CELEX: 61994TJ0226
Suspension af interventionsopkøb af smør
Erstatningskrav

Dommens præmisser
Retsregler
1 Ifoelge artikel 6, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den faelles markedsordning for maelk og mejeriprodukter (EFT 1968 I, s. 169) er de af medlemsstaterne udpegede interventionsorganer forpligtet til at opkoebe alle de maengder smoer, de faar tilbudt.
2 Ifoelge artikel 1 i Raadets forordning (EOEF) nr. 777/87 af 16. marts 1987 om aendring af interventionsopkoebsordningen for smoer og skummetmaelkspulver (EFT L 78, s. 10, herefter "forordning nr. 777/87") kan denne ordning suspenderes, naar de maengder, der tilbydes til intervention, overstiger 180 000 tons (stk. 1), og erstattes af en ordning, hvor opkoebet sker ved licitation [stk. 3, litra a)], for hvilken de naermere regler er indeholdt i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1589/87 af 5. juni 1987 om interventionsorganernes opkoeb af smoer ved licitation (EFT L 146, s. 27, herefter "forordning nr. 1589/87").
3 Ifoelge artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 777/87, som aendret ved Raadets forordning (EOEF) nr. 3577/90 af 4. december 1990 om overgangsforanstaltninger inden for landbrugssektoren og om de noedvendige tilpasninger som foelge af Tysklands forening (EFT L 353, s. 23, bilag VI, punkt VII, nr. 2), skal den loebende interventionsordning dog genoptages, hvis markedsprisen paa smoer falder til et niveau, som udgoer 92% eller derunder af interventionsprisen inden for en repraesentativ periode. Hvis de samlede lagre af smoer overstiger 275 000 tons, skal opkoebene dog kun genoptages, saafremt markedsprisen udgoer 90% eller derunder af interventionsprisen.
4 Ifoelge artikel 1 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1547/87 af 3. juni 1987 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 777/87 for saa vidt angaar interventionsopkoeb af smoer (EFT L 144, s. 12, herefter "forordning nr. 1547/87") udgoer den repraesentative periode to sammenhaengende uger.
5 Da Kommissionen fandt, at betingelsen i artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 777/87 var opfyldt, vedtog den den 25. juni 1987 forordning (EOEF) nr. 1772/87 om suspension af interventionsopkoebene af smoer (EFT L 167, s. 47, herefter "forordning nr. 1772/87").
Sagens faktiske omstaendigheder
6 I perioden mellem den 11. januar og 26. februar 1991, mens forordning nr. 1772/87 var i kraft, tilboed sagsoegeren den 11. og 22. januar samt den 6., 8., 12., 22. og 26. februar 1991 det franske interventionsorgan at opkoebe nogle partier smoer paa i alt 1 968 000 kg, som sagsoegeren oenskede at saelge til interventionsprisen.
7 Ved skrivelser af 17. januar og 1. februar 1991 underrettede interventionsorganet sagsoegeren om, at det ikke kunne tage disse tilbud om opkoeb af smoer i betragtning, da den loebende interventionsordning var suspenderet og afloest af den loebende interventionsordning, som var indfoert ved forordning nr. 1589/87.
8 Sagsoegeren affandt sig herefter med at saelge en stor del af de maengder, som selskabet havde tilbudt, inden for rammerne af en raekke licitationsprocedurer.
Retsforhandlinger og parternes paastande
9 Ved staevning indleveret til Rettens Justitskontor den 9. juni 1994 har sagsoegeren anlagt naervaerende sag.
10 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten (Femte Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisoptagelse. Retten har dog som led i sagens tilrettelaeggelse opfordret Kommissionen til at fremlaegge visse dokumenter og at besvare to skriftlige spoergsmaal.
11 Den mundtlige forhandling fandt sted den 28. marts 1996, hvorunder parternes repraesentanter afgav deres mundtlige indlaeg og besvarede de af Retten stillede spoergsmaal.
