CELEX: 62001CJ0091
Statligt stöd
Rekommendation om definitionen på små och medelstora företag
Riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag
Kriteriet om oberoende
Skydd för berättigade förväntningar
Rättssäkerhet

Republiken Italien har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 21 februari 2001, i enlighet med artikel 230 första
stycket EG, väckt talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2001/779/EG av den 15 november 2000, om det statliga
stöd som Italien planerar att genomföra till förmån för Solar Tech SRL (EGT L 292, 2001, s. 45) (nedan kallat det omtvistade
beslutet), i den del som kommissionen inte har godkänt den uppräkning av stöd med 15 procent uttryckt i bruttobidragsekvivalent
som föreskrivs för små och medelstora företag.
Tillämpliga bestämmelser
I första skälet i kommissionens rekommendation 96/280/EG av den 3 april 1996 om definitionen på små och medelstora företag
(EGT L 107, s. 4) (nedan kallad rekommendationen avseende SMF), som var i kraft vid tiden för omständigheterna i förevarande
mål, anges att ”[g]enomförandet av det integrerade programmet för små och medelstora företag (SMF) samt hantverkssektorn …
kräver att det upprättas ett sammanhängande, synligt och effektivt ramverk, inom vilket företagspolitiken för små och medelstora
företag kan bedrivas”.
I fjortonde skälet i rekommendationen avseende SMF anges att ”[o]m kommissionen, medlemsstaterna, Europeiska investeringsbanken
och Europeiska investeringsfonden följer en och samma definition, skulle det förstärka överensstämmelsen och effektiviteten
av alla de åtgärder som riktar sig till små och medelstora företag och det skulle därför minska risken för snedvridning av
konkurrensen”.
Vad beträffar de kriterier genom vilka SMF definieras, återfinns i sextonde och sjuttonde skälen i rekommendationen avseende
SMF ett kriterium för antalet anställda och ett ekonomiskt kriterium.
Dessutom anges följande i artonde­–tjugoförsta skälen i rekommendationen avseende SMF:
”Oberoende är också ett grundläggande kriterium i det att ett litet eller medelstort företag som ägs av en stor koncern har
tillgång till finansiering och stöd som dess konkurrenter av samma storlek inte har. Det finns också behov av att utesluta
juridiska enheter som består av små och medelstora företag, som bildar en gruppering, vars ekonomiska makt i realiteten är
större än ett litet eller medelstort företags.
Med hänsyn till kriteriet med ägaroberoende bör medlemsstaterna, Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden
säkerställa att definitionen inte kringgås av de företag som formellt uppfyller kriteriet, men som i själva verket kontrolleras
av ett stort företag eller gemensamt av flera större företag.
Ägarandelar som innehas av offentliga investeringsbolag eller riskkapitalföretag ändrar vanligtvis inte ett företags ställning
som litet eller medelstort företag och det går därför vanligtvis att bortse från sådana andelar. Detsamma gäller för andelar
som innehas av institutionella investerare, som vanligtvis håller ett visst avstånd till det bolag som de har investerat i.
Det är nödvändigt att finna en lösning till problemet med de företag som, även om de är små och medelstora företag, på grund
av spridningen av aktiekapitalet och aktieägarnas anonymitet inte med säkerhet kan uppge ägarförhållandena för sina aktier
och därför inte vet om de uppfyller villkoren för oberoende.”
I tjugoandra skälet i rekommendationen avseende SMF anges följande:
”… tämligen strikta kriterier [måste] fastställas för att definiera små och medelstora företag, om de åtgärder som är avsedda
för dem verkligen skall komma de företag för vilka storleken utgör ett handikapp till godo.”
I artikel 1 första strecksatsen i rekommendationen avseende SMF föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna, Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden uppmanas
–
att följa de bestämmelser som fastställs i artikel 1 i bilagan för sina program som är riktade till ’SMF’...”
I artikel 1.1 och 1.3 i bilagan till rekommendationen avseende SMF, med rubriken ”Definition på små och medelstora företag
antagen av kommissionen” anges följande:
”1.
Små och medelstora företag (SMF) definieras som företag som
–
har färre än 250 anställda, och
–
antingen
en årlig omsättning som inte överstiger 40 miljoner ecu, eller
en årlig balansomsättning som inte överstiger 27 miljoner ecu,
–
och som uppfyller kriteriet om oberoende såsom det definieras i punkt 3 i denna artikel.
…
3.
Med ett oberoende företag avses ett företag, i vilket ett enskilt företag eller flera företag gemensamt, som inte uppfyller
definitionen på små och medelstora företag [eller] det lilla företaget, beroende på vad som är relevant, inte innehar 25 %
eller mer av kapitalet eller rösträtten. Denna tröskel får överstigas i följande två fall:
–
Om företaget innehas av offentliga investeringsföretag, riskkapitalföretag eller institutionella investerare, förutsatt att
de inte kontrollerar företaget vare sig individuellt eller gemensamt.
