgiant į faktą, kad jo tėvo pavardė
yra Tay Za. Be to, Taryba nepatikslino jo ar jo tėvo iš šios vyriausybės ekonominės politikos gautos naudos pobūdžio.
Ieškovo nuomone, atsižvelgiant į aplinkybes, jam turėjo būti pateikti ypatingai aiškūs ir svarbūs motyvai, nes atitinkama
priemonė buvo negailestinga ir ja rimtai pažeidžiamos jo pagrindinės teisės. Be to, remiantis aplinkybėmis negalima daryti
išvados dėl jo kaltės ar nusikalstamo elgesio ir pateisinti aptariamos priemonės taikymo dėl su nacionaliniu saugumu ar terorizmu
susijusių priežasčių. Be kita ko, ieškovas teigia, kad jis neturėjo galimybės būti išklausytas prieš Tarybai priimant aptariamą
priemonę, todėl, tik Tarybai pateikus savo motyvus, jis būtų galėjęs pasinaudoti teisių gynimo priemonėmis.
Ieškovas nurodo, jog, kai Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės jam buvo taikytos pirmą kartą, jam nebuvo
pateiktas nė vienas motyvas. Taip pat ir priėmus vėlesnes priemones jam nebuvo pateikti jokie motyvai, dėl kurių Taryba manė,
kad jo pavardę pagrįsta palikti įrašytą į ginčijamo reglamento VI priede nurodytų asmenų sąrašą.
Ieškovas pažymi, jog jis visiškai nežinojo, kokia procedūra vadovaujantis jo pavardė buvo įrašyta į ginčijamo reglamento VI priede
nurodytų asmenų sąrašą ir kokiomis faktinėmis aplinkybėmis buvo grindžiama ši procedūra.
Taryba, palaikoma Komisijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės, nesutinka su šiais ieškovo argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
Reikia priminti, kad pareiga motyvuoti yra esminis procedūrinis reikalavimas, kurį reikia skirti nuo motyvų pagrįstumo klausimo,
kuris susijęs su ginčijamo akto teisėtumu iš esmės ir kuris turi tenkinti teismų praktikos nustatytus reikalavimus.
Pareiga nurodyti konkrečiam asmeniui jo nenaudai priimto akto motyvus, kaip numatyta EB 253 straipsnyje, siekiama, viena vertus,
suteikti suinteresuotajam asmeniui pakankamai informacijos, kuri leistų žinoti, ar aktas yra pagrįstas, o jeigu jis turi trūkumų,
ginčyti jo galiojimą teisme, ir, kita vertus, leisti jam atlikti šio akto teisėtumo kontrolę. Taigi iš esmės apie motyvus
suinteresuotajam asmeniui turi būti pranešama kartu su jo nenaudai priimtu aktu. Motyvavimo stokos negalima ištaisyti remiantis
tuo, kad suinteresuotasis asmuo akto motyvus sužino per procesą teisme. Kadangi suinteresuotieji asmenys neturi teisės būti
išklausyti iki pradinės priemonės įšaldyti lėšas priėmimo, reikia pridurti, kad pareigos motyvuoti laikymasis yra dar svarbesnis,
nes jis yra vienintelė garantija, leidžianti suinteresuotajam asmeniui bent po šios priemonės priėmimo veiksmingai pasinaudoti
turimomis teisių gynimo priemonėmis, kad užginčytų minėtos priemonės teisėtumą (žr. 2006 m. gruodžio 12 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimo
Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran prieš Tarybą
, T‑228/02, Rink. p. II‑4665, toliau – Sprendimas
OMPI
, 138–140 punktus ir nurodytą teismų praktiką).
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką EB 253 straipsnyje reikalaujami nurodyti motyvai turi būti pritaikyti prie nagrinėjamo
akto pobūdžio ir aplinkybių, kuriomis jis buvo priimtas. Iš jo turi būti matomas aiškus bei nedviprasmiškas aktą priėmusios
institucijos pagrindimas, kad suinteresuotieji asmenys galėtų susipažinti su priemonės priėmimo motyvais, o kompetentingas
teismas – vykdyti šio akto teisėtumo kontrolę. Reikalavimas motyvuoti turi būti vertinamas atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes,
ypač į akto turinį, motyvų, kuriais remiamasi, pobūdį bei į interesą gauti paaiškinimus, kurį gali turėti asmenys, kuriems
šis aktas skirtas, arba kiti asmenys, su kuriais šis aktas yra tiesiogiai bei konkrečiai susijęs. Nurodant motyvus, nėra reikalaujama
tiksliai nurodyti visų svarbių faktinių ir teisinių aplinkybių, nes tai, ar akto motyvavimas tenkina EB 253 straipsnio reikalavimus,
turi būti vertinama atsižvelgiant ne tik į jo tekstą, bet ir į priėmimo aplinkybes bei į visas teisės normas, kuriomis reglamentuojama
nagrinėjama sritis. Konkrečiai kalbant, asmens nenaudai priimtas aktas yra pakankamai motyvuotas, jeigu jis buvo priimtas
suinteresuotajam asmeniui žinomomis aplinkybėmis, leidžiančiomis jam suprasti jo atžvilgiu priimtos priemonės reikšmę (žr.
94 punkte minėto Sprendimo
OMPI
141 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Pagal šią teismų praktiką Taryba privalo nurodyti faktines ir teisines aplinkybes, susijusias su jos priemonės teisiniu pagrindimu,
ir argumentus, kuriais remdamasi ją priėmė, išskyrus atvejus, kai tam prieštarauja imperatyvūs Bendrijos ir jos valstybių
narių saugumo arba su jų tarptautinių santykių išsaugojimu susiję pagrindai. Vadinasi, tokios priemonės motyvuose turi būti
nurodytos specialios ir konkrečios priežastys, dėl kurių Taryba mano, kad atitinkami teisės aktai taikytini suinteresuotajam
asmeniui (žr. 94 punkte minėto Sprendimo
OMPI
143 ir 148 punktus bei nurodytą teismų praktiką).
Nagrinėjamu atveju Taryba, priimdama ginčijamą reglamentą, atnaujino ir sustiprino Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtas ribojančias
priemones. Pagal šio reglamento 11 straipsnio 1 dalį buvo įšaldytos visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, priklausantys VI priede
išvardytiems Mianmaro vyriausybės nariams ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms,
arba jų valdomi, laikomi ar kontroliuojami. Be to, pagal šio reglamento 11 straipsnio 2 dalį lėšos ar ekonominiai ištekliai
negali būti tiesiogiai ar netiesiogiai perduoti naudotis VI priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams
ar įstaigoms.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, kad laikytųsi motyvavimo pareigos, Taryba turėjo išdėstyti priežastis, dėl kurių ji mano,
kad apskritai Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ir konkrečiai ieškovui taikomos ribojančios priemonės yra arba tebėra pagrįstos.
Dėl, pirma, Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtų ribojančių priemonių pažymėtina, kad Taryba ginčijamo reglamento 1 konstatuojamojoje
dalyje bendrai išdėstė susirūpinimą pažangos demokratizacijos procese trūkumu ir nuolatiniu žmogaus teisių pažeidimu Mianmare,
atsižvelgiant į šioje šalyje esamą politinę situaciją, kuri tęsiasi nuo tada, kai ji pirmą kartą nustatė ribojančias priemones
šios šalies atžvilgiu.
