CELEX: 62004CJ0394
Hatodik HÉA-irányelv
13. cikk A. rész (1) bekezdés b) pont
Adómentesség
Kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódó tevékenységek
Telefon biztosítására, illetve televíziókészülék bérbeadására vonatkozó szolgáltatások nyújtása kórházban gyógykezelt személyek részére
Ágy és étkezés biztosítása e személyek kísérői részére

1       Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmek a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös
hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv
(HL L 145., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o., a továbbiakban: a hatodik irányelv) és különösen
annak 3. cikke A. része (1) bekezdése b) pontjának az értelmezésére vonatkoznak.
2       A kérelmeket a kórházi és egészségügyi ellátás nyújtásával foglalkozó magánjogi jogi személy, a Diagnostiko Kai Therapeftiko
Kentro Athinon – Ygeia AE (a továbbiakban: Ygeia) és az Ypourgos Oikonomikon (pénzügyminisztérium) között a Dimosia Oikonomiki
Ypiresia Forologias Anonymon Emborikon Etairion Athinon (a részvénytársaságok adóügyeiben eljáró athéni adóhivatal) azon határozata
tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelyben ez utóbbi elutasította a telefon, illetve televíziókészülék
kórházban gyógykezelt személyek részére történő biztosítására, illetve bérbeadására, valamint ágy, illetve étkezés e személyek
kísérői részére történő biztosítására irányuló szolgáltatások nyújtásának mint a kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan
kapcsolódó tevékenységeknek a hozzáadottérték-adó (a továbbiakban: HÉA) alóli mentesítését.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
3       A hatodik irányelv 13. cikke A. részének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)      Az egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az általuk meghatározott feltételek mellett a tagállamok mentesítik az adó
alól a következőket, annak érdekében, hogy biztosítsák az ilyen mentességek megfelelő és egyértelmű alkalmazását, valamint,
hogy megakadályozzák az adókijátszásokat, az adókikerüléseket és az esetleges visszaéléseket:
[…]
b)      a kórházi és orvosi gyógykezelés, valamint az ehhez szorosan kapcsolódó olyan tevékenységek, amelyeket közintézmények, avagy
az ilyen közintézményekkel szociális tekintetben összehasonlítható feltételek mellett működő intézmények, kórházak, rendelőintézetek,
egészségügyi ellátási és diagnosztikai központok és egyéb hasonló jellegű hivatalosan elismert intézmények végeznek.”
4       Az irányelv 13. cikke A. része (2) bekezdésének b) pontja szerint:
„b)      az (1) bekezdés b), g), h), i), l), m) és n) pontjában előírt adómentesség nem vonatkozik a szolgáltatásnyújtásra és a termékértékesítésre,
amennyiben az:
–       nem elengedhetetlen az adómentes tevékenységekhez,
–       alapvetően arra szolgál, hogy az intézmények számára kiegészítő bevételeket szerezzen azon tevékenységeken keresztül, amelyek
közvetlenül versenyeznek a hozzáadottérték-adó megfizetésére kötelezett üzleti vállalkozások tevékenységeivel.”

A nemzeti szabályozás
5       A hozzáadottérték-adó végrehajtásáról és egyéb rendelkezésekről szóló 1642/1986. sz. törvény (FEK A’ 125) 18. cikke (1) bekezdésének
d) pontja ekként rendelkezik:
„Mentes az adó alól:
[…]
d)      a törvényben foglaltaknak megfelelő személyek által nyújtott kórházi és orvosi gyógykezelés, valamint az ahhoz szorosan kapcsolódó
termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás. E szolgáltatások közé tartoznak a gyógyfürdőt üzemeltető és termálvizet hasznosító
intézmények által nyújtott szolgáltatások.”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
6       Az Ygeia az 1992. és 1993. évi adózási időszakra vonatkozó számviteli nyilvántartásainak ellenőrzését követően a Dimosia Oikonomiki
Ypiresia Forologias Anonymon Emborikon Etairion Athinon úgy ítélte meg, hogy egyfelől a telefon, illetve televíziókészülék
kórházban gyógykezelt személyek részére történő biztosítására, illetve bérbeadására, másfelől az ágy, illetve étkezés e személyek
kísérői részére történő biztosítására irányuló szolgáltatások nyújtása címén elért bevétel hozzáadottértékadó-köteles azon
okból, hogy e szolgáltatásokat nem lehet a kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódó tevékenységnek tekintetni.
