CELEX: 62002CJ0293
Bestämmelser om export av potatis från Jersey till Förenade kungariket
Anslutningsakten av år 1972
Protokoll 3 om Kanalöarna och Isle of Man
Förordning nr 706/73
Artiklarna 23 EG, 25 EG och 29 EG
Avgift med verkan motsvarande tull
Åtgärder med verkan motsvarande kvantitativa restriktioner

1       Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG.
2       Begäran har framställts i ett mål mellan Jersey Produce Marketing Organisation Ltd (nedan kallat JPMO) och States of Jersey
och Jersey Potato Export Marketing Board (nedan kallat PEMB) angående huruvida den lag som antagits av States of Jersey om
en ordning för saluföring beträffande export av potatis från Jersey är förenlig med gemenskapsrätten (Jersey Potato Export
Marketing Scheme Act 2001, nedan kallad 2001 års lag).

Tillämpliga bestämmelser

Gemenskapsbestämmelserna
3       I artikel 23.1 EG föreskrivs följande:
”Gemenskapen skall grunda sig på en tullunion, som skall omfatta all handel med varor och som skall innebära att tullar på
import och export samt alla avgifter med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna och att en gemensam
tulltaxa gentemot tredje land skall införas.”
4       I artikel 25 EG föreskrivs följande:
”Tullar på import och export samt avgifter med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna. Detta förbud
skall tillämpas även på tullar av fiskal karaktär.”
5       I artikel 28 EG anges följande:
”Kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna.”
6       Artikel 29 EG har följande lydelse:
”Kvantitativa exportrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna.”
7       Artikel 299.4 EG har följande lydelse:
”Bestämmelserna i detta fördrag skall tillämpas på de europeiska territorier vilkas utrikes angelägenheter omhändertas av
en medlemsstat.”
8       I artikel 299.6 EG föreskrivs följande:
”Utan hinder av föregående punkter skall följande gälla:
…
c)      Detta fördrag skall tillämpas beträffande Kanalöarna och Isle of Man endast i den utsträckning det är nödvändigt för att säkerställa
genomförandet av den ordning för dessa öar som anges i det fördrag om anslutning av nya medlemsstater till Europeiska ekonomiska
gemenskapen och till Europeiska atomenergigemenskapen som undertecknats den 22 januari 1972.”
9       I artikel 1 i protokoll 3 om Kanalöarna och Isle of Man (EGT L 73,1972, s. 164) (nedan kallat protokoll 3), vilket bilagts
akten om anslutningsvillkoren för Konungariket Danmark, Irland och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och
om anpassningarna av fördragen (EGT L 73, 1972, s. 14, nedan kallad anslutningsakten av år 1972), föreskrivs följande:
”1.      Gemenskapens regler om tullar och kvantitativa restriktioner, särskilt de i anslutningsakten, skall tillämpas på Kanalöarna
och Isle of Man på samma villkor som de tillämpas på Förenade kungariket. Särskilt tullar och avgifter med motsvarande verkan
mellan dessa territorier och gemenskapen i dess ursprungliga sammansättning samt mellan dessa territorier och de nya medlemsstaterna
skall gradvis avvecklas i enlighet med den tidsplan som fastställs i artiklarna 32 och 36 i anslutningsakten.
2.      För jordbruksprodukter och för de produkter som uppstår vid förädling av dessa, och som är föremål för en särskild handelsordning,
skall gentemot tredje land tillämpas de avgifter och andra importåtgärder som fastställts i gemenskapsreglerna och som gäller
för Förenade kungariket.
På samma sätt skall sådana bestämmelser i gemenskapsreglerna, särskilt de i anslutningsakten, tillämpas som är nödvändiga
för att garantera fri omsättning och iakttagande av normala konkurrensvillkor för handeln med dessa varor.
Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen fastställa de villkor enligt vilka bestämmelserna i föregående
stycken skall tillämpas på dessa territorier.”
10     Rådets förordning (EEG) nr 706/73 av den 12 mars 1973 om gemenskapsåtgärder för Kanalöarna och Isle of Man i handeln med jordbruksprodukter
(EGT L 68, 1973, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 5, s. 110), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr
1174/86 av den 21 april 1986 (EGT L 107, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 20, s. 200) (nedan kallad förordning
nr 706/73), antogs med stöd av artikel 1.2 tredje stycket i protokoll 3. I artikel 1 i denna förordning föreskrivs följande:
”1.      De gemenskapsbestämmelser som gäller för Förenade kungariket för handeln med de jordbruksprodukter som omfattas av bilaga
2 till Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, samt för handeln med de varor som omfattas av förordning
nr 170/67/EEG och förordning (EEG) nr 1059/69 skall tillämpas på öarna, med undantag för bestämmelser om bidrag eller utjämningsbelopp
som Förenade kungariket beviljar vid export.
2.      Vid tillämpningen av bestämmelserna som avses i punkt 1 skall Förenade kungariket och öarna betraktas som en enda medlemsstat.
…”
11     Artikel 3.1 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT
L 302, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s. 4) har följande lydelse:
”Gemenskapens tullområde skall omfatta
–       Belgiens territorium,
…
–       Portugals territorium,
–       Förenade kungarikets territorium inklusive Kanalöarna och Isle of Man.”

Den nationella lagstiftningen
12     Det framgår av den hänskjutande domstolens upplysningar att 2001 års lag antogs till följd av att lantbrukare anfört klagomål
över att de hade små vinstmarginaler vid försäljning av potatisen Jersey Royal, som utgör den viktigaste utomhusgrödan på
ön och som till största delen saluförs i Förenade kungariket. Detta förhållande berodde bland annat på konkurrensen mellan
marknadsorganisationerna och på att de flesta lantbrukare inte kunde förhandla om eller påverka de villkor på vilka marknadsorganisationerna
sålde deras grödor. Marknadsorganisationernas affärsvillkor karaktäriserades av bristande insyn.