–
Om aktiekapitalet är fördelat så att det inte är möjligt att fastställa vem som innehar det, och om företaget förklarar att
det med rätta kan anta att det inte innehas till 25 % eller mer av ett annat företag, eller flera företag gemensamt, som inte
uppfyller definitionen på små och medelstora företag eller det lilla företaget, beroende på vad som är relevant.”
I punkt 1.2 i kommissionens meddelande 96/C 213/04 om gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag
(EGT C 213, 1996, s. 4) (nedan kallade riktlinjerna avseende SMF), som var i kraft vid tiden för omständigheterna i förevarande
mål, anges följande:
”I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Cannes i juni 1995 erinras om den avgörande roll små och medelstora företag
spelar för skapandet av nya arbetstillfällen och mer allmänt deras betydelse för social stabilitet och för en dynamisk ekonomisk
utveckling. Det fastslås dock att de små och medelstora företagen måste klara av ett antal hinder som kan bromsa deras utveckling
... Svårigheter att få tillgång till kapital och krediter står främst bland dessa hinder: Bristande information, finansmarknadernas
betänkligheter mot att ta risker och de begränsade garantier som de små och medelstora företagen kan erbjuda utgör de främsta
orsakerna. De små och medelstora företagens begränsade resurser inskränker också deras möjligheter att få tillgång till information,
särskilt om tekniska nyheter och potentiella marknader. Slutligen medför ofta genomförandet av nya bestämmelser högre kostnader
för dem. Marknadens brister begränsar den utveckling av de små och medelstora företagen som vore socialt önskvärd, vilket
rättfärdigar kommissionens vanligen positiva behandling av statligt stöd till små och medelstora företag, såvitt dessa stöd
i enlighet med artikel 92.3 c i [EG]‑fördraget inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som inte står i proportion
till det bidrag de ger till förverkligandet av gemenskapsmålen. …”
I punkt 3.1 i riktlinjerna avseende SMF preciseras att ”[k]ommissionen kommer att följa dessa riktlinjer vid undersökningen
av huruvida undantaget enligt artikel 92.3 c kan tillämpas på statligt stöd som ges till små och medelstora företag”.
I punkt 3.2 första och fjärde styckena i riktlinjerna avseende SMF, med rubriken ”Definition av små och medelstora företag”,
anges följande:
”Vid tillämpningen av dessa riktlinjer skall små och medelstora företag definieras i enlighet med … rekommendation[en] [avseende
SMF].
…
De tre villkoren (antal anställda, omsättning eller balansomslutning, oberoende) är kumulativa, vilket innebär att alla tre
skall uppfyllas. Villkoret om oberoende, enligt vilket ett stort företag inte får inneha 25 % eller mer av små och medelstora
företag, har uppkommit på grund av den metod som tillämpas i många medlemsstater där denna procentsats betraktas som den tröskel
från och med vilken kontrollen är möjlig. För att behålla endast de företag som faktiskt utgör oberoende små och medelstora
företag är det lämpligt att undanröja juridiska konstruktioner av små och medelstora företag som bildar ekonomiska grupper
vars makt är större än små och medelstora företags makt. För beräkning av trösklarna för antalet anställda och finanserna
bör således uppgifterna för det stödmottagande företaget och för alla företag i vilka det direkt eller indirekt innehar 25
% eller mer av kapitalet eller rösträtterna läggas ihop.”
I punkt 4.2.1 fjärde stycket i riktlinjerna avseende SMF, med rubriken ”Stöd till materiella investeringar”, preciseras följande:
”I
stödområden
kommer kommissionen att kunna godkänna stöd till små och medelstora företag, som överstiger den nivå för regionalt investeringsstöd
som den har godkänt för de stora företagen i det aktuella området
…
–
med 15 procentenheter brutto i de områden som omfattas av artikel 92.3 a [i fördraget], under förutsättning att det totala
beloppet inte överstiger 75 % netto.”
I punkt 1.4 i kommissionens meddelande 98/C 107/05 om sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt
(EGT C 107, 1998, s. 7) (nedan kallade de sektorsövergripande rambestämmelserna) anges följande:
”Enligt rambestämmelserna kommer kommissionen att besluta från fall till fall om högsta tillåtna stödnivå för projekt som
omfattas av kravet på anmälan. Detta skulle kunna leda till stödnivåer som ligger under det tillämpliga taket för regionalstöd.
…”
Bakgrund till tvisten och det omtvistade beslutet
Republiken Italien anmälde genom skrivelse av den 24 november 1999 till kommissionen ett planerat stöd till Solar Tech Srl
(nedan kallat Solar Tech). Stödet utgjordes av ett icke återbetalningspliktigt bidrag för konstruktion av en anläggning för
tillverkning av tunnfilm av amorf kisel och integrerade solpaneler i kommunen Manfredonia (Italien), som är belägen i Puglia
som utgör ett stödområde i enlighet med artikel 87.3 a EG.