Következésképpen az adóhivatal a szóban forgó évekre vonatkozó két külön határozatában módosította a társaság adótartozását.
7       Az Ygeia e határozatok ellen kereseteket nyújtott be a Dioikitiko Protodikeio Athinonhoz (athéni elsőfokú közigazgatási bíróság),
majd ezt követően fellebbezést terjesztett elő a Dioikitiko Efeteio Athinonnál (athéni fellebbviteli közigazgatási bíróság).
Fellebbezései alátámasztására előadta, hogy a szóban forgó szolgáltatások a kedvező pszichés környezet biztosításával hozzájárulnak
a kórházban ápolt személyek gyógykezeléséhez, szociális kapcsolataik fenntartásához, és így gyors felépülésükhöz. A fellebbezéseket
arra hivatkozva utasították el, hogy a per tárgyát képező szolgáltatásokat nem lehet a kórházi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódó
szolgáltatásnak tekintetni, mivel azok célja a betegek kórházi tartózkodásának megkönnyítése anélkül, hogy azok hozzájárulnának
a részükre nyújtott gyógykezeléshez.
8       Az Ygeia fellebbezést nyújtott be Symvoulio tis Epikrateias (államtanács) előtt a Dioikitiko Efeteio Athinon mindkét ítélete
ellen.
9       A Symvoulio tis Epikrateias az előzetes döntéshozatalra utaló határozataiban megjegyzi, hogy az Ygeia mint magánjogi jogi
személy a kórházi és orvosi gyógykezelés, valamint az ezekhez szorosan kapcsolódó tevékenységek tekintetében kétségtelenül
teljesíti a hozzáadottértékadó-mentesség feltételeit. E bíróság szerint egyedül azt a kérdést kell megválaszolni, hogy a vitatott
szolgáltatások a kórházi és orvosi gyógykezeléshez „szorosan kapcsolódó […] tevékenységek” közé tartoznak‑e.
10     A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben rámutat arra, hogy a hatodik irányelv 13. cikke A. részének (1) bekezdése nem
tartalmazza e fogalom meghatározását. E bíróság megjegyzi azonban, hogy az irányelv 13. cikke A. része (2) bekezdésének b) pontjában
szereplő ismérvek alapján csak akkor lehet valamely tevékenységet a kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódónak
tekintetni, ha az egyfelől elengedhetetlen az adómentes tevékenység ellátásához, másfelől nem irányul az adómentes tevékenység
által elért bevétel kiegészítésére. Ehhez hozzáfűzi, hogy a Bíróság a C‑45/01. sz. Dornier‑ügyben 2003. november 6‑án hozott
ítéletének [EBHT 2003., I‑12 911. o.] 33‑35 pontjában elismerte, hogy a tevékenység járulékos jellegétől függ, hogy az a „szorosan
kapcsolódó […] tevékenységek” közé tartozik‑e. Ebből következően azt kell eldönteni, hogy e tevékenység csak arra irányul‑e,
hogy annak címzettjei a lehető legjobb feltételek mellett tudják igénybe venni az egyéb szolgáltatásokat, vagy az önálló célként
jelenik‑e meg a címzettek számára.
11     Ilyen feltételek mellett a Symvoulio tis Epikrateias akként határozott, hogy az 1992. évi adózási időszakra vonatkozó kereset
elbírálása keretében az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság
elé (C‑394/04. sz. ügy):
„A [hatodik] irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyek által egyfelől a betegek telefon-,
illetve televízióhasználatával, és másfelől e személyek kísérői részére étkezés és ágy biztosításával kapcsolatban nyújtott
szolgáltatás a fenti rendelkezésben említett kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódó tevékenységek közé tartozik‑e,
amennyiben azok e gyógykezelés szempontjából járulékosnak, azonban azokhoz elengedhetetlennek is tekinthetők?”
12     Ami az 1993. évi adózási időszakot illeti, e bíróság akként határozott, hogy a hozzá benyújtott fellebbezés elbírálását felfüggeszti
a Bíróságnak a fenti kérdésre adandó válaszáig (C‑395/04. sz. ügy).
