CELEX: 62005CJ0206
Traktatbrud
Rådets direktiv 90/427/EØF- samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr
krav om, at en hingst skal undergives en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi i Sverige

1       Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har i stævningen nedlagt påstand om, at Domstolen fastslår, at Kongeriget Sverige
har tilsidesat sine forpligtelser principalt i henhold til artikel 3 i Rådets direktiv 90/427/EØF af 26. juni 1990 om zootekniske
og genealogiske betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr (EFT L 224, s. 55, herefter »direktivet«),
og subsidiært i henhold til artikel 28 EF, idet det i sin nationale retsorden har fastsat et krav om, at en hingst skal undergives
en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi i Sverige, for at den kan anvendes til offentlig bedækning.

Retsforskrifter

Fællesskabsbestemmelser
2       Det anføres i direktivets anden og sjette betragtning:
»[M]ed henblik på at sikre en rationalisering af produktionen af enhovede dyr og dermed forøge produktiviteten inden for denne
sektor bør der på EF-plan fastsættes bestemmelser for afsætningen af disse dyr i samhandelen inden for Fællesskabet.
[…]
[S]amhandelen inden for Fællesskabet med registrerede enhovede dyr bør gradvis liberaliseres; den fuldstændige liberalisering
af samhandelen forudsætter en yderligere supplerende harmonisering, især med hensyn til adgang til anvendelse af offentlig
bedækning og til anvendelsen af sæd og æg i overensstemmelse med de enkelte stambøgers særlige kendetegn.«
3       Direktivets artikel 3, stk. 1, bestemmer:
»Samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr og deres sæd, æg og embryoner kan ikke forbydes eller begrænses af andre
zootekniske eller genealogiske grunde end dem, der følger af dette direktiv.«
4       Direktivets artikel 7 bemyndiger Kommissionen til, for så vidt det er nødvendigt for en ensartet anvendelse af direktivet,
ifølge en ved direktivet fastsat fremgangsmåde og under overholdelse af direktivets principper, at fastsætte:
»a)      kontrolmetoder for individprøver og bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi
b)      almindelige kriterier for adgang til reproduktion for handyr til avl og om nødvendigt for hundyr til avl samt for udnyttelse
af deres sæd, æg og embryoner på grundlag af de i litra a) omhandlede metoder«.

De nationale bestemmelser
5       Kravet om, at en hingst skal undergives en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi og de nærmere bestemmelser vedrørende dette
krav, er i Sverige indeholdt i de nationale landbrugsmyndigheders bekendtgørelser om enhovede dyr, der anvendes til reproduktion,
og om identifikation af enhovede dyr [Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel
och om identifiering av hästdjur, herefter »retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr«].
6       § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr bestemmer:
»En hingst skal undergives bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi i Sverige for at kunne anvendes til offentlig bedækning.
Bedømmelse af den genetiske værdi, som giver ret til at anvende en hingst, anses for at have fundet sted, når en kontrol af
individprøven er gennemført i henhold til §§ 20-22, eller når hingsten er blevet undergivet en enkelt afprøvning af afkom
i henhold til §§ 24-26, og når et certifikat vedrørende den genetiske værdi er udstedt i henhold til § 27.«
7       Disse retsforskrifters §§ 20 og 21 opregner de evalueringskriterier, der skal anvendes, når der vedrørende et enhovet dyr
foretages en kontrol af en individprøve. Kriterierne omfatter bl.a. det enkelte dyrs afstamning, præstation, udseende, styrke
og sundhedstilstand. I henhold til de nævnte retsforskrifters § 22 skal oplysninger om et udenlandsk enhovet dyr, der er meddelt
af en anerkendt udenlandsk opdrætterorganisation eller af en udenlandsk forening, som fører stambøger, ligeledes tages i betragtning.
8       Retsforskrifternes §§ 24 og 25 fastsætter de nærmere bestemmelser for afprøvning af et udenlandsk enhovet dyrs afkom. I henhold
til retsforskrifternes § 26 skal oplysninger om et udenlandsk enhovet dyrs afkom, der er meddelt af en anerkendt udenlandsk
opdrætterorganisation eller af en udenlandsk forening, som fører stambøger, ligeledes tages i betragtning.
9       I henhold til § 27 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr udstedes et certifikat vedrørende den genetiske værdi for alle
enhovede dyr, som har været undergivet en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi. Certifikatet skal for hvert enhovede dyr
indeholde bl.a. navn, identifikation, afstamning, resultatet af kontrollen af individprøven og eventuelt af afprøvningen af
afkom.

