CELEX: 62006CJ0181
Oro transportas
Oro uostai
Antžeminės paslaugos
Rinkliavos rinkimas už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas

Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1996 m. spalio 15 d. Tarybos direktyvos 96/67/EB dėl patekimo į Bendrijos oro uostuose teikiamų antžeminių paslaugų rinką (OL L 272, p. 36) 6 straipsnio ir 16 straipsnio 3 dalies aiškinimu.
2. Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp Deutsche Lufthansa AG (toliau – Lufthansa ) ir ANA – Aeroportos de Portugal SA (toliau – ANA ) dėl ANA  pateikto pranešimo apie rinkliavos už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas nustatymą ir rinkimą.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisės aktai
3. Direktyvos 96/67 6 straipsnio 1 dalis išdėstyta taip:
„Valstybės narės pagal 1 straipsnyje nustatytą tvarką imasi būtinų priemonių, siekdamos antžeminių paslaugų teikėjams užtikrinti laisvą patekimą į antžeminių paslaugų teikimo trečiosioms šalims rinką.
Valstybės narės turi teisę reikalauti, kad antžeminių paslaugų teikėjai būtų įsisteigę Bendrijoje.“
4. Šios direktyvos 16 straipsnio 3 dalis numato:
„Jeigu už naudojimąsi oro uosto įrenginiais imamas mokestis, jis nustatomas pagal atitinkamus, objektyvius, aiškius ir nediskriminacinius kriterijus.“ (Pataisytas vertimas)
5. Direktyvos priede nustatyta:
„1. Oro uoste teikiamos administracinės ir priežiūros paslaugos – tai:
1.1. 	atstovavimas ir ryšio su vietos valdžios institucijomis arba su bet kuriuo kitu subjektu užtikrinimas, išmokos oro uosto naudotojo vardu ir vietos suteikimas jo atstovo biurams įkurti;
1.2. krovinių kontrolė, pranešimų perdavimas ir telekomunikacijos paslaugos;
1.3. važtos pakavimo įrangos pakrovimas ir iškrovimas, laikymas ir valdymas;
1.4. visos kitos prieš skrydį, jo metu arba po skrydžio teikiamos priežiūros paslaugos ir visos kitos administracinės paslaugos, kurių prašo oro uosto naudotojas.“
Nacionalinės teisės aktai
6. 1990 m. kovo 21 d. Įstatyminis dekretas Nr. 102/90, iš dalies pakeistas 1999 m. liepos 26 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 280/99 (Diário da Republica I, A serija, Nr. 172, 1999 m. liepos 26 d., p. 4678, toliau – Įstatyminis dekretas Nr. 280/99), detalizuoja už bet kokios veiklos vykdymą oro uosto teritorijoje mokėtinas rinkliavas ir 18 straipsnio 2 dalyje numato, kad ANA  eksploatuojamoje viešoje oro uosto dalyje rinkliavas už antžemines paslaugas nustato ANA , gavusi išankstinį Nacionalinio civilinės aviacijos instituto pritarimą.
7. 1999 m. liepos 30 d. Dekreto Nr. 12/99 (Diário da Republica I, B serija, Nr. 176, 1999 m. liepos 30 d., p. 4922) 3 straipsnyje nustatyta:
„Remiantis 1990 m. kovo 21 d. Įstatyminio dekreto Nr. 102/90 17 straipsniu ir šio įstatyminio dekreto 18 straipsnio taikymo tikslais numatytos rinkliavos, atsižvelgiant į teikiamų paslaugų ir vykdomos veiklos pobūdį, skirstomos į:
a) eismo rinkliavas;
b) antžeminių paslaugų („handling“) rinkliavas;
c) orlaivio stovėjimo rinkliavas;
d) kitas komercinio pobūdžio rinkliavas.“
8. Rinkliavos už antžemines paslaugas numatytos Dekreto Nr. 12/99 10 ir kituose straipsniuose. Jų yra vienuolika.
9. Šio dekreto 10 straipsnis nustato:
„Rinkliavos už antžemines paslaugas renkamos už bet kokios veiklos, priklausančios 1999 m. liepos 23 d. Įstatyminio dekreto Nr. 275/99 I priede esančiame sąraše išvardytoms paslaugoms, vykdymą toliau nurodyta tvarka:
1) Rinkliavą už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas moka paslaugų teikėjai ir ši rinkliava nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.