13     A Bíróság elnöke 2004. október 14‑i végzésével egyesítette a C‑394/04. és a C‑395/04. sz. ügyeket az eljárás írásbeli és szóbeli
szakasza, valamint az ítélethozatal tekintetében.

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
14     A kérdést előterjesztő bíróság kérdésével lényegében azt kívánja megtudni, hogy a hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének
b) pontja szerinti egészségügyi intézmény által nyújtott, telefon, illetve televíziókészülék kórházban gyógykezelt személyek
részére történő biztosítására, illetve bérbeadására, valamint ágy, illetve étkezés e személyek kísérői részére történő biztosítására
irányuló szolgáltatások az e rendelkezésben említett kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódó tevékenységeknek
minősülnek‑e.
15     Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a hatodik irányelv 13. cikkében foglalt adómentességeket
szigorúan kell értelmezni, mivel ezek kivételt jelentenek a fő szabályhoz képest, amely szerint az adóalany által ellenszolgáltatás
fejében teljesített minden szolgáltatásnyújtás HÉA-köteles (a C‑278/00. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2002. június
20‑án hozott ítélet [EBHT 2002., I‑5811. o.] 43. pontja, a C‑498/03. sz., Kingscrest Associates és Montecello ügyben 2005.
május 26‑án hozott ítélet [EBHT 2005., I‑4427. o.] 29. pontja). Ezen adómentességek a közösségi jog autonóm fogalmai, és céljuk
a HÉA-rendszer egyes tagállamokban történő eltérő alkalmazásának elkerülése (a C‑349/96. sz. CPP‑ügyben 1999. február 25‑én
hozott ítélet [EBHT 1999., I‑973. o.] 15. pontja és a C‑240/99. sz. Skandia‑ügyben 2001. március 8‑án hozott ítélet [EBHT 2001.,
I‑1951. o.] 23. pontja).
16     Ezenfelül a hatodik irányelv 13. cikke A. részének az a célja, hogy mentesítsen a HÉA alól bizonyos közhasznú tevékenységeket.
E rendelkezés azonban nem valamennyi, hanem kizárólag azon közhasznú tevékenységeket mentesíti, amelyeket az irányelv itt
felsorol és részletesen meghatároz (lásd különösen a C‑149/97. sz., Institute of Motor Industry ügyben 1998. november 12‑én
hozott ítélet [EBHT 1998., I‑7053. o.] 18. pontját és a C‑8/01. sz. Taksatorringen-ügyben 2003. november 20‑án hozott ítélet
[EBHT 2003., I‑13 711. o.] 60. pontját).
17     Amint azt Bíróság már megállapította, a hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontja egyáltalán nem tartalmazza
a kórházi és orvosi gyógykezeléshez „szorosan kapcsolódó […] tevékenységek” fogalmának meghatározását (a C‑76/99. sz., Bizottság
kontra Franciaország ügyben 2001. január 11‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑249. o.] 22. pontja). Azonban magából a rendelkezés
szövegéből az következik, hogy a rendelkezés nem vonatkozik olyan szolgáltatásokra, amelyek nem állnak semmilyen kapcsolatban
sem a szolgáltatások címzettjeinek kórházi ápolásával, sem a részükre esetlegesen biztosított orvosi gyógykezeléssel (a fent
hivatkozott Dornier‑ügyben hozott ítélet 33. pontja).
18     Ezért a szolgáltatások csak abban az esetben sorolhatók a hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontjában
szereplő, a kórházi és orvosi gyógykezeléshez „szorosan kapcsolódó […] tevékenységek” közé, ha azokat ténylegesen a címzettek
kórházi gyógykezeléséhez vagy a részükre biztosított orvosi ápoláshoz mint főszolgáltatáshoz járulékosan kapcsolódó szolgáltatásként
nyújtják (a fent hivatkozott Dornier‑ügyben hozott ítélet 35. pontja).
