CELEX: 62008CJ0076
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Prípustnosť
Ochrana voľne žijúceho vtáctva
Smernica 79/409/EHS
Jarný lov
Zákaz
Výnimka zo systému ochrany
Podmienka týkajúca sa ‚absencie iného uspokojivého riešenia‘
Legitímna dôvera

Svojou žalobou Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor určil, že povolením jarného lovu prepelice poľnej
(Coturnix coturnix)
a hrdličky poľnej
(Streptopelia turtur)
v období jarnej migrácie od roku 2004 bez splnenia podmienok stanovených v článku 9 ods. 1 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (
Ú. v. ES L 103, s. 1
; Mim. vyd. 15/001, s. 98), zmenenej a doplnenej na roky 2004 až 2006 nariadením Rady (ES) č. 807/2003 zo (
Ú. v. EÚ L 122, s. 36
; Mim. vyd. 01/004, s. 335) a na rok 2007 smernicou Rady 2006/105/ES z (
Ú. v. EÚ L 363, s. 368
, ďalej v oboch prípadoch len „smernica“), si Maltská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.
Právny rámec
Podľa článku 1 smernica má za cieľ ochranu, správu a reguláciu všetkých druhov vtáctva prirodzene sa vyskytujúceho na európskom území členských štátov, pre ktoré platí Zmluva ES, a stanovuje pravidlá ich využívania.
Jedenáste odôvodnenie smernice spresňuje, že vzhľadom na vysokú početnosť populácií, geografické rozšírenie a rýchlosť rozmnožovania môžu byť určité druhy lovené, čo predstavuje ich prijateľné využívanie, s tým, že takýto lov musí byť zlučiteľný s udržaním populácie týchto druhov na uspokojivej úrovni.
Článok 2 smernice stanovuje, že členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zachovanie populácie druhov uvedených v článku 1 na úrovni, ktorá zodpovedá najmä ekologickým, vedeckým a kultúrnym požiadavkám, berúc do úvahy aj hospodárske a rekreačné požiadavky, alebo na prispôsobenie populácie týchto druhov tejto úrovni.
Článok 5 smernice tiež ukladá členským štátom vytvoriť všeobecný systém ochrany zahrnujúci najmä zákaz usmrcovať, odchytávať alebo rušiť vtáctvo uvedené v článku 1 a ničiť jeho hniezda. Táto povinnosť sa však uplatňuje bez ohľadu na články 7 a 9 smernice.
Článok 7 smernice stanovuje:
„1.   Druhy uvedené v prílohe II môžu byť vzhľadom na početnosť populácie, geografické rozšírenie a rýchlosť rozmnožovania na území spoločenstva lovené v súlade so zákonmi platnými v jednotlivých štátoch. Členské štáty zabezpečia, že lov týchto druhov nebude v rozpore s úsilím na ich ochranu v oblasti ich rozšírenia.
2.   Druhy uvedené v prílohe II/1 môžu byť lovené v geografických oblastiach mora a pevniny, kde platí táto smernica.
3.   Druhy uvedené v prílohe II/2 môžu byť lovené iba v členských štátoch, pre ktoré je to uvedené.
4.   Členské štáty zabezpečia, že lov vrátane sokoliarstva v prípade, že sa loví týmto spôsobom, hoci je vykonávaný v súlade s platnými opatreniami štátu, je v súlade so zásadami rozumného využívania a ekologicky vyváženej regulácie početnosti daných druhov vtákov, a zabezpečia tiež, aby táto činnosť bola zlučiteľná, čo sa týka populácie týchto druhov, predovšetkým sťahovavých vtákov, s opatreniami vyplývajúcimi z článku 2. Dohliadnu najmä na to, aby druhy, na ktoré sa vzťahujú právne predpisy o love, neboli lovené v období hniezdenia alebo v čase rôznych fáz súvisiacich s rozmnožovaním. V prípade sťahovavých vtákov dohliadnu najmä na to, aby druhy, na ktoré sa vzťahujú predpisy upravujúce lov, neboli lovené počas obdobia rozmnožovania alebo počas návratu na hniezdiská. Členské štáty pošlú Komisii všetky relevantné informácie týkajúce sa praktického uplatňovania ich predpisov o love.“
Článok 9 smernice však umožňuje určité výnimky za nasledovných podmienok:
„1.   Členské štáty môžu udeliť výnimku z ustanovení článkov 5, 6, 7 a 8, ak neexistuje iné uspokojivé riešenie, z nasledujúcich dôvodov:
…
c)
aby sa za prísne kontrolovaných podmienok a na základe výberu povolil odchyt, držba, chov alebo iné rozumné využívanie určitých vtákov v malom rozsahu.