Ginčijamo reglamento antroje konstatuojamojoje dalyje Taryba primena, jog Bendrojoje pozicijoje 2006/318 buvo numatyta toliau
taikyti ribojančias priemones prieš Mianmaro karinį režimą – tuos asmenis, kuriems netvarka šalyje duoda daugiausia naudos
ir kurie aktyviai žlugdo nacionalinio susitaikymo procesą, trukdo užtikrinti pagarbą žmogaus teisėms bei demokratiją. Ji taip
pat pridūrė, kad į šioje bendrojoje pozicijoje numatytas ribojančias priemones įtrauktas Mianmaro vyriausybės narių ir kitų
su jais susijusių fizinių ar juridinių asmenų, subjektų ar įstaigų lėšų bei ekonominių išteklių įšaldymas.
Ginčijamo reglamento šeštoje konstatuojamojoje dalyje Taryba nurodė, kad jau daugiau kaip dešimtmetį ne kartą smerkė Mianmaro
režimo vykdomą politiką. Ji pridūrė, kad ginčijamame reglamente numatytomis ribojančiomis priemonėmis skatinama pagarba pagrindinėms
žmogaus teisėms ir tokiu būdu padedama apsaugoti visuomenės moralę.
Todėl konstatuotina, kad Taryba išdėstė priežastis, dėl kurių ji ėmėsi Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtų ribojančių priemonių
bei jas paliko galioti, ir šiuo klausimu pakankamai nurodė ginčijamo reglamento motyvus.
Antra, ieškovui buvo žinomos aplinkybės, kuriomis buvo priimtos konkrečiai jam taikomos ribojančios priemonės. Iš tikrųjų
ginčijamu reglamentu įgyvendinama Bendrąja pozicija 2007/750 iš dalies pakeista Bendroji pozicija 2006/318. Bendrosios pozicijos 2006/318
3 ir 4 konstatuojamosiose dalyse aiškiai nurodomi Tarybos motyvai, lėmę dėl politinės padėties šioje šalyje ribojančių priemonių
taikymą konkrečiai asmenims, gavusiems naudos iš Mianmaro vyriausybės politikos, bei jų šeimoms.
Šiuo klausimu taip pat reikia priminti, kad pirmą kartą Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės ieškovui
buvo taikytos pagal Reglamentą Nr. 2297/2003, kuris įsigaliojo 2003 m. gruodžio mėnesį. Nuo tos datos šios ribojančios priemonės
ieškovui buvo nuolat taikomos. Tarybos motyvai, susiję su nagrinėjamų ribojančių priemonių taikymo srities išplėtimo asmenims,
gavusiems naudos iš Mianmaro Sąjungoje esančio režimo politikos, bei jų šeimoms, jau buvo išdėstyti jos Bendrosios pozicijos
2003/297 trečioje konstatuojamojoje dalyje, kuri buvo įgyvendinta minėtu reglamentu.
Vadinasi, ginčijamu reglamentu buvo siekiama tik palikti galioti konkrečiai ieškovui taikomas minėtas ribojančias priemones.
Kadangi faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis remiantis ieškovo pavardė buvo įtraukta į asmenų, gaunančių naudos iš Mianmaro
vyriausybės ekonominės politikos, ir kitų su ja susijusių asmenų sąrašą, iš esmės nepasikeitė, Taryba neprivalėjo aiškiai
nurodyti priežasčių, dėl kurių tam tikros Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės taikomos konkrečiai ieškovui.
Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad ieškovas žinojo priežastis, dėl kurių šios ribojančios priemonės jam tiesiogiai taikomos,
nes ieškinio 37 dalyje jis nurodo, kad jo tėvas gali apeiti turto įšaldymą pervesdamas lėšas kitiems šeimos nariams.
Dėl ieškovo argumento, jog Taryba nenurodė naudos, kurią jis ar jo tėvas gavo iš Mianmaro vyriausybės ekonominės politikos,
pobūdžio, pažymėtina, kad ieškovo tėvo pavardė Tay Za į Reglamentu Nr. 353/2009 iš dalies pakeisto ginčijamo reglamento VI priede
patekiamą sąrašą buvo įrašyta kaip įmonių
Htoo Trading Co
. ir
Htoo Construction Co
. vykdančiojo direktoriaus pavardė. Vadinasi, Taryba ginčijamame reglamente nustatė ryšį tarp ieškovo tėvo ir jo vykdančiojo
direktoriaus pareigų. Šiuo ryšiu Taryba pakankamai teisiškai nurodė naudos, kurią ieškovo tėvas gavo iš šios vyriausybės ekonominės
politikos, pobūdį. Iš tikrųjų ši nauda gaunama dėl vykdančiojo direktoriaus pareigų.
Darytina išvada, kad Taryba išdėstė priežastis, dėl kurių tam tikros Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės
taikomos konkrečiai ieškovui, ir šiuo klausimu pakankamai nurodė motyvus ginčijamame reglamente.
Dėl ieškovo argumento, jog jis nežinojo, kokia procedūra vadovaujantis jo pavardė buvo įrašyta į ginčijamo reglamento VI priede
pateikiamą asmenų sąrašą, pažymėtina, jog iš šio reglamento matyti, kad Taryba veikė pagal EB 301 straipsnyje numatytą procedūrą.
Todėl, atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, Taryba nepažeidė EB 253 straipsnyje numatytos motyvavimo pareigos.
Taigi šis ieškinio pagrindas atmestinas.

Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su tam tikrų pagrindinių teisių ir proporcingumo principo pažeidimu
Ieškovas nurodo teisės į nuosavybę, proporcingumo principo, teisės į teisingą bylos nagrinėjimą ir teisės į veiksmingą teisminę
kontrolę pažeidimus.
Bendrasis Teismas mano, kad pirmiausia reikia išnagrinėti ieškinio pagrindus, susijusius su procesinių teisių pažeidimu, o
po to ieškinio pagrindą, susijusį su teisės į nuosavybę pažeidimu, ir ieškinio pagrindą, susijusį su proporcingumo principo
pažeidimu.
Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimu
–       Šalių argumentai
Ieškovas nurodo, kad bet kurioje asmens atžvilgiu pradėtoje procedūroje, kurioje gali būti priimtas šio asmens nenaudai priimtas
sprendimas, teisės į gynybą užtikrinimas yra pagrindinis teisės principas, ir jį reikia užtikrinti, net jeigu nėra atitinkamą
procedūrą reglamentuojančių teisės aktų. Pagal šį principą tie asmenys, kuriems skirti sprendimai, galintys turėti reikšmingą
poveikį jų interesams, privalo turėti galimybę veiksmingai pareikšti savo nuomonę.
