CELEX: 62008TJ0059
Bendrijos prekių ženklas
Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra
Žodinis Bendrijos prekių ženklas NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC
Ankstesni vaizdiniai nacionaliniai prekių ženklai la PERLA
Santykinis atmetimo pagrindas
Kenkimas geram vardui
Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis ir 52 straipsnio 1 dalies a punktas (dabar
Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis ir 53 straipsnio 1 dalies a punktas)

Ginčo aplinkybės
1997 m. gruodžio 30 d. įstojusi į bylą šalis
Worldgem Brands Srl
, buvusi
Worldgem Brands – Gestão e Investimentos Lda
, buvusi
Cielo Brands – Gestão e Investimentos Lda
, remdamasi iš dalies pakeistu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 11, 1994, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146), kuris buvo pakeistas 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 78, p. 1
), pateikė Vidaus rinkos derinimo tarnybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) paraišką įregistruoti Bendrijos prekių ženklą.
Prašomas įregistruoti prekių ženklas buvo žodinis žymuo NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC.
Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 14 klasei ir paraiškos padavimo momentu atitiko tokį aprašymą: „Juvelyriniai dirbiniai, aukso ir sidabro dirbiniai, laikrodžiai; brangieji metalai; perlai; brangakmeniai“.
Prašomas įregistruoti prekių ženklas įregistruotas 1999 m. liepos 21 dieną.
2002 m. balandžio 15 d. pirmoji ieškovė
Nute Partecipazioni SpA
, buvusi
Gruppo La Perla SpA
(toliau – ieškovė), paprašė pripažinti šio prekių ženklo registraciją negaliojančia, remdamasi, pirma, Reglamento Nr. 40/94 51 straipsnio 1 dalies a punktu (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas) dėl to, kad šis prekių ženklas negalėjo būti įregistruotas dėl šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies a ir b punktai) nurodytų absoliučių atmetimo pagrindų, ir, antra, remdamasi šio reglamento 52 straipsnio 1 dalies a punktu (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 53 straipsnio 1 dalies a punktas) dėl to, kad šis prekių ženklas negalėjo būti registruotas dėl šio reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 8 straipsnio 5 dalyje (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas ir 8 straipsnio 5 dalis) nurodytų santykinių atmetimo pagrindų.
Ankstesni Italijoje saugomi prekių ženklai, kuriais grindžiamas prašymas pripažinti registraciją negaliojančia, pavyzdžiui, yra:
—
vaizdinis prekių ženklas
la PERLA
, įregistruotas 1996 m. kovo 20 d. numeriu 769526 šioms 25 klasės prekėms: „Maudymosi kostiumėliai, sportinė ir įprasta apranga“:
—
vaizdinis prekių ženklas
la PERLA
, įregistruotas 1997 m. spalio 8 d. numeriu 804992, be kita ko, šioms 14 klasės prekėms: „Juvelyriniai dirbiniai ir bižuterija; laikrodžiai“:
Grįsdama prašymą registraciją pripažinti negaliojančia pirmoji ieškovė Anuliavimo skyriui pateikė įvairius dokumentus: prekių ženklų registravimo sąrašus, spaudoje paskelbtus straipsnius, parduotuvių, kurie naudoja iškabą „La PERLA“, sąrašus bei statistinius duomenis, susijusius su jos apyvarta ir išlaidomis reklamai, kad įrodytų savo prekių ženklų gerą vardą ir kenkimą jiems.
2004 m. gegužės 4 d. Anuliavimo skyrius Bendrijos prekių ženklo NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC registraciją pripažino negaliojančia dėl to, kad naudodamas šį prekių ženklą jo savininkas gali nesąžiningai pasinaudoti registracijoje Nr. 769526 nurodyto vaizdinio prekių ženklo
la PERLA
geru vardu, kaip tai numatyta Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalyje.
2004 m. liepos 1 d. įstojusi į bylą šalis pagal Reglamento Nr. 40/94 57–62 straipsnius (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniai) dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo pateikė VRDT apeliaciją.
2005 m. sausio 25 d. sprendimu (toliau – pirmasis sprendimas) VRDT pirmoji apeliacinė taryba patenkino įstojusios į bylą šalies apeliaciją ir panaikino Anuliavimo skyriaus sprendimą. Ji nusprendė, kad Bendrijos prekių ženklas NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC nepakankamai panašus į registracijoje Nr. 769526 nurodytą vaizdinį prekių ženklą ar į kitus prašyme pripažinti registraciją negaliojančia nurodytus prekių ženklus, kad būtų galima daryti išvadą, jog egzistuoja galimybė juos supainioti, kaip numatoma Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkte, arba kad tarp šių prekių ženklų yra ryšys, kad būtų galima taikyti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį.
2005 m. balandžio 1 d. Teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu pirmoji ieškovė pareiškė ieškinį, įregistruotą numeriu T-137/05, kuriuo siekė panaikinti pirmąjį sprendimą, ir rėmėsi, pirma, Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies pažeidimu, antra, šio reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu ir, trečia, pareigos motyvuoti pažeidimu. VRDT pritarė pirmosios ieškovės reikalavimams panaikinti pirmąjį sprendimą dėl to, kad buvo klaidingai taikyta Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis ir 52 straipsnio 1 dalies a punktas.