Kommissionen meddelade genom en skrivelse av den 4 april 2000 Italien sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel
88.2 EG beträffande detta stöd.
I slutet av detta förfarande antog kommissionen det omtvistade beslutet.
Det framgår av skälen 7 och 8 i det omtvistade beslutet att Solar Tech ägs till 24 procent av företaget Permasteelisa SpA
(nedan kallat Permasteelisa), som är moderbolag i Permasteelisakoncernen som bedriver verksamhet inom området för utfackningsväggar
och andra fasadbeläggningar för stora offentliga projekt.
I skälen 34–36 i det omtvistade beslutet, som återfinns i den del av beslutet, som har rubriken ”Riktlinjer för små och medelstora
företag”, preciserade kommissionen följande:
”(34) Under punkt 1.2 i riktlinjerna för stöd till små och medelstora företag anges att små och medelstora företag har en
avgörande roll när det gäller att skapa nya arbetstillfällen, men det fastslås även att de måste klara av ett antal hinder
som kan bromsa deras utveckling. Bland dessa hinder finns svårigheter att få tillgång till kapital och krediter, bristande
information, begränsad tillgång till tekniska nyheter och potentiella marknader samt högre kostnader vid genomförande av nya
bestämmelser.
(35)
Den uppräkning av stöd som tillämpas för små och medelstora företag är därför berättigad dels genom det bidrag som dessa företag
lämnar för att uppnå mål som är av allmänt intresse, dels genom behovet av att kompensera de små och medelstora företagens
nackdelar med tanke på deras viktiga roll. Det måste dock fastställas att uppräkningen av stödet verkligen avser företag som
har dessa nackdelar. I synnerhet skall definitionen på små och medelstora företag begränsa begreppet små och medelstora företag
och däri innefatta endast de företag som genererar föreskrivna positiva effekter och som är utsatta för ovanstående nackdelar.
Definitionen får alltså inte omfatta de[t] stora antal större företag som inte nödvändigtvis har externa positiva effekter
eller dras med de nackdelar som kännetecknar små och medelstora företag. Stöd till sådana företag riskerar att ytterligare
snedvrida konkurrensen och störa gemenskapshandeln.
Denna princip anges i skäl 22 i rekommendation[en] [avseende SMF].
…
(36)
Därför är det nödvändigt att fastställa om Solar Tech omfattas av definitionen på små och medelstora företag. Företaget uppfyller
inte villkoren för att kunna dra nytta av den uppräkning av stödet som föreskrivs för små och medelstora företag.
Detta konstaterande beror på att Solar Tech ur ekonomisk synvinkel måste anses vara ett företag i Permasteelisa-koncernen,
som är ett storföretag, trots att Permasteelisa bara äger 24 % av Solar Tech. Tack vare de ekonomiska, finansiella och organisatoriska
kopplingarna mellan de två företagen utsätts Solar Tech inte, eller i mycket liten utsträckning, för de nackdelar som små
och medelstora företag har och som utgör ett grundläggande motiv till uppräkningen av högsta tillåtna stöd för dessa företag.”
I skälen 37–39 i det omtvistade beslutet, analyserade kommissionen sambandet mellan Solar Tech och Permasteelisakoncernen.
I punkt 37 angav den närmare att det klart framgår av anmälan om det planerade statliga stödet att Solar Tech måste anses
vara ett bolag i Permasteelisakoncernen, eftersom det där anges att investeringen skall göras för att Permasteelisakoncernen,
som är världsledande inom sektorn för produktion och montering av nyskapande fasadbeläggningar för stora offentliga anläggningar,
i och med detta initiativ vill utvidga sitt produktsortiment.
I skäl 38 i nämnda beslut angav kommissionen att det även framgår av nämnda anmälan att fysiska personer som är aktieägare
i och/eller chefer för Solar Tech också är aktieägare i och/eller chefer för Permasteelisa eftersom
–
grundaren och den störste aktieägaren i Permasteelisakoncernen, som är företagets verkställande direktör, innehar 46 procent
av aktierna i Solar Tech och är bolagets enda direktör,
–
styrelseordföranden för Permasteelisakoncernen äger 15 procent av Solar Tech, och
–
en ledamot av Permasteelisas styrelse, som även är styrelseordförande i ett av koncernens bolag, dessutom äger 15 procent
av Solar Tech.
Det skall tilläggas att Permasteelisa enligt skäl 39 i det omtvistade beslutet därutöver äger 24 procent av aktierna i Solar
Tech.
I skälen 40–43 i det omtvistade beslutet prövade kommissionen huruvida Solar Tech utsätts för de nackdelar som är typiska
för små och medelstora företag, det vill säga svårigheter att få tillgång till kapital och krediter, bristande information
och begränsad tillgång till tekniska nyheter. I nämnda skäl 40 konstaterade kommissionen att Solar Tech, tack vare att det
finns många starka band mellan Permasteelisa och Solar Tech, inte utsätts för dessa nackdelar.