Ieškovo nuomone, asmuo, kuriam skirta sankcija, turi būti informuotas apie įrodymus ir kaltinimus, kuriais grindžiama siūloma
sankcija, arba kartu su pirminiu sprendimu įšaldyti turtą, arba nedelsiant po šio sprendimo priėmimo. Be to, jis teigia, kad
šiam asmeniui turi būti numatyta galimybė veiksmingai pareikšti savo nuomonę dėl šių įrodymų ir kaltinimų, įskaitant specifinę
informaciją, kuria grindžiamas sprendimas įšaldyti turtą ir sprendimas šį įšaldymą palikti galioti. Ieškovas priduria, jog
jis turi turėti galimybę kreiptis dėl pirminės priemonės peržiūrėjimo nedelsiant ir kad prieš priimant vėlesnius sprendimus
jis turi būti išklausytas ir turi būti pateikiami įrodymai.
Ieškovas mano, jog nagrinėjamu atveju šių principų nebuvo laikomasi. Tas pats pasakytina ir dėl draudimo atvykti į Sąjungos
valstybę narę ar vykti per ją, numatyto Bendrojoje pozicijoje 2006/318.
Dublike ieškovas pažymi, kad baudžiamojo persekiojimo atveju atsakovai turi būti nedelsiant ir išsamiai informuojami apie
kaltinimo pobūdį, faktines aplinkybes, kuriomis paremtas kaltinimas, ir padarytas baudžiamąsias veikas, kad galėtų pasinaudoti
savo teise į gynybą.
Ieškovo nuomone, nagrinėjamu atveju nebuvo paisyta jo teisės į gynybą. Jis pažymi, kad ginčijamame reglamente nenumatyta jokia
aplinkybių, kuriomis grindžiamas suinteresuotųjų asmenų pavardžių įtraukimas, atskleidimo procedūra ir nenurodoma jokia tiksli
faktinė informacija, kuria grindžiamas sprendimas įšaldyti jo turtą ir palikti šią priemonę galioti.
Taryba, palaikoma Komisijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės, nesutinka su šiais ieškovo argumentais.
–       Bendrojo Teismo vertinimas
Šiame ieškinio pagrinde ieškovas remiasi teisės į gynybą pažeidimu ir, konkrečiau kalbant, viena vertus, teisės žinoti teisines
ir faktines aplinkybes, kuriomis grindžiamas ribojančių priemonių nustatymas, pažeidimu ir, kita vertus, teisės veiksmingai
pareikšti savo nuomonę dėl šių aplinkybių pažeidimu.
Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad ši byla turi būti atskirta nuo bylos, kurioje buvo priimtas 94 punkte nurodytas Sprendimas
OMPI
. Iš tikrųjų toje byloje buvo nagrinėjamos ribojančios priemonės tam tikrų asmenų ir subjektų atžvilgiu kovoje su terorizmu.
Tos priemonės buvo taikomos tiesiogiai ir konkrečiai (94 punkte minėto Sprendimo
OMPI
98 punktas) asmenims, įrašytiems į prie ginčijamų nuostatų pridėtus sąrašus, nenumatant ribojančių priemonių trečiajai šaliai.
Taigi šiems asmenims tos ribojančios priemonės buvo taikomos, nes jie buvo įtariami susiję su teroristine veikla.
O šioje byloje Tarybos priimtos ribojančios priemonės trečiosios šalies, t. y. Mianmaro Sąjungos, atžvilgiu dėl politinės
situacijos šalyje buvo taikomos konkrečiai asmenims ir subjektams. Taigi ribojančios priemonės skirtos Mianmaro kariniam režimui.
Užuot nustačiusi šiai šaliai bendrą embargą, Taryba numatė tikslines ir atrankines sankcijas ir ginčijamame reglamente konkrečiai
nurodė asmenų ir subjektų kategorijas, kurioms taikomos šios Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės. Vadinasi,
šiuo atveju sankcijos yra Tarybos priimtos nagrinėjamos ribojančios priemonės, pagrįstos ne suinteresuotų asmenų ir subjektų
veikla, o jų priklausymu tam tikrai bendrai asmenų ir subjektų, užimančių valstybėje pareigas ar padėtį, kategorijai. Ieškovas
patenka į šią sankcijų sistemą, nes jis priklauso svarbių Mianmaro įmonių vadovų šeimos narių kategorijai.
Kai konkrečiai asmeniui taikomos sankcijos priimamos trečiųjų šalių atžvilgiu, nereiškia, kad vyksta procedūra, kuri buvo
pradėta prieš šį asmenį 94 punkte nurodyto Sprendimo
OMPI
prasme (91 punktas). Procedūra, kuri baigiasi valstybės atžvilgiu sankcijų, taikomų ir tam tikroms jos piliečių kategorijoms,
priėmimu šioms asmenų kategorijoms, nėra procedūra, per kurią jiems kaip konkretiems asmenims gali būti skirtos sankcijos
94 punkto Sprendimo
OMPI
to paties punkto prasme. Reglamentas, kuriame trečiųjų šalių atžvilgiu numatomos tam tikroms jos piliečių kategorijoms taikomos
sankcijos, yra bendro pobūdžio teisės aktas, nors jame ir nurodomos suinteresuotųjų asmenų pavardės. Tiesa, kad toks reglamentas
jiems tiesiogiai ir konkrečiai nėra palankus ir jie gali savo ruožtu dėl jo pareikšti ieškinį. Tačiau teisės aktų leidimo
procedūroje, per kurią trečiosios šalies atžvilgiu priimamos sankcijos, taikomos ir tam tikroms jos piliečių kategorijoms,
teisė į gynybą jiems netaikoma. Priimant tokį reglamentą asmenys neturi teisės dalyvauti, nors galiausiai jie būna konkrečiai
susiję.
Bet kuriuo atveju, teisinių ir faktinių aplinkybių, kuriomis grindžiamos šios ribojančios priemonės, nebuvo būtina specialiai
nurodyti iki ginčijamo reglamento priėmimo, atsižvelgiant į tai, kad juo siekiama palikti galioti jau priimtas ribojančias
priemones. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, jog ginčijamu reglamentu įgyvendinamos bendrosios pozicijos 2006/318 ir 2007/750, paskelbtos
Oficialiajame leidinyje, kuriose nurodytos visos faktinės ir teisinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas aptariamų ribojančių
priemonių priėmimas ir palikimas galioti.
Iš tikrųjų Bendrosios pozicijos 2006/318 3 ir 4 konstatuojamosiose dalyse aiškiai nurodomi Tarybos argumentai, pagal kuriuos
konkrečiai asmenims, gaunantiems naudos iš Mianmaro vyriausybės politikos, bei jų šeimų nariams taikomos ribojančios priemonės
priimamos ir paliekamos galioti, atsižvelgiant į politinę padėtį šioje šalyje. Šiuo atžvilgiu taip pat reikia priminti, kad
ieškovo ir jo tėvo pavardės nurodytos Bendrąja pozicija 2007/750 iš dalies pakeistos Bendrosios pozicijos 2006/318 II priede
ir ši informacija savo turiniu atitinka nurodytąją Reglamentu Nr. 353/2009 iš dalies pakeisto ginčijamo reglamento VI priede
(žr. šio sprendimo 80 punktą). Be kita ko, reikia pažymėti, kad Tarybos argumentai, kodėl reikia išplėsti šių ribojančių priemonių
taikymą asmenims, gaunantiems naudos iš Mianmaro Sąjungą valdančio režimo politikos, bei jų šeimų nariams, žinomi ieškovui
nuo tada, kai priemonės, numatytos Reglamente Nr. 2297/2003, įsigaliojusiame 2003 m. gruodžio mėnesį (žr. šio sprendimo 24
ir 25 punktus), jam buvo taikytos pirmą kartą. Iš tikrųjų Taryba šiuos argumentus išdėstė savo Bendrosios pozicijos 2003/297
3 konstatuojamojoje dalyje, kuri buvo įgyvendinta minėtu reglamentu.