Den administrative procedure
10     Kommissionen modtog en klage vedrørende § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr, som fastsætter kravet om, at en
hingst skal undergives en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi i Sverige, for at den kan anvendes til offentlig bedækning.
11     Kommissionen fandt, at denne bestemmelse var uforenelig med direktivet, og under alle omstændigheder uforenelig med artikel
28 EF og 30 EF, og iværksatte traktatbrudsprocedure over for Kongeriget Sverige i medfør af artikel 226 EF ved at tilsende
denne medlemsstat en åbningsskrivelse ved skrivelse af 18. juli 2002, hvori medlemsstaten opfordredes til at fremsætte sine
bemærkninger. Kommissionen fandt ikke medlemsstatens svar tilfredsstillende og fremsatte den 25. juli 2003 en begrundet udtalelse,
hvori den fastholdt sin opfattelse vedrørende den nationale bestemmelses uforenelighed med fællesskabsretten, og opfordrede
Kongeriget Sverige til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder
at regne fra meddelelsen heraf.
12     Den svenske regering gjorde i sit svar af 22. september 2003 på den begrundede udtalelse gældende, at den ordning, som er
indført på nationalt plan om reproduktion af enhovede dyr, ikke er uforenelig med fællesskabsretten. Regeringen anførte imidlertid,
at den som følge af en foretaget revision og evaluering havde konstateret, at de svenske bestemmelser kunne ændres, således
at de blev mindre restriktive.
13     I løbet af 2004 mødtes repræsentanter for den svenske regering og for Kommissionen to gange for at drøfte et forslag om nye
bestemmelser. Da Kommissionen imidlertid ikke var overbevist om dette forslags forenelighed med fællesskabsretten, har den
anlagt nærværende sag.

Om søgsmålet

Parternes argumenter
14     Kommissionen har gjort gældende, at § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr medfører en begrænsning af handelen med
enhovede dyr inden for Fællesskabet, som er forbudt efter direktivets artikel 3, stk. 1. Ifølge § 29 skal en hingst med oprindelse
i en anden medlemsstat end Kongeriget Sverige, som er godkendt til reproduktion i overensstemmelse med de bestemmelser, som
finder anvendelse i den pågældende stat, undergives en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi i Sverige for at kunne anvendes
til reproduktion. Dette medfører ekstraomkostninger, som alt efter omstændighederne skal betales af hingstens eller hoppens
ejer.
15     Kommissionen har anført, at den omhandlede nationale bestemmelse skal anses for et kriterium for adgang til reproduktion for
hingste i henhold til direktivets artikel 7. Bestemmelsen falder således inden for direktivets anvendelsesområde og er en
del af det ved direktivet harmoniserede område.
16     Kommissionen har anført, at direktivets artikel 7 udtrykkeligt bemyndiger den til, for så vidt det er nødvendigt for en ensartet
anvendelse af direktivet og under overholdelse af de i direktivets artikel 4, stk. 1, nævnte principper, at fastsætte kontrolmetoder
for individprøver og bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi, og på grundlag af de omhandlede metoder at fastsætte almindelige
kriterier for adgang til reproduktion for handyr til avl.
17     Kommissionen har anført, at den ikke har fundet det nødvendigt at vedtage bestemmelser med hjemmel i direktivets artikel 7,
og har understreget, at den omstændighed, at Kommissionen ikke har udstedt sådanne bestemmelser, ikke indebærer, at en medlemsstat
kan fastsætte bestemmelser af denne art, der, som den omhandlede bestemmelse, medfører en begrænsning for samhandelen inden
for Fællesskabet med enhovede dyr.
18     Kommissionen har heraf udledt, at den omhandlede nationale bestemmelse ikke følger af anvendelsen af direktivet, og at bestemmelsen
er uforenelig med direktivets artikel 3, stk. 1.
19     Kommissionen har subsidiært gjort gældende, at selv hvis Domstolen skulle fastslå, at den nationale bestemmelse ikke er i
strid med direktivet, vil den under alle omstændigheder være i strid med artikel 28 EF og vil ikke kunne begrundes i medfør
af artikel 30 EF.
20     Kommissionen har i denne henseende navnlig gjort gældende, at det både af bestemmelserne i national ret og af de redegørelser,
som den svenske regering har afgivet, fremgår, at det krav, der er fastsat i § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede
dyr, har til formål at forbedre den enkelte races egenskaber snarere end at beskytte dyrs liv og sundhed. Dette bekræftes
af, at det fremgår af § 29, at kravet om, at en hingst skal undergives en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi, ikke finder
anvendelse på hingste, der anvendes til privat bedækning. Såfremt dette krav reelt havde til formål at beskytte enhovede dyrs
liv og sundhed, burde det ligeledes finde anvendelse på sidstnævnte.
21     Kommissionen har desuden anført, at det følger af § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr, at der ved bedømmelsen
af hingstens genetiske værdi ikke skal opnås et bestemt resultat for at få adgang til reproduktion, men at det er tilstrækkeligt,
at bedømmelsen er blevet foretaget. Det burde imidlertid for at beskytte enhovede dyrs liv og sundhed kræves, at en hingst,
for hvilken der ikke opnås et tilfredsstillende resultat, udelukkes fra reproduktion, således at overførelse til afkommet
af alvorlige genetiske defekter undgås.
22     Den svenske regering har anerkendt, at Kommissionens påstand om, at den omhandlede nationale bestemmelse er uforenelig med
direktivets artikel 3, såvel som Kommissionens påstand om, at den svenske regering tilpligtes at betale sagsomkostningerne,
er berettigede.