När det gäller svårigheter att få tillgång till kapital och krediter, preciserade kommissionen i skäl 41 att det, i de dokument
som Republiken Italien utgick ifrån vid sin undersökning av stödprojektet, när det gäller eget kapital, anges att de medel
som Solar Tech behöver kommer att tillföras på grundval av Permasteelisas finansiella ställning.
På samma sätt framgår det av skäl 42 i det omtvistade beslutet att Solar Tech tack vare de ekonomiska, finansiella och organisatoriska
kopplingarna med Permasteelisa inte behöver undanröja några hinder för tillgång till den berörda marknaden eftersom
–
bolaget har tillgång till partner som besitter nödvändig teknik, och
–
Republiken Italien, när det gäller distribution av produkterna, har påpekat att Solar Tech skall sälja en del av produktionen
(20–30 procent) till Permasteelisa och därigenom kommer att kunna utnyttja detta företags kontakter med olika kunder inom
fastighetssektorn. Detta möjliggör för Solar Tech att saluföra sina produkter på världsmarknaden.
I skäl 50 i det omtvistade beslutet drog kommissionen slutsatsen att ”… Solar Tech [inte kan] komma i fråga för en uppräkning
av stödet till förmån för små och medelstora företag på grund av att företaget genom sina ekonomiska, finansiella och organisatoriska
band med Permasteelisa inte lider av de nackdelar som är typiska för små och medelstora företag enligt gemenskapens riktlinjer.
Följaktligen är uppräkningen med 15 % uttryckt i [brutto]bidragsekvivalent för små och medelstora företag inte tillämplig
i ärendet i fråga.”
I artikel 1 i det omtvistade beslutet föreskrivs följande:
”Det statliga stöd som Italien planerar att genomföra till förmån för Solar Tech srl, till ett belopp av 42 788 290 euro,
är oförenligt med den gemensamma marknaden eftersom stödet överstiger högsta tillåtna stödnivå i ärendet i fråga (40 % uttryckt
i nettobidragsekvivalent).
Italien får därför inte genomföra detta stöd med belopp som överstiger en nivå på 40 % uttryckt i nettobidragsekvivalent.”
Parternas yrkanden
Republiken Italien har yrkat att domstolen skall
–
ogiltigförklara det omtvistade beslutet i den del som kommissionen inte har godkänt den uppräkning av stöd med 15 procent
uttryckt i bruttobidragsekvivalent som föreskrivs för små och medelstora företag,
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Kommissionen har yrkat att domstolen skall
–
ogilla talan,
–
förplikta Republiken Italien att ersätta rättegångskostnaderna.
Talan
Republiken Italien har framfört en enda grund och har därigenom bestridit kommissionens slutsats att Solar Tech inte har rätt
till den uppräkning av stöd med 15 procent uttryckt i bruttobidragsekvivalent som föreskrivs för små och medelstora företag.
Denna enda grund omfattar tre delar, nämligen åsidosättande av gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd till förmån för små
och medelstora företag, åsidosättande av artikel 88.1 EG, och åsidosättande av principerna om skydd för berättigade förväntningar
och rättssäkerhet.
Gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd till förmån för små och medelstora företag
Parternas argument
Republiken Italien har gjort gällande att kommissionen har grundat sitt beslut på en definition av små eller medelstora företag
som skiljer sig från definitionen i riktlinjerna avseende SMF och i rekommendationen avseende SMF.
Solar Tech uppfyller samtliga krav som återfinns i artikel 1.1 och 1.3 i bilagan till rekommendationen avseende SMF och i
punkt 3.2 första och tredje styckena i riktlinjerna avseende SMF, vilket kommissionen för övrigt uttryckligen har medgivit
i skäl 44 i det omtvistade beslutet. Häri preciseras att endast det ”formella uppfyllandet” av gemenskapsvillkoren inte är
tillräckligt för att berättiga till den uppräkning av stödet som föreskrivs för små och medelstora företag.
Kommissionen har åsidosatt gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd till förmån för små och medelstora företag, genom att
grunda det omtvistade beslutet på en definition av små och medelstora företag som inte uteslutande beaktar de villkor som
föreskrivs i dessa bestämmelser. Enligt domstolens rättspraxis har dessa bestämmelser tvingande verkan (se bland annat dom
av den 5 oktober 2000 i mål C-288/96, Tyskland mot kommissionen, REG 2000, s. I-8237, punkt 65). De villkor som återfinns
i dessa bestämmelser för fastställandet av sådant stöd till små och medelstora företag har utformats på så sätt att kommissionen
inte skall ha något utrymme för skönsmässig bedömning med avseende på definitionen av begreppet små och medelstora företag
och tillämpningen av uppräkningen, utöver de gränser som fastställts i nämnda bestämmelser. Detta gäller även beträffande
det ifrågavarande lilla eller medelstora företagets ekonomiska, finansiella och organisatoriska band och de externa positiva
effekter eller nackdelar som är kännetecknande för den berörda sektorn.