13     I artikel 2 i 2001 års lag definieras export på följande sätt: ”Att sända potatis för försäljning utanför ön, direkt eller
via någon annan plats, till en destination i Förenade kungariket, Bailiwick of Guernsey eller Isle of Man för konsumtion där.”
Begreppet potatis innefattar enligt denna bestämmelse produkter som erhållits från eller som uppstått vid förädling av potatis,
oavsett om produkten är ätbar eller inte.
14     Enligt den ovannämnda lagen får producenterna endast exportera potatis om de är registrerade hos PEMB och har slutit ett marknadsföringsavtal
med detta organ. Marknadsorganisationerna får å sin sida endast godta potatis för export om de slutit administrationsavtal
med PEMB.
15     Enligt artikel 23.1 a i Jerseys lag om saluföring av jordbruksprodukter (Agricultural Marketing (Jersey) Law 1953, nedan kallad
1953 års lag) skall den som säljer, utbjuder till försäljning eller ger anbud om köp av någon reglerad produkt i strid med
bestämmelserna i någon föreskrift ådömas böter med 200 pund eller fängelse i högst sex månader eller dessa båda påföljder
i förening.
16     Det framgår i övrigt av artiklarna 32–39 och 56 i 2001 års lag samt av artikel 23 i 1953 års lag att PEMB har befogenhet att
vidta sanktionsåtgärder mot registrerade producenter som bryter mot de marknadsföringsavtal som de slutit med denna organisation
och att, efter två avtalsbrott, till jordbruks- och fiskekommissionen för States of Jersey lämna uppgifter om dessa producenters
identitet. Jordbruks- och fiskekommissionen kan i detta fall stryka de berörda ur registret och därmed beröva dem rätten att
sluta sådana avtal.
17     Enligt de yttranden som inkommit från JPMO, States of Jersey och PEMB skall de marknadsföringsavtal som PEMB ingår med producenterna
bland annat innehålla föreskrifter om vilken areal som skall användas till odling av potatis för export, identiteten på dem
som PEMB auktoriserat och som potatisen kan överlämnas till samt, vidare, föreskrifter om kvalitetsnormer och kriterier för
god förvaltningssed som skall följas.
18     Av de ovannämnda yttrandena framgår även att de administrationsavtal som ingås mellan PEMB och marknadsorganisationerna bland
annat skall innehålla uppgifter om de producenters identitet vilka registrerats hos PEMB och vars potatis kan saluföras av
dessa organisationer, om de kvalitetsnormer som skall iakttas och om de förfaranden som skall tillämpas vid ”export” eller
bearbetning av sådana mängder potatis som överstiger marknadens verkliga eller förmodade efterfrågan. I sådana avtal skall
även anges grunderna för hur marknadsorganisationerna skall fakturera producenterna för sina tjänster, för hur de skall saluföra
potatisen till köparna, ta upp betalning från dessa och betala ut beloppet till producenterna. Dessa avtal skall även innehålla
uppgifter om samtliga omständigheter som kan medföra att dessa organisationer sluter avtal med tredje man på annan grund än
marknadspriset, samtliga resultatrelaterade bonustillägg och nedsättningar som är tillämpliga på organisationen samt uppgifter
om de skyldigheter i fråga om reklam och annan säljfrämjande verksamhet som åligger organisationen samt om samtliga utgifter
som PEMB eller marknadsorganisationen skall svara för.
19     JPMO har, utan att States of Jersey bestritt detta, hävdat att det för övrigt framgår av 2001 års lag att PEMB skönsmässigt
kan avgöra om ett marknadsföringsavtal skall slutas med en producent och om ett administrationsavtal skall slutas med en marknadsorganisation.
Det framgår av denna lag även att PEMB bland annat har befogenhet att köpa in potatis, bearbeta, sälja och transportera den
samt främja produktion och saluföring av den, att verka för samverkan, forskning och utbildning avseende potatis och att bevilja
lån till registrerade producenter och att begära in statistiska uppgifter från dessa.
20     Enligt artikel 24 i 2001 års lag kan PEMB genom beslut ålägga samtliga registrerade producenter att bidra till en särskild
fond avsedd att täcka dess huvudsakliga kostnader och utgifter och att dela ansvaret för PEMB:s eventuella förluster, oavsett
om dessa producenter vid det tillfället är parter i ett marknadsföringsavtal med PEMB eller ej.
21     Kommissionen har i sitt skriftliga yttrande, liksom JPMO under förhandlingen, utan att States of Jersey bestritt detta, angett
att det i den ovannämnda bestämmelsen dessutom föreskrivs att denna avgift beräknas på grundval av hur många ton potatis producenten
sålt för export eller på grundval av de arealer han använt för potatisodling under närmast föregående kalenderår, beroende
på vilken beräkningsmetod som PEMB beslutat för perioden i fråga.

Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
22     JPMO och Top Produce Ltd, sökande respektive intervenient i målet vid den nationella domstolen, är två av fyra marknadsorganisationer
som är verksamma på Jersey. De handhar tillsammans omkring 80 procent av exporten av potatis av sorten Jersey Royal till Förenade
kungariket. Fairview Farm Ltd är intervenient i målet vid den nationella domstolen och moderbolag till Produce Ltd. Det är
en av ett åttiotal producenter av potatis av sorten Jersey Royal på ön.
