CELEX: 62001CJ0065
Traktatbrudssøgsmål
direktiv 89/655/EØF
mangelfuld gennemførelse

Dommens præmisser
1 Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 14. februar 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, samt punkt 2.1, sjette punktum, punkt 2.2, andet punktum, punkt 2.3, andet til fjerde punktum, og punkt 2.8, andet afsnit, andet til femte led, i bilag I til Rådets direktiv 89/655/EØF af 30. november 1989 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet (andet særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 393, s. 13), som ændret ved Rådets direktiv 95/63/EF af 5. december 1995 (EFT L 335, s. 28, herefter »direktiv 89/655«), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative forskrifter til gennemførelse af bindende minimumsforskrifter i national ret og således ikke har sikret beskyttelsen af arbejdstagerne.
Relevante retsforskrifter
Fællesskabsretlige bestemmelser
2 Artikel 4, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 89/655 bestemmer:
»Med forbehold af artikel 3 skal arbejdsgiveren fremskaffe og/eller anvende:
a) arbejdsudstyr, der, hvis det for første gang stilles til arbejdstagerens rådighed i virksomheden og/eller institutionen efter den 31. december 1992, opfylder:
[...]
ii) de i bilaget fastsatte minimumsforskrifter, når der ikke gælder andre fællesskabsdirektiver, eller disse kun gælder delvis
b) arbejdsudstyr, der, hvis det allerede er stillet til arbejdstagernes rådighed i virksomheden og/eller institutionen den 31. december 1992, senest fire år efter denne dato opfylder de i bilaget fastsatte minimumsforskrifter.«
3 Punkt 2.1 i bilag I til direktiv 89/665 bestemmer i tredje afsnit, dvs. i fjerde, femte og sjette punktum:
»Operatøren skal om nødvendigt fra hovedbetjeningsstedet være i stand til at konstatere, at ingen personer befinder sig i de farlige områder. Hvis dette er umuligt, skal der forud for enhver igangsætning udløses et sikkert system, såsom et lyd- og/eller lyssignal. Den udsatte arbejdstager skal have tid og/eller mulighed for hurtigt at undgå risici i forbindelse med arbejdsudstyrets igangsætning og /eller standsning.«
4 Bilag I, punkt 2.2, til direktiv 89/655 er affattet som følger:
»Arbejdsudstyrets igangsætning må kun kunne ske ved en bevidst handling, udøvet på et betjeningssystem, der er beregnet hertil.
Det samme gælder:
- gentilkobling efter et stop, uanset årsagen til dette
- styring af en væsentlig ændring af funktionsforholdene (f.eks. hastighed, tryk osv.)
undtagen hvis denne gentilkobling eller ændring ikke indebærer nogen risiko for de udsatte arbejdstagere.
Gentilkobling eller ændring af funktionsforholdene som følge af den normale sekvens i en automatisk cyklus er ikke omfattet af dette krav.«
5 Nævnte direktivs bilag I, punkt 2.3, bestemmer:
»Alt arbejdsudstyr skal være forsynet med et betjeningssystem, som gør det muligt at standse hele udstyret på betryggende vis.
Hver arbejdsplads skal være forsynet med et betjeningssystem til standsning af enten alle dele af arbejdsudstyret eller blot en del deraf, alt efter risikoen, således at arbejdsudstyret frembyder sikkerhed. Stopordren til arbejdsudstyret skal have prioritet i forhold til igangsætningsordrer. Når arbejdsudstyret eller dets farlige dele er standset, skal energitilførslen til de pågældende funktionsanordninger være afbrudt.«
6 Hvad angår afskærmninger og beskyttelsesanordninger for arbejdsudstyrets bevægelige dele, som frembyder risiko for mekanisk kontakt, der kan medføre ulykker, bestemmer punkt 2.8, andet afsnit, andet til femte led, i samme bilag:
»Afskærmninger og beskyttelsesanordninger:
[...]