Enligt gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd till förmån för små och medelstora företag är det, till skillnad från andra
gemenskapsbestämmelser om koncentrationer och kontroll av företag, klart att ägarandelar som understiger 25 procent eller
ägarandelar som innehas av personer som inte kan anses utgöra företag, såsom fysiska personer, vilka inte omfattas av begreppet
små och medelstora företag, inte har någon negativ inverkan på detta begrepp.
Dessutom kan inte tolkningen av begreppet små och medelstora företag i det omtvistade beslutet grundas på artonde, nittonde
och tjugoandra skälen i rekommendationen avseende SMF, eftersom de principer, målsättningar och anmärkningar som omnämns däri
endast har till syfte att informera om de uppgifter som återfinns i artiklarna och i bilagan till denna rekommendation och
ange grunderna för valet av de kriterier som uppräknas i denna bilaga. Nämnda skäl kan inte utgöra grund för en mer eller
mindre vidsträckt tolkning av dessa kriterier.
Vad beträffar kommissionens argument, som avser punkt 4.2.1 fjärde stycket i riktlinjerna avseende SMF, att den ”kommer …
att kunna” godkänna uppräkning av stöd med 15 procentenheter, har Republiken Italien gjort gällande att det utrymme för skönsmässig
bedömning som följer härav inte avser fastställande av den övre gränsen för innehav av ägarandelar i ett företag för att ett
företag skall kunna anses utgöra ett litet eller medelstort företag, utan på sin höjd överväganden i samband med andra bedömningar
som skall göras i enlighet med artikel 87.3 c EG.
Kommissionen har anfört två grunder för sitt beslut att inte godkänna uppräkningen med 15 procent uttryckt i bruttobidragsekvivalent
för små och medelstora företag. Dessa grunder har dock ett samband och har båda bidragit till nämnda beslut. Solar Tech är
inte ett litet eller medelstort företag i den mening som avses i gällande gemenskapsbestämmelser, mot bakgrund av behovet
av att motverka missbruk i form av juridiska konstruktioner som görs i syfte att kringgå den definition av små och medelstora
företag som anges i rekommendationen avseende SMF. Vidare finns det, oberoende av den formella kvalifikationen av Solar Tech
som ett litet eller medelstort företag, inte någon anledning att i detta fall godkänna den uppräkning som föreskrivs i rekommendationen
avseende SMF, då detta företag inte är utsatt för de nackdelar som kännetecknar små och medelstora företag.
Vad beträffar begreppet små och medelstora företag, som utgör den första grunden för att inte godkänna uppräkningen, har kommissionen
gjort gällande att det följer av det omtvistade beslutet att Solar Tech inte uppfyller kriteriet om oberoende och att den,
i skäl 35 i nämnda beslut, vid tolkningen av detta kriterium har hänvisat till såväl de berörda bestämmelsernas
ratio legis
som skälen i rekommendationen avseende SMF. Vad beträffar
ratio legis
skall det i varje enskilt fall noggrant säkerställas att företaget verkligen är utsatt för nackdelar som beror på att det
är ett litet eller medelstort företag och att det verkligen genererar de positiva effekter för Europeiska unionens ekonomi
som är kännetecknande för små och medelstora företag. Vad beträffar rekommendationen avseende SMF, skall tjugoandra skälet
i denna rekommendation, vilket återges i det omtvistade beslutet, och nittonde skälet i samma rekommendation, vilket är lika
betydelsefullt, beaktas.
I förevarande fall är det uppenbart att avsikten vid bildandet av Solar Tech och vid sammansättningen av dess aktiekapital
var att säkerställa de ekonomiska fördelar som små och medelstora företag åtnjuter, för ett företag som utgör en del av en
stor koncern och som inte på något sätt är utsatt för de nackdelar som kännetecknar små och medelstora företag. Solar Tech
kontrolleras i själva verket av ett stort företag och det är följaktligen, även om företaget formellt uppfyller de krav som
uppställs i artikel 1 i bilagan till rekommendationen avseende SMF, uppenbart att det rör sig om missbruk.
Avseende frågan om godkännande av den uppräkning som föreskrivs för små och medelstora företag, vilket utgör den andra grunden
för beslutet att inte godkänna uppräkningen, har kommissionen erinrat om att den har ett betydande utrymme för skön vid bedömningen
av huruvida ett planerat statligt stöd är förenligt med den gemensamma marknaden. Utövandet av detta utrymme för skönsmässig
bedömning innefattar ekonomiska och sociala bedömningar som skall göras i ett gemenskapssammanhang. Förekomsten av riktlinjer
föranleder inte någon annan slags bedömning.
