CELEX: 62004CJ0316
Kasvinsuojeluaineiden ja biosidituotteiden markkinoille saattamista koskeva lupa
Direktiivi 91/414/ETY
8 artikla
Direktiivi 98/8/EY
16 artikla
Jäsenvaltioiden toimivalta siirtymäkauden aikana

1       Ennakkoratkaisupyyntö koskee kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston
direktiivin 91/414/ETY (EYVL L 230, s. 1) ja biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY siirtymäsäännösten tulkintaa (EYVL L 123, s. 1).
2       Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie (jäljempänä Stichting)
ja College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (jäljempänä College) ja joka koskee Alankomaiden lainsäädännössä torjunta-aineiden
markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämistä varten säädettyä menettelyä ja edellytyksiä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön lainsäädäntö
Direktiivi 91/414
3       Direktiivin 91/414 2 artiklan 1 kohdan mukaan kasvinsuojeluaineilla tarkoitetaan ”tehoaineita sekä yhtä tai useampaa tehoainetta
sisältäviä valmisteita siinä muodossa, jossa ne toimitetaan käyttäjälle”, ja ne on pääasiallisesti tarkoitettu suojelemaan
kasveja tai kasvituotteita haitallisilta organismeilta. Mainitun direktiivin 2 artiklan 4 kohdan määritelmän mukaan tehoaineet
ovat ”aineita tai pieneliöitä, mukaan lukien virukset, joilla on yleinen tai erityinen vaikutus” haitallisiin organismeihin
tai kasveihin, kasvinosiin tai kasvituotteisiin.
4       Direktiivin 91/414 3 artiklan 1 kohdan mukaan kasvinsuojeluaineen saattaminen markkinoille ja käyttäminen jäsenvaltiossa on
sallittua ainoastaan silloin, kun tämän jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet sen kyseisen direktiivin
mukaisesti.
5       Mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että kasvinsuojeluaine hyväksytään ainoastaan,
jos ”sen tehoaineet luetellaan liitteessä I ja mainitussa liitteessä [sekä saman artiklan 1 kohdan b–f alakohdassa] määrätyt
edellytykset täytetään”.
6       Direktiivin 4 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Luvat voidaan käsitellä uudelleen milloin tahansa, jos on syytä uskoa, että jokin 1 kohdassa luetelluista vaatimuksista ei
enää täyty. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat pyytää luvan hakijaa tai osapuolta, johon soveltamisalaa on laajennettu
9 artiklan mukaisesti, toimittamaan uutta käsittelyä varten tarvittavat lisätiedot. Luvan voimassaoloa voidaan tarvittaessa
jatkaa ajanjaksolla, joka on tarpeen uutta käsittelyä ja lisätietojen toimittamista varten.”
7       Mainitun direktiivin 8 artikla koskee siirtymä- ja poikkeustoimenpiteitä. Kyseisen artiklan 1 kohdassa täsmennetään vaatimukset,
joiden on täytyttävä luvan myöntämiseksi sellaisten kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamiseen, jotka sisältävät liitteeseen
I kuulumattomia tehoaineita, jotka eivät ole vielä olleet markkinoilla kaksi vuotta kyseisen direktiivin tiedoksi antamisen
jälkeen.
8       Direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Poiketen siitä, mitä 4 artiklassa säädetään, jäsenvaltio voi 12 vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta sallia,
että sen alueella saatetaan markkinoille sellaisia kasvinsuojeluaineita, jotka sisältävät liitteeseen I kuulumattomia tehoaineita
ja jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta tämän direktiivin tiedoksi antamisen jälkeen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
3 kohdan ja direktiivin 79/117/ETY säännösten soveltamista.
– – ”
9       Saman 8 artiklan 3 kohdan mukaan ”tutkiessaan 2 kohdan mukaista tehoainetta sisältäviä kasvinsuojeluaineita ja ennen tällaisen
tutkimuksen suorittamista jäsenvaltioiden on sovellettava 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan i–v alakohdassa sekä c–f alakohdassa
säädettyjä vaatimuksia, toimitettavia tietoja koskevien kansallisten säännösten mukaisesti”.
10     Direktiivin 91/414 13 artiklan 6 kohdan mukaan ”silloin kun on kyse tehoaineista, jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi
vuotta tämän direktiivin tiedoksi antamisen jälkeen, jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen jatkaa
aiempien kansallisten sääntöjen soveltamista tietoja koskevien vaatimusten osalta niin kauan kuin näitä aineita ei ole sisällytetty
liitteeseen I”.
11     Mainitun direktiivin 23 artiklan mukaan kyseinen direktiivi oli pantava täytäntöön ”kahden vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta”.
Direktiivi 98/8
12     Direktiivin 98/8 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan määritelmän mukaan biosidituotteeet ovat ”tehoaineita tai yhtä tai useampaa
tehoainetta sisältäviä valmisteita käyttäjälle toimitettavassa muodossa, jotka on tarkoitettu kemiallisesti tai biologisesti
tuhoamaan, torjumaan tai tekemään haitattomaksi haitallisia eliöitä, estämään niiden vaikutusta tai rajoittamaan muulla tavoin
niiden esiintymistä”.
13     Mainitun direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaan ”jäsenvaltioiden on määrättävä, että biosidituotetta ei saa saattaa markkinoille
eikä käyttää niiden alueella, jollei sille ole myönnetty tämän direktiivin mukaista lupaa”.