2.   Výnimky musia špecifikovať:
—
druhy, ktoré sú predmetom výnimiek,
—
prostriedky, zariadenia alebo metódy povolené na odchyt alebo usmrcovanie,
—
podmienky rizika a okolnosti času a miesta, za ktorých je možné takéto výnimky udeliť,
—
orgán oprávnený vyhlásiť, že sa požadované podmienky uplatnia, a rozhodovať, aké prostriedky, zariadenia alebo metódy môžu byť použité, s akými obmedzeniami a kým,
—
kontroly, ktoré budú vykonané.
3.   Členské štáty zašlú každoročne Komisii správu o vykonávaní tohto článku.
4.   Na základe dostupných informácií, najmä informácií oznámených v zmysle odseku 3, Komisia vždy zaistí, že dôsledky týchto výnimiek nebudú v rozpore s touto smernicou. Na tento účel prijme primerané kroky.“
Príloha II/2 smernice, vymenúvajúca druhy, ktoré v určitých členských štátoch možno loviť, uvádza prepelicu poľnú
(Coturnix coturnix)
a hrdličku poľnú
(Streptopelia turtur)
medzi druhmi, ktoré na Malte možno loviť.
Konanie pred podaním žaloby
Zastávajúc názor, že povolením lovu prepelice poľnej a hrdličky poľnej počas ich jarnej migrácie v roku 2004 Maltská republika nerešpektovala povinnosti, ktoré jej vyplývajú zo smernice, sa Komisia rozhodla začať konanie podľa článku 226 ES. Listom zo 4. júla 2006 Komisia vyzvala Maltskú republiku, aby predložila svoje pripomienky v tejto súvislosti, a dodatočným listom z rozšírila rozsah sporu na nasledujúce roky, v priebehu ktorých, podľa názoru Komisie, bol lov povolený za rovnakých podmienok.
Listami z 23. marca a maltské orgány uviedli, že podmienky uplatnenia výnimky uvedenej v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice boli splnené. Uviedli najmä, že neexistovalo „iné uspokojivé riešenie“ v zmysle tohto ustanovenia na povolenie lovu predmetných druhov v jarnom období, pretože na území Maltskej republiky môže byť ulovené iba veľmi malé množstvo jedincov týchto druhov v období jesenného lovu.
Maltské orgány sa tiež domnievali, že Komisia nemohla platne rozšíriť predmet konania o nesplnení povinnosti na povolenie lovu v jarných obdobiach rokov 2005 až 2007 bez toho, aby sa neoboznámila s každoročnými správami o vykonávaní článku 9 smernice, ktoré jej mali tieto orgány zaslať. Maltské orgány zaslali Komisii 28. júna 2007 dodatočné informácie o migrácii vtákov v oblasti Stredomoria a najmä na Malte.
Keďže Komisiu tieto údaje nepresvedčili, v odpovedi 23. októbra 2007 vydala odôvodnené stanovisko, v ktorom sa opakovali výhrady uvedené v jej dvoch listoch, vyzývajúc predmetný členský štát, aby prijal opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu so stanoviskom v lehote dvoch mesiacov od jeho doručenia.
Listom z 31. decembra 2007 maltské orgány odpovedali na predmetné odôvodnené stanovisko, uvádzajúc, že zotrvávajú na svojom stanovisku.
Za týchto okolností Komisia podala túto žalobu.
Konanie pred Súdnym dvorom
Návrhom doručeným do kancelárie Súdneho dvora 21. februára 2008 Komisia požiadala predsedu Súdneho dvora podľa článku 243 ES, aby bolo Maltskej republike nariadené nepovoľovať lov prepelice poľnej a hrdličky poľnej v jarnom období roka 2008.
Uznesením z 24. apríla 2008, Komisia/Malta (C-76/08 R), predseda Súdneho dvora nariadil Maltskej republike zdržať sa povolenia lovu predmetných dvoch druhov pri jarnej migrácii v roku 2008 podľa článku 9 smernice Rady 79/409.