Todėl konstatuotina, kad nagrinėjamu atveju reikšmingos teisinės ir faktinės aplinkybės buvo žinomos ieškovui iki Tarybai
priimant ginčijamą reglamentą.
Dėl ieškovo argumento, jog jį reikėjo išklausyti iki ginčijamo reglamento priėmimo, ieškovas per posėdį pažymėjo, kad Taryba
turėjo jį paraginti pareikšti savo nuomonę iki šio reglamento priėmimo.
Šiuo klausimu konstatuotina, kad niekas nekliudė ieškovui veiksmingai pareikšti savo nuomonės Tarybai iki ginčijamo reglamento
priėmimo.
Iš tikrųjų ieškovo turtas ir ekonominiai ištekliai pirmą kartą buvo įšaldyti vadovaujantis Reglamente Nr. 2297/2003, įsigaliojusiame
2003 m. gruodžio mėn., numatytomis ribojančiomis priemonėmis. Šis įšaldymas galiojo iki ginčijamo reglamento, kuris būtent
įgyvendina Bendrąja pozicija 2007/750 iš dalies pakeistą Bendrąją poziciją 2006/318, kurios II priede nurodoma ieškovo pavardė,
priėmimo.
Bendrosiomis pozicijomis pagrįstos Bendrijos nuostatos, kuriomis įgyvendinamos aptariamos ribojančios priemonės, buvo apribotos
laike. Konkrečiai kalbant, Bendroji pozicija 2006/318 pagal jos 10 straipsnio antrą pastraipą buvo taikoma dvylika mėnesių
nuo 2006 m. balandžio 30 dienos. Ji reguliariai pratęsiama galioti tik vienerių metų laikotarpiui (žr. šio sprendimo 3 ir
5 punktus). Be kita ko, vadovaujantis Bendrosios pozicijos 2006/318 9 straipsniu ji nuolat peržiūrima ir atnaujinama arba
iš dalies pakeičiama, jei tai yra būtina. Atsižvelgiant į ieškovui pagal bendrąsias pozicijas 2006/318 ir 2007/750 konkrečiai
taikomas Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtas ribojančias priemones pagrindžiančius tikslus, apie kuriuos jam buvo žinoma
(žr. šio sprendimo 129 ir 131 punktus), ir į politinę situaciją Mianmare, ieškovas negalėjo tikėtis, kad jo pavardė bus išbraukta
iš Bendrosios pozicijos 2006/318 II priede nurodyto sąrašo reguliariai peržiūrint ir atnaujinant minėtą bendrąją poziciją.
Jis kaip tik turėjo daryti išvadą, jog po šių peržiūrėjimų ir pakeitimų jo pavardė bus taip pat įtraukta į šios bendrosios
pozicijos II priedą, kaip ir buvo padaryta.
Šiomis aplinkybėmis Taryba galėjo veiksmingai atsižvelgti į tiesioginį ieškovo įsikišimą įtraukdama jo nuomonę į reguliarią
Bendrosios pozicijos 2006/318 II priede nurodytų pavardžių palikimo jame peržiūrą. Kadangi ginčijamu reglamentu įgyvendinama
būtent Bendrąja pozicija 2007/750 iš dalies pakeista Bendroji pozicija 2006/318, ginčijamo reglamento VI priedas tiek, kiek
jis susijęs su ieškovu, turėjo atitikti Bendrosios pozicijos 2006/318 II priedą (žr. šio sprendimo 76–80 punktus). Atsižvelgiant
į tai, kas pasakyta, ieškovas galėjo veiksmingai pareikšti savo nuomonę Tarybai iki ginčijamo reglamento priėmimo.
Bet kuriuo atveju, pažymėtina, jog aplinkybė, kad jis nebuvo iš anksto išklausytas, neturi įtakos akto teisėtumui, nes toks
išklausymas nebūtų pakeitęs rezultato (šiuo klausimu žr. 1990 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Prancūzija prieš Komisiją
, C‑301/87, Rink. p. I‑307, 31 punktą ir 1999 m. liepos 8 d. Sprendimo
Hercules Chemicals prieš Komisiją
, C‑51/92 P, Rink. p. I‑4235, 80–82 punktus). Ieškovo pastabose 2008 m. gegužės 15 d. laiške Tarybai ir šį ieškinį nagrinėjant
pateiktose faktinėse ir teisinėse aplinkybėse nėra esminės papildomos informacijos, galinčios lemti kitokį Tarybos politinės
situacijos Mianmare ir konkrečios ieškovo situacijos vertinimą. Iš tikrųjų ieškovas neginčija nei politinės situacijos Mianmare
apibūdinimo ginčijamame reglamente, nei savo tėvo profesinių pareigų, nei savo šeimyninių santykių su juo, kokie nurodyti
minėto Reglamentu Nr. 353/2009 iš dalies pakeisto reglamento VI priede. Jis taip pat neįrodė, kad buvo atsiskyręs nuo savo
tėvo ir kad todėl ši svarbios įmonės vadovo pozicija jam nebedavė jokios naudos (žr. šio sprendimo 69 punktą).
Be to, reikia atsižvelgti į tai, jog 2008 m. kovo 11 d. pranešime, nors jis dar nebuvo paskelbtas ginčijamo reglamento priėmimo
momentu, Taryba nurodė galimybę suinteresuotiesiems asmenims ir subjektams bet kuriuo metu pateikti jai prašymą kartu su pagrindžiančiais
dokumentais, kad sprendimas įtraukti juos į aukščiau minėtus sąrašus ir palikti juose būtų persvarstytas. Nagrinėjamu atveju
2008 m. gegužės 15 d. laišku Tarybai ieškovas pateikė prašymą leisti susipažinti su faktinėmis aplinkybėmis, kuriomis grindžiamas
jo pavardės įtraukimas į ginčijamo reglamento VI priede nurodytą sąrašą, ir išbraukti jo pavardę iš šio sąrašo. Taryba atsakė
2008 m. birželio 26 d. laišku, kuriame ji paaiškino ieškovo pavardės palikimo šiame sąraše priežastį.
Galiausiai dėl ieškovo argumento, jog nebuvo užtikrinta jo teisė į gynybą nustatant draudimą atvykti į Sąjungos valstybės
narės teritoriją ar per ją vykti, numatytą Bendrojoje pozicijoje 2006/318, pakanka pažymėti, jog šios priemonės nenumatytos
pagal ginčijamą reglamentą. Kaip matyti iš Bendrosios pozicijos 2006/318 4 straipsnio 1 dalies, šios priemonės turi būti įgyvendintos
valstybių narių, o ne Bendrijos. Todėl Bendrasis Teismas nėra kompetentingas priimti sprendimą dėl remiantis ES 15 straipsniu
priimtos bendrosios pozicijos.
