CELEX: 61983CJ0052
Statsstøtte
en stats gennemførelse af Kommissionens beslutning

1 Ved staevning indleveret til Domstolens justitskontor den 30 . marts 1983 har Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-traktatens artikel 93 , stk . 2 , 2 . afsnit , anlagt sag med paastand om at det statueres , at Den franske Republik har tilsidesat en forpligtelse , der paahviler den i medfoer af traktaten , ved ikke inden for den fastsatte frist at efterkomme Kommissionens beslutning nr . 83/245 af 12 . januar 1983 om en stoetteordning til fordel for tekstil- og beklaedningsindustrien i Frankrig ( EFT L 137 , s . 24 ).
2 Det fremgaar af sagens akter , at den franske regering den 19 . februar 1982 i § 1983_SAG52/83                                              § LO :  § 3714                                                                      § LU :     overensstemmelse med EOEF-traktatens artikel 93 , stk . 3 , underrettede Kommissionen om et forslag til bekendtgoerelse om indfoerelse af en stoetteordning for tekstil- og beklaedningsindustrien , hvorved staten skulle overtage en del af de socialsikringsbidrag , der paahviler arbejdsgiverne inden for de paagaeldende sektorer . Den franske regering indfoerte herefter ordningen ved bekendtgoerelse nr . 82-204 af 1 . marts 1982 , som blev offentliggjort i Den franske Republiks Journal Officiel nr . 51 af 2 . marts 1982 . Gennemfoerelsesbestemmelserne blev meddelt Kommissionen den 16 . april 1982 og traadte i kraft ved dekret nr . 82-340 af samme dato , som blev offentliggjort i Den franske Republiks Journal Officiel nr . 90 af 17 . april 1982 .
§ RIG                                                     § LO :  § 3715                                                                      § LU :    3 Ifoelge artikel 5 i ovennaevnte bekendtgoerelse nr . 82-204 er betingelsen for , at staten overtager en del af bidragene til socialsikringen , at der mellem staten og arbejdsgiveren indgaas en etaarig aftale , som fastlaegger statens andel af bidragene og arbejdsgiverens forpligtelser med hensyn til dels at bevare beskaeftigelsen , dels skabe nye jobs og til at foretage investeringer . Ifoelge samme artikel kan der ikke indgaas nye aftaler efter den 31 . december 1982 , men de aftaler , der er indgaaet foer dette tidspunkt , kan forlaenges for yderligere en periode paa 2 aar .
4 Efter at have givet den franske regering lejlighed til at fremsaette sine bemaerkninger , traf Kommissionen i medfoer af traktatens artikel 93 , stk . 2 , 1 . afsnit , den beslutning , som er naevnt ovenfor , og som er genstanden for naervaerende sag .
5 Artikel 1 i beslutningen lyder saaledes :
»Den franske Republik ophaever senest en maaned fra datoen for meddelelsen af denne beslutning den ved ' ordonnance nr . 204 ' af 1 . marts 1982 og ved gennemfoerelsesbestemmelserne i ' décret n° 82-340 ' af 16 . april 1982 indfoerte stoetteordning til fordel for tekstil- og beklaedningssektoren , som indebaerer , at staten overtager en del af de socialsikringsbidrag , der skal betales af arbejdsgiverne i naevnte sektor .
Endvidere bevilger Den franske Republik fra datoen for meddelelsen af denne beslutning ikke nogen form for stoette i henhold til den paagaeldende ordning.«
6 Beslutningen blev meddelt Den franske Republik den 21 . januar 1983 . Den franske regering har ikke anlagt annullationssoegsmaal inden for den i traktatens artikel 173 , stk . 3 , fastsatte frist .