14     Saman direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltiot saavat hyväksyä biosidituotteen vain, jos ”siinä esiintyvä
tehoaine sisältyy tai siinä esiintyvät tehoaineet sisältyvät liitteeseen I tai I A ja jos liitteissä esitetyt vaatimukset
täyttyvät” ja jos tietyt muut edellytykset täyttyvät.
15     Siirtymäkauden toimenpiteitä koskevassa direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ”jäsenvaltio voi kymmenen
vuoden aikana – – jatkaa nykyistä järjestelmäänsä tai käytäntöään biosidituotteiden markkinoille saattamiseksi. Jäsenvaltio
voi erityisesti hyväksyä olemassa olevien kansallisten sääntöjen mukaisesti sellaisia tehoaineita sisältävän biosidituotteen
markkinoille saattamisen alueellaan, jota ei ole sisällytetty liitteeseen I tai I A – – ”. Tällaisten tehoaineiden on kuitenkin
oltava markkinoilla 24 kuukauden kuluessa mainitun direktiivin voimaantulosta muihin kuin 2 artiklan 2 kohdan c ja d alakohdassa
määriteltyihin tarkoituksiin käytettävän biosidituotteen tehoaineina.
16     Tämän saman artiklan 5 kohdan mukaan ”teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta
menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY – – säännöksiä on sovellettava 2 kohdassa
tarkoitettuna siirtymäkautena”.
17     Saman direktiivin 34 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät
toimenpiteet 24 kuukauden kuluessa sen voimaantulosta. Kyseisen direktiivin 35 artiklan mukaan se ”tulee voimaan kahdentenakymmenentenä
päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu” eli 14.5.1998.

Kansallinen lainsäädäntö
18     Vuoden 1962 Bestrijdingsmiddelenwetin (torjunta-ainelaki; Staatsblad 1962, nro 288), sellaisena kuin sitä sovellettiin pääasian
tosiseikkojen tapahtuma-aikana (jäljempänä Bmw), 2 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”On kiellettyä myydä, pitää hallussa tai varastoida, tuoda Alankomaihin tai käyttää torjunta-ainetta, josta ei ilmene, että
se on hyväksytty tai, siltä osin kuin kyseessä on vähäriskinen biosidituote, rekisteröity tämän lain nojalla.”
19     Bmw:n 3 §:n 1 momentin tarkoituksena on panna täytäntöön pääasiallisesti direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohdan säännökset.
Erityisesti tämän 3 §:n 1 momentin a kohdan 1–10 alakohdassa vahvistetaan edellytykset, jotka olennaisilta osin vastaavat
mainitun 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan i–v alakohdan mukaisia edellytyksiä, ja saman 3 §:n 1 momentin b–d kohdassa vahvistetaan
edellytykset, jotka vastaavat mainitun 4 artiklan 1 kohdan c–e alakohdassa säädettyjä edellytyksiä.
20     Bmw:n 3 §:n 2 momentin a kohdan tarkoituksena on panna täytäntöön direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohdan a alakohta.
21     Tämän saman lain 4 §:n 1 momentissa säädetään, että College päättää torjunta-aineen hyväksynnästä tai rekisteröinnistä hakemuksen
perusteella.
22     Bmw:n 25 d §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Edellä olevasta 3 ja 3 a §:stä, 4 §:n 1 momentista ja 5 §:n 1 momentista tai niiden soveltamista varten annetuista säännöksistä
poiketen kasvinsuojeluaine, jonka tehoaineen tai tehoaineet College on yksilöinyt, hyväksytään tai rekisteröidään suoraan
lain nojalla jäljempänä 3 momentissa tarkoitetusta ajankohdasta lukien.
2.      Edellä 1 momentissa tarkoitetun tehoaineen yksilöimistä varten otetaan huomioon kyseisen tehoaineen 3 §:n 1 momentin a kohdan
3–10 alakohdassa tarkoitetut vaikutukset.
3.      – – Edellä olevasta 5 §:n 1 momentista poiketen hyväksyntä tai rekisteröinti on voimassa siihen ajankohtaan, jolloin on viimeistään
täytynyt panna täytäntöön 3 §:n 2 momentin a kohdassa tarkoitettu, kyseistä tehoainetta koskeva yhteisön säädös, kuitenkin
siten, että hyväksyntä tai rekisteröinti on joka tapauksessa voimassa 26.7.2003 tai 15.5.2010 jälkeen, ellei viimeistään tuolloin
ole annettu yhteisön säädöstä, jossa ilmoitetaan, saako kyseistä tehoainetta käyttää kasvinsuojeluaineen tai biosidituotteen
perustana.
– – ”

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
23     Stichting teki 12.6.2002 oikaisuvaatimuksen samana päivänä tehdystä päätöksestä, jolla College vahvisti luettelon tehoaineista
Bmw:n 25 d §:n nojalla ja myönsi viran puolesta tässä samassa pykälässä tarkoitetut hyväksynnät.