Todėl šis pagrindas yra atmestinas.
Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimu
–       Šalių argumentai
Ieškovas nurodo, kad veiksminga turto įšaldymo priemonės teisėtumo teisminė kontrolė turi apimti faktų ir aplinkybių, kuriais
remiamasi ją pagrįsti, vertinimą, taip pat įrodymų ir informacijos, kuriais pagrįstas šis vertinimas, patikrinimą.
Ieškovo nuomone, ginčijamame reglamente nenumatyta jokia iš šių pagrindinių apsaugos priemonių Nėra jokios nuostatos, kurioje
būtų numatyta galimybė kreiptis į teismą. Todėl galimybė pateikti ieškinį dėl panaikinimo Bendrajame Teisme nėra veiksminga
teisių gynimo priemonė šia prasme. Tačiau ieškovas mano, jog būtina atlikti kontrolę ir tyrimą dėl motyvų, kuriais grindžiamas
jo įtraukimas į sąrašą, esmės. Bendrasis Teismas turi galėti patikrinti, ar, konkrečiai kalbant, buvo laikytasi procedūros
ir motyvavimo taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės ir ar nebuvo akivaizdžios vertinimo klaidos ir piktnaudžiavimo įgaliojimais.
Ieškovas priduria, kad šis veiksmingos teisminės apsaugos nebuvimas yra dar rimtesnis dėl sunkumų, su kuriais jis susiduria
siekdamas užginčyti Bendrojoje pozicijoje 2006/318 numatytą draudimą atvykti į Sąjungos valstybių narių teritoriją ir vykti
per ją.
Ieškovas teigia, jog jis negali apginti savo teisių dėl prieš jį pateiktų įrodymų tinkamomis sąlygomis Sąjungos teismuose.
Todėl Bendrasis Teismas negali atlikti ginčijamo reglamento tiek, kiek jis susijęs su juo, teisėtumo kontrolės. Jo nuomone,
šiame reglamente nenumatyta jokia procedūra, pagal kurią jis galėtų nurodyti savo argumentus dėl prieš jį pateiktų įrodymų.
Taryba, palaikoma Komisijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės, nesutinka su šiais ieškovo argumentais.
–       Bendrojo Teismo vertinimas
Primintina, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką privatūs asmenys turi teisę į veiksmingą Bendrijos teisės sistemoje įtvirtintų
teisių teisminę gynybą, o teisė į tokią gynybą yra bendrų teisės principų, kylančių iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių
tradicijų, sudėtinė dalis, be to, ji yra įtvirtinta 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Žmogaus teisių ir pagrindinių
laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 6 ir 13 straipsniuose ir dar kartą patvirtinta 2000 m. gruodžio 7 d. Nicoje paskelbtos
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (OL C 364, p. 1) 47 straipsnyje (žr. 47 punkte minėto Sprendimo
Kadi
335 punktą ir 94 punkte minėto Sprendimo
OMPI
110 punktą bei nurodytą teismų praktiką).
Priešingai nei teigia ieškovas, garantija, susijusi su teise į veiksmingą teisminę gynybą, užtikrinama suinteresuotųjų asmenų
turima teise Bendrajame Teisme pateikti ieškinį dėl sprendimo įšaldyti jų lėšas panaikinimo (šiuo klausimu žr. 94 punkte minėto
Sprendimo
OMPI
152 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Taryba ginčijamame reglamente neprivalo aiškiai nurodyti šios galimybės pateikti ieškinį.
Kadangi ieškinys dėl panaikinimo yra bendrosios EB sutartyje numatytų ieškinių sistemos dalis, akivaizdu, jog ieškovas šioje
nuostatoje numatytomis sąlygomis taip pat gali kreiptis į teismą. Bet kuriuo atveju, konstatuotina, kad 2008 m. kovo 11 d.
pranešime Taryba aiškiai atkreipė suinteresuotųjų asmenų ir subjektų dėmesį į galimybę pateikti ieškinį dėl jos sprendimo
Bendrajam Teismui.
Dėl Bendrojo Teismo atliekamos kontrolės apimties reikia pripažinti, kad pagal bendros užsienio ir saugumo politikos srityje
priimtą bendrąją poziciją Taryba, remdamasi EB 60 ir 301 straipsniais, priimdama priemonę, nustatančią ekonomines sankcijas,
turi didelę diskreciją dėl informacijos, į kurią reikia atsižvelgti. Kadangi vertindamas įrodymus, faktus ir aplinkybes, pateisinančias
tokių priemonių priėmimą, Bendrijos teismas negali pakeisti Tarybos vertinimo, Bendrojo Teismo vykdoma sprendimų dėl lėšų
įšaldymo teisėtumo kontrolė turi apsiriboti patikrinimu, ar buvo laikytasi procedūros ir motyvavimo taisyklių, ar tikslios
faktinės aplinkybės ir ar nebuvo akivaizdžios vertinimo klaidos ir piktnaudžiavimo įgaliojimais (žr. 94 punkte minėto Sprendimo
OMPI
159 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Tokios kontrolės veiksmingumas reiškia, kad aptariama institucija privalo laikytis motyvavimo pareigos (žr. šio sprendimo
95 punktą). Kaip matyti iš ieškinio pagrindo, susijusio su motyvavimo pareiga, nagrinėjimo, šiuo atveju Taryba pakankamai
teisiškai motyvavo aptariamų ribojančių priemonių nustatymą (žr. šio sprendimo 93–117 punktus).
Galiausiai dėl ieškovo argumento, kad veiksmingos teisminės apsaugos nebuvimas yra dar rimtesnis dėl sunkumų, su kuriais jis
susiduria siekdamas užginčyti Bendrojoje pozicijoje 2006/318 numatytą draudimą atvykti į Sąjungos valstybių narių teritoriją
ir vykti per ją, reikia priminti, jog Bendrasis Teismas nėra kompetentingas spręsti dėl šio draudimo, net ir tariant, kad
jis yra įgyvendintas valstybėse narėse, to nagrinėjamu atveju neįrodė ieškovas (žr. šio sprendimo 140 punktą).
Todėl šis ieškinio pagrindas yra atmestinas.
Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su teisės į nuosavybę ir proporcingumo principo pažeidimu
Atsižvelgiant į ieškovo argumentų, pateiktų grindžiant ieškinio pagrindus, susijusius atitinkamai su teisės į nuosavybę ir
proporcingumo principo pažeidimu, sąryšį, šiuos du ieškinio pagrindus reikia nagrinėti kartu.
–       Šalių argumentai
Ieškovas nurodo, kad jo pavardės įrašymas į ginčijamą reglamentą neproporcingai pažeidžia jo teisę į nuosavybę.
Ieškovo nuomone, privataus asmens turto įšaldymas neribotam laikotarpiui yra „platus teisės naudotis nuosavybe apribojimas“.