2007 m. gegužės 16 d. sprendimu
Perla/VRDT – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)
(T-137/05, neskelbtas Rinkinyje, toliau – Teismo sprendimas) Teismas patenkino pirmosios ieškovės ieškinį ir konstatavo, pirma, kad buvo įrodyta, jog registracijos paraiškoje Nr. 769526 nurodytas ankstesnis prekių ženklas
la PERLA
turi gerą vardą, ir, antra, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą nusprendusi, jog registracijos paraiškoje Nr. 769526 nurodytas ankstesnis prekių ženklas
la PERLA
ir prekių ženklas NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC nėra pakankamai panašūs, kad būtų galima įrodyti, jog tarp jų yra ryšys, kuris turi būti norint taikyti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį. Teismas panaikino pirmąjį sprendimą nepakeitęs VRDT vertinimo, kurį ji pati turi atlikti, dėl sąlygos, susijusios su tuo, kad naudojant prekių ženklą NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC be pagrįstos priežasties jo savininkui gali atsirasti galimybė nesąžiningai pasinaudoti registracijos paraiškoje Nr. 769526 nurodyto prekių ženklo
la PERLA
išskirtinumu arba geru vardu ar jiems pakenkti (Teismo sprendimo 26, 33, 52 ir 53 punktai).
2007 m. rugsėjo 18 d. sprendimu VRDT apeliacinių tarybų prezidiumas bylą perskyrė Antrajai apeliacinei tarybai.
2007 m. lapkričio 19 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) VRDT antroji apeliacinė taryba panaikino Anuliavimo skyriaus sprendimą. Visų pirma ji konstatavo, kad nebuvo įrodyta, jog prekių ženklas NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC gali leisti nesąžiningai pasinaudoti registracijos paraiškoje Nr. 769526 nurodyto prekių ženklo
la PERLA
išskirtinumu arba geru vardu ar jiems pakenkti ir kad todėl negalima taikyti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies. Paskui vykdydama Anuliavimo skyriaus kompetenciją ji panaikino absoliučiais pagrindais pagrįstą prašymą pripažinti registraciją negaliojančia.
Galiausiai vėl vykdydama Anuliavimo skyriaus kompetenciją, kad įvertintų, ar taikytinas Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas, Apeliacinė taryba konstatavo, kad registracijos paraiškoje Nr. 804992 nurodytu ankstesniu prekių ženklu
la PERLA
žymimos 14 klasės prekės „Juvelyriniai dirbiniai ir bižuterija; laikrodžiai“ yra tapačios arba labai panašios į Bendrijos prekių ženklu žymimas prekes „juvelyriniai dirbiniai, aukso ir sidabro dirbiniai bei laikrodžiai“ bei labai panašios į Bendrijos prekių ženklo apimamus „brangiuosius metalus; perlus; brangakmenius“. Apeliacinė taryba nusprendė, kad Italijos visuomenė gali juos painioti visų Bendrijos prekių ženklu NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC žymimų prekių, išskyrus perlus, atžvilgiu. Jos nuomone, kadangi junginys „la perla“ yra išimtinai apibūdinantis ir neturi skiriamojo požymio perlų atžvilgiu, reikėjo tik palyginti ankstesnio prekių ženklo vaizdinį elementą su Bendrijos prekių ženklo elementu „nimei“, o palyginus matyti, kad jų negalima supainioti.
Todėl Apeliacinė taryba patenkino prašymą pripažinti registraciją negaliojančia šių 14 klasės prekių atžvilgiu: „juvelyriniai dirbiniai, aukso ir sidabro dirbiniai bei laikrodžiai; brangieji metalai; brangakmeniai“. Tačiau ji atmetė prašymą pripažinti registraciją negaliojančia ir patvirtino, kad prekių ženklas NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC galioja perlų, taip pat priklausančių 14 klasei, atžvilgiu.
Šalių reikalavimai
Pirmoji ieškovė ir antroji ieškovė
La Perla Srl
Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ir pakeisti ginčijamą sprendimą dėl to, kad neteisingai taikyta Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis bei pažeista Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 6 dalis (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 65 straipsnio 6 dalis) ir Reglamento Nr. 40/94 73 bei 74 straipsniai (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 75 ir 76 straipsniai),
—
nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamą sprendimą dėl to, kad neteisingai taikyta Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis bei pažeista Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 6 dalis bei 73 ir 74 straipsniai,
—
nepatenkinus ir šio reikalavimo, panaikinti ir (arba) pakeisti ginčijamą sprendimą dėl to, kad neteisingai taikytas Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas bei pažeista Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 6 dalis ir 73 bei 74 straipsniai,
—
priteisti iš VRDT ir įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtas per procedūrą VRDT apeliacinėje taryboje.
Per posėdį ieškovės apribojo savo trečiąjį reikalavimą, kuris dabar taikomas tik ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies pirmam, trečiam ir ketvirtam punktams, ir tai buvo pažymėta teismo posėdžio protokole. Šis reikalavimas yra netaikomas ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies antram punktui, kuriuo Apeliacinė taryba patenkino prašymą pripažinti registraciją negaliojančia šių 14 klasės prekių atžvilgiu: „juvelyriniai dirbiniai, aukso ir sidabro dirbiniai bei laikrodžiai; brangieji metalai; brangakmeniai“.
VRDT Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
Įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį ir patvirtinti ginčijamą sprendimą,
—
priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Ieškovės iš esmės remias0i dviem ieškinio pagrindais: pirmasis yra grindžiamas Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies pažeidimu, o antrasis papildomas – Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.
Reikia išnagrinėti pirmąjį ieškinio pagrindą.
Ieškovės tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį. Jos, be kita ko, kaltina Apeliacinę tarybą dėl to, kad ji nesilaikė Teismo sprendimo ir taip pažeidė dar Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 6 dalį.