24     College totesi 12.5.2004 tehdyllä päätöksellä Stichtingin väitteet perusteettomiksi.
25     Stichting nosti 28.5.2004 tästä päätöksestä kanteen College van Beroep voor het bedrijfslevenissä, joka – saatuaan käsiteltäväkseen
pääasiallisesti Bmw:n 25 d §:n yhteensopivuutta direktiivien 91/414 ja 98/8 siirtymäsäännösten kanssa koskevan ongelman –
päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      a)     Onko kansallisen tuomioistuimen mahdollista soveltaa kasvinsuojeludirektiivin 8 artiklaa sen jälkeen, kun direktiivin 23 artiklassa
tarkoitettu määräaika on kulunut loppuun?
b)     Onko kansallisen tuomioistuimen mahdollista soveltaa biosididirektiivin 16 artiklaa sen jälkeen, kun direktiivin 34 artiklassa
tarkoitettu määräaika on kulunut loppuun?
2)      Onko biosididirektiivin 16 artiklaa tulkittava siten, että kyseisen säännöksen merkitys on sama kuin kasvinsuojeluainedirektiivin
8 artiklan 2 kohdan?
3)      Onko biosididirektiivin 16 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että sillä luodaan standstill-velvoite?
Mikäli tähän kysymykseen vastataan kieltävästi:
Asetetaanko biosididirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa joitakin rajoituksia biosidien markkinoille saattamista koskevan kansallisen
lainsäädännön muuttamiselle, ja jos asetetaan, niin minkälaisia?
4)      Mikäli toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
a)     Onko kasvinsuojeluaineista annetun direktiivin 8 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että mikäli jäsenvaltio sallii sellaisia
tehoaineita, joita ei ole mainittu direktiivin liitteessä I ja jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta direktiivin
tiedoksi antamisen jälkeen, sisältävien kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisen alueellaan, sen on tällöin otettava
huomioon kyseisen direktiivin 4 artiklan säännökset?
b)     Onko kasvinsuojeluainedirektiivin 8 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että mikäli jäsenvaltio sallii sellaisia tehoaineita,
joita ei ole mainittu direktiivin liitteessä I ja jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta direktiivin tiedoksi antamisen
jälkeen, sisältävien kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisen alueellaan, sen on tällöin otettava huomioon kasvinsuojeluainedirektiivin
8 artiklan 3 kohdan säännökset?
5)      Onko kasvinsuojeluainedirektiivin 8 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että tutkimuksella tarkoitetaan myös arviointia, jossa
otetaan huomioon kyseisen tehoaineen vaikutukset ihmisten ja eläinten terveydelle ja ympäristölle ja jonka perusteella kyseinen
tehoaine yksilöidään, mistä seuraa, että kyseistä tehoainetta sisältävät kasvinsuojeluaineet hyväksytään tai rekisteröidään
viran puolesta?
6)      Onko kasvinsuojeluainedirektiivin 8 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että se sisältää ainoastaan säännöksiä, jotka koskevat
tietojen toimittamista ennen tutkimusta, vai onko kyseistä säännöstä tulkittava siten, että siinä mainituilla edellytyksillä
on merkitystä myös sen kannalta, miten tutkimus on järjestettävä ja toteutettava?”

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu

Tutkittavaksi ottaminen
26     Ranskan hallitus tuo yhteisöjen tuomioistuimelle esittämissään huomautuksissa alustavasti esiin epäilyksiä, jotka koskevat
tiettyjen ennakkoratkaisukysymysten tutkittavaksi ottamista.
27     Se huomauttaa aluksi, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa ensimmäisen kysymyksensä ensimmäisessä osassa direktiivin
91/414 8 artiklaan kokonaisuudessaan täsmentämättä, mikä kyseisen artiklan huomattavan erilaisia tilanteita koskevista kohdista
on kyseessä. Ranskan hallitus katsoo seuraavaksi, että mainitun direktiivin 23 artikla koskee ainoastaan vastavuoroisiin tunnustamismenettelyihin
liittyvän direktiivin 10 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan soveltamista suhteessa tiettyihin direktiivin 91/414 4 artiklan
vaatimuksiin. Tästä seuraa, että ensimmäisen kysymyksen ensimmäinen osa, joka koskee saman direktiivin 8 artiklan tulkintaa,
on jätettävä tutkimatta, koska vastaus ei ole tarpeellinen pääasiassa kyseessä olevan riidan ratkaisemista varten.
28     Lopuksi Ranskan hallitus arvioi direktiivin 98/8 tulkintaa koskevan ensimmäisen kysymyksen toisen osan, mutta myös toisen
ja kolmannen kysymyksen osalta, että ne on jätettävä tutkimatta, koska kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä oleva oikeudenkäyntiasia
liittyy kasvinsuojeluaineisiin eikä biosidituotteisiin.
29     Tältä osin on muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 234 artiklan mukaisessa yhteisöjen tuomioistuimen ja
kansallisten tuomioistuimien yhteistyössä yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta
ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi
ja onko sen yhteisöjen tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Jos esitetyt kysymykset koskevat
yhteisön oikeuden tulkintaa, yhteisöjen tuomioistuimen on siten periaatteessa ratkaistava esitetyt kysymykset (ks. erityisesti
asia C-415/93, Bosman, tuomio 15.12.1995, Kok. 1995, s. I-4921, 59 kohta ja asia C-35/99, Arduino, tuomio 19.2.2002, Kok.
2002, s. I-1529, 24 kohta).
