CELEX: 62004CJ0463
EÜ artikkel 56
Kapitali vaba liikumine
Piirangud
Erastatud ettevõtjad
Siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt aktsiaseltsi põhikirjas võidakse riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus selle äriühingu kapitalis, anda õigus nimetada otse ametisse üks või enam juhatuse liiget

Eelotsusetaotlused käsitlevad EÜ artikli 56 tõlgendamist.
Need taotlused esitati ühelt poolt tarbijate ja väikeaktsionäride õiguste kaitsmisega tegelevate ühenduste ja üksikute aktsionäride, nimelt vastavalt Federconsumatori, Adiconsum, ADOC ja E. P. Zucca (kohtuasi C-463/04) ning Associazione Azionariato Diffuso dell’AEM SpA, A. Sanchirico, F. Cuccia, G. Fragapane, P. A. Puggioni ja S. Sartorio (kohtuasi C-464/04) ja teiselt poolt Comune di Milano vahelistes vaidlustes seoses siseriikliku õigusnormiga, mille kohaselt võib aktsiaseltsi põhikiri anda riigile või avalik-õiguslikule isikule, kelle on osalus selles äriühingus, õiguse nimetada otse ametisse üks või enam nimetatud äriühingu juhatuse liiget.
Siseriiklikud õigusnormid
Itaalia tsiviilseadustiku (edaspidi „tsiviilseadustik”) artiklis 2449 sätestatakse:
„Riigi või avalik-õigusliku isiku osalusega äriühingud
Kui riigil või avalik-õiguslikel isikutel on osalus aktsiaseltsis, võib põhikirjaga neile anda õiguse nimetada ametisse üks või enam juhatuse liiget või audiitorit või nõukogu liiget.
Eelmise lõigu kohaselt ametisse nimetatud juhatuse liikmeid ja audiitoreid või nõukogu liikmeid võivad tagasi kutsuda üksnes neid ametisse nimetanud organid.
Ilma et see mõjutaks erisätete kohaldamist, on neil samad õigused ja kohustused kui üldkoosoleku poolt ametisse nimetatud liikmetel.”
31. mai 1994. aasta dekreetseaduse nr 332, muudetuna . aasta seaduse nr 474, muudetud . aasta seadusega nr 350 (
Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana;
edaspidi „
GURI
”, nr 299, ; edaspidi „seadus nr 474/1994”) artikli 2 lõiked 1 ja 3 sätestavad:
„1.   Peaministri dekreediga, mis võetakse vastu majandus- ja rahandusministri ettepanekul ning kaubandus- ja tööstusministri ning vastava valdkonna ministri kooskõlastamisega ja pärast pädevate parlamendikomisjonidega konsulteerimist, määratakse riigi otsese või kaudse kontrolli all olevatest äriühingutest, mis tegutsevad kaitse-, transpordi-, telekommunikatsiooni-, energiaressursside- ja teistes avalikku teenust pakkuvates sektorites, need, mille põhikirja tuleb erakorralisel üldkoosolekul enne igasuguse kontrolli kaotust kaasa toova akti vastuvõtmist lisada säte, milles majandus- ja rahandusministrile antakse üks või enam järgmistest eriõigustest, mida saab kasutada kaubandus- ja tööstusministriga kooskõlastades:
[…]
d)
ilma hääleõiguseta juhatuse liikme ametisse nimetamine.
3.   Käesoleva artikli sätteid kohaldatakse ka äriühingutele, mida otseselt või kaudselt kontrollivad avalik-õiguslikud isikud, territoriaalsed üksused ja avalik-õiguslikud majandusüksused ning mis tegutsevad transpordi- ja teistes avalikku teenust pakkuvates sektorites ning mida käsitletakse aktsionäriks oleva avalik-õigusliku isiku aktis; sellele avalik-õiguslikule isikule antakse lõikes 1 nimetatud õigused.”