- må ikke forårsage yderligere risici
- må ikke let kunne flyttes eller sættes ud af drift
- skal befinde sig i tilstrækkelig afstand fra det farlige område
- må ikke hindre udsynet under arbejdet mere end højst nødvendigt
[...]«
Nationale bestemmelser
7 Artikel 2087 i den italienske codice civile (herefter »codice civile«) bestemmer:
»Arbejdsgiveren skal inden for rammerne af virksomhedens aktiviteter træffe foranstaltninger, som efter arbejdets særlige art, de indvundne erfaringer og den anvendte teknik er nødvendige for at beskytte arbejdstagerens fysiske og psykiske integritet.«
8 Decreto legislativo nr. 626 af 19. september 1994, som gennemfører direktiv 89/391/EØF, 89/654/EØF, 89/655/EØF, 89/656/EØF, 90/269/EØF, 90/270/EØF, 90/394/EØF og 90/679/EØF om forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen (GURI nr. 265 af 12.11.1994, supplemento ordinario nr. 141, s. 5), som ændret ved decreto legislativo nr. 242 af 19. marts 1996 (GURI nr. 104 af 6.5.1996, supplemento ordinario nr. 75, s. 5, herefter »decreto legislativo nr. 626/94«), bestemmer i artikel 4, stk. 5:
»En arbejdsgiver, chef eller assistent, der inden for rammerne af deres beføjelser og kompetenceområder driver, leder eller overvåger de virksomheder, som omhandles i artikel 1 [dvs. »alle private eller offentlige virksomhedssektorer«, bortset fra de nævnte undtagelser], træffer de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik på at sikre arbejdstagernes sikkerhed og beskyttelse, og træffer herunder navnlig
[...]
b) forebyggende foranstaltninger, som er nødvendige i forbindelse med ændringer i organisations- og produktionsstrukturen, der har betydning for arbejdstagerens beskyttelse og sikkerhed i arbejdet, dvs. med hensyn til det tekniske udviklingsniveau, forebyggelse og beskyttelse.«
9 Decreto del Presidente della Repubblica nr. 547 af 27. april 1955 (GURI nr. 158 af 12.7.1955, supplemento ordinario, s. 3), som ændret ved decreto legislativo nr. 626/94 i sin affattelse af 19. september 1994 og ved decreto legislativo nr. 242 af 19. marts 1996 (herefter »DPR nr. 547/55«), bestemmer i artikel 43, 44, 48, 49, 69, 71, 77, 80, 133, 157, 165, 209, 220 og 374:
»Artikel 43
Mekanismer, såsom glideindretninger, pejlstænger, excentrik, krumtappe mv., der anvendes til at omsætte en roterende bevægelse til en frem- og tilbagegående bevægelse eller omvendt, skal være passende beskyttet.
Beskyttelse af understel til bearbejdning af sten, marmor mv. kan, medmindre der foreligger særlig fare, fraviges, såfremt de bevægelige dele er utilgængelige, eller drivkraften ikke er mere end en hestekraft eller hastigheden ikke overstiger 60 omdrejninger i minuttet.
Artikel 44
Akseldele, som stikker ud fra maskinen eller stativet med mere end en fjerdedel af deres diameter, skal skæres ned til denne størrelse eller beskyttes ved hjælp af en sikring, der er fastgjort på de ubevægelige dele.
[...]
Artikel 48
Det er forbudt at rengøre, smøre eller oliere maskinens bevægelige dele eller elementer manuelt, medmindre dette er nødvendigt som følge af særlige tekniske krav. I dette tilfælde bør der anvendes passende midler for at undgå enhver fare.
Arbejdstagerne skal kunne gøre sig bekendt med forbuddet i denne artikel gennem klare og synlige henvisninger.
Artikel 49
Det er forbudt at udføre reparationer eller anmærkninger på dele i bevægelse.
Såfremt det er nødvendigt at udføre sådanne arbejder, når maskinen er i bevægelse, bør der træffes passende sikkerhedsforanstaltninger med henblik på at sikre arbejdstagernes sikkerhed.
Arbejdstagerne skal kunne gøre sig bekendt med forbuddet i stk. 1 gennem klare og synlige henvisninger.
[...]
Artikel 69
Når det af anerkendte tekniske eller arbejdsbetingede årsager er umuligt effektivt at beskytte eller isolere de bevægelige dele eller de farlige arbejdsområder, bør der træffes andre foranstaltninger med henblik på at fjerne eller mindske faren, bl.a. ved at anvende passende værktøjer, automatisk tilførsel, ekstra anordninger for at standse maskinen og igangsætningssystemer, som kræver flere og samtidige manøvrer.