30     Yhteisöjen tuomioistuin on kuitenkin todennut, että sen on oman toimivaltaisuutensa arvioimiseksi poikkeustapauksissa tutkittava
ne olosuhteet, joiden vallitessa kansallinen tuomioistuin esitti sille ennakkoratkaisupyynnön (ks. vastaavasti asia 244/80,
Foglia, tuomio 16.12.1981, Kok. 1981, s. 3045, Kok. Ep. VI, s. 251, 21 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta
kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain, jos on ilmeistä, että yhteisön oikeuden tulkitsemisella,
jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin
tai kohteeseen, tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka jos yhteisöjen tuomioistuimella ei ole tiedossaan
niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin
kysymyksiin (ks. erityisesti em. asia Bosman, tuomion 61 kohta ja em. asia Arduino, tuomion 25 kohta).
31     Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole kuitenkaan ilmeistä, että kansallisen tuomioistuimen esittämät kysymykset vastaisivat
jotakin näistä esimerkkitapauksista.
32     Vaikka College van Beroep voor het bedrijfsleven ei yhtäältä ole ensimmäisen kysymyksensä ensimmäisessä osassa ilmoittanut
niitä direktiivin 91/414 8 artiklan kohtia, joita se on tarkoittanut, kyseinen tuomioistuin on kuitenkin tarjonnut yhteisöjen
tuomioistuimelle kaikki tarpeelliset tiedot, jotta se voi antaa hyödyllisen vastauksen. Ennakkoratkaisupyynnöstä käy nimittäin
selvästi ilmi, että College van Beroep voor het bedrijfsleven on tarkoittanut mainitun 8 artiklan 2 ja 3 kohtaa, koska ne
liittyvät kasvinsuojeluaineisiin, jotka sisältävät saman direktiivin liitteeseen I kuulumattomia tehoaineita, jotka ovat jo
olleet markkinoilla kaksi vuotta sen tiedoksi antamisen jälkeen, sekä mainitun direktiivin 23 artiklan 1 kohtaa, koska siinä
vahvistetaan täytäntöönpanolle varatuksi määräajaksi kaksi vuotta tämän saman direktiivin tiedoksiantamispäivästä.
33     Toisaalta ei voida väittää, että direktiivin 98/8 tulkinnalla ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän
asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai että esitetty ongelma on luonteeltaan hypoteettinen, koska sekä ennakkoratkaisupyynnöstä
että Alankomaiden hallituksen huomautuksista käy ilmi, että Bmw 25 d §:llä ei ole tarkoitus panna täytäntöön pelkästään direktiivin
91/414 8 artiklan 2 kohtaa, vaan myös direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohta.
34     Näin ollen kaikki esitetyt kysymykset voidaan ottaa tutkittavaksi.

Pääasia
Kolmas ennakkoratkaisukysymys
35     Kolmannella kysymyksellään, joka on tutkittava ensimmäiseksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko direktiivin
98/8 16 artiklan 1 kohdalla tulkittava luotavan standstill-velvoite tai sisältyykö tähän artiklaan muita rajoituksia jäsenvaltioiden
oikeudelle muuttaa käytössä olevia hyväksymisjärjestelmiään siirtymäkauden aikana.
36     Stichtingin mukaan direktiivin 98/8 16 artiklassa olevan ilmaisun ”jatkaa nykyistä järjestelmäänsä tai käytäntöään” puuttuminen
direktiivistä 91/414 merkitsee sitä, että direktiivin 98/8 voimaan tullessa sovellettu markkinoille saattamista koskeva lupajärjestelmä
on säilytettävä. Muutokset ovat sallittuja ainoastaan siltä osin kuin ne johtavat direktiivin 98/8 kanssa yhteensopivampaan
järjestelmään.
37     On aluksi todettava, että mahdollista standstill-velvoitetta ei voida johtaa itse direktiivin 16 artiklan 1 kohdan sanamuodosta,
koska tähän artiklaan ei sisälly mitään nimenomaista tätä tarkoittavaa muotoilua.
38     Tällaista standstill-velvoitetta ei seuraa myöskään direktiivin 98/8 18 perustelukappaleesta, jossa todetaan yhtäältä, että
”jäsenvaltioiden olisi voitava hyväksyä rajoitetuksi ajaksi sellaisia biosidituotteita, jotka eivät täytä edellä mainittuja
vaatimuksia, erityisesti silloin, jos ihmisiä, eläimiä tai ympäristöä uhkaa sellainen ennalta arvaamaton vaara, jota ei voida
torjua muilla keinoilla”, ja toisaalta, että ”yhteisön menettely ei saisi estää jäsenvaltioita sallimasta rajoitetun ajan
alueellaan yhteisön luetteloon kuulumatonta tehoainetta sisältävien biosidituotteiden käyttöä sillä edellytyksellä, että yhteisön
vaatimukset täyttävä asiakirja on toimitettu ja että kyseinen jäsenvaltio katsoo tehoaineen ja biosidituotteen täyttävän niille
asetetut yhteisön vaatimukset”.
39     Lisäksi – kuten 3M Nederland BV ym. (jäljempänä 3M Nederland BV ym.), Alankomaiden hallitus ja Euroopan yhteisöjen komissio
ovat perustellusti esittäneet – direktiivin 98/8 16 artiklan 5 kohdassa säädetään, että teknisiä standardeja ja määräyksiä
koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189 säännöksiä on sovellettava siirtymäkautena.
On myös syytä todeta, että direktiivin 98/8 34 artiklan 3 kohdassa asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus toimittaa tässä
samassa direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säädökset ja määräykset kirjallisina komissiolle.