Be to, ieškovės tvirtina, kad Apeliacinė taryba neatsižvelgė į visas faktines aplinkybes ir įrodymus, kurie buvo pateikti Anuliavimo skyriui ir kuriais įrodyta patirta žala, nepagrįstai įgyta nauda ir Bendrijos prekių ženklo NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC naudojimas be pagrįstos priežasties, pažeidžiant Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 1 dalį (dabar – Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 1 dalis), ir kad Apeliacinė taryba taip pat pažeidė pareigą motyvuoti ir Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnį, nes nepaaiškino tariamo jų nereikšmingumo.
Dublike ieškovės dar nurodo teisėtų lūkesčių apsaugos, teisinio saugumo, vienodo požiūrio ir gero administravimo principų pažeidimą taikant Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį.
VRDT ir įstojusi į bylą šalis pritaria Apeliacinės tarybos išvadoms, ginčija ieškovių argumentus ir mano, kad Apeliacinė taryba tinkamai laikėsi Teismo sprendimo. Dėl ieškovių dublike pateiktų argumentų įstojusi į bylą šalis triplike tvirtina, kad šie kaltinimai yra nepriimtini, nes jie pavėluoti.
Reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 40/94 52 straipsnio 1 dalies a punktą, skaitomą kartu su šio reglamento 8 straipsnio 5 dalimi, Bendrijos prekių ženklas gali būti paskelbiamas negaliojančiu padavus prašymą VRDT, kai egzistuoja šio reglamento 8 straipsnio 2 dalyje minimas ankstesnis prekių ženklas, jei Bendrijos prekių ženklas yra tapatus ankstesniam prekių ženklui arba panašus į jį ir jei Bendrijos prekių ženklas yra įregistruotas prekėms arba paslaugoms, kurios nėra panašios į tas, kurioms įregistruotas ankstesnis prekių ženklas, jeigu ankstesnis Bendrijos prekių ženklas turi gerą vardą Bendrijoje, o ankstesnis nacionalinis prekių ženklas turi gerą vardą atitinkamoje valstybėje narėje ir jeigu dėl Bendrijos prekių ženklo naudojimo be pagrįstos priežasties gali atsirasti galimybė nesąžiningai įgyti pranašumą arba pakenkti ankstesnio prekių ženklo išskirtinumui ar jo geram vardui.
Tam, kad ankstesniam prekių ženklui pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį būtų suteikta didesnė apsauga, turi būti tenkinamos kelios sąlygos. Pirma, tariamai gerą vardą turintis ankstesnis prekių ženklas turi būti įregistruotas. Antra, šis prekių ženklas ir Bendrijos prekių ženklas, kurio registraciją prašoma pripažinti negaliojančia, turi būti tapatūs arba panašūs. Trečia, jis turi turėti gerą vardą Europos Sąjungoje, jei tai yra ankstesnis Bendrijos prekių ženklas, arba atitinkamoje valstybėje narėje, jei tai ankstesnis nacionalinis prekių ženklas. Ketvirta, Bendrijos prekių ženklo naudojimas be pagrįstos priežasties turi lemti nesąžiningą pasinaudojimą ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu arba geru vardu arba turi būti kenkiama ankstesnio prekių ženklo išskirtinumui arba geram vardui. Kadangi šios sąlygos yra kumuliacinės, nesant nors vienos iš jų, ši nuostata netaikoma (šiuo klausimu žr. 2007 m. kovo 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sigla prieš VRDT – Elleni Holding (VIPS),
T-215/03, Rink. p. II-711, 34
ir 35 punktus; 2007 m. liepos 11 d. Sprendimo
Mülhens prieš VRDT – Minoronzoni (TOSCA BLU),
T-150/04, Rink. p. II-2353
, 55 punktą ir 2008 m. sausio 30 d. Sprendimo
Japan Tobacco prieš VRDT – Torrefacção Camelo (CAMELO),
T-128/06, neskelbto Rinkinyje, 45 punktą).
Reikia priminti, kad Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalyje nurodyta žala, jei atsiranda, yra tam tikro panašumo laipsnio tarp ankstesnio prekių ženklo ir vėlesnio prekių ženklo pasekmė; dėl šio panašumo atitinkama visuomenė susieja šiuos du prekių ženklus, t. y. nustato tarp jų ryšį, nors jų nepainioja (2009 m. kovo 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Antartica prieš VRDT
, C-320/07 P, 43 punktas; 2009 m. balandžio 30 d. Teisingumo Teismo nutarties
Japan Tobacco prieš VRDT
, C-136/08 P, 25 punktas; pagal analogiją žr. 2008 m. lapkričio 27 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Intel Corporation
,
C-252/07, Rink. p. I-8823
, 30 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Tokio ryšio visuomenės sąmonėje buvimas yra būtina sąlyga, tačiau vien jos nepakanka, kad būtų nuspręsta, jog egzistuoja viena iš žalos rūšių, nuo kurių Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis užtikrina apsaugą gerą vardą turintiems prekių ženklams (pagal analogiją žr. 2009 m. birželio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
L’Oréal ir kt.
,
C-487/07, Rink. p. I-5185
, 37 punktą).
Kad galėtų naudotis Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalyje numatyta apsauga, ankstesnio prekių ženklo savininkas turi įrodyti, jog dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo „būtų nesąžiningai pasinaudota ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu ar jo geru vardu arba jiems būtų pakenkta“ (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Intel Corporation
37 punktą).