23     JPMO, Top Produce Ltd och Fairview Farm Ltd har gjort gällande vid den hänskjutande domstolen, för det första, att 2001 års
lag, trots att den anses uteslutande avse export till Förenade kungariket, är av sådant slag att den, i strid med artiklarna
28 EG och 29 EG, hade en verkan som utgjorde en verklig eller potentiell begränsning av handeln mellan medlemsstaterna. Denna
lag är nämligen inte endast tillämplig på direkt export till Förenade kungariket, utan också på transport av potatis till
andra medlemsstater i syfte att bearbeta eller att transitera den innan den slutligen transporteras till Förenade kungariket.
24     Den hänskjutande domstolen har emellertid härvid funnit att det enda syftet med uttrycket ”direkt eller via någon annan plats”
i artikel 2 i 2001 års lag är att säkerställa att det när lagen tillämpas inte görs någon åtskillnad mellan potatis som transporteras
till Förenade kungariket direkt med färja och potatis som transporteras dit via hamnar i Frankrike eller någon annan medlemsstat.
Den ovannämnda domstolen har därför fastställt att dessa bestämmelser inte skall tillämpas när potatis sänds till en medlemsstat
för bearbetning, som till exempel tvättning eller paketering, för att därefter transporteras till Förenade kungariket för
att säljas och konsumeras där. Enligt den hänskjutande domstolen är den enda kvarvarande frågan härvid huruvida 2001 års lag
strider mot artikel 29 EG på grund av att den är tillämplig på potatis som transporteras direkt från Jersey till Förenade
kungariket och som, utan att lämna lastfartyget, transiteras genom en annan medlemsstat.
25     JPMO, Top Produce Ltd och Fairview Farm Ltd har, för det andra, hävdat att 2001 års lag står i strid med artiklarna 23 EG,
25 EG, 28 EG och 29 EG, eftersom den utgör ett hinder för handeln mellan Jersey och Förenade kungariket.
26     Enligt dessa företag skall nämligen bestämmelserna i dessa artiklar tillämpas på denna handel i enlighet med bestämmelserna
i protokoll 3 och särskilt artikel 1.1 i detta. Detta gäller även om det skulle anses att Jersey och Förenade kungariket utgör
en medlemsstat vid tillämpningen av artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG. Dessa bestämmelser är nämligen tillämpliga på
handeln mellan två delar av en och samma medlemsstat (se bland annat dom av den 16 juli 1992 i mål C‑163/90, Legros m.fl.,
REG 1992, s. I-4625, svensk specialutgåva, volym 13, s. I-53, av den 9 augusti 1994 i de förenade målen C-363/93 och C-407/93–C‑411/93,
Lancry m.fl., REG 1994, s. I-3957, svensk specialutgåva, volym 16, s. I-71, och av den 14 september 1995 i de förenade målen
C-485/93 och C‑486/93, Simitzi, REG 1995, s. I-2655).
27     Inbetalning av avgifter till PEMB och den omständigheten att sanktionsåtgärder vidtas om 2001 års lag åsidosätts utgör, enligt
dessa företag, i målet vid den nationella domstolen avgifter med verkan motsvarande tull, vilka är förbjudna enligt artikel
25 EG. Eftersom den ordning som införts genom 2001 års lag innebär att möjligheten att bedriva handel förutsätter registrering
och att sådana marknadsföringsavtal och administrationsavtal slutits som föreskrivs i lagen, ger denna ordning upphov till
sådana import- och exportrestriktioner som är förbjudna enligt artiklarna 28 EG och 29 EG.
28     States of Jersey och PEMB har invänt att handeln med potatis mellan Jersey och Förenade kungariket, såsom framgår av bland
annat artikel 299 EG, artikel 1 i protokoll 3 och artikel 1.2 i förordning nr 706/73, är en helt intern fråga för denna medlemsstat
utan något samband med de förhållanden som anges i artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG. Domarna i de ovannämnda målen
Legros m.fl., Lancry m.fl. och Simitzi gällde för övrigt inte artiklarna 28 EG och 29 EG, eftersom avgifterna i dessa mål
tillämpades utan åtskillnad på handeln inom och utom en medlemsstat.
29     Artiklarna 23 EG och 25 EG påstås vidare inte vara tillämpliga i målet vid den nationella domstolen, eftersom de avgifter
och sanktionsåtgärder som föreskrivs i 2001 års lag inte åläggs på grund av att en gräns passeras.
30     Mot denna bakgrund beslutade Royal Court of Jersey att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1)      Skall sådana föreskrifter som de som gäller för export av potatis från Jersey till Förenade kungariket anses utgöra en åtgärd
med verkan motsvarande kvantitativa exportrestriktioner och som strider mot artikel 29 EG, på grund av att potatis som sänds
från Jersey direkt till Förenade kungariket kan transporteras via en annan medlemsstat men utan att lämna det transporterande
fartyget?
2)      Skall sådana föreskrifter som de som gäller för export av potatis från Jersey till Förenade kungariket anses oförenliga med
artiklarna 23 [EG], 25 [EG], 28 [EG] och 29 EG, på grund av att de kan inverka på handeln mellan den ön och Förenade kungariket
(samt Guernsey och Isle of Man) eller kan medföra att avgifter tas ut i samband med sådan handel?”

Prövning av tolkningsfrågorna

Den andra frågan
31     Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan, vilken såsom JPMO och kommissionen har föreslagit skall behandlas
först, för att få klarhet i huruvida artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG skall tolkas så, att de utgör hinder för en
sådan ordning som den som införts genom 2001 års lag.