Koska tämän saman artiklan 1 kohdassa säädetään direktiiviin 98/8 täytäntöönpanoa varten todettuja toimenpiteitä koskevasta
erityisestä tiedoksiannosta ja kun otetaan huomioon sen 16 artiklan 5 kohdan ja 34 artiklan 3 kohdan säännösten tarkoitus,
on todettava, että mainitussa direktiivissä on tarkoitettu myös muita siirtymäkauden aikana kansallisiin järjestelmiin tehtäviä
muutoksia kuin niitä, joilla on tarkoitus varmistaa kyseisen direktiivin täytäntöönpano.
40     Tästä seuraa, että direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa olevaa ilmaisua ”jatkaa nykyistä järjestelmäänsä tai käytäntöään biosidituotteiden
markkinoille saattamiseksi”, ei ole tulkittava siten, että sillä asetettaisiin standstill-velvoite.
41     Jäsenvaltioiden oikeutta muuttaa biosidituotteiden hyväksymisjärjestelmiään ei kuitenkaan voida pitää rajoittamattomana.
42     On nimittäin muistettava, että vaikka jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta toteuttaa direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteitä
ennen tätä varten asetetun määräajan päättymistä, EY 10 artiklan toisen kohdan, EY 249 artiklan kolmannen kohdan ja direktiivin
itsensä soveltamisesta seuraa, että niiden on kyseisen määräajan kuluessa pidättäydyttävä antamasta säännöksiä, jotka ovat
omiaan vakavasti vaarantamaan direktiivissä säädetyn tavoitteen saavuttamisen (asia C-129/96, Inter‑Environnement Wallonie,
tuomio 18.12.1997, Kok. 1997, s. I-7411, 45 kohta). Samoin on asia nyt käsiteltävänä olevassa asiassa direktiivin 98/8 16
artiklan 1 kohdassa säädetyn kaltaisena siirtymäkautena, jonka aikana jäsenvaltioilla on lupa jatkaa kansallisten järjestelmiensä
soveltamista, vaikka ne eivät ole mainitun direktiivin mukaisia.
43     Kansallisen tuomioistuimen on siis arvioitava, onko asianlaita näin niiden kansallisten säännösten osalta, joiden lainmukaisuutta
se tutkii.
44     Näin ollen kolmanteen kysymykseen on siis vastattava, että direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei
siinä aseteta standstill-velvoitetta. EY 10 artiklan toisessa kohdassa ja EY 249 artiklan kolmannessa kohdassa sekä direktiivissä
98/8 edellytetään kuitenkin, että jäsenvaltiot pidättyvät kyseisen direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa säädetyn siirtymäkauden
aikana sellaisten säännösten antamisesta, jotka ovat omiaan vakavasti vaarantamaan direktiivissä säädetyn tavoitteen saavuttamisen.
Neljäs ennakkoratkaisukysymys
45     Neljännellä kysymyksellään, jossa on kaksi osaa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, onko kasvinsuojeluaineista
annetun direktiivin 8 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että mikäli jäsenvaltio sallii sellaisia tehoaineita, joita ei ole
mainittu direktiivin liitteessä I ja jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta direktiivin tiedoksi antamisen jälkeen,
sisältävien kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisen alueellaan, sen on tällöin otettava huomioon kyseisen direktiivin
4 artiklan tai 8 artiklan 3 kohdan säännökset.
46     Aluksi on todettava, että kuten 3M Nederland ym., Alankomaiden hallitus ja komissio ovat perustellusti korostaneet, direktiivin
91/414 8 artiklan 2 kohtaa sovelletaan poikkeuksena tämän saman direktiivin 4 artiklaan ja että mainitun 8 artiklan 1 kohdasta
poiketen siinä ei täsmennetä vaatimuksia, joiden on täytyttävä markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämiseksi. Se täsmentää
kuitenkin, että tällainen luvan myöntäminen ei rajoita saman 8 artiklan 3 kohdan säännösten soveltamista.
47     Kyseisessä 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on sovellettava kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan
i–v alakohdassa sekä c–f alakohdassa säädettyjä vaatimuksia ”tutkiessaan – – kasvinsuojeluaineita”, jotka sisältävät kyseisen
direktiivin liitteeseen I kuulumatonta tehoainetta, joka on jo ollut markkinoilla kaksi vuotta tämän direktiivin tiedoksi
antamisen jälkeen, ja että tämän soveltamisen on tapahduttava ennen tällaisen tutkimuksen suorittamista.
48     Kuten 3M Nederland ym. ja Alankomaiden hallitus ovat myös esittäneet, tällaisen tutkimuksen suorittamisedellytyksenä on, että
kasvinsuojeluaineelle on jo myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa ja että se on edelleen voimassa. Tämä voidaan
päätellä erityisesti direktiivin 91/414 4 artiklan 5 kohdasta, jonka mukaan kyseisen direktiivin liitteessä I mainittuja tehoaineita
sisältäville kasvinsuojeluaineille myönnetyt luvat voidaan käsitellä uudelleen milloin tahansa, jos on syytä uskoa, että jokin
myöntämisedellytyksistä ei enää täyty.
49     Lisäksi asiassa C-306/98, Monsanto, 3.5.2001 annetun tuomion (Kok. 2001, s. I-3279) 39 kohdassa esitetyllä tavalla jäsenvaltiot
päättävät kasvinsuojeluaineiden tutkimisesta direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan i–v alakohdassa ja c–f alakohdassa
säädetyt edellytykset huomioon ottaen.