19     Az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy a szolgáltatást akkor lehet a főszolgáltatáshoz járulékosan kapcsolódó szolgáltatásnak
tekintetni, ha az nem önálló célként jelenik meg, hanem arra irányul, hogy a szolgáltató főszolgáltatását a lehető legjobb
feltételek mellett lehessen igénybe venni (lásd e tekintetben a C‑308/96. és C‑94/97. sz., Madgett és Baldwin ügyben 1998.
október 22‑én hozott ítélet [EBHT 1998., I‑6229. o.) 24. pontját és a fent hivatkozott Dornier‑ügyben hozott ítélet 34. pontját).
20     E tekintetben az Ygeia kifejti, hogy a szállás és az étkezés kísérők számára történő biztosításának célja, hogy lelkileg segítse
a kórházban gyógykezelt személyeket, és segítséget nyújtson azokban az esetekben, amikor állapotuk miatt egyedül már képtelenek
a mindennapi élethez szükséges tevékenységek elvégzésére, valamint lehetővé teszi a betegek gyorsabb felépülését, ugyanakkor
részben csökkenti a kiegészítő kórházi személyzet munkaterhét. A telefon, illetve a televíziókészülék kórházban gyógykezelt
személyek részére történő biztosítására, illetve bérbeadására vonatkozó szolgáltatások pedig lehetővé teszik a betegek számára,
hogy kapcsolatban maradjanak a külvilággal, ami olyan pszichés környezetet teremt számukra, amely gyorsabb felépülést tesz
lehetővé, és így csökkenti a kórházi ápolás összköltségét. Az Ygeia szerint ebből az következik, hogy annak eldöntéséhez,
hogy e szolgáltatások a kórházi és orvosi gyógykezeléshez „szorosan kapcsolódó […] tevékenységek” közé tartoznak‑e, a beteg
kívánságát kell meghatározó szempontnak tekintetni, aki azért kérte a szolgáltatások igénybevételét, mivel azokat a gyógyulásához
szükségesnek ítélte.
21     A fenti érvelés nem fogadható el.
22     Amint azt az észrevétellel élő valamennyi tagállam és az Európai Közösségek Bizottsága hangsúlyozta, annak eldöntéséhez, hogy
az olyan szolgáltatások, mint amelyek az alapügyben felmerültek arra irányulnak‑e, hogy a lehető legjobb feltételek mellett
lehessen igénybe venni az Ygeia által nyújtott kórházi és orvosi gyógykezelésre vonatkozó szolgáltatásokat, azt kell figyelembe
venni, hogy e szolgáltatásokat milyen célból nyújtották (lásd e tekintetben a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország
ügyben hozott ítélet 24. pontját).
23     A hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontjában említett kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódó
tevékenységek adómentességének célja annak biztosítása, hogy az orvosi és kórházi gyógykezelés megnövekedett költségei miatt
ezen ellátások ne váljanak elérhetetlenné abban az esetben, ha az ezen vagy az ezekhez szorosan kapcsolódó szolgáltatások
hozzáadottértékadó-kötelesek lennének (lásd e tekintetben a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország ügyben hozott
ítélet 23. pontját).
24     Az ítélkezési gyakorlat szerint ugyanis az e rendelkezésben említett orvosi és kórházi gyógykezelésnek a betegségek és az
egészségkárosodás diagnosztizálásának, kezelésének és – amennyire lehetséges – gyógyításának céljait kell szolgálniuk (a fent
hivatkozott Dornier‑ügyben hozott ítélet 48. pontja).
25     Ezért – figyelemmel a hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontjában rögzített adómentesség céljára – ebből
az következik, hogy kizárólag a kórházi és orvosi gyógykezelésekre irányuló azon szolgáltatások tartozhatnak az e rendelkezés
szerinti „szorosan kapcsolódó […] tevékenységek” körébe, amelyek a szolgáltatásnyújtás folyamatában elengedhetetlenek a szolgáltatások
által elérni kívánt gyógyászati célok megvalósításához. Ugyanis kizárólag az ilyen szolgáltatások befolyásolják az egészségügyi
ellátások költségeit, amelyek adómentessége elérhetővé teszi azokat az egyének számára.