Seaduse nr 474/1994 artikli 4 lõige 1 nimekirja hääletamise kohta on sõnastatud järgmiselt:
„Äriühingud [nagu põhikohtuasjas käsitletud], kelle põhikiri näeb ette aktsionäride õiguste piirangud, viivad oma põhikirja erisätte, mida ei saa piirangu kehtivuse ajal muuta ja mis käsitleb juhatuse liikmete valimist nimekirja hääletamise teel […]; nimekirja võib esitada ametist lahkuv juhatuse liige või aktsionärid, kes esindavad vähemalt 1% aktsiatest, millel on hääleõigus korralisel üldkoosolekul […]; vähemusnimekirjadele reserveeritakse vähemalt viiendik juhatuse liikmete kohtadest, keda ei nimetata ametisse artikli 2 lõike 1 punkti d alusel, ja kui tulemuseks on murdarv, ümardatakse see suurema täisarvuni. […]”
Vaidlused põhikohtuasjades ja eelotsuse küsimused
AEM SpA (Azienda Elettrica Milanese SpA; edaspidi „AEM”) on Comune di Milano 1996. aastal asutatud äriühing, mis pakub avalikku teenust gaasi ja elektri turustamise valdkonnas; selle ülesande andis äriühingule nimetatud omavalitsus. 1998. aastal noteeriti tema aktsiad börsil ja toimus esmane avalik pakkumine, mille lõppedes kontrollis Comune di Milano 51% äriühingu kapitalist.
Comune di Milano linnavalitsus (edaspidi „linnavalitsus”) jätkas AEM erastamist ja otsustas 17. veebruari 2004. aasta otsusega nr 4/04 vähendada oma osalust AEM kapitalis 33,4%-ni. Siiski seadis ta selle aktsiate võõrandamise tingimuseks AEM põhikirja eelneva muutmise.
Linnavalitsus otsustas 8. märtsi 2004. aasta otsusega nr 5/04 „määrata, nagu näeb ette seaduse nr 474/1994 artikli 2 lõige 3, AEM […] erastatavaks äriühinguks, mille põhikirja tuleb muuta kooskõlas seaduse nr 474/1994 ettekirjutustega”. Samas otsuses nähti ette AEM põhikirja muutmine eeskätt selle äriühingu juhatuse liikmete ametisse nimetamise korda käsitlevate sätete osas.
AEM aktsionäride erakorraline üldkoosolek võttis 29. aprillil 2004 vastu vajalikud meetmed muutmaks äriühingu põhikirja vastavalt linnavalitsuse otsusele nr 5/04, lisades eeskätt Comune di Milano ainuõiguse nimetada kooskõlas tsiviilseadustiku artikliga 2449 ametisse juhatuse liikmeid proportsionaalselt oma aktsiate arvule ja maksimaalselt neljandiku juhatuse liikmetest. Lisaks annab AEM põhikiri sellele omavalitsusele kooskõlas seaduse nr 494/1994 artikliga 4 õiguse osaleda nimekirja hääletamisel nende juhatuse liikmete osas, keda tema otse ametisse ei nimeta.
Juhatuse liikmete otsene ametisse nimetamine ja õigus osaleda nimekirja hääletamisel teiste AEM juhatuse liikmete ametisse nimetamiseks võimaldab Comune di Milanol eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul saada juhatuses absoluutne enamus kohtadest, kuigi pärast aktsiate võõrandamist on tal ainult suhteline enamus selle äriühingu kapitalist.
Kahe põhikohtuasja hagejad vaidlustasid otsused nr 4/04 ja 5/04 Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia’s, taotledes nende tühistamist ja täitmise peatamist. Nad väidavad eeskätt, et eelmises punktis kirjeldatud mehhanism pärsib investorite tahet osta AEM aktsiaid või koguni kontrollib seda ja et sellel pärssival mõjul on vältimatud negatiivsed tagajärjed nende endi osalustele selles äriühingus, kuna selle osaluse väärtus tingimata langeb.
Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia määras 10. juuni 2004. aasta vaheotsusega otsuse nr 5/04 täitmise peatamise, kuna AEM juhatuse liikmete ametisse määramise mehhanismi käsitlevad sätted olid tollel ajal kehtinud versioonis vastuolus Euroopa Kohtu praktikaga eriõiguste osas.
Consiglio di Stato tühistas oma 10. augusti 2004. aasta vaheotsusega selle kohtuotsuse ja jättis peatamise kohaldamise taotluse rahuldamata, eeskätt kuna selle aluseks olev ühenduse kohtupraktika käsitleb eriaktsiat „
golden share
”, mis on põhimõtteliselt erinev eelmises punktis mainitud kohtus menetluses olevatest olukordadest, mis puudutavad eriõigusi, mis ühel aktsionäril võivad tsiviilõiguse alusel olla.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib siiski, kas tsiviilseadustiku artikkel 2449 on kooskõlas EÜ artikliga 56, nii nagu Euroopa Kohus seda on tõlgendanud, sest selle kohaldamine koos seaduse nr 474/1994 artiklis 4 nimetatud nimekirjade hääletamise menetlusega tekitab olulise piirangu võimalusele osaleda tegelikult aktsiaseltsi juhtimises ja kontrollis väljaspool eriõiguste õiguspärase kasutamise ala.
Neil asjaoludel otsustas Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused, mis on identse sõnastusega kohtuasjades C-463/04 ja C-464/04:
„1.
Kas EÜ artikliga 56, nagu seda on tõlgendatud 23. mai 2000. aasta otsuses kohtuasjas C-58/99: komisjon
vs.
Itaalia, . aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-503/99 ja C-483/99: komisjon
vs.
Belgia ja komisjon
vs.
Prantsusmaa, ning . aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-98/01 ja C-463/00: komisjon
vs.
Ühendkuningriik ja komisjon
vs.
Hispaania, on kooskõlas tsiviilkoodeksi artikkel 2449 sellisena, nagu teda on kohaldatud käesoleva kohtuvaidluse asjaoludel, kus sellele viitab aktsiaseltsis seadusjärgse kontrolli kaotanud avalik-õiguslik isik, kes säilitab siiski olulise osaluse (käesoleval juhul 33,4%), olles aktsiatest suhtelise enamuse omanik, ja saab seetõttu ka ebaproportsionaalselt suure kontrolliõiguse?
2.
Kas EÜ artikliga 56, nagu seda on tõlgendatud 23. mai 2000. aasta otsuses kohtuasjas C-58/99: komisjon
vs.
Itaalia, . aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-503/99 ja C-483/99: komisjon
vs.
Belgia ja komisjon
vs.
Prantsusmaa, ning . aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-98/01 ja C-463/00: komisjon
vs.
Ühendkuningriik ja komisjon
vs.
Hispaania, on kooskõlas tsiviilkoodeksi artikkel 2449 koosmõjus . aasta dekreetseaduse nr 332, nüüd . aasta seaduse nr 474, artikliga 4, kui sellele viitab aktsiaseltsis seadusjärgse kontrolli kaotanud avalik-õiguslik isik, kes säilitab siiski olulise osaluse (käesoleval juhul 33,4%), olles aktsiatest suhtelise enamuse omanik, ja saab seetõttu ka ebaproportsionaalselt suure kontrolliõiguse?
3.
Kas EÜ artikliga 56, nagu seda on tõlgendatud 23. mai 2000. aasta otsuses kohtuasjas C-58/99: komisjon
vs.
Itaalia, . aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-503/99 ja C-483/99: komisjon
vs.
Belgia ja komisjon
vs.
Prantsusmaa, ning . aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-98/01 ja C-463/00: komisjon
vs.
Ühendkuningriik ja komisjon
vs.
Hispaania, on kooskõlas tsiviilseadustiku artikkel 2449 arvestades, et seda kohaldades tekib vastuolu teise siseriikliku õiguse sättega (eelkõige . aasta dekreetseaduse nr 332, nüüd . aasta seaduse nr 474, artikli 2 lõike 1 punktiga d), mis ise on EÜ artikliga 56 kooskõlas ja seega kordab eespool viidatud Euroopa Kohtu otsustes kehtestatud printsiipe eriõiguste kasutamise ja kohaldamise tingimuste osas?”