12 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande:
° Det fastslaas, at Kommissionen er ansvarlig for den skade, sagsoegeren har lidt som foelge af, at forordning nr. 1772/87 blev retsstridigt anvendt i Frankrig i perioden mellem den 11. januar og den 26. februar 1991.
° Kommissionen tilpligtes at betale sagsoegeren et beloeb paa 5 000 000 FF med renter.
° Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
13 Kommissionen har nedlagt foelgende paastande:
° Frifindelse.
° Sagsoegeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
14 I duplikken har Kommissionen nedlagt paastand om, at Retten fastslaar, at visse interne arbejdsdokumenter, som sagsoegeren har fremlagt i bilaget til sin replik, ikke kan goeres til genstand for behandling under sagen paa grund af deres fortrolige karakter.
15 Kommissionen erklaerede under den mundtlige forhandling, at den frafalder sin indsigelse om, at disse dokumenter ikke kan goeres til genstand for behandling under sagen.
Erstatningspaastanden
Sagens eneste anbringende om tilsidesaettelse af artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 1547/87 og artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 777/87
Parternes argumenter
16 Sagsoegeren har i det vaesentlige gjort gaeldende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 1547/87 samt artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 777/87 ved ikke at genoptage de loebende interventionsopkoeb, selv om markedspriserne for smoer i perioden mellem uge 52 i 1990 og uge 9 i 1991 udgjorde 92% eller derunder af interventionsprisen.
17 Heroverfor har Kommissionen indvendt, at betingelserne for at anvende den loebende interventionsordning ikke var opfyldt, da smoerprisen paa det franske marked paa et tidspunkt udgjorde 92,01% af interventionsprisen og foelgelig laa over 92%, men paa et andet tidspunkt laa under 92, men over 90% i en periode, hvor lagrene af smoer oversteg 275 000 tons.
° Spoergsmaalet om markedsprisens noejagtige procentvise andel
18 Sagsoegeren har henvist til, at de procentsatser, som er angivet i forordning nr. 1547/87, er hele tal, hvorimod tallene ifoelge Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3578/88 af 17. november 1988 om gennemfoerelsesbestemmelser for ordningen med automatisk afvikling af negative monetaere udligningsbeloeb (EFT L 312, s. 16) skal vaere med seks decimaler. Heraf har sagsoegeren modsaetningsvis udledt, at Kommissionen ikke var berettiget til at angive procentsatsen med en praecisionsgrad paa to decimaler. Sagsoegeren anfoerer endvidere, at de tal, der er angivet i den af Kommissionen udfaerdigede tabel, som indeholder en oversigt over de gaeldende smoerpriser i medlemsstaterne, alle er angivet med én decimal. Hvis Kommissionen i den foreliggende sag havde angivet tallet i en procentsats, der var rundet op eller ned til det naermeste hele tal, eller udtrykt med én decimal, ville betingelserne for at genoptage den loebende interventionsordning have vaeret opfyldt.
19 Kommissionen har afvist den argumentation, sagsoegeren har fremfoert med stoette i en forordning paa valutaomraadet, hvor de paagaeldende satser og koefficienter normalt udtrykkes i seks decimaler, og gjort gaeldende, at de saerlige forhold paa valutaomraadet ikke kan sammenlignes med forholdene paa landbrugsomraadet. Kommissionen har herved henvist dels til Raadets forordning (EOEF) nr. 1180/90 af 7. maj 1990 om fastsaettelse for mejeriaaret 1990/91 af indikativprisen for maelk og interventionspriserne for smoer og skummetmaelkspulver samt for ostesorterne Grana Padano og Parmigiano Reggiano (EFT L 119, s. 23), dels henvist til Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1552/90 af 8. juni 1990 om bestemmelse af de priser og beloeb, der fastsaettes i ecu for maelk og mejeriprodukter, og som nedsaettes som foelge af den monetaere justering den 5. januar 1990 (EFT L 146, s. 14), og fastslaaet, at Raadet normalt angiver interventionsprisen i ecu med en praecisionsgrad i hundrededele. Ud fra en logisk betragtning boer der anvendes samme praecisionsgrad ved fastsaettelse af markedsprisen. Saafremt man imidlertid fulgte sagsoegerens opfattelse, ville det vaere umuligt at fastsaette markedsprisen med en praecisionsgrad i hundrededele af en ecu, da summen af de beloeb, som svarer til en procentsats rundet op eller ned til det naermeste hele tal, vil repraesentere et udsving paa ca. 3 ECU.