26     Amint azt az észrevétellel élő tagállamok joggal megjegyezték, e megállapítást megerősíti az irányelv 13. cikke A. része (2) bekezdése
b) pontjának első francia bekezdése, miszerint a tagállamoknak ki kell zárniuk az adómentesség köréből különösen az e cikk
(1) bekezdésének b) pontjában említett szolgáltatásnyújtásokat, ha azok nem elengedhetetlenek az adómentes tevékenységek megvalósításához.
Ugyanis, amint arra a főtanácsnok az indítványának 30–32. pontjában rámutatott, ezen – a tagállamok számára kötelező erejű –
rendelkezés írja le, hogy milyen feltételeket kell figyelembe kell venni a mentesítés egyes eseteinek értelmezéséhez, amelyek
az irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontjához hasonlóan valamely közhasznú tevékenységgel „szoros kapcsolatban
álló” vagy ahhoz „szorosan kapcsolódó” szolgáltatásokra vagy értékesítésekre vonatkoznak.
27     Ezenkívül meg kell említeni, hogy a fent hivatkozott Bizottság kontra Németország ügyben hozott ítélet 48. és 49. pontjában
a Bíróság a hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének i) pontjában meghatározott adómentességgel kapcsolatban a
felsőfokú oktatáshoz „szorosan kapcsolódó” szolgáltásnyújtást illetően már kimondta, hogy az ellenszolgáltatás fejében teljesített
kutatási projektek, bár a felsőfokú oktatáshoz igen hasznosnak tekinthetők, mégsem elengedhetetlenek annak célja, azaz a hallgatók
szakmai tevékenység gyakorlására való képzésének megvalósításához, így nem tartoznak ezen adómentesség körébe.
28     Amint azt a főtanácsnok az indítványának 35. pontjában lényegében kifejtette, tekintettel a hatodik irányelv 13. cikke A. része
(1) bekezdésének b) pontjában meghatározott adómentesség céljára, és figyelemmel az ugyanezen cikk (1) bekezdésének b) pontjában
foglaltakra, e megállapítások megfelelően irányadók az előbbi rendelkezésben említett, a kórházi és orvosi gyógykezeléshez
„szorosan kapcsolódó tevékenységek” fogalmának értelmezése terén.
29     Ebből következően azon szolgáltatásnyújtások, amelyek az alapügyben felmerültekhez hasonlóan alkalmasak arra, hogy javítsák
a kórházban gyógykezelt személyek kényelmét és közérzetét, fő szabály szerint nem tartozhatnak az irányelv 13. cikke A. része
(1) bekezdésének b) pontjában meghatározott adómentesség körébe. Akkor lehetséges ezzel ellentétes értelmezés, ha e tevékenységek
elengedhetetlenek az azon kórházi és orvosi gógykezelésre irányuló szolgáltatások által követett gyógyászati célok eléréséhez,
amelyek keretében e tevékenységeket végzik.
30     A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy az általa tárgyalt ügy valamennyi egyedi körülménye, illetve adott esetben az
érintett beteg részére felírt orvosi rendelvények tartalma alapján meghatározza, hogy az adott szolgáltatás a fentiekhez elengedhetetlen‑e,
vagy sem.
31     E megállapításokat nem kérdőjelezi meg az Ygeia azon felvetése, miszerint – figyelembe véve a mentességek célját – a hatodik
irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontjában említett a kórházi és orvosi gyógykezeléshez „szorosan kapcsolódó
[…] tevékenységek” fogalmát nem szükséges kifejezetten szűken értelmezni (a fent hivatkozott Bizottság kontra Franciaország
ügyben hozott ítélet 23. pontja). Ugyanis, amint az a jelen ítélet 25. pontjából következik, a nem járulékos jellegű szolgáltatások
adókötelessé tétele nem eredményezi az e rendelkezés által az egyének számára biztosítani kívánt kórházi és orvosi gyógykezelés
költségeinek növekedését, mivel az ilyen szolgáltatások nem elengedhetetlenek e kezelések gyógyászati céljainak eléréséhez
(lásd e tekintetben a C‑307/01. sz., D’Ambrumenil és Dispute Resolution Services ügyben 2003. november 20‑án hozott ítélet
[EBHT 2003., I‑13 989. o.] 59. pontját).