O žalobe
O prípustnosti
Argumentácia účastníkov konania
Maltská republika uvádza, že žaloba Komisie je v celom jej rozsahu neprípustná, keďže Komisia v skutočnosti žiada, aby Súdny dvor všeobecne určil, že začatie jarného lovu od roku 2004 odporuje článku 9 smernice. Tento členský štát zdôrazňuje, že návrh Komisie, ktorý vedie k uloženiu definitívneho zákazu jarného lovu predmetných dvoch druhov vtákov na jeho území, zbavuje článok 9 smernice jeho potrebného účinku. V tejto súvislosti uvádza, že otázka, či sú splnené podmienky uplatnenia tohto článku, závisí od posúdenia jednotlivého prípadu a že Komisia musí za príslušný rok vychádzať najmä z každoročných správ o vykonávaní uvedeného článku 9 smernice, ktoré jej majú byť zaslané príslušným členským štátom podľa odseku 3 tohto článku.
Maltská republika zastáva názor, že žaloba Komisie musí byť v každom prípade považovaná za neprípustnú v rozsahu, v akom smeruje ku konštatovaniu porušenia práva Spoločenstva z dôvodu začatia jarného lovu v roku 2007, keďže Maltská republika tejto inštitúcii ešte nezaslala správu týkajúcu sa uvedeného roka. O to viac to platí v prípade nasledujúcich rokov.
Komisia naopak zastáva názor, že jej žaloba je prípustná. Spresňuje, že sa týka výslovne povolenia jarného lovu v rokoch 2004 až 2007, ale že sa naopak netýka roka 2008, pretože v dôsledku toho, že došlo k vydaniu už citovaného uznesenia Komisia/Malta, Maltská republika sa v uvedenom roku zdržala povolenia jarného lovu predmetných dvoch druhov vtákov.
Komisia pripúšťa, že na otázku, či bol článok 9 smernice rešpektovaný, nemožno odpovedať po tom, čo už dotknutý členský štát tento článok vykonal. Naopak, zastáva názor, že prípustnosť jej žaloby nie je podriadená predbežnému skúmaniu každoročných správ, ktoré jej majú byť zaslané členskými štátmi podľa uvedeného článku 9 ods. 3. Zdôrazňuje, že vzhľadom na jej úlohu strážkyne Zmluvy je na posúdenie vhodnosti začatia konania pre nesplnenie povinnosti príslušná samotná Komisia.
Posúdenie Súdnym dvorom
Pokiaľ ide o prvú námietku neprípustnosti, ktorej sa dovoláva Maltská republika, založenú na nemožnosti Komisie žiadať Súdny dvor o určenie všeobecného a pokračujúceho nesplnenia povinnosti podľa článku 9 smernice z dôvodu, že z toho vyplýva poškodenie účelu tohto článku, treba konštatovať, že z odôvodneného stanoviska, ako aj z odôvodnenia žaloby a z vyjadrenia Komisie k žalobe vyplýva, že Komisia žiada Súdny dvor nie o všeobecný zákaz, aby Maltská republika nemohla povoliť prax jarného lovu prepelice poľnej a hrdličky poľnej, teda o konečný zákaz použitia výnimky uvedenej v článku 9 smernice, ale o konštatovanie, že povolením tejto praxe každý rok a za rovnakých podmienok v priebehu rokov 2004 až 2007 si tento členský štát nesplnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo smernice.
Pokiaľ ide o druhú námietku neprípustnosti uvádzanú Maltskou republikou, založenú na tom, že Komisia nemohla žiadať Súdny dvor, aby určil nesplnenie povinnosti pri povolení jarného lovu v roku 2007 a v nasledujúcich rokoch bez oboznámenia sa s každoročnými správami týkajúcimi sa týchto rokov, postačuje konštatovať, že článok 9 ods. 3 smernice nemá za účinok a okrem toho legálne nemohol mať za cieľ podriadenie možnosti Komisie podať žalobu o nesplnenie povinnosti predložiť každoročnú správu, ktorú uvádza, zo strany členského štátu. Naopak, článok 9 ods. 4 smernice Komisii ukladá na základe informácií, ktorými Komisia disponuje, a „najmä“ každoročných správ uvedených v predmetnom článku 9 ods. 3 sústavne dbať o to, aby dôsledky uplatnenia výnimiek povolených v článku 9 ods. 1 smernice zo strany členských štátov neboli v rozpore s touto smernicou.