32     För att kunna besvara denna fråga måste domstolen först avgöra huruvida bestämmelserna i fördraget är tillämpliga på sådana
produkter som dem som omfattas av 2001 års lag, nämligen potatis som odlats på Jersey och produkter som uppstått vid förädling
eller beredning av potatis, oavsett om produkten är ätbar eller inte.
33     Om detta visar sig vara fallet skall domstolen därefter avgöra om handeln med dessa produkter mellan Jersey och Förenade kungariket,
med avseende på tillämpningen av dessa bestämmelser, skall anses utgöra handel mellan medlemsstater såsom JPMO har gjort gällande
eller om Jersey och Förenade kungariket härvid skall anses utgöra en enda medlemsstat, vilket States of Jersey har gjort gällande.
34     När denna omständighet är klarlagd skall domstolen slutligen kontrollera om de ovannämnda bestämmelserna i fördraget skall
tolkas så att de utgör hinder för sådana bestämmelser som föreskrivs i 2001 års lag.
Huruvida artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG kan tillämpas på de produkter som omfattas av 2001 års lag
35     Såsom framgår av artikel 1.1 i protokoll 3 skall gemenskapens regler om tullar och kvantitativa restriktioner tillämpas på
Kanalöarna och Isle of Man på samma villkor som de tillämpas på Förenade kungariket. Dessa regler inbegriper bland annat artiklarna
23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG.
36     I ovannämnda artikel 1.1 görs ingen åtskillnad beroende på vilket slags produkter det är fråga om. Den lagstiftning som det
hänvisas till i denna punkt är tillämplig på alla slags varor som normalt omfattas av denna lagstiftning. Eftersom de jordbruksprodukter
som anges i bilaga II till EEG-fördraget (nu bilaga I till EG-fördraget) inte skall behandlas på särskilt sätt i detta avseende,
omfattas de av tillämpningsområdet för ovannämnda artikel 1.1.
37     Artikel 1.2 i protokoll 3 föranleder inte någon annan bedömning. För sådana jordbruksprodukter, och produkter som uppstår
vid förädling av dem, som är föremål för en särskild handelsordning skall, enligt denna bestämmelse, de avgifter och andra
importåtgärder som fastställts i gemenskapsreglerna och som gäller för Förenade kungariket tillämpas gentemot tredje land.
På samma sätt skall sådana bestämmelser i gemenskapsreglerna tillämpas som är nödvändiga för att garantera fri rörlighet för
varor och normala konkurrensvillkor för handeln med dessa varor. I båda fallen skall de berörda bestämmelserna tillämpas på
de villkor som rådet fastställer.
38     I ovannämnda artikel 1.2 ges huvudsakligen uttryck för att det vederbörligen skall beaktas att jordbruksprodukter inom gemenskapen
omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken och att de härvid kan vara underkastade vissa särskilda bestämmelser. På grund
av denna omständighet föreskrivs i den ovannämnda bestämmelsen att bestämmelser skall antas som anses nödvändiga för att den
ordning som införts beträffande Kanalöarna och Isle of Man skall fungera väl, bland annat genom att göra vissa av de ovannämnda
bestämmelserna tillämpliga på dessa områden.
39     Den ovannämnda bestämmelsen kan däremot inte tolkas så att det, för att artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG skall vara
tillämpliga på jordbruksprodukter, förutsätts att rådet antar sådana bestämmelser eller att det finns en gemensam organisation
av marknaden för dessa produkter inom gemenskapen.
40     Domstolen erinrar härvid om att den omständigheten att en gemensam organisation av marknaden saknas för en viss jordbrukssektor
enligt fast rättspraxis inte inverkar på huruvida artiklarna 28 EG och 29 EG kan tillämpas på handeln med varor inom denna
sektor och att domstolen har fastslagit att detta bland annat gällde de medlemsstater som anslutit sig till gemenskaperna
i enlighet med anslutningsakten av år 1972 (se, beträffande just potatissektorn, dom av den 16 mars 1977 i mål 68/76, kommissionen
mot Frankrike, REG 1977, s. 515, punkterna 17–21, av den 29 mars 1979 i mål 231/78, kommissionen mot Förenade kungariket,
REG 1979, s. 1447, punkterna 12–18, svensk specialutgåva, volym 4, s. 429, och av den 11 juni 1985 i mål 288/83, kommissionen
mot Irland, REG 1985, s. 1761, punkt 23).
41     Av vad ovan anförts följer att artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG kan tillämpas på potatis odlad på Jersey och på produkter
som uppstår vid förädling av potatis på denna ö, vilka även de omfattas av 2001 års lag.
Frågan huruvida Förenade kungarikets, Kanalöarnas och Isle of Mans territorier kan likställas med en enda medlemsstats territorium
vid tillämpning av artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG
42     Det framgår av de upplysningar som inkommit från den hänskjutande domstolen i samband med ett tidigare mål att Jersey är ett
halvautonomt område som lyder under den brittiska kronan, som, på Jersey, företräds av Lieutenant Governor. Den brittiska
regeringen är för kronans räkning ansvarig för öns försvar och internationella relationer (se härvid dom av den 16 juli 1998
i mål C-171/96, Pereira Roque, REG 1998, s. I-4607, punkt 11).
43     Jersey utgör inte en del av Förenade kungariket. Jersey är, i den mening som avses i artikel 299.4 EG, ett territorium vars
utrikes angelägenheter omhändertas av denna medlemsstat.
44     Utan hinder av artikel 299.4 EG, enligt vilken bestämmelserna i fördraget skall tillämpas på sådana territorier, föreskrivs
i artikel 299.6 c EG att dessa bestämmelser i fördraget skall tillämpas på Kanalöarna och Isle of Man endast i den utsträckning
det är nödvändigt för att säkerställa genomförandet av den ordning för dessa som anges i anslutningsakten av år 1972. Den
särskilda ordning som avses i denna bestämmelse framgår av protokoll 3.