° Beregningen af de fysiske lagre
20 Sagsoegeren har bestridt den maade, hvorpaa Kommissionen har beregnet de fysiske lagre af smoer. Ifoelge sagsoegeren omfatter begrebet "interventionsorganernes fysiske lagre af smoer" i artikel 1, stk. 4, andet afsnit, i forordning nr. 777/87 ikke de maengder smoer, som accepteres inden for rammerne af licitationer, men som ikke fysisk befinder sig paa lager. Under henvisning til de lageroplysninger, medlemsstaterne meddeler i medfoer af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 210/69 af 31. januar 1969 om medlemsstaternes og Kommissionens gensidige meddelelser inden for sektoren for maelk og mejeriprodukter (EFT 1969 I, s. 25, herefter "forordning nr. 210/69") anfoerer sagsoegeren, at de lagre, der skulle tages hensyn til, foerst i slutningen af februar 1991 naaede op paa den maksimale maengde paa 275 000 tons. Foelgelig burde Kommissionen have genindfoert den loebende interventionsordning paa et tidligere tidspunkt.
21 Endvidere har sagsoegerne kritiseret Kommissionen for, at den ved beregningen af lagrene har medtaget de smoermaengder, som blev udliciteret efter den for beregningen gaeldende referenceperiode. Navnlig har Kommissionen medtaget 21 332 tons smoer, som blev udliciteret den 14. februar 1991, i beregningen af de fysiske lagre for ugen mellem den 4. og 10. februar 1991.
22 Kommissionen har gjort gaeldende, at den har beregnet smoerlagrene paa grundlag af de fysiske lagres stoerrelse ved udgangen af hver maaned efter de tal herfor, som medlemsstaterne giver meddelelse om, forhoejet med de maengder, der accepteres i mellemtiden inden for rammerne af licitationerne i overensstemmelse med forvaltningskomitéproceduren, med fradrag af de maengder, som udtages af lagrene.
Rettens bemaerkninger
23 Spoergsmaalet om, hvorvidt Kommissionen har handlet i overensstemmelse med forordning nr. 1547/87 og forordning nr. 777/87 afhaenger dels af den praecisionsgrad, hvormed den procentsats, som markedsprisen paa smoer udgoer i forhold til interventionsprisen, skal angives, dels af de naermere regler for beregningen af interventionsorganernes fysiske lagre af smoer.
° Praecisionsgraden i markedsprisens procentvise andel
24 Retten maa for det foerste fastslaa, at de procentsatser, der anvendes som referencer, saavel efter forordning nr. 777/87 om aendring af interventionsopkoebsordningen for smoer som efter forordning nr. 1547/87 om gennemfoerelsesbestemmelser til forordning nr. 777/87, afrundes til det naermeste hele tal, og at der ikke saerskilt angives nogen praecisionsgrad for de beregnede procentsatser.
25 Endvidere bemaerkes dels, at forordning nr. 1180/90 om fastsaettelse af interventionsprisen paa smoer for mejeriaaret 1990/91 fastsaetter prisen i ecu med angivelse af to decimaler, dels at Kommissionen ifoelge artikel 4 i forordning nr. 1547/87 skal sammenligne markedsprisen med interventionsprisen for at kunne fastslaa, hvor stor en procentvis andel den foerste pris udgoer af den anden.