Okrem toho podriadiť začatie konania o nesplnení povinnosti zo strany Komisie predchádzajúcemu predloženiu správy dotknutého členského štátu by v každom prípade ohrozovalo funkciu strážkyne Zmluvy, ktorú Komisia vykonáva a v zmysle ktorej je ona sama príslušná na rozhodovanie o vhodnosti začatia tohto konania a o dôvodoch, pre ktoré musí byť začaté (pozri v tomto zmysle najmä rozsudok z 10. apríla 2003, Komisia/Nemecko, C-20/01 a C-28/01, Zb. s. I-3609, bod 30).
V dôsledku toho je potrebné odmietnuť obe námietky neprípustnosti, ktoré uviedla Maltská republika.
O veci samej
Argumentácia účastníkov konania
Komisia uvádza, že prepelica poľná a hrdlička poľná sú druhy uvedené v prílohe II smernice a že členské štáty musia vo vzťahu k nim rešpektovať požiadavky uvedené v jej článku 7 ods. 4. Spresňuje, že to najmä predpokladá, že prax lovu bude zlučiteľná s článkom 2 smernice a že k lovu nedôjde v období, počas ktorého by mal lov negatívne dôsledky na zachovanie populácie predmetných vtákov, a predovšetkým v období ich návratu na hniezdiská.
Komisia zastáva názor, že povolenie jarného lovu prepelice poľnej a hrdličky poľnej na Malte nespĺňa tieto podmienky. Na jednej strane lov týchto dvoch druhov počas ich návratu na hniezdiská je zakázaný podľa článku 7 ods. 4 smernice a na druhej strane podmienky stanovené článkom 9 tejto smernice na odchýlenie sa od tohto zákazu neboli splnené.
Komisia dodáva, že členskému štátu, ktorý chce uplatniť článok 9 ods. 1 smernice, prislúcha preukázať, že podmienky uplatnenia tohto ustanovenia sú splnené (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. júla 2007, Komisia/Rakúsko,
C-507/04, Zb. s. I-5939
, bod 198).
Po pripomenutí, že článok 9 ods. 1 smernice umožňuje odchýliť sa od zákazu uvedeného v jej článku 7, teda zákazu loviť sťahovavé druhy počas ich návratu na hniezdiská, iba „ak neexistuje iné uspokojivé riešenie“, Komisia uvádza, že v prejednávanej veci o takýto prípad nejde.
Komisia pripomína, že podľa judikatúry Súdneho dvora sa obdobie lovu zavedené ako výnimka nemôže bez toho, aby to bolo nevyhnutné, časovo zhodovať s obdobiami, počas ktorých chce smernica zaviesť osobitnú ochranu, a že o takú nevyhnutnosť nejde najmä vtedy, ak jediným účelom tohto opatrenia je predĺženie obdobia lovu určitých druhov na územiach, ktoré tieto druhy vyhľadávajú počas povoleného obdobia lovu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. decembra 2005, Komisia/Fínsko,
C-344/03, Zb. s. I-11033
, bod 33).
Okrem toho, keďže lovené vtáky sú prítomné, hoci v menšom množstve, v období roka, počas ktorého je lov smernicou povolený, podmienka týkajúca sa absencie iného uspokojivého riešenia nie je splnená (pozri v tomto zmysle rozsudky Komisia/Fínsko, už citovaný, body 35, 38 a 42, ako aj Komisia/Rakúsko, už citovaný, body 203 a 204).
Podľa Komisie každoročné správy predložené Maltskou republikou za roky 2004 a 2005 ukazujú, že prepelica poľná a hrdlička poľná sa na Malte v období jesenného lovu v uvedených rokoch skutočne vyskytovali. Na základe týchto informácií Komisia zastáva názor, že o taký prípad išlo aj v rokoch 2006 a 2007.