Nagrinėjamu atveju šis apribojimas nėra pagrįstas, nes jis nėra susijęs su valdančiuoju režimu, o jo tėvas nebandė išvengti
savo turto įšaldymo pervesdamas lėšas kitiems savo šeimos nariams.
Ieškovas teigia, kad šis pažeidimas taip pat yra neproporcingas, nes jo turto įšaldymo pasekmės yra „ilgalaikės“ ir „rimtos“.
Jo nuomone, ginčijamame reglamente numatyta įšaldyti visas jam priklausančias lėšas ir ekonominius išteklius.
Ginčijamo reglamento padariniai yra dar didesni, turint omeny Bendrojoje pozicijoje 2006/318 numatytą draudimą atvykti į valstybių
narių teritoriją ir joje keliauti.
Dublike ieškovas teigia, kad siekiant įvertinti aptariamų ribojančių priemonių proporcingumą, taikomas procedūras reikia vertinti
bendrai. Nors ir egzistuoja reguliarus ribojančių priemonių persvarstymo mechanizmas bei numatyta nuostata, kuria remiantis
galima išlaisvinti lėšas, reikalingas pagrindiniams poreikiams patenkinti, aptariama priemonė yra nepagrįstas teisės į nuosavybę
apribojimas.
Ieškovas teigia, kad jo situaciją reguliariai persvarstant jam taikomos ribojančios priemonės niekada negalės būti panaikintos,
nes jis negali pakeisti fakto, kad „yra savo tėvo sūnus“.
Taryba, palaikoma Komisijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės, nesutinka su šiais ieškovo argumentais.
–       Bendrojo Teismo vertinimas
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką teisė į nuosavybę, įtvirtinta ES 6 straipsnio 2 dalyje bei EŽTK papildomo protokolo 1 straipsnyje
ir dar kartą patvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio 1 dalyje, yra vienas bendrųjų teisės
principų. Tačiau šis principas nėra absoliuti teisė ir turi būti vertinamas pagal jo socialinę funkciją. Todėl naudojimuisi
teise į nuosavybe gali būti nustatyti apribojimai, jeigu jie faktiškai atitinka Bendrijos siekiamus bendrojo intereso tikslus
ir siekiamo tikslo atžvilgiu nėra neproporcingas bei neleistinas kišimasis, iš esmės pažeidžiantis šios garantuojamos teisės
esmę (žr. 47 punkte minėto Sprendimo
Kadi
355 ir 356 punktus bei nurodytą teismų praktiką).
Reikia pažymėti, jog net jeigu ieškovo turto įšaldymo priemone, kaip apsaugos priemone, nesiekiama iš jo atimti nuosavybės,
ja apribojamas ieškovo naudojimąsis teise į nuosavybę. Šis apribojimas laikytinas reikšmingu atsižvelgiant į bendrą įšaldymo
priemonės apimtį ir aplinkybę, kad pagal Reglamentą Nr. 2297/2003 ji jam taikoma nuo 2003 m. gruodžio mėnesio (žr. šio sprendimo
24 punktą).
Todėl kyla klausimas, ar šis ieškovo teisės į nuosavybę naudojimosi apribojimas gali būti pagrįstas.
Šiuo klausimu pagal Europos Žmogaus Teisių Teismo praktiką turi egzistuoti protingas proporcingas santykis tarp naudojamų
priemonių ir siekiamo tikslo. Todėl reikia nustatyti, ar išlaikyta pusiausvyra tarp bendrojo intereso reikalavimų ir suinteresuotųjų
asmenų intereso. Tačiau teisės aktų leidėjas turi turėti didelę diskreciją tiek pasirinkdamas įgyvendinimo priemones, tiek
nuspręsdamas, ar jų pasekmės yra pateisinamos bendruoju interesu, siekiant atitinkamų teisės aktų tikslo (47 punkte minėto
Sprendimo
Kadi
360 punktas; žr. 2007 m. rugpjūčio 30 d. EŽTT sprendimo
J. A. Pye (Oxford) Ltd. ir J. A. Pye (Oxford) Land Ltd. prieš Jungtinę Karalystę
, dar nepaskelbto
Recueil des arrêts et décisions
, § 55 ir 75).
Be to, pažymėtina, kad remiantis teisės akto, kuriuo nustatomos sankcijos, tikslų svarba galima pateisinti net sunkias neigiamas
pasekmes kai kuriems suinteresuotiesiems asmenims, įskaitant tuos, kurie visiškai neatsako už situaciją, dėl kurios buvo priimtos
atitinkamos priemonės, bet kuriuos šios priemonės paveikia, visų pirma – jų nuosavybės teises (šiuo klausimu žr. 1996 m. liepos
30 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Bosphorus
, C‑84/95, Rink. p. I‑3953, 22 ir 23 punktus bei 2006 m. liepos 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Hassan prieš Tarybą ir Komisiją
, T‑49/04 99 ir 100 punktus; taip pat žr. 2005 m. birželio 30 d. EŽTT sprendimo
Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi prieš Airiją
,
Recueil des arrêts et décisions
, 2005‑VI, § 166 ir 167).
Nagrinėjamu atveju iš ginčijamo reglamento šeštos konstatuojamosios dalies matyti, kad, atsižvelgiant į Mianmaro karinio režimo
vykdomus užsitęsusius nuolatinius sunkius pagrindinių žmogaus teisių pažeidimus, atnaujinant ir sustiprinant Mianmaro Sąjungos
atžvilgiu priimtas ribojančias priemones juo siekiama skatinti pagarbą pagrindinėms žmogaus teisėms ir tokiu būdu padėti apsaugoti
visuomenės moralę.
Taryba visiškai teisingai nusprendė, kad ginčijamu reglamentu siekiamas bendrojo intereso tikslas tarptautinei bendrijai yra
pagrindinis. Kaip Taryba nurodė atsiliepime į ieškinį, reikia pažymėti, jog jau daugelį metų Europos Sąjunga, trečiosios valstybės,
tarptautinės ir nevyriausybinės organizacijos stengiasi įvairiais būdais daryti spaudimą Mianmaro kariniam režimui ir su juo
susijusiems asmenims, siekdami pagerinti politinę padėtį šioje šalyje.
Atsižvelgiant į tokio bendro intereso tikslo svarbą, Mianmaro vyriausybės narių ir su jais susijusių asmenų lėšų ir ekonominių
išteklių įšaldymas negali būti laikomas netinkamu ar neproporcingu (šiuo klausimu žr. 166 punkte minėto Sprendimo
Bosphorus
26 punktą ir 166 punkte minėto EŽTT sprendimo
Bosphorus Hava Yolları Turizm ve Ticaret Anonim Şirketi prieš Airiją
§ 167).
Taip pat reikia pažymėti, kad ginčijamame reglamente buvo išlaikyta pusiausvyra tarp bendrojo intereso ir ieškovo intereso
reikalavimų.