[...]
Artikel 71
Såfremt arbejdsudstyr, der ikke er beskyttet eller er utilstrækkelig beskyttet, i de i artikel 69 og 70 omhandlede tilfælde kan ramme, trække en person med eller klemme den pågældende, og såfremt disse dele har en betragtelig inerti, skal maskinens stopanordning ud over at være udstyret med et standsningssystem, som er inden for umiddelbar rækkevidde af arbejdstagerens hænder eller andre legemsdele, også omfatte et effektivt bremsesystem, som gør det muligt at standse maskinen hurtigst muligt. [...]
Artikel 77
Maskiners igangsætningssystemer skal indrettes således, at utilsigtede igangsætninger og tilkoblinger undgås, eller være forsynet med anordninger, som er egnede til at opfylde samme funktion.
[...]
Artikel 80
Enhver igangsætning af komplekse maskiner, der betjenes af flere arbejdstagere, som er fordelt på forskellige poster, og som ikke tydeligt kan ses af den, der har til opgave at sætte maskinen i gang, skal være forsynet med et aftalt lydsignal.
[...]
Artikel 133
Valseværker og kalandre, som på grund af deres størrelse, kraft, hastighed eller andre arbejdsfunktioner frembyder en specifik og særlig alvorlig fare, bl.a. valseværker (blandere) til gummi, kalandre til gummifolie mv., skal være udstyret med en særlig anordning, der gør det muligt umiddelbart at standse valserne, idet betjeningssystemet skal være udformet og placeret således, at en standsning også kan udføres ved et enkelt og let tryk fra en hvilken som helst del af arbejdstagerens legeme i tilfælde af, at dennes hænder skulle sidde fast i en valse i bevægelse.
Ud over bremsesystemet skal stopanordningen, som omhandlet i foregående stykke, også indeholde en ordning, som gør en samtidig omvending af valsernes bevægelse mulig, inden de standses helt.
[...]
Artikel 157
Spoler fra trådtrækningsmaskiner skal være forsynet med en anordning, som arbejdstageren kan betjene direkte, og som gør det muligt at standse maskinerne øjeblikkeligt, hvor dette er nødvendigt.
[...]
Artikel 165
Bogtrykkermaskiner med trykdigel og lignende maskiner, som ikke har en automatisk forsyner, skal have en anordning, der gør det muligt at standse maskinen automatisk med en enkel håndbevægelse, såfremt arbejdstageren befinder sig i en farlig situation mellem det faste bord og den bevægelige flade, eller de skal have en anden passende sikkerhedsanordning, hvis effektivitet er bevist.
[...]
Artikel 209
Der skal være en anordning til hurtigt at stoppe maskinen ved hver på- og aflæsningspost for vertikale transportører med bevægelige flader.
Artikel 220
Skrå flader skal være forsynet med en sikkerhedsanordning, der kan bringe vogne eller tog til umiddelbar standsning i tilfælde af afbrydelse eller frigørelse i trækningssystemerne, såfremt dette viser sig at være nødvendigt af hensyn til længden, strækningens skråning, hastigheden eller andre særlige forhold for anlægget, og såfremt de anvendes, selv sporadisk, til befordring af personer.
Såfremt det af tekniske grunde, der er forbundet med anlæggets særlige egenskaber eller funktion, ikke er muligt at anvende den i stk. 1 omhandlede sikkerhedsanordning, skal vognenes træknings- og fæstningssystemer udvise en sikkerhedskoefficient på mindst otte: I et sådant tilfælde er anvendelsen af skrå flader til personbefordring forbudt.
I alle tilfælde skal træknings- og fæstningssystemerne, i lighed med sikkerhedsanordningerne, kontrolleres hver måned.
[...]
Artikel 374
[...]
Anlæg, maskiner, apparater, udstyr, instrumenter og beskyttelsesanordninger skal af hensyn til nødvendigheden af arbejdssikkerhed opfylde de påbudte betingelser for modstandskraft og egnethed, og de skal holdes i god og funktionsdygtig stand.«
Den administrative procedure
10 Da direktiv 89/655 ikke var blevet gennemført fuldstændigt i national ret inden for den fastsatte frist, indledte Kommissionen traktatbrudsproceduren. Efter at have opfordret Den Italienske Republik til at fremsætte sine bemærkninger, navnlig for så vidt angår minimumsforskrifterne i bilag I til nævnte direktiv, afgav Kommissionen den 4. august 1999 en begrundet udtalelse, der opfordrede den pågældende medlemsstat til at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme den begrundede udtalelse inden for en frist på to måneder fra dens fremsættelse.