Komisia spresňuje, že je irelevantnou skutočnosť, že na jeseň vtáky prelietavajú iba ponad časť územia Malty, a to Western Cliffs, pretože táto časť územia je poľovníkom dostupná. Dodáva, že v danom prípade sú regióny preletu blízko regiónov vyhľadávaných na jar, kde možno lov vykonávať, keď vtáky tiahnu, a že možnosti lovu by mohli byť na jeseň zlepšené opatreniami starostlivosti o biotopy.
Komisia okrem toho uvádza, že stav zachovania prepelice poľnej a hrdličky poľnej je nepriaznivý a že povolenie jarného lovu túto situáciu sťažuje.
Táto inštitúcia tiež poznamenáva, že Maltská republika nepreukázala, že boli splnené ostatné podmienky uplatnenia článku 9 ods. 1 smernice, uvedené v článku 9 ods. 1 pod písm. a) až c), a najmä skutočnosť, že predmetné druhy boli lovené iba v „malom rozsahu“. K poslednej uvedenej podmienke Komisia uvádza, že množstvo usmrtených vtákov sa musí približovať celkovej ročnej úmrtnosti.
Komisia vyvracia tvrdenie uvádzané Maltskou republikou v jej vyjadrení k žalobe a založené na tom, že Komisia porušila legitímnu dôveru, ktorú vyvolala v priebehu prístupových rokovaní s týmto členským štátom, pokiaľ ide o možnosť tohto štátu povoliť lov prepelice poľnej a hrdličky poľnej v jarnom období za uplatnenia článku 9 smernice. Uvádza, že vo vzťahu k tomuto členskému štátu neprebrala žiadny záväzok v tomto zmysle.
Maltská republika uvádza, že smernica nemá za cieľ absolútnu ochranu druhov a úplný zákaz akéhokoľvek využívania, ale sleduje cieľ zachovania populácií vtákov na uspokojivej úrovni. Tento členský štát odkazuje najmä na ustanovenia článkov 2, 7 a článku 9 ods. 1 písm. c) smernice, na Dohovor o ochrane európskych voľne žijúcich organizmov a prírodných stanovíšť, podpísaný v Berne 19. septembra 1979 a schválený v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady 82/72/EHS z (
Ú. v. ES L 38, 1982, s. 1
; Mim. vyd. 11/014, s. 280), ako aj na Dohovor o ochrane sťahovavých druhov voľne žijúcich živočíchov, podpísaný v Bonne a schválený v mene Spoločenstva rozhodnutím Rady 82/461/EHS z (
Ú. v. ES L 210, s. 10
; Mim. vyd. 11/015, s. 5).
Maltská republika zastáva názor, že povolenie jarného lovu prepelice poľnej a hrdličky poľnej na jej území spĺňa podmienky stanovené v článku 9 ods. 1 smernice.
Tento členský štát pripomína, že vo svojom rozsudku zo 16. októbra 2003, Ligue pour la protection des oiseaux a i. (
C-182/02, Zb. s. I-12105
, bod 9), Súdny dvor rozhodol, že smernica umožňuje prax lovu v obdobiach, počas ktorých je lov v zásade zakázaný. Spresňuje, že v prejednávanej veci neexistuje „iné uspokojivé riešenie“ v zmysle tohto ustanovenia. Po prvé jarné obdobie nemôže byť na základe definície považované za obdobie predlžujúce jesenné obdobie. Po druhé neexistencia iného uspokojivého riešenia odkazuje nie na neexistenciu akéhokoľvek náhradného riešenia, ale na neexistenciu akceptovateľného a dostatočne vhodného riešenia vo vzťahu k sledovanému cieľu, ktorým je v prejednávanej veci umožnenie odchytu a rozumného využívania vtákov v malých množstvách, zachovajúc zaužívanú tradíciu.
Uvedený členský štát uvádza, že povolenie lovu dvoch predmetných druhov na jeseň nepredstavuje uspokojivé riešenie vzhľadom na počet tiahnucich vtákov v uvedenom období roka a na samotné podmienky ich ťahu ponad predmetné ostrovy, ktoré umožňujú ich odchyt iba v zanedbateľnom množstve. V tejto súvislosti odkazuje na rozhodnutie Súdneho dvora v už citovanom rozsudku Komisia/Fínsko (body 35 a 41).