Iš tikrųjų, vadovaujantis ginčijamo reglamento 13 straipsnio 1 dalimi, valstybių narių kompetentingos institucijos gali išduoti
leidimą išlaisvinti tam tikras įšaldytas lėšas ar ekonominius išteklius ar juos naudoti. Šis atleidimas taikomas lėšoms ir
ekonominiams ištekliams, kurie yra būtini pagrindiniams poreikiams tenkinti ir kurie skirti profesiniams mokesčiams sumokėti
ir patirtoms išlaidoms, susijusioms su teisinių paslaugų teikimu, kompensuoti, mokesčiams arba aptarnavimo mokesčiams už kasdienį
įšaldytų lėšų arba ekonominių išteklių laikymą ar tvarkymą sumokėti, arba būtini nenumatytoms išlaidoms padengti.
Be to, pažymėtina, kad pagal Bendrosios pozicijos 2006/318 9 straipsnį Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės
yra Tarybos nuolat peržiūrimos. Taip pat peržiūrima, ar reikia palikti asmenis, kurių pavardės įrašytos į šios bendrosios
pozicijos II priede pateikiamą sąrašą. 2008 m. kovo 11 d. pranešime Taryba iš tiesų nurodė, jog suinteresuotieji asmenys ir
subjektai gali bet kuriuo metu pateikti jai prašymą persvarstyti sprendimą įtraukti juos į šiuos sąrašus ir palikti juose.
Dėl ieškovo argumento, jog po tokio konkretaus persvarstymo jam taikomos ribojančios priemonės negalėtų būti panaikintos,
nes jis negali pakeisti fakto, kad „yra savo tėvo sūnus“, konstatuotina, jog persvarsčius bet kurį prašymą, ribojančios priemonės
nebūtinai turi būti panaikintos. Šiuo konkrečiu svarstymu iš esmės siekiama išvengti, kad jos nebūtų taikomos asmeniui, nepriklausančiam
kategorijoms asmenų, kuriems taikomos ribojančios priemonės, pavyzdžiui, kadangi jis nėra svarbios įmonės vadovas ar jo šeimos
narys. Taip pat juo siekiama įvertinti, ar svarbios įmonės vadovo šeimos nariai nuo jo atsiskyrė. Tačiau apskritai jomis nesiekiama
panaikinti trečiosios šalies atžvilgiu priimtų ribojančių priemonių. Todėl darytina išvada, jog priešingai, nei teigia ieškovas,
aplinkybė, kad jis yra svarbios įmonės vadovo sūnus, nereiškia, jog Tarybai konkrečiai persvarsčius sprendimą įrašyti jo pavardę
į asmenų, kuriems taikomas turto įšaldymas, sąrašą arba ją jame palikti, jo pavardė vis tiek turėtų likti šiame sąraše, nes
jis bet kada gali įrodyti, kad atsiskyrė nuo savo tėvo ir negauna jokios naudos iš trečiosios šalies ekonominės politikos.
Dėl Bendrosios pozicijos 2006/318 4 straipsnyje numatytų ieškovui taikomų apribojimų atvykti į valstybių narių teritoriją
ir vykti per ją, reikia priminti, jog Bendrasis Teismas nėra kompetentingas spręsti dėl šios priemonės, net ir tariant, kad
ji yra įgyvendinta valstybėse narėse, to nagrinėjamu atveju neįrodė ieškovas (žr. šio sprendimo 140 punktą).
Galiausiai pagal teismų praktiką taikomos procedūros turi suinteresuotajam asmeniui taip pat suteikti tinkamą galimybę kompetentingoms
institucijoms pateikti savo argumentus. Kad būtų laikomasi šios sąlygos, kuri yra iš EŽTK papildomo protokolo 1 straipsnio
kylantis reikalavimas, taikomas procedūras reikia vertinti bendrai (47 punkte minėto Sprendimo
Kadi
368 punktas; taip pat žr. 2004 m. liepos 20 d. EŽTT sprendimo
Bäck prieš Suomiją
,
Recueil des arrêts et décisions
, 2004‑VII, § 56 ir nurodytą teismų praktiką).
Tačiau šioje byloje išnagrinėjus taikomas procedūras nepaaiškėjo, kad ieškovas neturėjo tinkamos galimybės kompetentingoms
institucijoms pateikti savo argumentų (žr. šio sprendimo 126–135 ir 141–147 punktus).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad konkrečiai ieškovui taikomos Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos
ribojančios priemonės yra pagrįsti apribojimai, kuriais nepažeidžiamas proporcingumo principas.
Ieškinio pagrindai, susiję atitinkamai su teisės į nuosavybę ir proporcingumo principo pažeidimu, negali būti priimti.

Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su teisės principų, kylančių iš turto įšaldymo taikymo baudžiamojo pobūdžio, ir teisinio
saugumo principo pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovas dublike teigia, kad Tarybos paaiškinimai atsiliepime į ieškinį apie priežastis, dėl kurių jo pavardė buvo įrašyta
į Reglamentu Nr. 353/2009 iš dalies pakeisto ginčijamo reglamento VI priedą, tolygūs jam skirtai baudžiamajai sankcijai.
Ieškovo nuomone, jam nebuvo pareikštas joks kaltinimas. Taip pat nebuvo pateiktas joks jo neteisėtos veiklos įrodymas ar patvirtinimas,
kad jis gavo naudą iš Mianmaro vyriausybės ekonominės politikos.
Ieškovas nurodo, kad Taryba nenuosekliai taiko prezumpciją, pagal kurią jis gavo naudos iš Mianmaro vyriausybės ekonominės
politikos dėl santykių su savo tėvu, nors svarbių įmonių vadovų vaikų turimas turtas nėra įšaldomas, jei šie vaikai yra nepilnamečiai.
Iš tikrųjų ieškovo turtas pirmą kartą buvo įšaldytas, kai jam buvo šešiolika metų.
Ieškovo nuomone, Taryba, neterminuotam laikotarpiui įšaldžiusi svarbių įmonių vadovų šeimų narių turtą, pažeidė nekaltumo
prezumpcijos ir teisinio saugumo principus.
Be to, ieškovas teigia, kad Taryba pažeidė principą, pagal kurį baudžiamosios sankcijos turi būti skiriamos konkrečiai suinteresuotajam
asmeniui. Asmuo gali būti baudžiamas tik už jam priskiriamas veikas ir negali būti baudžiamas, jei nepadarė neteisėtos veikos.
Taryba, palaikoma Komisijos ir Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės, prieštarauja teigdama, kad dublike
ieškovas nurodo naujus ieškinio pagrindus, kurie pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį yra nepriimtini. Be to,
ji nesutinka su šiais ieškovo argumentais.
Bendrojo Teismo vertinimas
Dublike ieškovas nurodo teisės principų, kylančių iš turto įšaldymo taikymo baudžiamojo pobūdžio, visų pirma nekaltumo prezumpcijos,
pažeidimą ir teisinio saugumo principo pažeidimą.
Visų pirma, dėl ieškinio pagrindo, susijusio su teisės principų, kylančių iš turto išaldymo taikymo baudžiamojo pobūdžio,
pažeidimu, reikia priminti, kad pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalį vykstant procesui negalima pateikti naujų
pagrindų, išskyrus tuos atvejus, kai jie pagrindžiami teisinėmis arba faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant
procesui.
