CELEX: 62006FJ0046
Viešoji tarnyba
Pareigūnai

1.
Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita – Parengimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos projekto
pateikimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
2.
Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita – Pareiga nustatyti siektinus tikslus – Apimtis
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
3.
Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita – Parengimas – Vėlavimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
4.
Pareigūnai – Ieškinys – Pagrindai
5.
Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita – Būtinas analitinių vertinimų ir komentarų nuoseklumas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
6.
Pareigūnai – Vertinimas – Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita – Teisminė kontrolė – Ribos
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnis)
7.
Pareigūnai – Ieškinys – Pagrindai
1.
Pagal Komisijos priimtų bendrųjų įgyvendinimo nuostatų, susijusių su Komisijos išorės tarnyba, 3 straipsnio 1 dalies šeštą
pastraipą antrojo vertintojo ir ataskaitos tvirtintojo galutinai parengta tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita pateikiama
dirbančiam asmeniui. Minėtose bendrosiose įgyvendinimo nuostatose nenumatyta, kad minėtam asmeniui tarnybinės veiklos vertinimo
ataskaitos projektas turi būti perduodamas ankstesniame etape, t. y. prieš galutinai ją parengiant.
Taigi pareigūnas negali remtis tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos projekto ir tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos
už atitinkamą laikotarpį palyginimu, prašydamas pastarąją panaikinti dėl šiuose dviejuose dokumentuose pateiktų skirtingų
vertinimų, nes tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos projekto pateikimas nėra aptariamos tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos
rengimo procedūros dalis. Todėl vertintojai tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitoje neprivalo paaiškinti, kodėl buvo pakeisti
tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos projekte pateikti vertinimai.
(žr. 54 ir 58 punktus)
2.
Iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnio bendrųjų įgyvendinimo nuostatų, kurias priėmė Komisija, 8 straipsnio 5 dalies
ketvirtos pastraipos matyti, kad administracija privalo nustatyti dirbančiam asmeniui tikslus ir vertinimo kriterijus. Remiantis
šia nuostata, formalus vertintojo ir dirbančio asmens dialogas, vykstantis kiekvieno vertinimo pradžioje, turi būti susijęs
ne tik su minėto asmens veiklos vertinimu už atitinkamą laikotarpį, kuris tęsėsi nuo metų, ėjusių prieš metus, kuriais atliekamas
vertinimas, sausio 1 d. iki gruodžio 31 d., bet ir su metų, einančių po atitinkamo laikotarpio, tikslų nustatymu. Šie tikslai
yra atspirties taškas vertinant našumą.
(žr. 64 punktą)
Nuoroda:
Tarnautojų teismo praktika: 2007 m. gruodžio 13 d. Sprendimo
Sundholm prieš Komisiją
, F‑42/06, Rink. VT p. I‑A‑1‑0000 ir II‑A‑1‑0000, 31 punktas.
3.
Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita negali būti panaikinta remiantis vieninteliu pagrindu, kad buvo parengta per vėlai,
nebent susiklosto išskirtinės aplinkybės. Nors vėlavimas parengti tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitą atitinkamam pareigūnui
gali suteikti teisę į kompensaciją, šis vėlavimas negali paveikti tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitos galiojimo, taigi
ir pateisinti jos panaikinimo.
(žr. 75 punktą)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2003 m. gegužės 7 d. Sprendimo
Den Hamer prieš Komisiją
, T‑278/01, Rink. VT p. I‑A‑139 ir II‑665, 32 punktas; 2005 m. gruodžio 13 d. Sprendimo
Cwik prieš Komisiją
, T‑155/03, T‑157/03 ir T‑331/03, Rink. VT p. I‑A‑411 ir II‑1865, 96 punktas; 2007 m. kovo 7 d. Sprendimo
Sequeira Wandschneider prieš Komisiją
, T‑110/04, Rink. VT p. I‑A‑0000 ir II‑0000, 39 punktas.
4.