Vienos iš šių trijų žalos rūšių pakanka, kad būtų taikoma Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
38 ir 42 punktus).
Ankstesnio prekių ženklo savininkas neturi įrodyti, kad egzistuoja konkreti ir reali žala jo prekių ženklui, kaip numatyta Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalyje. Iš tikrųjų, jeigu numatoma, kad tokia žala atsiras dėl to, jog vėlesnio prekių ženklo savininkas naudosis savo prekių ženklu, ankstesnio prekių ženklo savininkas neturėtų privalėti laukti realaus žalos atsiradimo, kad galėtų uždrausti prekių ženklo naudojimą. Bet kuriuo atveju ankstesnio prekių ženklo savininkas privalo įrodyti, kad yra veiksnių, leidžiančių daryti išvadą, jog egzistuoja rimta galimybė, jog tokia žala atsiras ateityje (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Intel Corporation
38 punktą).
Jeigu ankstesnio prekių ženklo savininkui pavyksta įrodyti, kad egzistuoja konkreti ir reali žala jo prekių ženklui arba, to neįrodžius, kad egzistuoja rimta galimybė, jog tokia žala atsiras ateityje, vėlesnio prekių ženklo savininkas turi įrodyti, jog prekių ženklas naudojamas pagrįstai (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Intel Corporation
39 punktą).
Galiausiai žala, kurią sudaro pakenkimas ankstesnio prekių ženklo išskirtinumui arba jo geram vardui, turi būti vertinama atsižvelgiant į paprastą pakankamai informuotą ir protingai pastabų bei nuovokų prekių ar paslaugų, kurioms registruotas šis prekių ženklas, vartotoją. Tačiau žalos, kurią sudaro nesąžiningas naudojimasis ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu ar geru vardu, egzistavimas tiek, kiek tai, kas uždrausta, yra nauda, kurią vėlesnio prekių ženklo savininkas gauna iš ankstesnio prekių ženklo, turi būti vertinama atsižvelgiant į paprastą pakankamai informuotą ir protingai pastabų bei nuovokų prekių ar paslaugų, kurioms registruotas vėlesnis prekių ženklas, vartotoją (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Intel Corporation
35 ir 36 punktus).
Šioje byloje reikia priminti, kad savo sprendime Teismas nusprendė, jog registracijos paraiškoje Nr. 769526 nurodyto ankstesnio prekių ženklo (toliau – prekių ženklas
la PERLA
) geras vardas buvo įrodytas apatinių drabužių ir maudymosi kostiumėlių atžvilgiu ir kadangi prekių ženklu
la PERLA
žymimos prekės ir vėlesniu prekių ženklu žymimos prekės yra iš artimų rinkos segmentų, t. y. bižuterijos ir moteriškų drabužių, šios bylos aplinkybėmis tam tikro prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo laipsnio pakanka, kad Italijos visuomenė galėtų nustatyti ryšį tarp šių dviejų prekių ženklų, kurio reikalaujama norint taikyti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį (Teismo sprendimo 33 ir 51 punktai).
Taigi telieka išnagrinėti sąlygą dėl galimybės be pagrįstos priežasties naudojant prekių ženklą NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC jo savininkui nesąžiningai pasinaudoti prekių ženklo
la PERLA
išskirtinumu arba geru vardu ar jiems pakenkti.
Ieškovės tvirtina, kad šioje byloje yra padaryta trijų rūšių žala. VRDT pirmoji ieškovė pateikė toliau nurodomus argumentus ir įrodymus, kurie buvo trumpai pristatyti ginčijamame sprendime:
—
1999 m. rudenį įstojusi į bylą šalis pagamino maudymosi kostiumėlį (bikinį) su perlais, kurio dizainą sukūrė dizaineris Lorenzo Riva, pažymėtą prekių ženklu NIMEI LA PERLA. Bikinis buvo pristatytas per svarbiausius mados demonstravimo renginius, apie kuriuos daug buvo rašoma specialiojoje spaudoje. Tai akivaizdžiai neteisėtas žodžių „la perla“, sujungtų su žodžiu „nimei“, naudojimas, nes jis turi prekių ženklo
la PERLA
pažeidimo elementų ir gali suklaidinti pačią specialiąją spaudą, ypač vartotojus. Agentūros ANSA ir
Corriere della Sera
buvo tokio suklaidinimo aukos,
—
2000 m. pavasarį įstojusi į bylą šalis taip pat pristatė „brangakmenių megztinį“, sukurtą NIMEI LA PERLA
Blumarine
firmai, ir paskelbė apie pateikimą į rinką „twin-set“ (drabužių komplektas) su perlais rankogaliuose. Specialioji spauda ir šį kartą plačiai aprašė šį įvykį,
—
prie klaidinimo ir piktnaudžiavimo prisidėjo ir jį sustiprino įstojusios į bylą šalies ir
Blumarine
reklama sukūrus šias aprangos dalis, nes pasirinktas reklaminis įvaizdis buvo grindžiamas žodžiu „perla“ ir junginiu „perla chic“, buvusiais ant reklaminio skelbimo,
—
iš pateiktų įrodymų aiškiai matyti, kad įstojusi į bylą šalis nuolatiniais ir tyčiniais klaidinančiais veiksmais siekė pažeisti prekių ženklą
la PERLA
. Akivaizdžiai pasinaudodama prekių ženklo
la PERLA
geru vardu mados pasaulyje į bylą įstojusi šalis siūlė kai kuriuos drabužius su prekių ženklu NIMEI LA PERLA (kuris iš tikrųjų buvo įregistruotas kaip NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC), klaidindama tame sektoriuje veikiančius asmenis ir ypač vartotojus.