Tačiau Tarybos argumentai ginčijamame reglamente yra aiškūs ir nedviprasmiški bei leidžia ieškovui susipažinti su priimtų
Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priemonių pagrindimu (žr. šio sprendimo 93–117 punktus). Konstatuotina, kad pagal šiuos argumentus
priemonė, kuria ieškovas įtraukiamas į sąrašą aptariamame priede, nėra baudžiamoji sankcija. Priešingai nei teigia ieškovas,
Taryba šių motyvų nepapildė atsiliepime į ieškinį nurodydama teisines ar faktines aplinkybes, susijusias su sprendimo įtraukti
ieškovo pavardę į asmenų, kuriems konkrečiai taikomos šios priemonės, sąrašą kvalifikacija.
Todėl ieškinio pagrindas, susijęs su teisės principų, kylančių iš turto įšaldymo taikymo baudžiamojo pobūdžio, visų pirma
nekaltumo prezumpcijos, pažeidimu, yra naujas ieškinio pagrindas ir turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
Bet kuriuo atveju, reikia pažymėti, kad aptariamos ribojančios priemonės nėra baudžiamojo pobūdžio. Iš tikrųjų, kadangi suinteresuotųjų
asmenų lėšos yra ne konfiskuotos kaip nusikalstamu būdu įgytos lėšos, o laikinai įšaldytos, siekiant jas apsaugoti, šios priemonės
nėra baudžiamoji sankcija ir jomis nereiškiami tokio pobūdžio kaltinimai (2007 m. liepos 11 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Sison prieš Tarybą
, T‑47/03, 101 punktas).
Dėl ieškovo argumento, kad jo atžvilgiu nebuvo pateiktas joks nelegalios jo veiklos įrodymas, pažymėtina, jog pagal EB 60
ir 301 straipsnius nereikalaujama, kad ieškovas būtų užsiėmęs tokia veikla tam, jog jam būtų taikomos ribojančios priemonės.
Galiausiai dėl ieškovo argumento, jog nebuvo pateiktas joks įrodymas, kad jis gavo naudos iš Mianmaro vyriausybės ekonominės
politikos, reikia priminti, kad tam tikros Mianmaro Sąjungos atžvilgiu priimtos ribojančios priemonės taikomos konkrečiai
ieškovui dėl prezumpcijos, jog svarbių įmonių vadovų šeimų nariai taip pat gauna naudos iš šios šalies vyriausybės ekonominės
politikos, kuri gali būti nuginčyta, jei ieškovui pavyks įrodyti, kad jis nėra glaudžiai susijęs su vadovu, jo šeimos nariu,
ir todėl negauna naudos iš šios ekonominės politikos. Todėl Taryba neprivalo pateikti įrodymo, kad ieškovas gauna naudos iš
Mianmaro vyriausybės ekonominės politikos.
Be to, dėl ieškinio pagrindo, susijusio su teisinio saugumo principo pažeidimu, ieškovas priekaištauja Tarybai dėl neapibrėžtos
turto įšaldymo trukmės.
Konstatuotina, kad šis ieškinio pagrindas nėra naujas Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies prasme, bet yra anksčiau
tiesiogiai ar netiesiogiai ieškinyje nurodytų ieškinio pagrindų išplėtimas, kuris turi būti laikomas priimtinu (šiuo klausimu
žr. 2008 m. liepos 8 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
BPB prieš Komisiją
, T‑53/03, Rink. p. II‑1333, 435 punktą ir nurodytą teismų praktiką). Iš tikrųjų jis nurodytas pateikiant ieškinio pagrindus,
susijusius atitinkamai su teisės į nuosavybę pažeidimu ir proporcingumo principo pažeidimu (žr. šio sprendimo 155–157 punktus).
Ieškovo argumentas dėl neapibrėžtos jo turto įšaldymo trukmės buvo atmestas nagrinėjant šiuos ieškinio pagrindus (žr. šio
sprendimo 173 punktą). Nagrinėjamu atveju reikia pridurti, kad Tarybos priimamos bendrosios pozicijos, kuriomis nustatomos
ribojančios priemonės ar jos paliekamos galioti, yra apribotos laike (žr. šio sprendimo 3 ir 5 punktus).
Galiausiai ieškovas teigia, kad Taryba nenuosekliai taiko prezumpciją, pagal kurią jis gavo naudos iš Mianmaro vyriausybės
ekonominės politikos dėl santykių su savo tėvu, nors svarbių įmonių vadovų vaikų turimas turtas nėra įšaldomas, jei šie vaikai
yra nepilnamečiai. Iš tikrųjų ieškovo turtas pirmą kartą buvo įšaldytas, kai jam buvo šešiolika metų. Šiuo klausimu pakanka
konstatuoti, kad sankcijų apribojimas neįtraukiant nepilnamečių į asmenų, kuriems konkrečiai taikomos Mianmaro Sąjungos atžvilgiu
priimtos ribojančios priemonės, grupę negalėtų lemti ieškovo pavardės įtraukimo į Reglamentu Nr. 353/2009 iš dalies pakeisto
ginčijamo reglamento VI priede pateikiamą sąrašą neteisėtumo. Šiuo metu reikia pažymėti, kad Bendrosios pozicijos 2005/340
šeštoje konstatuojamojoje dalyje ir Bendrosios pozicijos 2006/318 šeštoje konstatuojamojoje dalyje Taryba paaiškino savo politiką,
pagal kurią aptariamos ribojančios priemonės neturi būti taikomos jaunesniems nei 18 metų vaikams.
Darytina išvada, kad ieškinio pagrindai, susiję atitinkamai su teisės principų, kylančių iš turto įšaldymo taikymo baudžiamojo
pobūdžio, pažeidimu ir teisinio saugumo principo pažeidimu, turi būti atmesti.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti visą ieškinį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo. Be to, pagal šio straipsnio 4 dalį į bylą įstojusios valstybės narės ir institucijos pačios padengia savo
išlaidas.
Kadangi ieškovas pralaimėjo bylą, jis turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal Tarybos reikalavimus. Jungtinė Didžiosios
Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė ir Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš Pye Phyo Tay Za savo ir Europos Sąjungos Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas.
3.
Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė ir Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Martins Ribeiro
Wahl
Dietrich
Paskelbta 2010 m. gegužės 19 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys
Ginčo aplinkybės
Procesas ir šalių reikalavimai
Dėl teisės
1.  Dėl ginčijamo reglamento VI priedo pakeitimo Reglamentu Nr. 353/2009 procesinių pasekmių
2.  Dėl esmės
Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su ginčijamo reglamento teisinio pagrindo nebuvimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su motyvavimo pareigos pažeidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su tam tikrų pagrindinių teisių ir proporcingumo principo pažeidimu
Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su teisės į teisingą bylos nagrinėjimą pažeidimu
–  Šalių argumentai
–  Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimu
–  Šalių argumentai
–  Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su teisės į nuosavybę ir proporcingumo principo pažeidimu
–  Šalių argumentai
–  Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl ieškinio pagrindų, susijusių su teisės principų, kylančių iš turto įšaldymo taikymo baudžiamojo pobūdžio, ir teisinio
saugumo principo pažeidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl bylinėjimosi išlaidų
*
* Proceso kalba: anglų.