45     Det skall först erinras om att domstolen tidigare angett, att på samma sätt som den åtskillnad som görs mellan personer hemmahörande
på Kanalöarna och andra brittiska medborgare inte kan likställas med den skillnad som råder i nationalitetshänseende mellan
medborgare i två olika medlemsstater, gör inte heller övriga särdrag i Kanalöarnas ställning det möjligt att anse att förhållandena
mellan dessa och Förenade kungariket är jämförbara med förhållandena mellan två medlemsstater (domen i det ovannämnda målet
Pereira Roque, punkterna 41 och 42).
46     Vidare framgår det av lydelsen av artikel 1.1 i protokoll 3 att gemenskapens regler om tullar och kvantitativa restriktioner
skall tillämpas på Kanalöarna och Isle of Man ”på samma villkor som de tillämpas på Förenade kungariket”.
47     Denna lydelse tyder på att Förenade kungariket och öarna i princip skall anses utgöra en enda medlemsstat vid tillämpningen
av dessa gemenskapsbestämmelser.
48     Detsamma gäller den precisering som anges i artikel 1.2 första stycket i protokoll 3, vilken avser avgifter och andra importåtgärder
som fastställts i gemenskapsreglerna och ”som gäller för Förenade kungariket”.
49     En sådan tolkning av artikel 1 i protokoll 3 har även legat till grund för gemenskapslagstiftarens handlande.
50     Det framgår nämligen av artikel 3.1 i förordning nr 2913/92 att Förenade kungarikets territorium, Kanalöarna och Isle of Man
tillsammans utgör en av delarna i gemenskapens tullområde.
51     I artikel 1.1 och 1.2 i förordning nr 706/73 anges på samma sätt att de gemenskapsbestämmelser som enligt denna bestämmelse
även skall omfatta de ovannämnda öarna är de gemenskapsbestämmelser ”som gäller för Förenade kungariket” och att vid tillämpningen
av dessa ”skall Förenade kungariket och öarna betraktas som en enda medlemsstat”.
52     Denna tolkning är, i motsats till vad JPMO har påstått, inte oförenlig med bestämmelsen i artikel 1.1 i protokoll 3 om gradvis
avveckling av tullar och avgifter med motsvarande verkan mellan dessa öar ”och gemenskapen i dess ursprungliga sammansättning”
samt mellan dessa ”och de nya medlemsstaterna” i enlighet med den tidsplan som fastställts i anslutningsakten av år 1972.
53     Med beaktande av bland annat den ovannämnda preciseringen i samma bestämmelse, enligt vilken ifrågavarande gemenskapsbestämmelser
skall tillämpas på Kanalöarna och Isle of Man ”på samma villkor som de tillämpas på Förenade kungariket” skall hänvisningen
till ”de nya medlemsstaterna” i denna bestämmelse förstås så, att den avser Konungariket Danmark och Irland, men inte Förenade
kungariket. Denna slutsats stöds för övrigt av den omständigheten att hänvisningen, såsom domstolen just erinrat om, återfinns
i en mening vars enda syfte är att föreskriva gradvis avveckling av de tullar och avgifter med motsvarande verkan som fanns
vid anslutningen år 1972. Det är emellertid utrett att handeln mellan Förenade kungariket och de ovannämnda öarna inte var
belagd med tull vid denna tid.
54     Det framgår av vad ovan anförts att Kanalöarna, Isle of Man och Förenade kungariket skall anses utgöra en medlemsstat vid
tillämpning av artiklarna 23 EG, 25 EG, 28 EG och 29 EG.
Artiklarna 23 EG och 25 EG
55     Enligt fast rättspraxis utgörs en avgift med motsvarande verkan i den mening som avses i artiklarna 23 EG och 25 EG av varje
avgift, oavsett benämning eller utformning, som åläggs ensidigt och som tas ut på varor på grund av att dessa passerar en
gräns, om den inte är en tull i egentlig mening, även om den inte tas ut till förmån för staten (se bland annat dom av den
1 juli 1969 i de förenade målen 2/69 och 3/69, Sociaal Fonds voor de Diamantarbeiders, REG 1969, s. 211, punkt 18, svensk
specialutgåva, volym 1, s. 399, av den 9 november 1983 i mål 158/82, kommissionen mot Danmark, REG 1983, s. 3573, punkt 18,
av den 7 juli 1994 i mål C-130/93, Lamaire, REG 1994, s. I-3215, punkt 13, av den 21 september 2000 i de förenade målen C-441/98
och C-442/98, Michaïlidis, REG 2000, s. I-7145, punkt 15 och av den 23 april 2002 i mål C-234/99, Nygård, REG 2002, s. I-3657,
punkt 19).
56     Bedömningen blir annorlunda endast om den ifrågavarande avgiften utgör ersättning för en tjänst som faktiskt tillhandahållits
och ersättningen står i proportion till tjänsten, eller om avgiften ingår i ett allmänt internt system för avgifter som på
grundval av samma kriterier systematiskt tas ut på inhemska samt importerade och exporterade varor eller om den, under vissa
villkor, hänför sig till kontroller som utförs för att uppfylla skyldigheter enligt gemenskapsrätten (se bland annat domen
i det ovannämnda målet kommissionen mot Danmark, punkt 19, och domen i det ovannämnda målet Lamaire, punkt 14).