Euroopa Kohtu 18. jaanuari 2005. aasta määrusega liideti kohtuasjad C-463/04 ja C-464/04 kirjalikuks ja suuliseks menetlemiseks ja kohtuotsuse tegemiseks.
Eelotsuse küsimused
Kõigepealt tuleb sedastada, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimused tuginevad eeldusele, et tsiviilseadustiku artikkel 2449 kuulub küll selles seadustikus sisalduva üldise äriühinguõiguse raamesse, kuid teeb sellest üldisest äriühinguõigusest erandi, kuna üldises äriühinguõiguses ei esine identset eeskirja, mis kehtiks kõigile, eelkõige eraõiguslikele aktsionäridele. Euroopa Kohus peab andma palutud tõlgenduse sellest eeldusest lähtuvalt.
Nende küsimustega, mida tuleb uurida koos, soovib siseriiklik kohus sisuliselt teada, kas EÜ artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm nagu tsiviilseadustiku artikkel 2449, mille kohaselt võib aktsiaseltsi põhikiri anda riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus selle äriühingu kapitalis, õiguse nimetada otse ametisse üks või enam juhatuse liiget, kui see õigusnorm üksi või nagu põhikohtuasjas koostoimes mõne muu sättega – nagu seaduse nr 474/1994 artikkel 4, mille kohaselt on riigil või avalik-õiguslikul isikul õigus osaleda mitte tema poolt otse ametisse nimetatud juhatuse liikmete nimekirja hääletamisel – annab sellele riigile või avalik-õiguslikule isikule ebaproportsionaalselt suure kontrolliõiguse, võrreldes tema osalusega nimetatud äriühingu kapitalis.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt keelab EÜ artikli 56 lõige 1 üldiselt kapitali liikumise piirangud liikmesriikide vahel (vt eelkõige 28. septembri 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades
C-282/04 ja C-283/04: komisjon
vs.
Madalmaad, EKL 2006, lk I-9141
, punkt 18 ja selles viidatud kohtupraktika, ning . aasta otsus kohtuasjas
C-112/05: komisjon
vs.
Saksamaa, EKL 2007, lk I-8995
, punkt 17).
Kuna asutamislepingus ei ole määratletud mõistet „kapitali liikumine” EÜ artikli 56 lõike 1 tähenduses, on Euroopa Kohus eelnevalt omistanud nõukogu 24. juuni 1988. aasta direktiivile 88/361/EMÜ asutamislepingu artikli 67 [Amsterdami lepinguga tühistatud säte] rakendamise kohta (
EÜT L 178, lk 5
; ELT eriväljaanne 10/01, lk 10) lisatud nomenklatuurile indikatiivse tähenduse. Seega on kapitali liikumiseks EÜ artikli 56 lõike 1 tähenduses eelkõige otseinvesteeringud, ja nagu nähtub ka sellest nomenklatuurist ning sellega kaasnevatest selgitavatest märkustest, nimelt mis tahes liiki investeeringud, mida teevad füüsilised või juriidilised isikud ja mille eesmärk on luua või säilitada püsivad ja otsesed sidemed kapitali paigutava isiku ja sellise ettevõtja vahel, kelle käsutusse kapital majandustegevuseks antakse. Kui tegemist on osalemisega uutes või olemasolevates ettevõtjates, siis nagu kinnitavad ka selgitavad märkused, eeldab püsivate majandussidemete loomise või säilitamise eesmärk seda, et aktsionärile kuuluvad aktsiad annavad talle kooskõlas aktsiaseltse käsitlevate siseriiklike õigusaktidega või muudel alustel õiguse reaalselt osa võtta äriühingu juhtimisest või selle kontrollimisest (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 18 ja selles viidatud kohtupraktika).