Vad beträffar förevarande mål, har kommissionen även erinrat om att den, såsom anges i punkt 1.4 i de sektorsövergripande
rambestämmelserna, beslutar från fall till fall om högsta tillåtna stödnivå för projekt som omfattas av kravet på anmälan,
vilket skulle kunna leda till stödnivåer som ligger under det tillämpliga taket för regionalstöd. Vad beträffar riktlinjerna
avseende SMF, enligt punkt 4.2.1 i dessa riktlinjer, kan kommissionen godkänna uppräkning av stöd med 15 procentenheter, men
är inte skyldig att göra det.
Kommissionen har, avseende befogenheten att företa skönsmässig bedömning som följer av den senare bestämmelsen, gjort gällande
att situationen på marknaden skall bedömas för att kunna anpassa den tillåtna nivån på regionalstödet. Det finns således stor
anledning att begränsa nivån på det berörda stödet, eftersom stöd som ges till ett stort företag, även om det ger sken av
att vara ett litet eller medelstort företag, leder till en mycket större snedvridning av konkurrensen än om stöd ges till
ett litet eller medelstort företag.
Domstolens bedömning
Kommissionen har enligt fast rättspraxis ett betydande utrymme för skönsmässig bedömning vid tillämpningen av artikel 87.3
c EG. Utövandet av denna befogenhet innefattar komplicerade ekonomiska och sociala bedömningar som skall göras i ett gemenskapssammanhang
(se bland annat dom av den 24 februari 1987 i mål 310/85, Deufil mot kommissionen, REG 1987, s. 901, punkt 18). Domstolsprövningen
av hur denna befogenhet har utövats skall endast avse en kontroll av att reglerna för handläggning och för motivering har
följts, att de uppgifter om faktiska omständigheter som lagts till grund för bedömningarna är materiellt riktiga samt att
det inte förekommit någon felaktig rättstillämpning, någon uppenbart oriktig bedömning eller maktmissbruk (dom av den 26 september
2002 i mål C-351/98, Spanien mot kommissionen, REG 2002, s. I‑8031, punkt 74, och av den 13 februari 2003 i mål C-409/00,
Spanien mot kommissionen, REG 2003, s. I-1487, punkt 93).
Det följer redan av ordalydelsen i artiklarna 87.3 c EG och 88 EG att kommissionen ”kan” anse att det stöd som avses i den
förstnämnda av dessa bestämmelse är förenligt med den gemensamma marknaden. Även om kommissionen alltid skall ta ställning
till huruvida statligt stöd, över vilket den utövar sin kontroll, är förenligt med den gemensamma marknaden – även om stödet
i fråga inte har anmälts till kommissionen (dom av den 14 februari 1990 i mål C-301/87, Frankrike mot kommissionen, kallat
Boussac Saint Frères, REG 1990, s. I‑307, punkterna 15–24; svensk specialutgåva, volym 10, s. 303) – är kommissionen således
inte skyldig att förklara att sådant stöd är förenligt med den gemensamma marknaden (se domen av den 13 februari 2003 i det
ovannämnda målet Spanien mot kommissionen, punkt 94).
Kommissionen är dock, såsom Republiken Italien med rätta har erinrat om, bunden av de riktlinjer och meddelanden som den antar
beträffande kontroll av statligt stöd i den mån som de inte avviker från reglerna i fördraget och accepteras av medlemsstaterna
(se bland annat domen av den 13 februari 2003 i det ovannämnda målet Spanien mot kommissionen, punkt 95).
Härvid skall det erinras om att det följer av punkt 1.2 i riktlinjerna avseende SMF att kommissionens vanligen positiva behandling
av statligt stöd till små och medelstora företag motiveras av att marknadens brister innebär att dessa företag utsätts för
ett antal hinder och begränsar den utveckling av dem som vore socialt och ekonomiskt önskvärd.
Det följer av punkt 3.2 i riktlinjerna avseende SMF att tre villkor skall vara uppfyllda för att ett företag skall kunna definieras
såsom ett litet eller medelstort företag i den mening som avses i dessa riktlinjer, nämligen kriteriet avseende antalet anställda,
det finansiella kriteriet och kriteriet om oberoende.
Vad beträffar sistnämnda kriterium, föreskrivs i artikel 1.3 i bilagan till rekommendationen avseende SMF att med ett oberoende
företag avses ett företag, i vilket ett enskilt företag eller flera företag gemensamt, som inte uppfyller definitionen på
små och medelstora företag eller det lilla företaget, beroende på vad som är relevant, inte innehar 25 procent eller mer av
kapitalet eller rösträtten.
Det skall i detta hänseende emellertid påpekas att, till skillnad från vad Republiken Italien har anfört, beslutet i en rättsakt
inte kan skiljas från sin motivering, och om beslutet behöver tolkas skall det således ske med beaktande av de skäl som föranledde
att det antogs (se dom av den 15 maj 1997 i mål C‑355/95 P, TWD mot kommissionen, REG 1997, s. I-2549, punkt 21).