57     I förevarande mål vill den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida sådana obligatoriska avgifter som dem som PEMB kan
ålägga med stöd av 2001 års lag och sådana straffavgifter som producenter och marknadsorganisationer kan åläggas om de bryter
mot den ordning som införts genom den ovannämnda lagen kan utgöra avgifter med verkan motsvarande tull i den mening som avses
i artiklarna 23 EG och 25 EG.
58     Det har, för det första, under förhandlingen i målet framkommit att de avgifter som PEMB kan ålägga potatisproducenter som
är registrerade i enlighet med bestämmelserna i 2001 års lag antingen kan fastställas på grundval av hur stor mängd potatis
som den berörde har producerat och som verkligen har exporterats till Förenade kungariket eller på grundval av de arealer
som använts för potatisodling.
59     Domstolen erinrar inledningsvis om att skyldigheten att registrera sig hos PEMB i enlighet med bestämmelserna i 2001 års lag
och därmed skyldigheten att erlägga de avgifter som i förevarande fall fastställs av detta organ åvilar alla potatisproducenter
på Jersey som exporterar eller låter exportera sina produkter till Förenade kungariket.
60     En avgift som åläggs producenter som har registrerat sig på detta sätt och som beräknas på grundval av den mängd potatis som
den berörde producerat och som exporteras från Jersey till Förenade kungariket är med säkerhet en avgift som tas ut på grundval
av denna export och som uteslutande drabbar denna export och inte ingår i ett allmänt internt system för avgifter som på grundval
av samma kriterier systematiskt tas ut oberoende av varifrån de avgiftsbelagda produkterna härrör, varifrån de kommer eller
vart de skall sändas och utgör inte heller ersättning för en särskild eller individuell förmån som den ekonomiske aktören
erhållit för ett belopp som står i proportion till denna förmån (se analogt domen i det ovannämnda målet Lamaire, punkt 19).
61     States of Jersey har emellertid hävdat att, eftersom 2001 års lag uteslutande avser ”export” av potatis från Jersey till Förenade
kungariket för att denna skall konsumeras där och denna lag således endast är tillämplig på förhållanden som rör en medlemsstats
inre handel, kan artiklarna 23 EG och 25 EG inte tillämpas i förevarande fall.
62     Domstolen erinrar härvid om att den, i punkt 32 i domen i de ovannämnda förenade målen Lancry m.fl., har fastställt att en
avgift som beräknas på grundval av varors tullvärde och som tas ut av en medlemsstat för alla varor som förs in i en region
inom dess territorium utgör en avgift med motsvarande verkan som en importtull, inte bara i den utsträckning som den läggs
på varor som förs in i regionen från andra medlemsstater, utan också i den utsträckning som den tas ut för varor som förs
dit från en annan del av samma stat.
63     I punkterna 26 och 27 i domen i de ovannämnda förenade målen Simitzi har domstolen slagit fast att samma resonemang gör sig
gällande i fråga om en avgift som belastar varor som sänds från en region till andra regioner i samma stat. Domstolen drog
därefter slutsatsen att en avgift som beräknas på grundval av värdet och som tas ut av en medlemsstat på varor som sänds från
en region uteslutande till andra regioner i samma stat, utgör en avgift med motsvarande verkan som exporttull.
64     Regeln om avveckling av tullar och avgifter med motsvarande verkan har i fördraget getts en allmän räckvidd och allmän verkan
för att säkerställa den fria rörligheten för varor. Tullunionen förutsätter med nödvändighet att det råder fri rörlighet för
varor mellan medlemsstaterna och, mer allmänt, inom tullunionen (se dom av den 23 september 2003 i mål C-30/01, kommissionen
mot Förenade kungariket, REG 2003, s. I-9481, punkterna 52 och 53).
65     Med beaktande av den slutsats som angetts ovan i punkt 54 konstaterar domstolen härvid att den avgift som den som är aktuell
i förevarande mål och som beräknas av PEMB på grundval av den mängd potatis som den berörde producerat och som exporteras
från Jersey till Förenade kungariket är en avgift som tas ut på varor som förs från en del av en medlemsstat till en annan.
Även om det endast är sådan potatis som förs till Förenade kungariket för att konsumeras där som avses i 2001 års lag, enligt
dennas lydelse, finns det inget hinder mot att denna potatis, efter att den förts in i Förenade kungariket, återexporteras
till andra medlemsstater. Den ifrågavarande avgiften kan därför komma att belasta produkter som efter att ha transiterats
genom Förenade kungariket faktiskt exporteras till andra medlemsstater.
66     En eventuell återexport från Förenade kungariket till andra medlemsstater framstår i förevarande fall som fullt möjlig, med
hänsyn till att nästan all potatis av sorten Jersey Royal som produceras på Jersey enligt de uppgifter som inkommit till domstolen
traditionellt exporteras till Förenade kungariket.
67     Av vad ovan anförts framgår att en sådan avgift som den som är aktuell i förevarande mål och som beräknas av PEMB på grundval
av den mängd potatis som den berörde har producerat och som exporteras från Jersey till Förenade kungariket strider mot artiklarna
23 EG och 25 EG.
68     Om PEMB däremot väljer att beräkna avgiften på grundval av den areal som används till odling av potatis, utan att fästa avseende
vid om denna konsumeras på ön eller exporteras, kan denna avgift i princip inte anses utgöra en avgift som tas ut på grund
av att potatisen exporteras.
69     Kommissionen har visserligen gjort gällande att sådana avgifter i allmänhet skall användas för finansiering av PEMB:s olika
verksamheter, vilka huvudsakligen utgörs av verksamheter med koppling till potatisexport från Jersey till Förenade kungariket.
Denna omständighet är emellertid inte tillräcklig för att dessa avgifter skall anses utgöra avgifter med verkan motsvarande
tull, vilka är förbjudna enligt artikel 25 EG.