Visų pirma reikia išnagrinėti, ar pirmajai ieškovei pavyko įrodyti, jog buvo nesąžiningai pasinaudota prekių ženklo
la PERLA
išskirtinumu ar geru vardu.
Formuluotė „nesąžiningas naudojimasis prekių ženklo išskirtinumu ar jo geru vardu“, taip pat apibūdinama žodžiais „parazitavimas“ ir „free riding“ („važiavimas be bilieto“), yra susijusi ne su kenkimu ankstesniam prekių ženklui, bet su nauda, kurią trečiasis asmuo gauna naudodamas vėlesnį tapatų ar panašų prekių ženklą. Ji apima, be kita ko, atvejus, kai ankstesnio prekių ženklo įvaizdį ar su juo siejamas charakteristikas perkeliant vėlesniu tapačiu ar panašiu prekių ženklu žymimoms prekėms akivaizdžiai naudojamasi gerą vardą turinčio prekių ženklo sėkme (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
41 punktą).
Pažymėtina, kad trečiojo asmens naudojimasis ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu ar jo geru vardu gali pasirodyti nesąžiningas, net jeigu vėlesnio tapataus ar panašaus prekių ženklo naudojimas nekenkia ankstesnio prekių ženklo išskirtinumui ir jo geram vardui arba, bendrai tariant, prekių ženklo savininkui (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
43 punktą).
Siekiant nustatyti, ar naudojant vėlesnį prekių ženklą nesąžiningai naudojamasi ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu arba jo geru vardu, reikia atlikti visapusį vertinimą, atsižvelgiant į visus svarbius konkretaus atvejo veiksnius, prie kurių priskiriami ankstesnio prekių ženklo gero vardo stiprumas ir skiriamojo požymio laipsnis, prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo laipsnis bei atitinkamų prekių ar paslaugų rūšis ir artimumo laipsnis. Kalbant apie ankstesnio prekių ženklo gero vardo stiprumą ir skiriamojo požymio laipsnį, pažymėtina, kad juo ryškesnis ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis ir geresnis jo vardas, juo lengviau bus galima pripažinti žalos buvimą. Be to, juo greičiau ir labiau vėlesnis prekių ženklas primena ankstesnį prekių ženklą, juo didesnė tikimybė, kad dėl žymens naudojimo dabar arba ateityje bus nesąžiningai pasinaudota ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu ar jo geru vardu arba jiems kenkiama (šiuo klausimu pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Intel Corporation
67–69 punktus ir minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
44 punktą).
Be kita ko, reikia nurodyti, kad, atliekant tokį visapusį vertinimą, prireikus galima atsižvelgti ir į ankstesnio prekių ženklo „atskiedimo“ arba juodinimo galimybės buvimą (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
45 punktą).
Jeigu trečiasis asmuo, naudodamas prekių ženklą, panašų į gerą vardą turintį prekių ženklą, ketina pasinaudoti pastarojo sėkme tam, kad gautų naudos iš jo patrauklumo, reputacijos bei prestižo, be jokios finansinės kompensacijos bei neįdėdamas pastangų šiuo atžvilgiu ankstesnio prekių ženklo savininko komercinio pobūdžio pastangomis šio prekių ženklo įvaizdžiui sukurti ir išlaikyti, jį naudojant gaunama nauda turi būti laikoma nesąžiningai gauta iš to prekių ženklo išskirtinumo ar jo gero vardo (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
49 punktą).
Pagal teismo praktiką Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis turi būti aiškinama taip, jog nesąžiningas naudojimasis ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu ar jo geru vardu šios nuostatos prasme neleidžia manyti, kad egzistuoja galimybė supainioti ir galimybė pakenkti išskirtinumui ar geram vardui arba, bendrai tariant, prekių ženklo savininkui. Nauda, kurią trečiasis asmuo gauna naudodamas prekių ženklą, panašų į gerą vardą turintį prekių ženklą, yra gauta nesąžiningai iš jo išskirtinumo ar gero vardo, jeigu trečiasis asmuo taip bando pasinaudoti gerą vardą turinčio prekių ženklo sėkme tam, kad gautų naudos iš pastarojo patrauklumo, reputacijos bei prestižo, be jokios finansinės kompensacijos bei neįdėdamas pastangų pasinaudoti ankstesnio prekių ženklo savininko komercinio pobūdžio pastangomis šio prekių ženklo įvaizdžiui sukurti ir išlaikyti (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
50 punktą).
Šioje byloje Apeliacinė taryba manė, kad pirmajai ieškovei nepavyko įrodyti, jog egzistuoja toks kenkimas. Ji nurodė bikinį su perlais, kurio dizainą sukūrė dizaineris Lorenzo Riva, pažymėtą prekių ženklu NIMEI LA PERLA, pristatytą per svarbiausius mados demonstravimo renginius, apie kurį daug buvo rašoma specialiojoje spaudoje, „twin-set“ su perlais rankogaliuose bei „brangakmenių megztinį“, sukurtą NIMEI LA PERLA
Blumarine
firmai. Ji pažymi, kad prekių ženklo NIMEI LA PERLA naudojimas 25 klasei priklausantiems maudymosi kostiumėliams ar kitokioms aprangos dalims yra nereikšmingas šioje byloje, nes ji yra susijusi su prekių ženklo NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC registravimu 14 klasei priklausantiems juvelyriniams dirbiniams. Jos teigimu, bet kuriuo atveju junginys „la perla“ ant bikinio su perlais, „brangakmenių megztinio“, papuošto perlais ar ant „twin-set“ su perlais rankogaliuose greičiau apibūdina medžiagą, t. y. perlus, išimtinai naudojamus šiose prekėse.