2) Keleivių aptarnavimo rinkliavą moka paslaugų teikėjai ir saviteiką taikantys oro uosto ir aerodromo naudotojai. Ši rinkliava nustatoma pagal valandinius laikotarpius ar pagal dienų ar mėnesių dalis ir kiekvienai keleivių registracijos („check-in“) vietai.
3) Bagažo paruošimo rinkliavą moka paslaugų teikėjai ir saviteiką taikantys oro uosto ir aerodromo naudotojai. Ši rinkliava nustatoma pagal valandinius laikotarpius ar pagal dienų ar mėnesių dalis ir kiekvienai keleivių registracijos („check-in“) vietai ar paruošto bagažo vienetui.
4) Krovinių ir pašto tvarkymo rinkliavą moka:
a) saviteiką taikantys oro uosto ir aerodromo naudotojai. Ši rinkliava nustatoma transporto vienetui.
b) paslaugų teikėjai. Ši rinkliava nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.
5) Rinkliavą už orlaivio stovėjimo vietoje teikiamas paslaugas moka:
a) saviteiką taikantys oro uosto ir aerodromo naudotojai. Ši rinkliava nustatoma transporto vienetui.
b) paslaugų teikėjai. Ši rinkliava nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.
6) Rinkliavą už orlaivių valymą ir orlaiviams teikiamas paslaugas moka paslaugų teikėjai ir ji nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.
7) Degalų ir tepalų tiekimo rinkliavą moka paslaugų teikėjai ir ji nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą arba patiektų degalų hektolitrui ar tepalų litrui, tokiu atveju trupmenos apvalinamos į didesnį sveikąjį skaičių.
8) Orlaivių techninės priežiūros rinkliavą moka paslaugų teikėjai ir ji nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.
9) Rinkliavą už skrydžių paslaugas ir įgulos administravimą moka paslaugų teikėjai ir ji nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.
10) Rinkliavą už antžeminio transporto paslaugas moka paslaugų teikėjai ir ji nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.
11) Rinkliavą už aprūpinimą maistu ir gėrimais („catering“) moka paslaugų teikėjai ir ji nustatoma taikant su gauta apyvarta susietą normą.“
10. Šio dekreto 11 straipsnis numato:
„Iš visų antžeminių paslaugų teikimo tikslais centralizuotomis paskelbtų oro uostų ar aerodromų infrastruktūrų naudotojų gali būti imamos nuo naudojimo laikotarpio, paslaugų vieneto ar tvarkomo fizinio vieneto priklausančios rinkliavos.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
11. Lufthansa , pagal Vokietijos teisę įsteigta bendrovė, turinti filialą Lisabonos (Portugalija) oro uoste, pareiškė ieškinį dėl ANA  pateikto pranešimo apie rinkliavos už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas nustatymą ir rinkimą.
12. ANA  suteikė Lufthansa leidimą teikti antžemines paslaugas Porto miesto Francisco Sá Carneiro  oro uoste. Šiuo pagrindu Lufthansa  buvo nustatyta 22 164 PTE rinkliava, įskaitant pridėtinės vertės mokestį (110,55 eurų).
13. Nacionaliniame teisme Lufthansa  teigė, kad nacionalinės teisės nuostatos, t. y. Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalis ir Įstatyminio dekreto Nr. 280/99 18 straipsnio 2 dalis, pažeidžia Direktyvą 96/67.
14. Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto  nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1) Ar pagal Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalį reikalaujama kaip rinkliava už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas suma gali būti laikoma mokesčiu, „nustatomu pagal atitinkamus, objektyvius, aiškius ir nediskriminacinius kriterijus“, kaip reikalauja Direktyvos 96/67 16 straipsnio 3 dalis?