50     Direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohtaa on näin ollen tulkittava siten, että tämän säännöksen mukainen tutkimusmenettely sisältää
siihen toiminnallisessa yhteydessä olevan edeltävän vaiheen, jonka aikana jäsenvaltioilla on myös velvollisuus noudattaa mainitun
direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan i–v alakohdassa ja c–f alakohdassa säädettyjä edellytyksiä. Kyseinen vaihe on
kuitenkin tämän saman direktiivin 8 artiklan 2 kohdassa säädetystä lupamenettelystä erillinen.
51     Näin ollen ei näytä siltä, että jäsenvaltioilla olisi velvollisuus ottaa huomioon direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohdan b
alakohdan i–v alakohdan ja c–f alakohdan säännökset, kun ne päättävät antaa luvan saattaa markkinoille alueillaan kasvinsuojeluaineita,
jotka sisältävät mainitun direktiivin liitteeseen I kuulumattomia tehoaineita, jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta
tämän direktiivin tiedoksi antamisen jälkeen. Näiden markkinoille saattamista koskevien lupien myöntämisessä sovelletaan siis
periaatteessa kansallisella tasolla määriteltyä menettelyä.
52     Tanskan ja Ranskan hallitukset korostavat pääasiallisesti, että velvollisuus noudattaa direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdan
mukaisessa kasvinsuojeluaineiden lupamenettelyssä saman 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja mainitun direktiivin 4 artiklan
säännöksiä käy kuitenkin ilmi tämän 8 artiklan 2 ja 3 kohdassa olevien ilmaisujen ”sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan
– – säännösten soveltamista” ja ”tutkiessaan 2 kohdan mukaista tehoainetta sisältäviä kasvinsuojeluaineita” tarkastelemisesta
yhdessä.
53     Tätä väitettä ei voida hyväksyä.
54     Kuten julkisasiamies on todennut esittämänsä ratkaisuehdotuksen 70–72 kohdassa, direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdassa olevalla
viittauksella tämän saman artiklan 3 kohtaan nimittäin ainoastaan täsmennetään, että mainitun 2 kohdan nojalla kansallisen
oikeuden edellytysten mukaisesti luvan saaneet kasvinsuojeluaineet eivät jää mainitun 8 artiklan 3 kohdassa määritellyn menettelyn
ja siinä tutkimukselle asetettujen erityisten edellytysten ulkopuolelle. Vastaavasti ilmaisu ”tutkiessaan 2 kohdan mukaista
tehoainetta sisältäviä kasvinsuojeluaineita” merkitsee sitä, että direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdassa säädettyä tutkimusmenettelyä
sovelletaan kasvinsuojeluaineisiin, jotka sisältävät tämän direktiivin liitteeseen I kuulumattomia tehoaineita, jotka ovat
jo olleet markkinoilla kaksi vuotta saman direktiivin tiedoksi antamisen jälkeen. Kyseinen menettely koskee näin ollen mainitun
8 artiklan 2 kohdan mukaisesti luvan saaneita tuotteita.
55     Tämä tulkinta vastaa sen direktiivillä 91/414 käyttöön otetun siirtymäkauden järjestelmän yleistä rakennetta ja tarkoitusta,
jonka mukaan myös liitteeseen I kuulumattomia aineita sisältäviä kasvinsuojeluaineita, jotka oli näin ollen hyväksytty tämän
saman direktiivin 8 artiklan 2 kohdan perusteella, koskee tutkimusmenettely, joka vastaa tietyiltä osin mainitun direktiivin
4 artiklan 5 kohdassa säädettyä yleistä tutkimusmenettelyä.
56     Lisäksi direktiivin 91/414 13 artiklan 6 kohdassa säädetään kasvinsuojeluaineen markkinoille saattamista koskevan luvan hakijalle
asetettujen tietojen toimittamista koskevien vaatimusten osalta, että jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen määräyksiä
noudattaen jatkaa aiempien kansallisten sääntöjen soveltamista tietoja koskevien vaatimusten osalta niin kauan kuin näitä
aineita ei ole sisällytetty liitteeseen I.
57     Edellä esitetyn perusteella neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava
siten, että mikäli jäsenvaltio sallii, että sen alueella saatetaan markkinoille sellaisia kasvinsuojeluaineita, jotka sisältävät
mainitun direktiivin liitteeseen I kuulumattomia tehoaineita, jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta sen tiedoksi
antamisen jälkeen, jäsenvaltiolla ei ole velvollisuutta ottaa huomioon tämän saman direktiivin 4 artiklan tai 8 artiklan 3
kohdan säännöksiä.
Toinen ennakkoratkaisukysymys
58     Toisella kysymyksellään, joka on syytä tutkia seuraavaksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti
sitä, onko direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohdalla ja direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdalla erilaisesta muotoilusta huolimatta
sama merkitys.
59     Tältä osin on aluksi todettava, että direktiivin 98/8 20 perustelukappaleen mukaan olisi varmistettava läheinen yhteensovittaminen
yhteisön muun lainsäädännön ja erityisesti direktiivin 91/414 kanssa.