Maltská republika dodáva, že táto situácia sa odlišuje od situácie opísanej v už citovanom rozsudku Komisia/Rakúsko, v ktorej boli sporné klimatické podmienky, a poznamenáva, že vzhľadom na jej špecifickú geografickú situáciu, jej rozlohu, jej vysokú hustotu populácie a fyzické charakteristiky jej vidieka sa druhy sťahovavých vtákov, ktoré možno na jej území loviť, na jej území v zásade nerozmnožujú. Uvádza, že jej územie sa nachádza najmenej 300 kilometrov od dráhy vtákov, ktoré tiahnu ponad Stredomorie, a že migračný ťah prepelice poľnej a hrdličky poľnej sa odlišuje podľa ročného obdobia. Tieto dva druhy preto vo všeobecnosti netiahnu ponad Maltu na jeseň, a ak to robia, prelietavajú iba nad časťou územia počas krátkeho obdobia od konca augusta do konca septembra, niekedy bez toho, aby pristáli. Naopak, v jarnom období je ťah týchto dvoch druhov oveľa významnejší a je rozmiestnený po celom území maltských ostrovov.
Maltská republika dodáva, že viac než 80% maltských poľovníkov poľuje iba na svojom vlastnom pozemku a že úplný zákaz jarného lovu predmetných druhov vtákov v praxi povedie k tomu, že im bude úplne zakázaný lov týchto dvoch druhov.
Tento členský štát tvrdí, že príprava dodatočných prirodzených útočísk, ako to navrhuje Komisia, by situáciu nezmenila, a uvádza, že už vytvorené útočiská pokrývajú 4,5% suchozemských plôch ostrovov, čiže 1434,2 hektára.
Maltská republika tiež zastáva názor, že stav zachovania prepelice poľnej a hrdličky poľnej nie je na nepriaznivej úrovni. Uvádza, že Svetová únia na ochranu prírody (l’Union internationale pour la conservation de la nature — UICN) zatriedila tieto druhy v roku 2007 do kategórie nazývanej „menšia obava“. Maltská republika zastáva názor, že povolenie jarného lovu na jej území nemôže mať nijaký dosah na stav zachovania, lebo sú ulovené iba veľmi malé množstvá, čo Komisia napadla len vo vyjadrení k žalobe. Tento členský štát dodáva, že neexistuje vedecký dôkaz preukazujúci, že súčasné praktiky lovu v Európe majú nepriaznivý dosah na populáciu vtákov a že prípadný pokles populácie vtákov treba pripočítať iným dôvodom, ako je napríklad rozšírenie poľnohospodárskych plôch.
Maltská republika spresňuje, že splnenie podmienok stanovených v článku 9 smernice musí byť posudzované na úrovni každého členského štátu.
Tento členský štát uvádza, že Komisia porušila legitímnu dôveru, ktorú v ňom vyvolala v priebehu prístupových rokovaní, pokiaľ ide o jeho možnosť povoliť lov prepelice poľnej a hrdličky poľnej v jarnom období za uplatnenia uvedeného článku 9.
Posúdenie Súdnym dvorom
Podľa článku 7 ods. 1 smernice druhy uvedené v jej prílohe II môžu byť lovené v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi. Článok 7 ods. 4 však uvádza, že ak ide o sťahovavé druhy, členské štáty dohliadnu najmä na to, aby neboli lovené počas návratu na hniezdiská.
V prejednávanej veci prepelica poľná a hrdlička poľná patria pod ustanovenia článku 7 ods. 1 a 4 smernice a v dôsledku toho tieto dva druhy nemajú byť lovené počas ich návratu na hniezdiská.
Napriek tomu, za splnenia podmienok uvedených v článku 9 ods. 1 smernice, sa členské štáty môžu odchýliť od povinností, ktoré im vznikajú na základe jej článku 7. Ide o režim výnimky, ktorá sa musí vykladať reštriktívne a na ktorej uplatnenie členskému štátu prislúcha preukázať, že sú splnené podmienky jej použitia (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. júna 2006, WWF Italia a i.,
C-60/05, Zb. s. I-5083
, bod 34).
Medzi množstvom podmienok, ktoré musia byť splnené, aby členské štáty mohli použiť predmetný režim výnimky, sa v článku 9 ods. 1 smernice uvádza absencia iného uspokojivého riešenia.