2) Ar tai prieštarauja, ar yra nesuderinama su Direktyvos 96/97 6 straipsnyje įtvirtintu laisvu patekimu į antžeminių paslaugų teikimo trečiosioms šalims rinką, jei reikalaujama kaip rinkliavą už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas sumokėti atitinkamą sumą pagal Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalį, Įstatyminio dekreto Nr. 280/99 18 straipsnio 2 dalį ir kitas tokią sumą įtvirtinančias nuostatas?
3) Ar tai prieštarauja, ar yra nesuderinama su vidaus rinkos sukūrimu ir EB 3 straipsnio 1 dalies c punkte ir 4 straipsnyje įtvirtintais principais, jei reikalaujama kaip rinkliavą už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas sumokėti atitinkamą sumą pagal Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalį, Įstatyminio dekreto Nr. 280/99 18 straipsnio 2 dalį ir kitas tokią sumą įtvirtinančias nuostatas?
4) Ar reikalavimas sumokėti kaip rinkliavą už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas atitinkamą sumą, nustatytas Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalyje, Įstatyminio dekreto Nr. 280/99 18 straipsnio 2 dalyje bei kitose tokią sumą įtvirtinančiose nuostatose, gali būti laikomas piktnaudžiavimu EB 82 straipsnio prasme?“
Dėl prejudicinių klausimų
15. Pirmiausia primintina, kad, pagal Direktyvos 96/67 1 straipsnio 1 dalies c punktą ir 2 dalį, nuo 1999 m. sausio 1 d. ši direktyva taikoma tik oro uostuose, kuriuose per metus vežama ne mažiau kaip 3 milijonai keleivių arba 75000 tonų krovinių arba kuriuose per šešis ankstesnių metų mėnesius iki balandžio 1 d. arba spalio 1 d. buvo vežama ne mažiau kaip 2 milijonai keleivių arba 50000 tonų krovinių. Nuo 2001 m. sausio 1 d. ši direktyva taikoma bet kuriame valstybės narės teritorijoje esančiame oro uoste, kuris tinkamas komerciniam eismui ir kuriame per metus vežama ne mažiau kaip 2 milijonai keleivių arba 50000 tonų krovinių.
16. Tačiau iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktų faktų aiškiai nematyti, kad Porto oro uostas pasiekė pirmiau minėtas ribas iki 2005 metų. Jei taip neatsitiko, Direktyva 96/67 taikoma šiam oro uostui tik nuo 2006 m. sausio 1 dienos. Atrodo, kad Lufthansa ginčijamame pranešime apie rinkliavos nustatymą minimi 2000 metai.
17. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pirmiausia turi įsitikinti, kad Direktyva 96/67 taikoma pagrindinėje byloje nagrinėjamoms aplinkybėms.
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
18. Pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos tikslinga nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Direktyvos 96/67 6 straipsnis ir 16 straipsnio 3 dalis draudžia tokius teisės aktus, kokie nagrinėjami pagrindinėje byloje, numatančius, kad antžeminių paslaugų teikėjai moka oro uosto administracijai rinkliavą už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas.
19. Teisingumo Teismas nusprendė, kad tiek iš Direktyvos 96/67 dvidešimt penktos konstatuojamosios dalies, tiek iš jos 16 straipsnio 1 ir 3 dalių išplaukia, jog oro uostą valdančiai institucijai leidžiama rinkti mokestį už naudojimąsi oro uosto įrenginiais. Įrenginius reikia suprasti kaip oro uosto suteiktą naudotis infrastruktūrą ir įrangą. Kita vertus, Teisi ngumo Teismas nurodė, kad rinkdama rinkliavą už naudojimąsi oro uosto įrenginiais ši institucija negali kartu rinkti rinkliavos už patekimą į antžeminių paslaugų rinką (žr. šiuo klausimu 2003 m. spalio 16 Sprendimo Flughafen Hannover-Langenhagen , C‑363/01, Rink. p. I‑11893, 37–40 ir 44 bei 60 punktus).
20. Pirmiausia reikia išnagrinėti, ar tokia rinkliava už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, turi būti laikoma mokesčiu, mokėtinu už naudojimąsi oro uosto įrenginiais.