Selle investeerimisvormi osas täpsustas Euroopa Kohus, et „piirangutena” EÜ artikli 56 lõike 1 tähenduses võib käsitelda siseriiklikke meetmeid, mis võivad takistada või piirata nendes ettevõtjates aktsiate omandamist või mis võivad pärssida teiste liikmesriikide investorite investeeringuid selliste ettevõtjate aktsiakapitali (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 19 ja selles viidatud kohtupraktika).
Tuleb sedastada, et selline siseriiklik õigusnorm nagu tsiviilseadustiku artikkel 2449 kujutab endast niisugust piirangut.
Kõnealune artikkel võimaldab avalik-õiguslikel aktsionäridel kasutada võimalust osaleda aktsiaseltsi juhatuse tegevuses rohkem, kui nad aktsionäridena oleks tavapäraselt saanud osaleda (vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 62).
Seega kehtestatakse neile avalik-õiguslikele aktsionäridele meede, mis annab neile võimaluse mõjutada äriühingut rohkem, kui nende investeering seda lubaks. Järelikult võib teiste aktsionäride mõju nende investeeringuga võrreldes olla väiksem (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 64).
Eeskätt tuleb märkida, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et tsiviilseadustiku artikkel 2449 ei näe ette mingit piirangut juhatuse liikmete arvule, keda võib ametisse nimetada riik või avalik-õiguslik isik, kellel on aktsiaseltsis osalus.
Mis puudutab AEM-i, siis ei oma mingit tähtsust asjaolu, et Comune di Milanol on selle sätte alusel õigus nimetada otse ametisse juhatuse liikmeid üksnes proportsionaalselt tema oma osalusega äriühingu kapitalis ja selle ülemmäär on veerand juhatuse liikmetest.
Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus õigustatult märgib, lisandub see õigus juhatuse liikmeid otse ametisse nimetada Comune di Milano õigusele vastavalt seaduse nr 474/1994 artiklile 4 osaleda normaalselt nende juhatuse liikmete nimekirja hääletamisel, keda tema otse ametisse ei nimeta, nii et tal võib olla juhatuses absoluutne enamus, ja seda isegi siis, kui ta kontrollib kapitalist üksnes suhtelist enamust, nimelt 33,4%.
Vaatamata asjaolule, et Comune di Milanole antud õigus otse ametisse nimetada juhatuse liikmeid on proportsionaalne tema osalusega AEM kapitalis ja et nii võib ta ametisse nimetada üksnes kuni veerandi juhatuse liikmetest, annab seega tsiviilseadustiku artikkel 2449 koostoimes seaduse nr 474/1994 artikliga 4 sellele omavalitsusele võimaluse võtta kõnealuse juhatuse tegevusest rohkem osa, kui tema aktsionäri staatus muidu lubaks.
Andes avalik-õiguslikele aktsionäridele vahendi, mis võimaldab neil piirata teiste aktsionäride õigust osaleda äriühingus, et luua või säilitada püsivad ja otsesed majandussidemed, mis annaksid aktsionärile õiguse reaalselt osa võtta äriühingu juhtimisest või selle kontrollimisest, võivad sellised õigusnormid, nagu põhikohtuasjas käsitlusel, pärssida teiste liikmesriikide otseste investeeringute tegijate tahet investeerida selle äriühingu kapitali (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 66).
Kapitali vaba liikumise piirangu olemasolu ei sea kahtluse alla Comune di Milano ja Itaalia valitsuse argumente, mille kohaselt esiteks ei asu tsiviilseadustiku artikkel 2449 üldise äriühinguõiguse raamistikus, ja teiseks andis AEM aktsionäride üldkoosolek vabatahtlikult ja seda üldist äriühinguõigust kohaldades omavalitsusele õiguse nimetada otse ametisse juhatuse liikmeid.