Ieškovės ginčija šiuos Apeliacinės tarybos teiginius. Be to, jos primena, kad Anuliavimo skyrius manė, jog pirmosios ieškovės pateikti argumentai ir įrodymai pakankamai įrodo, jog naudojant prekių ženklą NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC iš prekių ženklo
la PERLA
gero vardo galima gauti nepagrįstos naudos ir kad VRDT byloje T-137/05 pateiktame atsakyme į ieškinį manė, jog „išanalizavus trečiąją sąlygą <...> – nesąžiningas naudojimasis ankstesnio prekių ženklo išskirtinumu ar jo geru vardu arba kenkimas jiems – matyti, jog [pirmosios] ieškovės kaltinimai yra pagrįsti“.
Atsakyme į ieškinį VRDT tvirtina, kad reikia įvertinti, ar prekių ženklo NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC naudojimas prekių, kurioms jis buvo įregistruotas, atžvilgiu gali leisti jo savininkui nesąžiningai pasinaudoti prekių ženklo
la PERLA
išskirtinumu ar jo geru vardu. Tačiau pirmosios ieškovės pateikti įrodymai buvo susiję su vėlesnio prekių ženklo naudojimu prekėms, kurios, nors ir papuoštos perlais, yra aprangos dalys, o tai galbūt galėtų būti laikoma prekių ženklo
la PERLA
pažeidimu, bet ne pasinaudojimu jo geru vardu.
Į bylą įstojusi šalis tvirtina, jog pirmoji ieškovė nepateikė nė mažiausio įrodymo, kad jos prekių ženklas gali būti „parazitiškai“ naudojamas ar kad bandoma pasinaudoti jo geru vardu arba išskirtinumu. Bet kuriuo atveju pirmosios ieškovės paminėti faktai nesusiję su prekių ženklo NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC žymimomis 14 klasei priklausančiomis prekėmis.
Iš pirmosios ieškovės Anuliavimo skyriui pateiktų dokumentų matyti, kad specialioji spauda ir tame sektoriuje dirbantys specialistai manė, jog vėlesnio prekių ženklo savininkės kartu su Lorenzo Riva ir
Blumarine
per mados demonstravimą pristatytos prekės yra susijusios su pirmąja ieškove ir kad tarp dviejų bendrovių egzistuoja komercinis ryšys.
Pavyzdžiui, apie perlų bikinį, pristatytą 1999 m. per mados demonstravimą Milane, kurį į bylą įstojusiai šaliai sukūrė Lorenzo Riva, nacionaliniame dienraštyje paskelbtame straipsnyje rašoma: „Lorenzo Riva, beje, nelieka skolingas <…> rėmėjai
Nimei
ir
La Perla
džiūgauja <…>“, nors renginio rėmėja buvo įstojusi į bylą šalis, kuri bendradarbiaudama su L. Riva sukūrė perlų bikinį. 1999 m. rugsėjo 25 d.
Corriere della Sera
straipsnyje po nuotrauka taip pat parašyta: „Iš perlų. Kaina: 2 milijardai. Lorenzo Riva
La Perla
sukurtas perlų bikinis“. Apie „twin-set“ galima paskaityti interneto tinklavietėje (www.margherita.net) esantį 2000 m. spalio 12 d. straipsnį „
Nimei – La Perla
. Džiaugsminga akimirka.
Nimei La Perla
ir
Blumarine
pristatė BluVIP (Very Important Pearls)“.
Akivaizdu, kad šios situacijos yra susijusios ne tik su perlais, bet ir su dizainerio Lorenzo Riva sukurtu perlų bikiniu, pažymėtu prekių ženklu NIMEI LA PERLA, su „twin-set“ su perlais rankogaliuose ir su NIMEI LA PERLA
Blumarine
firmai sukurtu brangakmenių megztiniu. Visuose šiuose drabužiuose kaip pagrindinis elementas faktiškai buvo naudojami perlai, kurių atžvilgiu vėlesnis prekių ženklas buvo registruotas. Be to, kaip matyti iš pirmesnio punkto, panašu, kad perlai iš tikrųjų buvo šių prekių esmė. Todėl tokiomis aplinkybėmis VRDT ir į bylą įstojusios šalies argumentams negalima pritarti.
Be to, iš į bylą įstojusios šalies reklamos, kuri, kaip atrodo, yra susijusi su juvelyriniais dirbiniais ir ypač perlais, sukuriamo įspūdžio matyti, jog tarp prekių ženklų „NIMEI“ ir „La PERLA“ yra ryšys arba sąsaja.
Tokiomis aplinkybėmis negalima atmesti žalos arba žalos atsiradimo galimybės. Kaip konstatuota šiame sprendime, ankstesnio prekių ženklo savininkas turi ne įrodyti, kad egzistuoja konkreti ir reali žala jo prekių ženklui, bet kad yra veiksnių, leidžiančių daryti išvadą, jog egzistuoja rimta galimybė, jog tokia žala atsiras ateityje (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
Intel Corporation
38 punktą).