21. Portugalijos vyriausybė teigia, kad minėta rinkliava renkama kaip atlygis už civilinei aviacijai naudingos viešosios oro uosto paslaugos teikimą ir už viešosios nuosavybės, kurios tinkamą naudojimą privalo užtikrinti ANA , suteikimą naudotis.
22. Teismo posėdyje Portugalijos valdžios institucijos, pirma, patikslino, kad Dekrete Nr. 12/99 numatyta rinkliava už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas nesiskiria nuo Direktyvos 96/67 priede minimo mokesčio ir bet kuriuo atveju nėra pakartotinis paslaugų, jau apmokestintų tame pačiame dekrete numatyta rinkliava, apmokestinimas.
23. Antra, minėtos valdžios institucijos pirmą kartą paminėjo, kad veiksmingą viešosios nuosavybės naudojimą reikia suprasti kaip vandens ir elektros vartojimą bei valymo ir apsaugos išlaidas.
24. Šiuo atžvilgiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi įvertinti už pagrindinėje byloje nagrinėjamą rinkliavą teikiamą naudą, atsižvelgdamas į Direktyvos 96/67 priedo 1 punkte esantį oro uoste teikiamų administracinių ir priežiūros paslaugų apibrėžimą. Jei ši rinkliava mokėtina už visas šias paslaugas ar jų dalį ir nėra pakartotinė rinkliava už paslaugas, už kurias jau buvo atlyginta sumokant kitą rinkliavą ar mokestį, ji gali būti laikoma mokesčiu už naudojimąsi oro uosto įrenginiais, o ne rinkliava už patekimą į antžeminių paslaugų rinką.
25. Bet kuriuo atveju toliau reikia išnagrinėti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjama rinkliava atitinka Direktyvos 96/67 16 straipsnio 3 dalyje nustatytus kriterijus.
26. Kalbant apie tinkamumo ir objektyvumo kriterijus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti ryšį tarp ANA  patirtų veiklos išlaidų ir rinkliavos sumos, nustatytos procentais nuo Lufthansa  Porto miesto Francisco Sá Carneiro  oro uoste gautos apyvartos.
27. Aiškumo kriterijus gali būti laikomas įvykdytu tik tuo atveju, kai nacionalinės teisės aktai aiškiai įvardija ANA  teikiamas paslaugas ir tiksliai apibrėžia minėtos rinkliavos apskaičiavimo būdą.
28. Galiausiai, kalbant apie nediskriminavimo kriterijų, nors nustatyta, kad nagrinėjamą rinkliavą turi mokėti tik antžeminių paslaugų teikėjai, net jei tiek šie paslaugų teikėjai, tiek saviteiką taikantys naudotojai naudojasi tais pačiais oro uosto įrenginiais, taip pat akivaizdu, kad jei vienintelis šio nevienodo požiūrio pateisinimas yra tai, jog tik minėti paslaugų teikėjai gauna pelną, šis nevienodumas turi būti laikomas diskriminaciniu.
29. Atsižvelgiant į pirmiau pateiktus argumentus, į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti, kad Bendrijos teisė draudžia tokias nacionalinės teisės nuostatas, kokios numatytos Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalyje ir Įstatyminio dekreto Nr. 280/99 18 straipsnio 2 dalyje, išskyrus kai šiose nuostatose numatyta rinkliava už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas mokėtina už visas Direktyvos 96/67 priedo 1 punkte apibrėžtas paslaugas ar jų dalį ir jeigu ji nėra pakartotinė rinkliava už paslaugas, už kurias jau buvo atlyginta sumokant kitą rinkliavą ar mokestį. Jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui atlikus patikrinimą paaiškėtų, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama rinkliava yra mokestis už naudojimąsi oro uosto įrenginiais, šis teismas turėtų patikrinti, ar nagrinėjama rinkliava atitinka Direktyvos 96/67 16 straipsnio 3 dalyje nurodytus tinkamumo, objektyvumo, aiškumo ir nediskriminavimo kriterijus.
Dėl trečiojo klausimo
30. Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos rinkliavos mokėjimas prieštarauja EB 3 ir EB 4 straipsniams.
