CELEX: 62009FJ0001
Avalik teenistus
Ametnikud
Edutamine

1.
Ametnikud – Hagi – Hagi kaebuse rahuldamata jätnud otsuse peale – Vastuvõetavus
(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)
2.
Ametnikud – Atesteerimismenetlus – Atesteerimisest kõrvalejäetud kandidaadi vaie – Rahuldamata jätmise otsus – Põhjendamiskohustus
– Ulatus
(Personalieeskirjad, artikkel 43; XIII lisa, artikkel 10)
3.
Ametnikud – Atesteerimismenetlus – Komisjonis rakendamise üksikasjalikud eeskirjad – Potentsiaal „juhiabi” tasemel ametikohustuste
täitmiseks
(Personalieeskirjad, XIII lisa, artikli 10 lõige 3)
4.
Ametnikud – Psühholoogiline ahistamine – Mõiste – Karjääriarengu aruanne, mis sisaldab ebasoodsaid hindeid ja hinnanguid,
mis on täiesti asjakohased – Välistamine
(Personalieeskirjad, artikkel 12a)
1.
Kui ametnik taotleb peale vaidlusaluse otsuse tühistamist ka selle otsuse tühistamist, millega tema vaie jäeti rahuldamata,
siis viimati nimetatud nõuetel puudub iseenesest autonoomne sisu ning need ühtivad tegelikult nende nõuetega, mis on esitatud
vaidlusaluse otsuse peale. Isegi kui ametniku hagi tuleb analüüsida sellisena, millega taotletakse vaidlusaluse otsuse tühistamist,
ei takista see asjaolu siiski esitamast nõudeid, mis on esitatud ainult vaide rahuldamata jätmise otsuse peale. Kui see oleks
teisiti, siis ametnikul, kes leiab, et ametisse nimetav asutus ei võtnud tema vaide kohta nõuetekohaselt põhjendatud seisukohta,
ei oleks võimalust seda väidet ühenduste kohtus esitada, kuigi vaide rahuldamata jätmise otsus on see otsus, mille põhjal
peab tal olema võimalik hinnata administratsiooni poolt tema suhtes võetud seisukoha põhjendatust ning hagi esitamise otstarbekust.
(vt punktid 32 ja 42)
Viited:
Euroopa Kohus: 17. jaanuar 1989, kohtuasi 293/87: Vainker
vs.
parlament (EKL 1989, lk 23, punkt 8).
Esimese Astme Kohus: 10. juuni 2004, kohtuasi T‑330/03: Liakoura
vs.
nõukogu (EKL AT 2004, lk I‑A‑191 ja II‑859, punkt 13).
Avaliku Teenistuse Kohus: 15. detsember 2008, kohtuasi F‑34/07: Skareby
vs
. komisjon (EKL AT 2008, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 27, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme
Kohtusse, kohtuasi T‑91/09 P).
2.
Otsus, millega ametnik jäeti atesteerimisest kõrvale personalieeskirjade XIII lisa artikli 10 alusel, ei pea olema põhjendatud.
Samamoodi nagu edutamiste suhtes võetud otsuste puhul ei pea ametisse nimetav asutus põhjendama atesteerimisest kõrvale jäetud
kandidaatide suhtes tehtud otsuseid, vaid ainult otsuseid nende vaiete rahuldamata jätmise kohta, mis kandidaadid on personalieeskirjade
artikli 90 lõike 2 alusel esitanud; viimati nimetatud otsuse põhjendus ühtib nende otsuste põhjendusega, mille peale need
vaided esitati, nii et ühtede ja teiste põhjenduste analüüsimine kattub. Atesteerimise ning ka edutamise vallas hõlmab see
põhjendamiskohustus ainult nende õiguspäraste tingimuste analüüsimist, mille personalieeskirjad ning selle rakendamisaktid
on kehtestanud vaidlustatud otsuste nõuetekohasusele.
(vt punktid 43, 44 ja 51)
Viited:
Euroopa Kohus: 9. detsember 1993, kohtuasi C‑115/92 P: parlament
vs.