Det följer bland annat av artonde, nittonde och tjugoandra skälen i rekommendationen avseende SMF och av punkt 3.2 i riktlinjerna
avseende SMF att syftet med kriteriet om oberoende är att säkerställa att de åtgärder som är avsedda för små och medelstora
företag verkligen kommer de företag för vilka storleken utgör ett handikapp till godo och inte de företag som ägs av en stor
koncern och har tillgång till finansiering och stöd som dess konkurrenter av samma storlek inte har. Härav följer även att
det, för att endast de företag som faktiskt utgör oberoende små och medelstora företag skall få förmåner, är lämpligt att
undanröja juridiska konstruktioner av små och medelstora företag som bildar ekonomiska grupper vars makt är större än små
och medelstora företags makt. Det skall även säkerställas att definitionen av dessa företag inte kringgås med hänvisning till
att kriteriet rent formellt är uppfyllt.
Kriteriet avseende oberoende skall följaktligen tolkas mot bakgrund av denna målsättning, såsom generaladvokaten har påpekat
i punkt 33 i sitt förslag till avgörande, på så sätt att ett företag som inte innehas till 25 procent eller mer av ett stort
företag, och därmed formellt uppfyller nämnda kriterium men i själva verket är en del av en stor koncern, inte kan anses uppfylla
detta kriterium.
I förevarande fall har kommissionen i skäl 37 i det omtvistade beslutet, utan att det har bestridits av Republiken Italien,
fastställt att investeringen i Solar Tech skall göras för att Permasteelisakoncernen, som är världsledande inom sektorn för
produktion och montering av nyskapande fasadbeläggningar för stora offentliga anläggningar, i och med detta initiativ vill
utvidga sitt produktsortiment. I skälen 38 och 39 i nämnda beslut har kommissionen, vilket inte heller har bestridits, fastställt
att utöver de 24 procent av Solar Tech som ägs av Permasteelisa, innehar grundaren och den störste aktieägaren i Permasteelisakoncernen,
som är koncernens verkställande direktör och bolagets enda direktör, 46 procent av aktierna i Solar Tech. Styrelseordföranden
för Permasteelisakoncernen äger15 procent av Solar Tech och en ledamot av Permasteelisas styrelse, som även är styrelseordförande
i ett av koncernens bolag, resterande 15 procent.
Kommissionen har således med rätta, i skäl 36 i det omtvistade beslutet, fastslagit att Solar Tech ur ekonomisk synvinkel
måste anses vara ett företag i Permasteelisakoncernen, som är ett storföretag, trots att Permasteelisa bara äger 24 procent
av Solar Tech.
Såsom följer av punkt 44 i förevarande dom, av punkt 4.2.1 fjärde stycket i riktlinjerna avseende SMF och av punkt 1.4 i de
sektorsövergripande rambestämmelserna är kommissionen inte skyldig att godkänna stöd till små och medelstora företag, som
överstiger den nivå för regionalt investeringsstöd som den har godkänt för de stora företagen i den ifrågavarande regionen.
I de fall där ett företag faktiskt inte är utsatt för de nackdelar som kännetecknar små och medelstora företag, har kommissionen
rätt att besluta att inte godkänna en sådan uppräkning av stödet. Att godkänna en uppräkning av stöd till företag som trots
att de uppfyller de formella kriterierna i definitionen på små och medelstora företag inte är utsatta för de nackdelar som
kännetecknar dessa företag, skulle vara oförenligt med artikel 87 EG, eftersom, såsom generaladvokaten har påpekat i punkt
43 i sitt förslag till avgörande, en sådan uppräkning kan snedvrida konkurrensen ytterligare och således påverka handeln i
negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset i den mening som avses i artikel 87.3 c EG.
I skälen 41 och 42 i det omtvistade beslutet har kommissionen konstaterat att det, i de handlingar som Republiken Italien
utgick från vid sin undersökning av stödprojektet, beträffande eget kapital anges att de medel som Solar Tech behöver kommer
att kunna tillföras på grundval av Permasteelisas finansiella ställning, att Solar Tech har tillgång till partner som besitter
nödvändig teknik genom sina tre fysiska delägare som också innehar chefsposter inom Permasteelisakoncernen, och att, när det
gäller distribution av produkterna, Solar Tech skall sälja en del av produktionen (20–30 procent) till Permasteelisa och därigenom
kommer att kunna utnyttja detta företags kontakter med olika kunder inom fastighetssektorn. Detta möjliggör för Solar Tech
att saluföra sina produkter på världsmarknaden. Republiken Italien har inte förebringat någon bevisning som har påverkat dessa
konstateranden.
Såsom kommissionen har konstaterat i skäl 36 i det omtvistade beslutet utsätts Solar Tech, tack vare de ekonomiska, finansiella
och organisatoriska kopplingarna mellan Permasteelisa och detta företag, följaktligen inte, eller i mycket liten utsträckning,
för de nackdelar som kännetecknar små och medelstora företag och som utgör ett grundläggande skäl till uppräkningen av högsta
tillåtna stöd för dessa företag.