70     För det andra påpekar domstolen att om sådana straffavgifter som kan åläggas ekonomiska aktörer som åsidosätter bestämmelserna
i 2001 års lag har till enda syfte att säkerställa att dessa bestämmelser tillämpas effektivt, kan avgifterna inte ses separat
från bestämmelserna, vilka de kompletterar.
71     De ovannämnda straffavgifterna saknar emellertid samband med bestämmelserna om avgifter i 2001 års lag och samband med andra
bestämmelser om avgifter med verkan motsvarande tull i den mening som avses i artikel 25 EG.
Artikel 29 EG
72     Det skall inledningsvis påpekas att 2001 års lag, som tillämpas på ”export” av potatis och produkter som uppstår vid förädling
av dessa, inte förefaller innehålla bestämmelser om åtgärder som kan jämföras med importrestriktioner. Det saknas därför anledning
att i förevarande mål göra en tolkning av artikel 28 EG.
73     Domstolen erinrar om att enligt fast rättspraxis avses i artikel 29 EG sådana åtgärder som särskilt har till syfte eller verkan
att begränsa exportflödet och därigenom skapa en skillnad mellan betingelserna för en medlemsstats inrikes- respektive utrikeshandel,
så att den berörda medlemsstatens inhemska produktion eller inhemska marknad tillförsäkras en särskild fördel till skada för
handeln eller produktionen i andra medlemsstater (se, bland annat, dom av den 8 november 1979 i mål 15/79, Groenveld, REG
1979, s. 3409, punkt 7, och av den 10 november 1992 i mål C-3/91, Exportur, REG 1992, s. I-5529, punkt 21).
74     Det står i förevarande fall klart att de förpliktelser som följer av 2001 års lag särskilt har till syfte att reglera handeln
med potatis för export till Förenade kungariket och att den produktion som är avsedd för konsumtion på Jersey inte omfattas
av bestämmelserna i denna lag.
75     Enligt den ovannämnda lagen får producenterna på Jersey endast utbjuda potatis för export till Förenade kungariket eller exportera
potatis dit om de är registrerade hos PEMB och har slutit ett marknadsföringsavtal med denna, vari bland annat anges hur stora
arealer som får odlas för export av skörden och identiteten på godkända köpare av denna skörd. Om dessa förpliktelser inte
iakttas vidtas straffrättsliga sanktionsåtgärder och vid upprepade förseelser kan den berördes medlemskap suspenderas, vilket
innebär att han förlorar rätten att exportera. Enligt 2001 års lag är det vidare förbjudet för marknadsorganisationer att
exportera potatis om de inte slutit ett administrationsavtal med PEMB, i vilket bland annat anges identiteten på de försäljare
från vilka marknadsorganisationerna får erhålla leveranser. Straffavgifter är knutna även till detta förbud.
76     Det är uppenbart att sådana bestämmelser på grund av sin art är ägnade att utgöra hinder för exporten av potatis från Jersey
till Förenade kungariket. Dessa bestämmelser får därför till följd att skillnad uppstår mellan betingelserna för den interna
handeln på Jersey och handeln för export därifrån till Förenade kungariket, varvid öns produktion eller inhemska marknad tillförsäkras
en särskild fördel till skada för Förenade kungarikets handel.
77     I det sistnämnda avseendet framgår det bland annat av upplysningar som inkommit från den hänskjutande domstolen att 2001 års
lag antogs till följd av att producenter av potatis av sorten Jersey Royal anfört klagomål, eftersom de ansåg sig lida skada
till följd av bristande insynsmöjligheter och överdriven konkurrens mellan marknadsorganisationerna och eftersom de ansåg
att deras vinstmarginaler för produktionen var otillräckliga. Det är fastslaget att denna produktion till största delen exporteras
till Förenade kungariket.
78     States of Jersey har för övrigt inte bestritt att hinder för exporten till Förenade kungariket uppkommer genom denna lag.
States of Jersey har i detta avseende endast gjort gällande att artiklarna 28 EG och 29 EG inte är tillämpliga på denna lagstiftning,
eftersom endast denna export berördes av 2001 års lag och handeln mellan Jersey och Förenade kungariket borde likställas med
inrikeshandeln i en medlemsstat med avseende på tillämpningen av dessa artiklar.
79     Domstolen erinrar emellertid härvid om, såsom angetts ovan i punkt 65, att genom en sådan bedömning beaktas inte den omständigheten
att även om det endast är sådan potatis som förs till Förenade kungariket för att konsumeras där som avses i 2001 års lag,
enligt dennas lydelse, finns det inget hinder mot att denna potatis, efter att den har förts in i Förenade kungariket, återexporteras
till andra medlemsstater.
80     Härav följer, såsom ovan angetts i punkterna 75 och 76, att de restriktioner som införts genom 2001 års lag beträffande potatis
av sorten Jersey Royal som exporteras till Förenade kungariket får till huvudsaklig följd att denna export hindras och de
är,
in fine
, även ägnade att utgöra hinder för exporten av dessa produkter till andra medlemsstater och ägnade att ha samma negativa
inverkan på marknaderna i dessa som den som ovan angetts beträffande marknaden i Förenade kungariket.
81     Såsom anförts ovan i punkt 66 kan det mycket väl tänkas att potatis av sorten Jersey Royal, som odlats på Jersey, återexporteras
till andra medlemsstater från Förenade kungariket, med hänsyn till att nästan all potatis av sorten Jersey Royal exporteras
från Jersey till Förenade kungariket och till att den ordning för denna marknad som införts genom 2001 års lag bidrar till
att vidmakthålla dessa förhållanden. Domstolen erinrar härvid bland annat om att de marknadsföringsavtal som slutits mellan
PEMB och de registrerade jordbrukarna i förväg måste innehålla uppgift om vilken areal som skall användas till odling av potatis
för export till Förenade kungariket.