32     Ezenfelül, amint arra a főtanácsnok az indítványának 47. pontjában rámutatott, e tevékenységek adókötelessé tétele összhangban
van az adósemlegesség elvével, amely kizárja, hogy a hasonló, és így egymással versengő szolgáltatások nyújtását a HÉA szempontjából
eltérő módon kezeljék (a C‑109/02. sz., Bizottság kontra Németország ügyben 2003. október 23‑án hozott ítélet [EBHT 2003.,
I‑12691. o.] 20. pontja).
33     Amint arra a német kormány joggal rámutatott, az Ygeia állításával ellentétben, amikor valamely gyógyintézmény olyan szolgáltatásokat
nyújt, mint amelyek a perben felmerültek, versenyhelyzetbe kerül az ugyanilyen jellegű szolgáltatásokat nyújtó adóalanyokkal,
így a kórházban gyógykezelt személyek részére nyújtott telefonra és televízióra vonatkozó szolgáltatásokat illetően e szolgáltatások
nyújtóival, illetve a betegek kísérőinek elszállásolására vonatkozó szolgáltatásokat illetően a szállodákkal és éttermekkel.
34     Az irányelv 13. cikke A. része (2) bekezdésének b) pontja alapján az olyan szolgáltatásokat, mint amelyek az alapügyben felmerültek,
szintén ki kell zárni a 13. cikk A. része (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott adómentesség alól, ha azok alapvetően
arra szolgálnak, hogy kiegészítő bevételeket szerezzenek a szolgáltatás nyújtója számára, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak
kell megvizsgálni az általa tárgyalt ügy egyedi körülményei alapján.
35     Következésképpen a feltett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a hatodik irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontja
szerinti személyek által telefon, illetve televíziókészülék kórházban gyógykezelt személyek részére történő biztosítására,
illetve bérbeadására, valamint ágy, illetve étkezés e személyek kísérői részére történő biztosítására vonatkozóan nyújtott
szolgáltatások fő szabály szerint nem minősülnek az ezen rendelkezésben említett kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan
kapcsolódó tevékenységeknek. Ezzel ellentétes értelmezés akkor lehetséges, ha e tevékenységek elengedhetetlenek a kórházi
és orvosi gyógykezelésre irányuló szolgáltatások gyógyászati céljainak eléréséhez, és azok alapvetően nem arra szolgálnak,
hogy a szolgáltatás nyújtója számára kiegészítő bevételeket szerezzenek olyan tevékenységeken keresztül, amelyek közvetlenül
versenyeznek a hozzáadottértékadó-köteles üzleti vállalkozások tevékenységeivel.
A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy az általa tárgyalt ügy valamennyi egyedi körülménye, illetve adott esetben az
érintett beteg részére felírt orvosi rendelvények tartalma alapján meghatározza, hogy a nyújtott szolgáltatások teljesítik‑e
ezen feltételeket.

A költségekről
36     Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó-rendszer: egységes adóalap-megállapításról
szóló, 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv 13. cikke A. része (1) bekezdésének b) pontja szerinti személyek
által telefon, illetve televíziókészülék kórházban gyógykezelt személyek részére történő biztosítására, illetve bérbeadására,
valamint ágy, illetve étkezés e személyek kísérői részére történő biztosítására vonatkozóan nyújtott szolgáltatások fő szabály
szerint nem minősülnek az ezen rendelkezésben említett kórházi és orvosi gyógykezeléshez szorosan kapcsolódó tevékenységeknek.
Ezzel ellentétes értelmezés akkor lehetséges, ha e tevékenységek elengedhetetlenek a kórházi és orvosi gyógykezelésre irányuló
szolgáltatások gyógyászati céljainak eléréséhez, és azok alapvetően nem arra szolgálnak, hogy a szolgáltatás nyújtója számára
kiegészítő bevételeket szerezzenek olyan tevékenységeken keresztül, amelyek közvetlenül versenyeznek a hozzáadottértékadó-köteles
üzleti vállalkozások tevékenységeivel.
2)
A kérdést előterjesztő bíróság feladata, hogy az általa tárgyalt ügy valamennyi egyedi körülménye, illetve adott esetben az
érintett beteg részére felírt orvosi rendelvények tartalma alapján meghatározza, hogy a nyújtott szolgáltatások teljesítik‑e
ezen feltételeket.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: görög.