Volger (EKL 1993, lk I‑6549, punkt 22); 30. oktoober 1974, kohtuasi 188/73: Grassi
vs.
nõukogu (EKL 1974, lk 1099, punktid 11–14).
Esimese Astme Kohus: 18. detsember 1997, kohtuasi T‑142/95: Delvaux
vs.
komisjon (EKL AT 1997, lk I‑A‑477 ja II‑1247, punkt 84); 14. juuni 2001, kohtuasi T‑230/99: McAuley
vs.
nõukogu (EKL AT 2001, lk I‑A‑127 ja II‑583, punkt 51); 12. juuli 2001, kohtuasi T‑131/00: Schochaert
vs
. nõukogu (EKL AT 2001, lk I‑A‑161 ja II‑743, punkt 19).
3.
Kolmas tingimus, mida ametnike atesteerimisel peab komisjoni 29. novembri 2006. aasta otsuse, millega kehtestatakse atesteerimismenetluse
rakendamise üksikasjalikud eeskirjad, artikli 5 lõike 1 kohaselt täitma ning milleks on potentsiaal „juhiabi” tasemel ametikohustuste
täitmiseks, ei riku kuidagi atesteerimismenetlust käsitlevaid personalieeskirjade sätteid. Selles osas täpsustab nimetatud
otsus lihtsalt personalieeskirjade XIII lisa artikli 10 lõikes 3 nimetatud tingimust „teenete” kohta. Lisaks ilmneb viimati
nimetatud sättest selgelt, et teened on üks tingimus, mida tuleb ametniku atesteerimiseks täita; atesteerimisotsuse saab ametniku
kohta teha ainult siis, kui ta täidab oma ülesandeid ülemusi rahuldaval viisil.
Pealegi tuleb 29. novembri 2006. aasta otsuse artikli 5 lõiget 1 hoolimata selle sõnastusest tõlgendada nii, et see hõlmab
ainult ametikohustusi, mis vastavad ametikohustustele, mida enne assistentide tegevusüksuse loomist täitsid B‑kategooria,
mis alates 1. maist 2004 muutus B*‑kategooriaks, ametnikud. Kuna puudub väljendi „potentsiaal” täita endise B*‑taseme ametikohustusi
täpne määratlus, siis tuleb kinnitada määratlus, mille kohaselt ei sõltu potentsiaali näitamine mitte ainult tegelikust endise
B*‑taseme vähemalt teatud ülesannete täitmisest, vaid ka viisist, kuidas atesteerimise kandidaat oma ametikohustusi täidab.
Mõiste „potentsiaal” selline määratlus on täiesti kooskõlas ühenduse seadusandja atesteerimismenetluse eesmärkidega. Atesteerimine
võimaldab ametnikel, keda atesteeritakse, saada soodsamad karjääriväljavaated, kuna neile võib kohaldada neid edutamismenetlusi,
mida neile tavaliselt ei kohaldataks, ning saada lõpuks juurdepääsu vastutuse ja töötasu sellisele tasemele, mis on vahel
võrreldav administraatorite tegevusüksusesse kuuluvate ametnikega. Seega on normaalne, et endistesse C‑ ja D‑kategooriasse
kuuluvatele ametnikele pakutud edutamisvõimaluste „avanemine”, mida atesteerimine võimaldab, tugineb osaliselt sellele, kuidas
asjaomased isikud töötavad ning ei sõltu ainult sellest, millised ülesanded neile on antud.
(vt punktid 59, 62 ja 64–67)
4.
Asjaolu, et ametniku karjääriarengu aruanne sisaldab ebasoodsaid hindeid ja hinnanguid, ei saa iseenesest pidada tõendiks
psühholoogilise ahistamise kohta, kui need hinded ja hinnangud näivad olevat täiesti asjakohased, arvestades tuvastatud tõendeid,
millele need tuginevad.
(vt punkt 84)
Viited:
Esimese Astme Kohus: 16. mai 2006, kohtuasi T‑73/05: Magone
vs.
komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑107 ja II‑A‑2‑85, punktid 29 ja 79).