Tegelikult tuleb esiteks märkida, et tsiviilseadustiku artikliga 2449 saab üksnes riigile ja avalik-õiguslikele isikutele, kellel on osalus aktsiaseltsis, anda selle aktsiaseltsi põhikirjas õiguse nimetada otse ametisse üks või enam juhatuse liiget. Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus, nagu märgiti käesoleva kohtuotsuse punktis 17, tugineb eeldusele, et tsiviilseadustiku artiklis 2449 esitatud norm teeb erandi üldisest äriühinguõigusest, siis ei ole vaja uurida oletust, kus selles õiguses antakse igale aktsionärile, eeskätt eraõiguslikele aktsionäridele, identne võimalus nimetada ametisse juhatuse liikmeid.
Pelk asjaolu, et siseriiklik seadusandja lisas aktsiaseltse reguleerivasse tsiviilseadustikku meetme, millega antakse eriõigus üksnes riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus sellises aktsiaseltsis, ei saa seda meedet veel välja jätta EÜ artikli 56 kohaldamisalast.
Teiseks, isegi kui tsiviilseadustiku artikkel 2449 ei anna seda ametisse nimetamise õigust otse riigile või avalik-õiguslikule isikule, vaid selle õiguse kasutamiseks on vaja vastava äriühingu aktsionäride üldkoosoleku otsust vastavalt seaduses sätestatud mehhanismile, millega kujundatakse äriühingu tahet, siis ei võta see asjaolu veel asjaomastelt õigusnormidelt nende piiravat laadi.
Jättes kõrvale küsimuse, kas avalik-õiguslikul aktsionäril endal on piisav enamus, et vastava äriühingu põhikirja lisada oma õigus nimetada otse ametisse juhatuse liikmeid, või kas ta saab, nagu näib olevat põhikohtuasjas, selle põhikirjamuudatuse teha üksnes kooskõlas teiste aktsionäridega, tuleb sedastada, et nimelt põhikohtuasjas käsitletud õigusnormide tõttu, mis teevad erandi üldisesse äriühinguõigusesse, võib avalik-õiguslik aktsionär erinevalt eraõiguslikust aktsionärist endale kehtestada õiguse osaleda juhatuse tegevuses rohkem kui tema aktsionäri staatus muidu lubaks.
Kuigi selline ametisse nimetamise õigus ei ole põhikirja kantuna kõigutamatu, kuna põhimõtteliselt võib seda põhikirja hilisema ülevaatamise käigus muuta, on sellel õigusel siiski suhteliselt kõrge kaitse. Tegelikult võib avalik-õiguslik aktsionär saada kasu aktsiaseltsi põhikirja jätkuvuse garantiist, kuna selle muutmiseks on üldiselt vaja aktsionäride kvalifitseeritud enamust. Seega, isegi kui avalik-õiguslikul aktsionäril endal või kooskõlas teiste aktsionäridega ei ole hiljem enam vajalikku enamust, et talle omistada õigust nimetada otse ametisse juhatuse liikmeid, eeskätt kuna ta on vahepealsel ajal vähendanud oma osalust nimetatud äriühingu kapitalis, võib ta sellegipoolest endiselt niisugust õigust edasi kasutada.
Investor saab olla kindel aktsiaseltsi juhatuse liikmete otsese ametisse nimetamise õiguse kaotamises üksnes siis, kui tema tehtud investeering on nii suur, et ta saab sellega vajaliku enamuse äriühingu põhikirja muutmiseks, see aga võib tähendada tunduvalt suuremat investeeringut sellest, mis olukorras, kui põhikirjas niisuguse ametisse nimetamise õigus puudub, võimaldaks tal nimetatud äriühingus osaleda eesmärgiga luua või säilitada püsivad ja otsesed majandussidemed, mis annaksid aktsionärile õiguse reaalselt osa võtta äriühingu juhtimisest või selle kontrollimisest.
Sellega seoses tuleb märkida, et AEM puhul on vastavalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu järeldustele, mida see äriühing kohtuistungil oma märkustega kinnitas, investoril võimatu tühistada Comune di Milanole antud otse ametisse nimetamise õigust nii kaua, kui see omavalitsus säilitab oma 33,4% suuruse osaluse AEM-is.