82     States of Jersey har i sitt skriftliga yttrande för övrigt hävdat att den ordning som införts genom den ovannämnda lagen inte
är oproportionerlig i förhållande till det eftersträvade syftet, som utgörs av att främja lojalitet och insyn i relationerna
mellan producenter och marknadsorganisationer.
83     Det är härvid tillräckligt att erinra om att sådana syften kan uppfyllas på andra sätt som, till skillnad från dem som kommit
till användning i 2001 års lag, inte innebär att åtgärder införs med verkan motsvarande kvantitativa exportrestriktioner vilka
är förbjudna enligt artikel 29 EG.
84     Domstolen tillägger slutligen att en avgift som PEMB ålägger producenterna på grundval av de arealer dessa använt för potatisodling
strider mot gemenskapsrätten, när den används för att finansiera sådan verksamhet av detta organ som befunnits strida mot
artikel 29 EG (se dom av den 13 december 1983 i mål 222/82, Apple and Pear Development Council, REG 1983, s. 4083, punkterna
32 och 33; svensk specialutgåva, volym 7, s. 413).
85     Av vad ovan anförts följer att den andra frågan skall besvaras på följande sätt.
Artikel 29 EG jämförd med artikel 1 i protokoll 3 skall tolkas så, att de utgör hinder mot en sådan lagstiftning som den som
är i fråga i målet vid den nationella domstolen och som innebär att
–       producenterna på Jersey vid äventyr av straffavgift endast får utbjuda potatis för export eller exportera potatis till Förenade
kungariket om de är registrerade hos ett sådant organ som PEMB och har slutit ett marknadsföringsavtal med denna i vilket
det bland annat anges hur stora arealer som får odlas för export av skörden och identiteten av godkända köpare av denna, och
–       det vid äventyr av straffavgift vidare är förbjudet för marknadsorganisationer att exportera om de inte slutit ett administrationsavtal
med det ovannämnda organet, i vilket bland annat identiteten av de försäljare från vilka marknadsorganisationerna får erhålla
leveranser anges.
Artiklarna 23 EG och 25 EG jämförda med artikel 1 i protokoll 3 skall tolkas så, att de utgör hinder mot en sådan lagstiftning
som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen och som innebär att ett sådant organ som PEMB har befogenhet att
ålägga producenter av potatis på Jersey en avgift som fastställs på grundval av den mängd potatis som den berörde har producerat
och som exporteras till Förenade kungariket.
Gemenskapsrätten utgör hinder mot avgifter som tas upp på ovannämnda villkor, men beträffande vilka ett organ som det ovannämnda
fastställer beloppet på grundval av de jordbruksarealer de berörda använt för potatisodling, när intäkterna härav används
för att finansiera sådan verksamhet av det ovannämnda organet som strider mot artikel 29 EG.

Den första frågan
86     Eftersom artikel 29 EG, såsom framgår av svaret på den andra frågan i begäran om förhandsavgörande, skall tolkas så att den
utgör hinder för sådan lagstiftning som 2001 års lag i den mån föreskrifterna i denna inverkar på exporten från Jersey till
Förenade kungariket, är det inte nödvändigt att besvara den första frågan separat. Det framgår nämligen tydligt att denna
tolkning är tillämplig oberoende av huruvida på så sätt exporterade varor sänds direkt till Förenade kungariket eller om de
i förekommande fall sänds via en hamn i en annan medlemsstat.

Rättegångskostnader
87     Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till
domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
På dessa skäl beslutar domstolen (stora avdelningen) följande dom:
1)
Artikel 29 EG jämförd med artikel 1 i protokoll 3 om Kanalöarna och Isle of Man, vilket bilagts akten om anslutningsvillkoren
för Konungariket Danmark, Irland och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland och om anpassningarna av fördragen,
skall tolkas så, att de utgör hinder mot en sådan lagstiftning som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen
och som innebär att
–
producenterna på Jersey vid äventyr av straffavgift endast får utbjuda potatis för export eller exportera potatis till Förenade
kungariket om de är registrerade hos ett sådant organ som Jersey Potato Export Marketing Board och har slutit ett marknadsföringsavtal
med detta, i vilket det bland annat anges hur stora arealer som får odlas för export av skörden och identiteten av godkända
köpare av denna, och
–
det vid äventyr av straffavgift vidare är förbjudet för marknadsorganisationer att exportera om de inte slutit ett administrationsavtal
med det ovannämnda organet, i vilket bland annat identiteten av de försäljare från vilka marknadsorganisationerna får erhålla
leveranser anges.
2)
Artiklarna 23 EG och 25 EG jämförda med artikel 1 i protokoll 3 skall tolkas så att de utgör hinder mot en sådan lagstiftning
som den som är i fråga i målet vid den nationella domstolen och som innebär att ett sådant organ som Jersey Potato Export
Marketing Board har befogenhet att ålägga producenter av potatis på Jersey en avgift som fastställs på grundval av den mängd
potatis som den berörde har producerat och som exporteras till Förenade kungariket.
3)
Gemenskapsrätten utgör hinder mot avgifter som tas upp på ovannämnda villkor, men beträffande vilka ett organ som det ovannämnda
fastställer beloppet på grundval av de jordbruksarealer de berörda använt för potatisodling, när intäkterna härav används
för att finansiera sådan verksamhet av det ovannämnda organet som strider mot artikel 29 EG.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: engelska.