Galiausiai nustatant, ar prekių ženklo NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC naudojimas leido jo savininkui nesąžiningai pasinaudoti prekių ženklo
la PERLA
geru vardu, reikia atlikti visapusį vertinimą, atsižvelgiant į visus svarbius konkretaus atvejo veiksnius.
Šiuo atžvilgiu visų pirma reikia priminti, kad Teismas savo sprendime konstatavo (žr. šio sprendimo 36 punktą), jog prekių ženklas
la PERLA
neabejotinai turi gerą vardą apatinių drabužių ir maudymosi kostiumėlių atžvilgiu, kad tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, yra tam tikras panašumo laipsnis ir kad prekių ženklu
la PERLA
žymimos prekės moteriški drabužiai ir vėlesniu prekių ženklu žymimos prekės perlai yra iš artimų rinkos segmentų. Kalbant konkrečiai apie gerą vardą, reikėtų pridurti, kad jis net galėtų būti laikomas labai geru.
Be to, reikia atsižvelgti į tai, kad, kaip matyti iš ieškovės VRDT pateiktų dokumentų, perlai gali būti naudojami gaminant maudymosi kostiumėlius ir kitus moteriškus drabužius. Neatmestina, kad juvelyrinių dirbinių ir ypač perlų vartotojai žino pirmosios ieškovės parduodamus apatinius drabužius ir maudymosi kostiumėlius. Be to, nors galimybės supainioti du prekių ženklus buvimas nėra būtinas norint įrodyti, jog vėlesnis prekių ženklas nesąžiningai naudojasi ankstesnio prekių ženklo geru vardu, galimybė supainioti šiuo atveju egzistuoja prekių ženklo
la PERLA
žymimų giminiškų prekių – maudymosi kostiumėlių ir apatinių drabužių, t. y. bikinio, „twin-set“ ir megztinių, papuoštų perlais, atžvilgiu, nors šių drabužių ir neapima vėlesnis prekių ženklas.
Iš to, kas pasakyta, matyti, kad pirmoji ieškovė VRDT pateikė įrodymą, jog vėlesnio prekių ženklo savininkė nesąžiningai pasinaudojo prekių ženklu
la PERLA
ar bent jau egzistuoja rimta galimybė, jog tokia žala atsiras ateityje.
Telieka nustatyti, ar vėlesnis prekių ženklas šiuo atveju naudojamas pagrįstai.
Kaip pažymėta šio sprendimo 34 punkte, jeigu ankstesnio prekių ženklo savininkui pavyksta įrodyti, kad egzistuoja konkreti ir reali žala jo prekių ženklui arba, to neįrodžius, kad egzistuoja rimta galimybė, jog tokia žala atsiras ateityje, vėlesnio prekių ženklo savininkas turi įrodyti, jog šis prekių ženklas naudojamas pagrįstai.
Šioje byloje į bylą įstojusi šalis per VRDT vykusią administracinę procedūrą tvirtino, kad yra pagrįsta priežastis naudoti junginį „la perla“ ir ji yra akivaizdi: kalbama apie papuošalus iš perlų, ir priežastis yra susijusi su būtinybe ir noru nurodyti bendrinį medžiagos, iš kurios padaryti papuošalai, pavadinimą.
Apeliacinė taryba ginčijamame sprendime nusprendė: kadangi nebuvo įrodyta, jog vėlesnis prekių ženklas gali nesąžiningai pasinaudoti prekių ženklo
la PERLA
išskirtinumu ar geru vardu arba jiems pakenkti, ji neturėjo nuspręsti dėl galimybės naudoti vėlesnį prekių ženklą be pagrįstos priežasties.
Ieškovės primena, jog Anuliavimo skyrius manė, kad į bylą įstojusios šalies nurodyta priežastis nėra pakankama naudojimui pagrįsti ir kad VRDT nagrinėjant bylą T-137/05 taip pat pažymėjo, jog į bylą įstojusi šalis „administraciniame etape negalėjo pateikti rimtų argumentų naudojimui pagrįsti, kad būtų patenkinta kita sąlyga, reikalinga norint taikyti apsaugą ne tik prekėms, kurias žymi prekių ženklas“.
Vykstant šiam procesui Bendrajame Teisme VRDT ir į bylą įstojusi šalis nepateikė argumentų, atsakančių į ieškovių argumentus dėl pagrįstos priežasties.
Reikia pažymėti, kad į bylą įstojusios šalies per administracinę procedūrą VRDT nurodytos priežasties nepakanka naudojimui pateisinti. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad į bylą įstojusi šalis net nebandė Bendrajam Teismui nurodyti kitų pagrindų.
Galiausiai, kalbant apie
Tribunale di Modena
(Modenos teismas, Italija) sprendimą, kuriuo rėmėsi į bylą įstojusi šalis norėdama įrodyti, kad ieškovių nurodyti epizodai nėra priskirtini jai, pakanka priminti, kad Bendrijos prekių ženklų sistema yra autonominė sistema, sudaryta iš taisyklių visumos, ir ja siekiama jai būdingų tikslų, o jos taikymas nepriklauso nuo nacionalinių sistemų (2000 m. gruodžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Messe München prieš VRDT (electronica),
T-32/00, Rink. p. II-3829
, 47 punktas ir 2009 m. rugsėjo 23 d. Sprendimo
Cohausz prieš VRDT – Izquierdo Faces (acopat)
, T-409/07, 71 punktą). Bet kuriuo atveju dėl šio sprendimo ieškovės padavė apeliacinį skundą, ir todėl jis nėra galutinis. Be to, jame nagrinėjamas klausimas dėl prekių ženklo
la PERLA
pažeidimo ir į bylą įstojusios šalies nesąžiningos konkurencijos, o ne prašymas dėl registracijos panaikinimo remiantis Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 daliai analogiška nuostata.