Seega, kuigi formaalselt kehtestab AEM aktsionäride üldkoosolek selle ametisse nimetamise õiguse, tuleb seda otsust eelotsusetaotluse esitanud kohtus käsitletud menetluse asjaoludel lugeda pelgaks instrumendiks, mida Comune di Milano sai kasutada üksnes tänu põhikohtuasjas käsitletud õigusnormide olemasolule.
Siiski võib kapitali vaba liikumist siseriiklike meetmetega piirata põhjustel, mis on nimetatud EÜ artiklis 58, või üldisest huvist tulenevatel ülekaalukatel põhjustel, kui ei leidu ühenduse ühtlustamisnormi, mis näeks nende huvide kaitseks ette vajalikud meetmed (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 72 ja selles viidatud kohtupraktika).
Ühenduse poolt sellise ühtlustamise puudumisel kuulub põhimõtteliselt liikmesriikide pädevusse otsustada, millisel tasemel nad niisuguseid õigustatud huve kaitsevad ning kuidas nad selle taseme saavutavad. Nad võivad aga tegutseda vaid asutamislepinguga etteantud piirides, arvestades eelkõige proportsionaalsuse põhimõtet, mis nõuab, et võetavad meetmed oleksid taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega läheks kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon
vs.
Saksamaa, punkt 73 ja selles viidatud kohtupraktika).
Sellega seoses tuleb eeskätt meenutada, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt ei saa eitada probleemküsimuste olemasolu, mis võivad olenevalt olukorrast õigustada seda, et liikmesriigid säilitavad teatud mõju algselt riigi osalusega ettevõtjate üle, mis hiljem erastati, kui need ettevõtjad tegutsevad üldistes huvides osutatud teenuste või strateegiliste teenuste sektoris (13. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas
C-463/00: komisjon
vs.
Hispaania, EKL 2003, lk I-4581
, punkt 66 ja selles viidatud kohtupraktika).
Siiski tuleb sedastada, et nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, ei sea tsiviilseadustiku artikkel 2449 ühtegi tingimust sellele, et lisada aktsiaseltsi põhikirja riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus selles äriühingus, õigus nimetada otse ametisse üks või enam juhatuse liiget, nii et seda sätet ei saa lugeda õigustatuks.
Arvestades kõiki eelnevaid kaalutlusi, tuleb esitatud küsimustele vastata, et EÜ artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm, nagu tsiviilseadustiku artikkel 2449, mille kohaselt võib aktsiaseltsi põhikiri anda riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus selle äriühingu kapitalis, õiguse nimetada otse ametisse üks või enam juhatuse liiget, kui see õigusnorm üksi või nagu põhikohtuasjas koostoimes mõne muu sättega, nagu seaduse nr 474/1994 artikkel 4, mille kohaselt on riigil või avalik-õiguslikul isikul õigus osaleda tema poolt otse ametisse nimetamata juhatuse liikmete nimekirja hääletamisel, annab sellele riigile või avalik-õiguslikule isikule ebaproportsionaalselt suure kontrolliõiguse, võrreldes tema osalusega nimetatud äriühingu kapitalis.
Kohtukulud
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:

EÜ artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm, nagu Itaalia tsiviilseadustiku artikkel 2449, mille kohaselt võib aktsiaseltsi põhikiri anda riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus selle äriühingu kapitalis, õiguse nimetada otse ametisse üks või enam juhatuse liiget, kui see õigusnorm üksi või nagu põhikohtuasjas koostoimes mõne muu sättega, nagu 31. mai 1994. aasta dekreetseaduse nr 332, muudetuna . aasta seaduse nr 474, muudetud . aasta seadusega nr 350, artikkel 4, mille kohaselt on riigil või avalik-õiguslikul isikul õigus osaleda tema poolt otse ametisse nimetamata juhatuse liikmete nimekirja hääletamisel, annab sellele riigile või avalik-õiguslikule isikule ebaproportsionaalselt suure kontrolliõiguse, võrreldes tema osalusega nimetatud äriühingu kapitalis.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.