V tejto súvislosti Súdny dvor sústavne rozhodoval, že táto podmienka nie je splnená, pokiaľ sa obdobie lovu povolené na základe výnimky časovo zhoduje s obdobiami, počas ktorých smernica zavádza osobitnú ochranu bez toho, aby to bolo nevyhnutné. O takú nevyhnutnosť nejde najmä vtedy, ak jediným účelom opatrenia, ktoré na základe výnimky povoľuje lov, je predĺženie obdobia lovu určitých druhov vtákov na územiach, ktoré tieto druhy vyhľadávajú počas obdobia lovu stanoveného v súlade s článkom 7 smernice (pozri rozsudky Ligue pour la protection des oiseaux a i., už citovaný, bod 16, a z 9. júna 2005, Komisia/Španielsko,
C-135/04, Zb. s. I-5261
, bod 19).
Z judikatúry tiež vyplýva, že o takúto nevyhnutnosť tak isto nejde, ak sú predmetné druhy na jeseň skutočne prítomné na územiach, kde je povolený jarný lov, hoci v podstatne nižších počtoch než na jar, pokiaľ tieto množstvá nie sú zanedbateľné (pozri v tomto zmysle rozsudok Komisia/Fínsko, už citovaný, body 35 a 43).
V prejednávanej veci zo spisu a najmä z každoročných správ predkladaných Komisii podľa článku 9 ods. 3 smernice Maltskou republikou vyplýva, že prepelica poľná a hrdlička poľná sú počas obdobia jesenného lovu prítomné v určitých oblastiach územia tohto členského štátu.
Okrem toho, ako uvádza uvedený členský štát, hoci oblasti, kde sa zdržiavajú predmetné dva druhy počas obdobia jesenného lovu, sú obmedzenejšie než oblasti, kde sa tieto dva druhy zdržiavajú počas jarného ťahu, sú vzdialenejšie než tieto posledné uvedené oblasti, zo spisu nevyplýva, že oblasti, kde sa uvedené druhy zdržiavajú počas obdobia jesenného lovu, nie sú v tomto období poľovníkom ľahko dostupné.
V dôsledku toho oba predmetné druhy sú na jeseň skutočne prítomné na územiach, kde je povolený jarný lov.
Samotné toto konštatovanie však nepostačuje na to, aby bol prijatý záver, že existuje „iné uspokojivé riešenie“ v zmysle článku 9 ods. 1 smernice.
Normotvorca Spoločenstva použitím výrazu „iné uspokojivé riešenie“ totiž nezamýšľal vylúčiť použitie výnimky uvedenej v článku 9 ods. 1 písm. c) smernice, ak by existovala akákoľvek možnosť loviť počas období, keď je to povolené podľa článku 7 smernice, ale zamýšľal umožniť, aby sa od tohto ustanovenia dalo odchýliť iba v nevyhnutnom rozsahu, ak možnosti lovu ponúkané počas týchto období, v danom prípade na jeseň, sú natoľko obmedzené, že je narušená rovnováha medzi ochranou druhov a určitými činnosťami sledovaná smernicou.
Z ustanovení článku 9 smernice, ktoré odkazujú na prísnu kontrolu uvedenej výnimky a na selektívnu povahu odchytu, ako aj medziiným na všeobecnú zásadu proporcionality, však vyplýva, že výnimka, ktorú členský štát zamýšľa uplatniť, musí byť primeraná potrebám, ktoré ju odôvodňujú.
Z toho vyplýva, že konštatovanie absencie iného uspokojivého riešenia, čiže tak ako v prejednávanej veci, nedostatok možností na lov v jeseni, ktorý vôbec nemôže povoliť neobmedzený lov na jar, umožňuje toto povolenie iba v nevyhnutne prísnom rozsahu, a ak tým nie sú ohrozené ostatné ciele sledované smernicou.
Súdny dvor už rozhodol, že výnimky na základe článku 9 smernice možno udeliť, len ak existuje záruka, že sa populácia dotknutých druhov udržuje na uspokojivej úrovni a že v opačnom prípade nemožno na úbytok vtákov v nijakom prípade hľadieť ako na rozumný, a teda ako na zakladajúci prijateľné využívanie v zmysle jedenásteho odôvodnenia smernice (rozsudok WWF Italia a i., už citovaný, bod 32).