Tokiomis aplinkybėmis yra įrodyta, kad naudodama prekių ženklui
la PERLA
analogišką prekių ženklą į bylą įstojusi šalis bandė pasinaudoti prekių ženklo
la PERLA
sėkme tam, kad gautų naudos iš jo patrauklumo, reputacijos bei prestižo, be jokios finansinės kompensacijos bei neįdėdama pastangų pasinaudoti ieškovių komercinio pobūdžio pastangomis šio prekių ženklo įvaizdžiui sukurti ir išlaikyti. Vadinasi, jį naudojant gaunama nauda turi būti laikoma nesąžiningai gauta iš prekių ženklo
la PERLA
išskirtinumo ar jo gero vardo (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
L’Oréal ir kt.
49 punktą). Be to, prekių ženklas buvo naudojamas be pagrįstos priežasties. Todėl, remiantis šio sprendimo 28 punkte nurodyta teismo praktika, nebūtina nuspręsti dėl šio sprendimo 31 ir 32 punktuose nurodytos kitokios žalos egzistavimo.
Taigi nesant reikalo nagrinėti, ar dublike nurodyti kaltinimai (žr. šio sprendimo 25 ir 26 punktus) yra priimtini, reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba padarė klaidą taikydama Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį.
Kadangi Apeliacinė taryba pripažino, kad vėlesnio prekių ženklo registracija negalioja visų prekių, išskyrus perlus, atžvilgiu, ginčijamą sprendimą reikia panaikinti tik tiek, kiek juo atmestas prašymas registraciją pripažinti negaliojančia ir pripažinta, jog prekių ženklas NIMEI LA PERLA MODERN galioja perlų atžvilgiu. Kadangi Apeliacinės tarybos sprendime tenkinami suinteresuotosios šalies reikalavimai, ji negali pareikšti ieškinio Bendrajame Teisme. Todėl kadangi Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje patenkino prašymą dėl registracijos pripažinimo negaliojančia, ieškovės nebegali jo ginčyti (šiuo klausimu žr. 2009 m. liepos 14 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
Hoo Hing prieš VRDT – Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)
, T-300/08, neskelbtos Rinkinyje, 26 ir 27 punktus).
Šiuo atžvilgiu reikia priminti: kadangi įvairūs negaliojimo pagrindai lemia lygiai tokį patį rezultatą, norint tenkinti prašymą dėl registracijos pripažinimo negaliojančia, pakanka, kad tik vienas iš jų būtų pagrįstas. Be to, jei Apeliacinė taryba mano, kad vienas iš prašymą dėl registracijos pripažinimo negaliojančia padavusio asmens nurodytų negaliojimo pagrindų yra pagrįstas, tačiau nusprendžia nagrinėti ir prireikus atmesti kitus nurodomus negaliojimo pagrindus, ta jos sprendimo motyvavimo dalis nėra rezoliucinės dalies, kuria tenkinamas prašymas dėl registracijos pripažinimo negaliojančia, būtinas pagrindas, nes rezoliucinė dalis yra teisiškai pagrįsta negaliojimo pagrindu, kuris pripažintas tinkamu (šiuo klausimu žr. minėtos Nutarties
Golden Elephant Brand
31 ir 35 punktus).
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, nėra reikalo nuspręsti dėl su pirmuoju reikalavimu susijusio prašymo pakeisti ginčijamą sprendimą, dėl papildomų reikalavimų ar kitų ieškinio pagrindų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Be to, pagal šią nuostatą, jei bylą pralaimi kelios šalys, Bendrasis Teismas nusprendžia, kaip paskirstyti bylinėjimosi išlaidas.
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, arba jeigu susiklosto ypatingos aplinkybės, Bendrasis Teismas gali paskirstyti bylinėjimosi išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas.
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 4 dalies trečią pastraipą Bendrasis Teismas gali nurodyti, kad į bylą įstojusi šalis turi pati padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Šiuo atveju bylą pralaimėjo ieškovės, VRDT ir į bylą įstojusi šalis, nes ginčijamas sprendimas buvo panaikintas iš dalies.
Šios bylos aplinkybėmis iš VRDT reikia priteisti, be savo pačios išlaidų, padengti 90 % ieškovių Bendrajame Teisme patirtų išlaidų ir visas pirmosios ieškovės Apeliacinėje taryboje patirtas išlaidas. Ieškovės padengia 10 % Bendrajame Teisme patirtų išlaidų. Į bylą įstojusi šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2007 m. lapkričio 19 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 537/2004-2) tiek, kiek juo atmestas prašymas dėl registracijos pripažinimo negaliojančia ir
Nute Partecipazioni SpA
nurodyta padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

3.
VRDT padengia savo bylinėjimosi išlaidas, 90 %
Nute Partecipazioni
ir
La Perla Srl
Bendrajame Teisme patirtų išlaidų bei visas
Nute Partecipazioni
Apeliacinėje taryboje patirtas išlaidas.

4.
Nute Partecipazioni
ir
La Perla
padengia 10 % savo Bendrajame Teisme patirtų bylinėjimosi išlaidų.

5.
Worldgem Brands Srl
padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Wiszniewska-Białecka
Dehousse
Kanninen
Paskelbta 2010 m. gruodžio 7 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.