31. Šiuo atžvilgiu pakanka pažymėti, kad EB 3 ir EB 4 straipsniai įvardija Europos Bendrijos veiksmų sritis ir užduotis ir nenustato pareigų valstybėms narėms arba viešiesiems ar privatiems subjektams (žr. šiuo klausimu 2000 m. spalio 3 d. Sprendimo Echirolles Distribution , C‑9/99, Rink. p. I‑8207, 22 punktą). Kadangi šie veiksmai buvo detalizuoti kitose EB sutarties dalyse ir taikytinuose Bendrijos teisės aktuose, kaip antai Direktyvoje 96/67, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui reikia atsakyti remiantis vien šia direktyva.
Dėl ketvirtojo klausimo
32. Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar reikalavimas mokėti pagrindinėje byloje nagrinėjamą rinkliavą gali būti laikomas piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi EB 82 straipsnio prasme.
33. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką nacionalinio teismo sprendime turi būti nurodytos tikslios priežastys, dėl kurių jis abejoja, kaip reikia aiškinti Bendrijos teisę ir mano esant būtina Teisingumo Teismui pateikti prejudicinius klausimus (žr. 2000 m. birželio 28 d. Nutarties Laguillaumie , C‑116/00, Rink. p. I‑4979, 16 punktą ir nurodytą teismo praktiką, taip pat 2000 m. liepos 13 d. Sprendimo Idéal tourisme , C‑36/99, Rink. p. I‑6049, 20 punktą). Teisingumo Teismas nusprendė esant būtina, kad nacionalinis teismas pateiktų bent minimalius paaiškinimus dėl jo prašomų išaiškinti Bendrijos teisės nuostatų pasirinkimo priežasčių ir dėl, jo manymu, egzistuojančio ryšio tarp šių nuostatų ir pagrindinėje byloje taikomų nacionalinės teisės aktų (1995 m. balandžio 7 d. Nutarties Grau Gomis ir kt. , C‑167/94, Rink. p. I‑1023, 9 punktas).
34. Reikia pripažinti, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą neatitinka šių reikalavimų.
35. Iš tikrųjų negalima apibrėžti konkrečios aiškinimo problemos, kuri galėtų iškilti dėl EB 82 straipsnio. Faktinių ir teisinių aplinkybių tikslumo reikalavimas ypač taikytinas konkurencijos srityje, kuriai būdingos sudėtingos teisinės ir faktinės situacijos (pirmiau minėtos nutarties Laguillaumie  19 punktas ir nurodyta teismo praktika).
36. Darytina išvada, kad Teisingumo Teismui pateiktas ketvirtasis klausimas yra nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
37. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas etapų nacionalinio teismo nagrinėjamoje byloje, išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
Bendrijos teisė draudžia tokias nacionalinės teisės nuostatas, kokios numatytos 1999 m. liepos 30 d. Dekreto Nr. 12/99 10 straipsnio 1 dalyje ir 1990 m. kovo 21 d. Įstatyminio dekreto Nr. 102/90, iš dalies pakeisto 1999 m. liepos 26 d. Įstatyminiu dekretu Nr. 280/99, 18 straipsnio 2 dalyje, išskyrus kai šiose nuostatose numatyta rinkliava už oro uoste teikiamas administracines ir priežiūros paslaugas mokėtina už visas 1996 m. spalio 15 d. Tarybos direktyvos 96/67/EB dėl patekimo į Bendrijos oro uostuose teikiamų antžeminių paslaugų rinką priedo 1 punkte apibrėžtas paslaugas ar jų dalį ir jeigu ji nėra pakartotinė rinkliava už paslaugas, už kurias jau buvo atlyginta sumokant kitą rinkliavą ar mokestį. Jei prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui atlikus patikrinimą paaiškėtų, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama rinkliava yra mokestis už naudojimąsi oro uosto įrenginiais, šis teismas turėtų patikrinti, ar nagrinėjama rinkliava atitinka Direktyvos 96/67 16 straipsnio 3 dalyje nurodytus tinkamumo, objektyvumo, aiškumo ir nediskriminavimo kriterijus.