26 Efter Rettens opfattelse kan der kun foretages en gyldig sammenligning mellem disse to priser, saafremt de udtrykkes med den samme praecisionsgrad. Som Kommissionen imidlertid med rette har gjort gaeldende, udgoer udsvinget i de beloeb, der svarer til den procentsats, som er naevnt i den paagaeldende forordning, afrundet til naermeste hele tal, ca. 3 ECU.
27 Hvad angaar den af sagsoegeren fremlagte tabel bemaerkes, at de heri indeholdte tal vel kun er angivet med én decimal, men at denne tabel, som anfoert af Kommissionen under den mundtlige forhandling, udelukkende har karakter af et internt dokument, hvis formaal ikke kraever, at beloebet angives med to decimaler.
28 Hvad endelig angaar det argument, som sagsoegeren har stoettet paa en forordning inden for valutaomraadet, maa Retten fastslaa, at dette argument er uden betydning, da en forordning paa valutaomraadet er irrelevant for de priser, institutionerne fastsaetter inden for landbrugsomraadet.
29 Under hensyn til det anfoerte maa Retten konkludere, at Kommissionen med foeje har beregnet forholdet mellem markedsprisen og interventionsprisen med en praecisionsgrad paa to decimaler.
° Beregningen af de fysiske lagre
30 Retten skal for det foerste konstatere, at de naermere regler for beregningen af de fysiske lagre ikke er angivet i de gaeldende bestemmelser.
31 Endvidere bemaerkes, at hvis Kommissionen alene skulle henholde sig til de lageroplysninger, som medlemsstaterne i henhold til forordning nr. 210/69 afgiver to gange om maaneden for de foregaaende fjorten dage, kunne Kommissionen ikke sammenholde det niveau for markedsprisen, som den er forpligtet til at konstatere hver uge i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1547/87, og den fastsatte graense for de fysiske lagre. En korrekt beregning af lagrene forudsaetter nemlig, at der foretages en ugentlig ajourfoering af de oplysninger herom, der meddeles af medlemsstaterne. Retten finder, at en foranstaltning af den karakter, som Kommissionen har bragt i anvendelse, og som bestaar i at forhoeje maengden af de fysiske lagre, der fremgaar af de oplysninger, som er meddelt af medlemsstaterne, med de maengder, der i mellemtiden er accepteret inden for rammerne af licitationer i overensstemmelse med forvaltningskomitéproceduren, med fradrag af de maengder, som er udtaget af lagrene, er en egnet foranstaltning til korrekt at beregne de fysiske lagre.
32 Retten er af den opfattelse, at udtrykket "interventionsorganernes fysiske lagre af smoer" i artikel 1, stk. 4, andet afsnit, i forordning nr. 777/87 ikke goer det udelukket at tage hensyn til de maengder smoer, der er udliciteret, men endnu ikke leveret paa lager, da, som Kommissionen har gjort gaeldende under den mundtlige forhandling, det formaal, der bestaar i at aflaste markedet for smoer med henblik paa at fremkalde en prisforhoejelse, opfyldes, naar interventionsorganerne opkoeber overskudsmaengder. Endvidere maa det konstateres, at det ikke efter denne bestemmelses ordlyd er udelukket, at tredjemand raader over de erhvervede maengder. Som foelge heraf finder Retten ikke, at Kommissionen har begaaet en fejl ved i beregningen af de fysiske lagre at medtage de maengder smoer, som interventionsorganerne har erhvervet inden for rammerne af licitationer, uanset om de er opmagasineret paa disse organers lagre eller ej.
33 Retten finder, at de fejl i Kommissionens beregninger, som sagsoegeren har fremhaevet (jf. ovenfor i praemis 21), er uden betydning for den omstaendighed, at de fysiske lagre ° efter en ajourfoering som naevnt i det foregaaende ° oversteg 275 000 tons inden for hele den periode, hvor markedsprisen udgjorde 92% eller derunder af interventionsprisen. Under disse forhold kan Kommissionen ikke med rette bebrejdes at have fulgt en fejlagtig eller retsstridig adfaerd, da betingelserne i artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 777/87 og i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 1547/87 for at genoptage interventionsopkoebene, saaledes som fastsat i artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 804/68, ikke paa noget tidspunkt var opfyldt inden for den omtvistede periode.