Härav följer att kommissionen med rätta har fastslagit, i skäl 36 i det omtvistade beslutet, att Solar Tech inte uppfyller
villkoren för att ha rätt till den uppräkning av stödet som föreskrivs för små och medelstora företag och, i skäl 50 i samma
beslut, att uppräkningen med 15 procent uttryckt i bruttobidragsekvivalent för små och medelstora företag inte är tillämplig
i förevarande fall.
Härav följer att talan inte kan bifallas på den första delen av den enda grund som Republiken Italien har anfört.
Artikel 88.1 EG
Parternas argument
Republiken Italien har erinrat om att det i artikel 88.1 EG föreskrivs att kommissionen i samarbete med medlemsstaterna fortlöpande
skall granska alla stödprogram och till medlemsstaterna lämna förslag till lämpliga åtgärder som krävs med hänsyn till den
pågående utvecklingen eller den gemensamma marknadens funktion. I det omtvistade beslutet avviks från gemenskapsbestämmelserna
om statligt stöd till förmån för små och medelstora företag utan föregående samråd med medlemsstaterna, genom att de tillämpas
på ett annat sätt än vad som föreskrivs i dessa bestämmelser. Detta beslut är således ogiltigt även på grund av åsidosättande
av skyldigheten till fast och regelbundet samarbete (se, beträffande rättsakter av samma juridiska karaktär, bland annat domen
i det ovannämnda målet Tyskland mot kommissionen, punkterna 64 och 65).
Kommissionen har i detta avseende anfört att den varken har avvikit från riktlinjerna avseende SMF eller utan avisering ändrat
dem.
Domstolens bedömning
Av domstolens prövning av den första delen av den enda grund som Republiken Italien har anfört till stöd för sin talan följer
att det omtvistade beslutet varken avviker från rekommendationen avseende SMF eller från riktlinjerna avseende SMF. Härav
följer att talan inte kan bifallas på den andra delen av nämnda grund.
Principen om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhetsprincipen
Parternas argument
Republiken Italien har gjort gällande att definitionen av begreppet små och medelstora företag, på grundval av klara och specifika
villkor som återfinns i gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd till förmån för små och medelstora företag, är sådan att
den skulle kunna skapa förväntningar hos berörda företag, varav Solar Tech är ett, om att ansökan om uppräkning beviljades.
Dessa företag skulle härigenom kunna övertygas om att upprätta organisatoriska strukturer och företagsstrukturer i enlighet
med vad som föreskrivs i dessa bestämmelser. Den annorlunda tolkningen av begreppet små och medelstora företag i det omtvistade
beslutet strider mot dessa förväntningar och har även skapat osäkerhet beträffande villkoren för tillämpningen av uppräkningen
med 15 procent uttryckt i bruttobidragsekvivalent för små och medelstora företag. Denna tolkning innebär således ett åsidosättande
av principen om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhetsprincipen.
Domstolens bedömning
Det är ostridigt att det stöd som planerats av Republiken Italien är underkastat ett krav på anmälan enligt de sektorsövergripande
rambestämmelserna.
Vidare följer det av punkterna 43–58 i förevarande dom att kommissionen har tillämpat rekommendationen och riktlinjerna avseende
SMF på ett korrekt sätt.
Med hänsyn till att kommissionens kontroll av statligt stöd enligt artikel 88 EG är tvingande kan företag som mottar stöd
under alla omständigheter i princip inte ha berättigade förväntningar på att stödet är lagenligt såvida det inte har beviljats
i enlighet med förfarandet i nämnda artikel (se dom av den 14 januari 1997 i mål C‑169/95, Spanien mot kommissionen, REG 1997,
s. I-135, punkt 51).
Så länge som kommissionen inte har fattat något beslut om godkännande och till och med så länge som fristen för att väcka
talan mot detta beslut inte har löpt ut, kan mottagaren inte vara säker på att det planerade stödet är lagenligt och endast
denna lagenlighet kan ge upphov till en berättigad förväntning hos mottagaren (se, för ett liknande resonemang, domen av den
14 januari 1997 i det ovannämnda målet Spanien mot kommissionen, punkt 53, se även förstainstansrättens dom av den 14 maj
2002 i mål T-126/99, Graphischer Maschinenbau mot kommissionen, REG 2002, s. II‑2427, punkt 42).
Härav följer att kommissionen inte har åsidosatt principen om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhetsprincipen,
och att talan inte heller kan bifallas på den tredje delen av den enda grund som Republiken Italien har anfört.
Eftersom talan inte kan bifallas på någon av den enda grundens delar, skall talan ogillas i sin helhet.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Republiken Italien skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Italien
har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN (femte avdelningen)
följande dom:
1)
Talan ogillas.
2)
Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.
Timmermans
Rosas
von Bahr
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 29 april 2004.
R. Grass
V. Skouris
Justitiesekreterare
Ordförande
–
Rättegångsspråk: italienska.