CELEX: 61997CJ0145
Traktatbrudssøgsmål
Forpligtelse til forudgående underretning i henhold til direktiv 83/189/EØF

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 16. april 1997 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8 i Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 109, s. 8), som aendret ved Raadets direktiv 88/182/EOEF af 22. marts 1988 (EFT L 81, s. 75, herefter »direktivet«), idet det har udstedt hovedstadsregionen Bruxelles' regerings bekendtgoerelse af 9. november 1993 om kvalitets- og sikkerhedsstandarder ved udlejning af moeblerede boliger uden at have underrettet Kommissionen om udkastet hertil.
2 Hovedstadsregionen Bruxelles' regerings bekendtgoerelse af 9. november 1993 om kvalitets- og sikkerhedsstandarder ved udlejning af moeblerede boliger (Moniteur belge af 31.12.1993, s. 29194, herefter »den omtvistede bekendtgoerelse«) indeholder bl.a. foelgende bestemmelser:
Artikel 12
»Elektriske apparater skal opfylde kravene i henhold til de relevante belgiske standarder og kongelige anordninger. De skal vaere forsynet med maerket 'CEBEC'.«
Artikel 13, stk. 3 og 4
»Stk. 3. Naturgasinstallationer skal opfylde standarden NBN D51-003: 'Installationer til braendbart gas, lettere end luft, som tilfoeres gennem roer'.
Stk. 4. Naturgasapparater skal opfylde de relevante belgiske standarder og vaere forsynet med maerket 'BENOR'. Saafremt der ikke findes standarder, skal saadanne apparater vaere godkendt af Association royale des Gaziers belges (A.R.G.B.).«
Artikel 23
»Uanset de ved lov og administrativt fastsatte bestemmelser vedroerende brandvaern skal udlejeren traeffe forholdsregler med henblik paa:
...
2_ at goere det muligt hurtigt og effektivt straks at bekaempe en udbrudt brand ved hjaelp af passende brandslukningsudstyr; dette udstyr, hvis art fastlaegges efter aftale med brandvaesenet, skal opfylde de relevante standarder og vaere forsynet med maerket 'BENOR'.«
3 Kommissionen er af den opfattelse, at den skulle have vaeret underrettet om den omtvistede bekendtgoerelse, da denne forelaa i udkast, naermere bestemt i henhold til direktivets artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, der indeholder foelgende bestemmelse:
»1. Medlemsstaterne sender straks Kommissionen ethvert udkast til teknisk forskrift, medmindre der blot er tale om gengivelse af en international eller europaeisk standard i dens helhed, i hvilket tilfaelde det vil vaere tilstraekkeligt at oplyse herom; de giver tillige kort Kommissionen underretning om grundene til, at det er noedvendigt at indfoere en saadan teknisk forskrift, medmindre disse grunde allerede fremgaar af udkastet. Medlemsstaterne giver i givet fald samtidig underretning om teksten til de tilgrundliggende vaesentligste og direkte beroerte love og administrative bestemmelser, hvis kendskab hertil er noedvendigt med henblik paa at vurdere raekkevidden af udkastet til teknisk forskrift.«
4 Indholdet af begrebet »teknisk forskrift« i artikel 8 er fastlagt saaledes i direktivets artikel 1, nr. 5:
»'teknisk forskrift', tekniske specifikationer, herunder de administrative bestemmelser, der gaelder herfor, som retligt eller faktisk skal overholdes, for at et produkt kan markedsfoeres eller anvendes i en medlemsstat eller i en vaesentlig del af denne stat, bortset fra de specifikationer, som de lokale myndigheder fastsaetter.«
5 I henhold til direktivets artikel 1, nr. 1, forstaas ved »tekniske specifikationer«, »en specifikation, der indeholdes i et dokument, som fastlaegger karakteristika for et produkt, som f.eks. kvalitet, brugsegenskaber, sikkerhed, dimensioner, herunder terminologiske forskrifter for varen, symboler, proevning og proevningsmetoder, emballering, maerkning eller etikettering.«
6 Da Kommissionen var af den opfattelse, at den omtvistede bekendtgoerelse omfattede tekniske forskrifter, som Kommissionen i henhold til direktivets artikel 8 skulle have vaeret underrettet om, da de forelaa i udkast, opfordrede den ved skrivelse af 23. februar 1995 den belgiske regering til at fremsaette sine bemaerkninger inden to maaneder.
7 Da Kommissionen ikke modtog noget svar fra de belgiske myndigheder, fremsatte den ved skrivelse af 2. maj 1996 en begrundet udtalelse i medfoer af traktatens artikel 169.
8 Kongeriget Belgien reagerede ikke paa den begrundede udtalelse, hvorefter Kommissionen har anlagt denne sag.
9 Det bemaerkes, at den belgiske regering allerede fra begyndelsen af den administrative procedure erkendte, at den omtvistede bekendtgoerelse indeholdt tekniske forskrifter. Sagsoegte har endvidere under retsmoedet erkendt at have undladt at opfylde sine underretningsforpligtelser, i hvert fald for saa vidt angaar artikel 12, 13 og 23.
10 Det maa for det foerste fastslaas, at den omtvistede bekendtgoerelses artikel 12, 13 og 23 som forudsat i direktivets artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, indeholder tekniske forskrifter, som Kommissionen derfor straks skulle have vaeret underrettet om.
11 Hvad derefter angaar spoergsmaalet om den noejagtige raekkevidde af underretningsforpligtelsen bemaerkes, at det fremgaar af direktivets artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, sidste punktum, at medlemsstaterne endvidere skal give Kommissionen underretning om teksten til de tilgrundliggende vaesentligste og direkte beroerte love og administrative bestemmelser, hvis kendskab hertil er noedvendigt med henblik paa at vurdere raekkevidden af det paagaeldende udkast til teknisk forskrift.
12 Som Domstolen har fastslaaet i dom af 16. september 1997 (sag C-279/94, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 4743, praemis 40), er formaalet med denne bestemmelse at give Kommissionen mulighed for at faa et saa fuldstaendigt informationsgrundlag som muligt om ethvert udkast til teknisk forskrift for saa vidt angaar indholdet og raekkevidden heraf samt den generelle sammenhaeng herfor, saa den kan udoeve de befoejelser, den er blevet tillagt efter direktivet, paa den mest effektive vis.
13 Da udkastet til den omtvistede bekendtgoerelse indeholdt tekniske forskrifter, skulle Kommissionen foelgelig have vaeret underrettet om det.
14 Det maa herefter fastslaas, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets 8, stk. 1, foerste afsnit, idet det har udstedt den omtvistede bekendtgoerelse uden at have underrettet Kommissionen om udkastet hertil.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
15 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Kongeriget Belgien har tabt sagen og boer derfor doemmes til at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8, stk. 1, foerste afsnit, i Raadets direktiv 83/189/EOEF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som aendret ved Raadets direktiv 88/182/EOEF af 22. marts 1988, idet det har udstedt hovedstadsregionen Bruxelles' regerings bekendtgoerelse af 9. november 1993 om kvalitets- og sikkerhedsstandarder ved udlejning af moeblerede boliger uden at have underrettet Kommissionen om udkastet hertil.
2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.