7 Den 23 . februar 1983 tilsendte den franske regering Kommissionen en meddelelse , ifoelge hvilken regeringen afsluttende for yderligere ét aar paa ny ville ivaerksaette proceduren for indgaaelse af et gradvist faldende antal beskaeftigelses- og investeringsaftaler . Da meddelelsen ifoelge Kommissionen § 1983_SAG52/83                                              § LO :  § 3716                                                                      § LU :   maatte forstaas derhen , at den franske regering naegtede af efterkomme beslutningen , har Kommissionen anlagt denne sag ved Domstolen .
8 Den franske regering har under sagen gjort gaeldende , at den til fulde har efterkommet Kommissionens beslutning . Den anfoerer , at beslutningen blev truffet efter udloebet af den periode , der var fastsat for indgaaelse af kontrakterne . Som foelge heraf blev der ikke afsluttet nogen aftaler efter det tidspunkt , hvor regeringen havde modtaget meddelelse om beslutningen . Den erkender dog , at de franske myndigheder fortsat opfyldte de forpligtelser , som de havde paataget sig ved indgaaelse af aftalerne . Regeringen er imidlertid af den opfattelse , at den var berettiget til at fortolke Kommissionens beslutning paa en saadan maade , at regeringen ikke kom i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning , hvilket ville vaere sket , saafremt de franske myndigheder ensidigt havde ophaevet de allerede indgaaede aftaler . Ifoelge regeringen har Domstolen tidligere i et lignende tilfaelde anerkendt dette princips gyldighed ( dom af 12 . 7 . 1973 i sag 70/72 , Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland , Sml ., s . 813 ).
9 Det maa i den foreliggende sag fastslaas , at Kommissionen i beslutningen af 12 . januar 1983 , i modsaetning til hvad der var tilfaeldet med den beslutning , der foerte til sag 70/72 , paa en praecis og en utvetydig maade har beskrevet de forpligtelser , som den paalagde Den franske Republik . Ved beslutningen paalagde Kommissionen den franske regering dels at afholde sig fra at yde nogen stoette efter datoen for meddelelsen af beslutningen , dels at ophaeve ordningen inden udgangen af en maaned . Det er imidlertid ubestridt , at den franske regering fortsat ydede stoette i henhold til ordningen til alle de arbejdsgivere , som havde indgaaet en aftale , og at den franske regering ikke har truffet nogen foranstaltninger til at ophaeve stoetteordningen inden for den i beslutningen fastsatte frist .
10 Det argument , som den franske regering har fremfoert med stoette i princippet om beskyttelse af den berettigede forventning , angaar i oevrigt ikke fortolkningen af Kommissionens beslutning , men er et anbringende vedroerende beslutningens gyldighed , som kun kan goeres gaeldende til stoette for et annullationssoegsmaal . Som Domstolen tidligere har fastslaaet i dommen af § RIG                                                     § LO :  § 3717                                                                      § LU :   12 . oktober 1978 ( sag 156/78 , Kommissionen mod Belgien , Sml ., s . 1881 ), ville det vaere i strid med principperne for traktatens soegsmaalsordning og kunne skade ordningens stabilitet og det retsikkerhedsprincip , den er baseret paa , saafremt en medlemsstat , som er adressat for en beslutning truffet i medfoer af traktatens artikel 93 , stk . 2 , 1 . afsnit , kunne anfaegte beslutningens gyldighed under en sag , anlagt af Kommissionen i medfoer af samme bestemmelses 2 . afsnit , uanset at fristen i traktatens artikel 173 , stk . 3 , er udloebet .
11 Herefter maa Kommissionens paastand om , at Den franske Republik har tilsidesat traktaten , tages til foelge .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
12 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger . Sagsoegte har tabt sagen og tilpligtes derfor til at afholde sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Den franske Republik har tilsidesat en forpligtelse , som paahviler den i medfoer af traktaten , ved ikke inden for den fastsatte frist at efterkomme Kommissionens beslutning 83/245 af 12 . januar 1983 om en stoetteordning til fordel for tekstil- og beklaedningsindustrien i Frankrig .
§ 1983_SAG52/83                                              § LO :  § 3718                                                                      § LU :   2)Den franske Republik betaler sagens omkostninger .