11 Den Italienske Republik besvarede ikke udtalelsen. Gennemgangen af lovgivningen, som de italienske myndigheder havde fremsendt i forbindelse med indledningen af den administrative procedure, gav Kommissionen anledning til at slutte, at direktiv 89/655 ikke var blevet gennemført tilfredsstillende, hvorfor den besluttede at anlægge nærværende søgsmål.
Søgsmålet
12 Efter at Kommissionen havde fået kendskab til Den Italienske Republiks bemærkninger i svarskriftet, frafaldt den klagepunktet vedrørende bilag I, punkt 2.3, andet punktum, til direktiv 89/655.
Manglende gennemførelse af bilag I, punkt 2.1, sjette punktum, til direktiv 89/655
Parternes argumenter
13 Den italienske regering har gjort gældende, at bilag I, punkt 2.1, sjette punktum, til direktiv 89/655 er gennemført ved artikel 80 i DPR nr. 547/55.
14 Ifølge den italienske regering har Kommissionen overset den sammenhæng, der er mellem de tre punktummer, som udgør tredje afsnit i punkt 2.1 i bilag I til direktiv 89/655. Det punktum, som Kommissionen støtter sin påstand om traktatbrud på, dvs. sjette punktum i det pågældende punkt, supplerer de to første, idet det er indføjet som tredje og sidste punktum i tredje afsnit, og tjener derfor til præcisering af meningen og formålet med det signal, der foreskrives i dette afsnits andet punktum.
15 Artikel 80 i DPR nr. 547/55 vedrører maskiner, der betjenes af flere arbejdstagere (udsatte personer), som ikke tydeligt kan ses af den operatør, der har til opgave at igangsætte maskinen. Ifølge den italienske regerings opfattelse er det til sådanne maskiner bilag I, punkt 2.1, tredje afsnit, i direktiv 89/655 henviser, når der i sidstnævnte bestemmelse tales om udstyr, der har et »hovedbetjeningssted«. Bestemmelsen må nemlig nødvendigvis henvise til udstyr, der er indrettet således, at det kræver flere arbejdsposter, det vil nærmere bestemt sige det udstyr, der er omhandlet i artikel 80 i DPR nr. 547/55.
16 Den italienske regering har understreget, at denne bestemmelse ikke kun kræver et almindeligt signal, men et »aftalt« lydsignal. Gennem et sådant signal underrettes de udsatte personer om starten på en procedure, som efter et vist tidsrum - hvis længde kendes af de berørte, og som er afpasset efter karakteren af de eventuelle farer, der er forbundet med en sådan procedure - bidrager til en effektiv igangsætning af arbejdsudstyret. På grund af dette kendskab kan de udsatte personer afværge de hermed forbundne risici, såfremt advarselssignalerne udføres korrekt.
17 Den italienske regering har anført, at bilag I, punkt 2.1, sjette punktum, til direktiv 89/655 ikke kan udlægges således, at den ikke hænger sammen med fjerde og femte punktum i punkt 2.1.
18 Kommissionen har gjort gældende, at den italienske regering støtter sin opfattelse på en åbenbart urigtig forudsætning, idet den går ud fra, at kravet om et signal, hvis manglende gennemførelse lægges den til last, skal »præcisere meningen og formålet med det lydsignal«, der er fastsat for igangsætning af maskinen i tilfælde af, at operatøren ikke har mulighed for at sikre sig, at ingen opholder sig i de farlige områder. Det er forkert, når det hævdes, at bilag I, punkt 2.1, sjette punktum, til direktiv 89/655 er en slags supplement til fjerde og femte punktum i punkt 2.1, og bestemmelsen uddyber heller ikke indholdet heraf. Efter Kommissionens opfattelse spiller sjette punktum derimod netop den afgørende rolle i det grundlæggende krav, der ubetinget skal være opfyldt, ved at give den udsatte person mulighed for hurtigt at undgå risici.