34 Retten er derfor af den opfattelse, at Kommissionen ikke har tilsidesat de omhandlede bestemmelser.
35 Foelgelig maa anbringendet forkastes.
Tabet
Parternes argumenter
36 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at selskabet har lidt foelgende tab som foelge af, at Kommissionen har tilsidesat forordning nr. 1547/87:
° Et tab af fortjeneste paa 3 881 482,20 FF svarende til forskellen mellem interventionsprisen og den pris, der er betalt inden for rammerne af licitationerne.
° 59 515 FF i kapitaludgifter som foelge af tabt fortjeneste samt udgifter til oplagring af smoer som foelge af, at salgene ved licitation finder sted to gange maanedligt og ikke dagligt, saaledes som det er fastsat i henhold til den loebende interventionsordning.
° Tabt fortjeneste som foelge af, at det var umuligt inden for rammerne af licitationerne at saelge alle de maengder smoer, der blev tilbudt til intervention, saaledes som det er muligt efter den loebende interventionsordning.
37 Efter sagsoegerens opfattelse er der indtraadt et reelt, sikkert og alvorligt tab, som overstiger de normale oekonomiske risici, der er forbundet med virksomhed inden for den paagaeldende sektor. Kommissionen har ved at opretholde forordning nr. 1772/87 inden for den omtvistede periode tilsidesat sagsoegerens velerhvervede rettigheder som foelge af forordning nr. 777/87 samt princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
38 Kommissionen har gjort gaeldende, at den strikte har overholdt de gaeldende regler, hvorfor den har paastaaet sig frifundet for erstatningskravet. Subsidiaert anfoerer Kommissionen, at erstatningskravet som helhed ikke har tilstraekkeligt grundlag. Sagsoegeren har navnlig ikke godtgjort, at de partier smoer, selskabet solgte paa markedet inden for den omtvistede periode og ikke inden for rammerne af licitationsproceduren, opfyldte betingelserne for et interventionsopkoeb, ligesom Kommissionen ytrer tvivl om den opgoerelse af kapitaludgifter og udgifter til oplagring, der udgoer det andet led af det paastaaede tab.
Rettens bemaerkninger
39 Ifoelge fast retspraksis ifalder Faellesskabet kun erstatningsansvar, saafremt den adfaerd, institutionerne bebrejdes, er retsstridig, saafremt der er indtraadt et tab, og saafremt der er godtgjort at vaere aarsagsforbindelse mellem adfaerden og det paastaaede tab (Domstolens dom af 17.12.1981, forenede sager 197/80, 198/80, 199/80, 200/80, 243/80, 245/80 og 247/80, Ludwigshafener Walzmuehle Erling m.fl. mod Raadet og Kommissionen, Sml. s. 3211, praemis 18, og de heri naevnte domme, samt dom af 29.4.1993, sag C-182/91, Forafrique Burkinabe mod Kommissionen, Sml. I, s. 2161, praemis 21; Rettens dom af 18.9.1995, sag T-168/94, Blackspur DIY m.fl. mod Raadet og Kommissionen, Sml. II, s. 2627, praemis 38, og af 13.12.1995, forenede sager T-481/93 og T-484/93, Vereniging van Exporteurs in Levende Varkens m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2941, praemis 80).
40 Da Retten ikke finder, at der er sket nogen tilsidesaettelse af de i sagen gaeldende bestemmelser, har sagsoegeren ikke godtgjort, at Kommissionen har udvist en retsstridig adfaerd.
41 Foelgelig maa erstatningspaastanden forkastes.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
42 Ifoelge procesreglementets artikel 87, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom. Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor paalaegges at betale sine egne samt Kommissionens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Femte Afdeling)
1) Kommissionen frifindes.
2) Sagsoegeren betaler sagens omkostninger.