60     Seuraavaksi on muistettava, että direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdan ja direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohdan tavoitteena
on mahdollistaa jäsenvaltioille se, että ne näissä kahdessa direktiivissä määritellyn siirtymäkauden aikana soveltavat käytössä
olevia kansallisia lupamenettelyjä näissä samoissa direktiiveissä tarkoitettujen sellaisten tuotteiden markkinoille saattamiseen,
jotka sisältävät tehoaineita, joita ei ole vielä arvioitu yhteisön tasolla.
61     Näin ollen mikään ei näyttäisi osoittavan, että yhteisön lainsäätäjä halusi antaa näille säännöksille erilaisen merkityksen.
62     Tätä tulkintaa tukee edellä mainitussa asiassa Monsanto annetun tuomion 43 ja 44 kohta, joiden mukaan yhteisöjen tuomioistuin
on todennut, että direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdalla käyttöönotettu siirtymäkauden järjestelmä vastaa ratkaisua, joka
on valittu direktiivin 98/8 artiklan 16 artiklan 1 kohdassa.
63     Edellä esitetyn perusteella toiseen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohdalla
on sama merkitys kuin direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdalla.
Viides ennakkoratkaisukysymys
64     Viidennellä kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, tarkoitetaanko direktiivin
91/414 8 artiklan 3 kohdassa mukaisella tutkimuksella myös Bmw:n 25 d §:n 2 momentin mukaista arviointia, josta voi seurata
tehoaineen yksilöinti, joka johtaa sitä sisältävien kasvinsuojeluaineiden hyväksymiseen tai rekisteröintiin viran puolesta.
65     Stichting väittää, että Bmw:n 25 d §:ssä tarkoitettua tehoaineiden yksilöintiä on pidettävä direktiivin 91/414 3, 4 ja 8 artiklassa
tarkoitettuna lupana. Ranskan hallitus katsoo, ettei tämän saman direktiivin 8 artiklan 2 kohdan mukainen tehoainetta sisältävien
kasvinsuojeluaineiden tutkimuksen käsite kata pelkästään sellaisten tuotteiden tutkimusta, joilla on jo markkinoille saattamista
koskeva lupa, vaan myös sellaisten uusien tuotteiden tutkimuksen, joille ei ole vielä myönnetty lupaa ja jotka sisältävät
tehoainetta, jota jo käytetään viimeksi mainitun säännöksen nojalla luvan saaneissa tuotteissa. Komissio korostaa, että direktiivin
91/414 8 artiklan 3 kohdassa säädetyn tuotteiden tutkimuksen tapaan Bmw:n 25 d §:n tarkoitettu tehoaineiden arviointi tapahtuu
kansallisten viranomaisten aloitteesta. Näin ollen Stichting, Ranskan hallitus ja komissio päättelevät, että mainittu arviointi
on tutkimus ja siinä on noudatettava mainitun 8 artiklan 3 kohdan vaatimuksia.
66     3M Nederland ym. ja Alankomaiden hallitus sitä vastoin esittävät, että direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdalla ja Bmw:n 25
d §:llä on erilainen tarkoitus ja soveltamisala. Ensimmäistä näistä säännöksistä sovelletaan nimittäin ainoastaan sellaisten
tuotteiden tutkimukseen, joilla on vielä voimassa oleva lupa, mikä vahvistetaan edellä mainitussa asiassa Monsanto annetun
tuomion 34 kohdassa, kun taas toista sovelletaan ainoastaan torjunta-aineisiin, joiden lupien voimassaolo päättyy. Lisäksi
– kun otetaan huomioon erot termien ”tutkimus” ja ”tarkastus” määritelmässä – lupien automaattista jatkamista ja tehoaineiden
arviointia, jossa Bmw:n 25 d §:n mukaan otetaan huomioon vaikutukset ihmisten ja eläinten terveydelle ja ympäristölle, ei
voida pitää direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuina tutkimuksina.
67     Tältä osin on muistettava, että kuten tämän tuomion 48 kohdassa on jo todettu, direktiivissä 91/414 tarkoitettu tutkimus edellyttää,
että kyseessä olevalle kasvinsuojeluaineelle on jo annettu lupa ja että tämä lupa on edelleen voimassa tutkimushetkellä.
68     Lisäksi direktiivin 91/414 4 artiklan 5 kohdan ja 8 artiklan 3 kohdan tarkastelusta yhdessä käy ilmi, että tämän tutkimuksen
tarkoituksena ei ole yksittäisen tehoaineen vaan lopullisen kasvinsuojeluaineen uudelleenarviointi ja että tällaista tutkimusta
ei suoriteta asianomaisten yksityishenkilöiden vaan kansallisten viranomaisten aloitteesta.
69     Näin ollen viidenteen kysymykseen on vastattava, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, täyttääkö Bmw:n
25 d §:n 2 momentissa säädetty arviointi kaikki direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen tunnusmerkit
ja erityisesti ne, jotka on täsmennetty tämän tuomion 67 ja 68 kohdassa.
Kuudes ennakkoratkaisukysymys
70     Kuudennella kysymyksellään ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, sisältääkö direktiivin 8 artiklan 3 kohta ainoastaan
säännöksiä, jotka koskevat tietojen toimittamista ennen tutkimusta, vai onko kyseistä säännöstä tulkittava siten, että siinä
mainituilla edellytyksillä on merkitystä myös sen kannalta, miten tutkimus on järjestettävä ja toteutettava.