V prejednávanej veci zo spisu predloženého Súdnemu dvoru a najmä z každoročných správ predkladaných Komisii Maltskou republikou, ako aj z vyjadrení, ktoré boli uvedené na pojednávaní, vyplýva, že počas predmetných rokov poľovníci mohli v období jesenného lovu odchytávať len zanedbateľné množstvo vtákov.
Komisia navyše nepopiera, že oba druhy vtákov sa v tomto období zdržiavajú iba na obmedzenej časti územia tohto členského štátu a že k ich migrácii dochádza najmä na konci augusta a v priebehu septembra.
Nakoniec zo spisu nevyplýva, že populácia týchto dvoch lovených druhov vtákov sa nenachádza na uspokojivej úrovni. Najmä z červeného zoznamu ohrozených druhov, ktorý vypracovala UICN, vyplýva, že predmetné dva druhy sa uvádzajú v kategórii nazývanej „menšia obava“.
Vzhľadom na tieto veľmi osobitné okolnosti možno lov prepelice poľnej a hrdličky poľnej v období jesenného lovu na Malte považovať za iné uspokojivé riešenie, ak by v zásade bola považovaná za splnenú podmienka týkajúca sa absencie takéhoto riešenia uvedená v článku 9 ods. 1 smernice.
Treba si však položiť otázku, či podmienky, za ktorých Maltská republika povolila lov predmetných dvoch druhov na jar, zodpovedajú požiadavke proporcionality pripomenutej v bode 58 vyššie, ako aj iným podmienkam uvedeným v článku 9 ods. 1 smernice.
Predĺženie obdobia lovu týchto dvoch sťahovavých druhov povolením lovu v priebehu približne dvoch mesiacov v jarnom období, počas ktorého sa oba lovené druhy vracajú na svoje hniezdiská a ktoré sa prejavuje trikrát vyššou úmrtnosťou v prípade prepelice poľnej, približne 15000 usmrtených vtákov, a osemkrát vyššou úmrtnosťou v prípade hrdličky poľnej, približne 32000 usmrtených vtákov, než je úmrtnosť vyplývajúca z lovu v jesennom období, nepredstavuje riešenie primerané a striktne proporcionálne cieľu zachovania druhov, ktorý sleduje smernica.
Za týchto okolností, hoci oba predmetné druhy sú na jeseň prítomné iba v zanedbateľnom množstve a počas veľmi obmedzeného obdobia, a keďže akýkoľvek lov na jeseň nie je nemožný, povolením jarného lovu prepelice poľnej a hrdličky poľnej počas viacerých týždňov v každom z rokov 2004 až 2007 si Maltská republika nesplnila podmienky výnimky uvedenej v článku 9 ods. 1 smernice vykladané vo svetle zásady proporcionality, a teda porušila svoje povinnosti podľa uvedenej smernice.
Nakoniec Maltská republika vyzdvihuje zásadu ochrany legitímnej dôvery z dôvodu, že počas rokovaní predchádzajúcich jej pristúpeniu k Európskej únii jej malo byť dané ubezpečenie, že bude môcť pokračovať v povoľovaní lovu prepelice poľnej a hrdličky poľnej za dovtedy platných podmienok. No okrem toho, že táto skutočnosť nevyplýva zo spisu, je irelevantná aj vo vzťahu k posúdeniu splnenia podmienky týkajúcej sa absencie iného uspokojivého riešenia v zmysle článku 9 ods. 1 smernice a v dôsledku toho nemôže ovplyvniť konštatovanie o jej porušení uvedené v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba konštatovať, že povolením lovu prepelice poľnej
(Coturnix coturnix)
a hrdličky poľnej
(Streptopelia turtur)
v jarnom období rokov 2004 až 2007 bez splnenia podmienok stanovených v článku 9 ods. 1 smernice si Maltská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.
O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Maltskú republiku na náhradu trov konania a Maltská republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Povolením lovu prepelice poľnej
(Coturnix coturnix)
a hrdličky poľnej
(Streptopelia turtur)
v období jarnej migrácie v rokoch 2004 až 2007 bez splnenia podmienok stanovených v článku 9 ods. 1 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, zmenenej a doplnenej na roky 2004 až 2006 nariadením Rady (ES) č. 807/2003 zo a na rok 2007 smernicou Rady 2006/105/ES z , si Maltská republika nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z tejto smernice.

2.
Maltská republika je povinná nahradiť trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.