Domstolens bemærkninger
23     § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr, som fastsætter et kriterium for avlsdyrs adgang til reproduktion, som omhandlet
i direktivets artikel 7, falder inden for direktivets anvendelsesområde.
24     I henhold til direktivets artikel 3 kan medlemsstaterne ikke forbyde eller begrænse samhandelen inden for Fællesskabet med
enhovede dyr og deres sæd, æg og embryoner af andre zootekniske eller genealogiske grunde end dem, der følger af direktivet.
25     § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr har imidlertid en restriktiv virkning. Det følger af Kommissionens bemærkninger,
hvilket ikke bestrides af den svenske regering, at enhovede dyr med oprindelse i en anden medlemsstat skal undergives en bedømmelse
af avlsdyrs genetiske værdi i Sverige for at kunne anvendes til offentlig bedækning i Sverige, hvilket medfører ekstraomkostninger,
der kan begrænse samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr, der er bestemt til Sverige.
26     I henhold til direktivets artikel 7 kan Kommissionen, for så vidt det er nødvendigt for en ensartet anvendelse af direktivets
bestemmelser, fastsætte kontrolmetoder for individprøver og bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi og almindelige kriterier
for adgang til reproduktion for handyr til avl, og i givet fald for hundyr til avl, samt almindelige kriterier for udnyttelse
af deres sæd, æg og embryoner.
27     Det er unødvendigt at undersøge, om denne bestemmelse har overladt medlemsstaterne visse kompetencer, og i bekræftende fald
i hvilket omfang, til at indføre eller opretholde bestemmelser, som ikke udgør et forbud eller en begrænsning for samhandelen
inden for Fællesskabet med enhovede dyr, navnlig i tilfælde, hvor Kommissionen ikke har gjort brug af sin kompetence, idet
det under alle omstændigheder fremgår af den klare ordlyd af direktivets artikel 3, stk. 1, at bestemmelser, der indfører
et sådant forbud eller en sådan begrænsning, kun kan følge af anvendelsen af direktivet. De omhandlede svenske retsforskrifter,
der – således som det fremgår af denne doms præmis 25 – indebærer en sådan begrænsning, følger imidlertid ikke af anvendelsen
af direktivet.
28     Kongeriget Sverige anerkender Kommissionens påstand om, at § 29 i retsforskrifterne vedrørende enhovede dyr er uforenelig
med direktivets artikel 3.
29     Kommissionens påstand må derfor tages til følge.
30     Det skal følgelig fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 3, idet
det i sin nationale retsorden har fastsat et krav om, at en hingst skal undergives en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi
i Sverige, for at den kan anvendes til offentlig bedækning.

Sagens omkostninger
31     I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der
er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger,
og Kongeriget Sverige har tabt sagen, bør det pålægges det at betale sagens omkostninger.
På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer Domstolen (Fjerde Afdeling):
1)
Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Rådets direktiv 90/427/EØF af 26. juni 1990
om zootekniske og genealogiske betingelser for samhandelen inden for Fællesskabet med enhovede dyr, idet det i sin nationale
retsorden har fastsat et krav om, at en hingst skal undergives en bedømmelse af avlsdyrs genetiske værdi i Sverige, for at
den kan anvendes til offentlig bedækning.
2)
Kongeriget Sverige betaler sagens omkostninger.
Underskrifter
*
Processprog: svensk.