71     Tältä osin on tämän tuomion 47 kohdassa jo todettu, että direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on
sovellettava kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan i–v alakohdassa sekä c–f alakohdassa säädettyjä vaatimuksia
”tutkiessaan – – kasvinsuojeluaineita”, jotka sisältävät kyseisen direktiivin liitteeseen I kuulumatonta tehoainetta, joka
on jo ollut markkinoilla kaksi vuotta tämän direktiivin tiedoksi antamisen jälkeen, ja että tämän soveltamisen on tapahduttava
ennen tällaisen tutkimuksen suorittamista. Lisäksi direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdan tarkastelusta käy ilmi, että jäsenvaltiot
soveltavat näitä vaatimuksia toimitettavia tietoja koskevien kansallisten säännösten mukaisesti.
72     Direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b–e alakohdassa säädetyt vaatimukset liittyvät kasvinsuojeluaineiden turvallisuuteen ja tehokkuuteen.
Saman direktiivin 4 artiklan 1 kohdan f alakohdassa puolestaan asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus vahvistaa jäämien enimmäismäärät
ja ilmoittaa ne komissiolle hyväksymistä varten. Jäsenvaltiot päättävät kasvinsuojeluaineiden tutkimisesta nämä arviointiperusteet
huomioon ottaen (ks. vastaavasti em. asia Monsanto, tuomion 39 kohta).
73     Lisäksi on todettava, että kuten julkisasiamies on huomauttanut esittämänsä ratkaisuehdotuksen 88 kohdassa, direktiivin 91/414
8 artiklan 3 kohtaan ei sisälly mitään tutkimuksen järjestämiseen ja toteuttamiseen liittyvää sääntöä.
74     Näin ollen kuudenteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siihen
sisältyy ainoastaan säännöksiä, jotka koskevat tietojen toimittamista ennen tutkimusta.
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
75     Ensimmäisellä kysymyksellään, joka on jaettu kahteen osaan, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiasiallisesti,
onko direktiivin 91/414 8 artiklan 2 ja 3 kohdalla sekä direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohdalla välitön oikeusvaikutus sen
jälkeen, kun määräaika näiden direktiivien saattamiselle osaksi kansallista oikeusjärjestystä on päättynyt.
76     Kun otetaan huomioon muihin kysymyksiin annettu vastaus, tähän ensimmäiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
77     Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiivistä jäsenvaltioille seuraava velvoite saavuttaa direktiivissä säädetty tavoite
sekä EY 10 artiklan mukainen velvoite toteuttaa kaikki yleis- tai erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tämän velvoitteen
täyttämisen varmistamiseksi, sitovat kaikkia jäsenvaltioiden viranomaisia, myös tuomioistuimia niiden toimivallan rajoissa
(ks. erityisesti asia 14/83, Von Colson ja Kamann, tuomio 10.4.1984, Kok. 1984, s. 1891, Kok. Ep. VII, s. 557, 26 kohta ja
asia C-106/89, Marleasing, tuomio 13.11.1990, Kok. 1990, s. I-4135, Kok. Ep. X, s. 599, 8 kohta).
78     Tästä syystä kansallisen tuomioistuimen on nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaista kansallista lainsäädäntöä
soveltaessaan ja erityisesti soveltaessaan sellaisia säännöksiä, jotka on nimenomaan annettu direktiivissä asetettujen edellytysten
täytäntöönpanemiseksi, tulkittava kansallista lainsäädäntöä mahdollisimman pitkälle kyseessä olevan direktiivin sanamuodon
ja tarkoituksen mukaisesti direktiivillä tavoitellun tuloksen saavuttamiseksi ja tällä tavoin EY 249 artiklan kolmannen kohdan
noudattamiseksi (ks. vastaavasti erityisesti em. asia Von Colson ja Kamann, tuomion 26 kohta ja em. asia Marleasing, tuomion
8 kohta).

Oikeudenkäyntikulut
79     Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
98/8/EY 16 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei siinä aseteta standstill-velvoitetta. EY 10 artiklan toisessa kohdassa
ja EY 249 artiklan kolmannessa kohdassa sekä direktiivissä 98/8 edellytetään kuitenkin, että jäsenvaltiot pidättyvät kyseisen
direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa säädetyn siirtymäkauden aikana sellaisten säännösten antamisesta, jotka ovat omiaan vakavasti
vaarantamaan direktiivissä säädetyn tavoitteen saavuttamisen.
2)
Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan
2 kohtaa on tulkittava siten, että mikäli jäsenvaltio sallii, että sen alueella saatetaan markkinoille sellaisia kasvinsuojeluaineita,
jotka sisältävät mainitun direktiivin liitteeseen I kuulumattomia tehoaineita, jotka ovat jo olleet markkinoilla kaksi vuotta
sen tiedoksi antamisen jälkeen, jäsenvaltiolla ei ole velvollisuutta ottaa huomioon tämän saman direktiivin 4 artiklan tai
8 artiklan 3 kohdan säännöksiä.
3)
Direktiivin 98/8 16 artiklan 1 kohdalla on sama merkitys kuin direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdalla.
4)
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, täyttääkö vuoden 1962 Bestrijdingsmiddelenwetin (torjunta-ainelaki)
25 d §:n 2 momentissa säädetty arviointi kaikki direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen tunnusmerkit.
5)
Direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siihen sisältyy ainoastaan säännöksiä, jotka koskevat tietojen
toimittamista ennen tutkimusta.
6)
Ensimmäiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: hollanti.