Nesvarbu, kad ieškovas pavėluotai pasirėmė tuo, jog institucijos aktas nemotyvuotas arba nepakankamai motyvuotas, nes šį pagrindą
kaip pagrindą, grindžiamą viešosios tvarkos išlyga, bet kuriuo atveju gali ir privalo nagrinėti Bendrijos teismas savo iniciatyva.
Joks ieškovas negali prarasti teisės remtis šiuo pagrindu vien dėl to, kad jis nebuvo nurodytas ankstesniame proceso etape.
(žr. 96 punktą)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1997 m. vasario 20 d. Sprendimo
Komisija prieš Daffix
, C‑166/95 P, Rink. p. I‑983, 24 punktas.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 1996 m. gegužės 21 d. Sprendimo
Kaps prieš Teisingumo Teismą
, T‑153/95, Rink. VT p. I‑A‑233 ir II‑663, 75 punktas; 2006 m. spalio 3 d. Sprendimo
Nijs prieš Audito Rūmus
, T‑171/05, Rink. VT p. II‑A‑2‑999, 31 ir 32 punktai.
5.
Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaita nėra akivaizdžiai nenuosekli, jeigu kai kuriose minėtos ataskaitos skyreliuose pateikiamos
teigiamam vertinimui prieštaraujančios kritinės pastabos. Iš tikrųjų nėra akivaizdžiai nenuoseklu tai, kad bendrai pripažįstant
pareigūno darbo kokybę kartu nurodomos tam tikros jo silpnosios pusės ir sunkumai, su kuriais jis susiduria.
(žr. 103 punktą)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2006 m. liepos 13 d. Sprendimo
Vounakis prieš Komisiją
, T‑165/04, Rink. VT p. I‑A‑2‑155 ir II‑A‑2‑735, 94 punktas.
6.
Tarnautojų teismas negali pakeisti įpareigotų vertinti vertinamo asmens darbą asmenų pateikto vertinimo savuoju. Bendrijos
institucijos, vertindamos savo pareigūnų darbą, turi didelę diskreciją. Tarnybinės veiklos vertinimo ataskaitose pateikti
pareigūnų kokybiniai vertinimai nepatenka į teisminės kontrolės, kuri atliekama tik dėl galimų procedūrinių reikalavimų pažeidimų,
akivaizdžių faktinių klaidų administracijos vertinimuose bei dėl galimo piktnaudžiavimo įgaliojimais, sritį.
(žr. 119 punktą)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo praktika: 1983 m. birželio 1 d. Sprendimo
Seton prieš Komisiją
, 36/81, 37/81 ir 218/81, Rink. p. 1789, 23 punktas.
Pirmosios instancijos teismo praktika: 1992 m. gruodžio 10 d. Sprendimo
Williams prieš Audito Rūmus
, T‑33/91, Rink. p. II‑2499, 43 punktas; 2005 m. gegužės 4 d. Sprendimo
Schmit prieš Komisiją
, T‑144/03, Rink. VT p. I‑A‑101 ir II‑465, 70 punktas.
7.
Piktnaudžiavimas įgaliojimais, kurio viena iš formų yra piktnaudžiavimas procedūra, būna tik tuomet, kai yra objektyvių, svarbių
ir nuoseklių pagrindų, leidžiančių nustatyti, kad skundžiamu aktu siekiama kitokių tikslų nei numatytieji taikytinose nuostatų
normose.
Šiuo atžvilgiu nepakanka savo reikalavimus grįsti tam tikromis aplinkybėmis; reikia dar pateikti pakankamai tikslių, objektyvių
ir nuoseklių pagrindų, galinčių patvirtinti tokių aplinkybių patikimumą ar bent jau tikėtinumą; priešingu atveju šalies tvirtinimų
faktinis teisingumas negali būti ginčijamas.
(žr. 156 ir 157 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo praktika: 2000 m. liepos 5 d. Sprendimo
Samper prieš Parlamentą
, T‑111/99, Rink. VT p. I‑A‑135 ir II‑611, 64 punktas; 2001 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo
E prieš Komisiją
, T‑152/00, Rink. VT p. I‑A‑179 ir II‑813, 69 punktas.