19 Kommissionen har understreget, at der i henhold til artikel 80 i DPR nr. 547/55 udelukkende kræves et aftalt »lydsignal«. Bestemmelsen er således ikke en gennemførelse af bilag I, punkt 2.1, sjette punktum, til direktiv 89/655, men af femte punktum. I tilfælde af en utilstrækkelig gennemførelse af sjette punktum kan der let opstå situationer, hvor eventuelle advarselssignaler for arbejdsudstyrets igangsætning og standsning ikke giver de udsatte arbejdstagere mulighed for hurtigt at bringe sig i sikkerhed. Kravet om, at udsatte arbejdstagere skal have mulighed for hurtigt at undgå farlige situationer, mangler fuldstændig i den italienske lovgivning. Denne fastsætter som eneste forpligtelse et »aftalt lydsignal«. Kommissionen har anført, at en sådan forpligtelse ikke kan afhjælpe den alvorlige mangel, som fraværet af et almindeligt krav om, at de berørte skal have en praktisk mulighed for hurtigt at undgå farlige situationer, udgør.
Domstolens bemærkninger
20 Det følger af fast retspraksis, at selv om der ikke nødvendigvis kræves lovgivning med henblik på gennemførelsen af et direktiv i hver enkelt medlemsstat, skal de pågældende nationale retsforskrifter imidlertid give en sikker hjemmel for, at direktivet efterleves fuldt ud, at retstilstanden med hjemmel i nævnte retsforskrifter er tilstrækkelig bestemt og klar, og at de af direktivet omfattede sættes i stand til at få fuldt kendskab til deres rettigheder og i givet fald kan håndhæve rettighederne ved de nationale domstole (dom af 23.3.1995, sag C-365/93, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 499, præmis 9, og af 10.5.2001, sag C-144/99, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. I, s. 3541, præmis 17).
21 På grundlag af disse betragtninger skal det efterprøves, om de italienske bestemmelser opfylder kravene i direktiv 89/655.
22 Ifølge ordlyden af minimumsforskrifterne i bilag I, punkt 2.1, sjette punktum, til direktiv 89/655 »[skal] [d]en udsatte arbejdstager have tid og/eller mulighed for hurtigt at undgå risici i forbindelse med arbejdsudstyrets igangsætning og /eller standsning.« Dette krav føjer sig til påbuddet om, at der skal forefindes et »lyd- og/eller lyssignal« i henhold til femte punktum i nævnte punkt 2.1.
23 Selv om det i det foreliggende tilfælde er fastsat i artikel 80 i DPR nr. 547/55, at det er nødvendigt at lade et »aftalt lydsignal« gå forud for igangsætning og standsning af komplekse maskiner, hvilket gennemfører bilag I, punkt 2.1, femte punktum, i direktiv 89/655, opfylder denne bestemmelse derimod ikke kravene i samme punkts sjette punktum.
24 Det bør derfor fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bilag I, punkt 2.1, sjette punktum, til direktiv 89/655.
Manglende gennemførelse af bilag I, punkt 2.2, andet punktum, til direktiv 89/655
Parternes argumenter
25 Den italienske regering har gjort gældende, at den har gennemført bilag I, punkt 2.2, andet punktum, til direktiv 89/655 ved artikel 77 i DPR nr. 547/55.
26 Ifølge den italienske regerings opfattelse skal der for det første i henhold til nævnte artikel være en anordning på maskinen (dvs. et koordineret sæt af fysiske komponenter med henblik på at opnå bestemte resultater) til kontrol af dens igangsætning, bestående af et system (som operatøren fysisk skal betjene), som på grund af sin fysiske beskaffenhed og placering på maskinen skal være udformet således, at det ikke afstedkommer vilkårlige igangsætninger, og af et »logisk« igangsætningssystem, som »praktisk« forhindrer uventede igangsætninger.
27 Den italienske regering har anført, at artikel 77 i DPR nr. 547/55 opfylder målene i bilag I, punkt 2.2, første punktum, til direktiv 89/655. For det første indeholder nævnte nationale bestemmelse et negativt krav (undgå utilsigtede igangsætninger), der er udformet som et positivt krav i direktivet (udførelse af en bevidst handling), og for det andet er det en helt generel bestemmelse, idet den ikke er begrænset til de særlige tilfælde, som er omhandlet i andet punktum i nævnte punkt 2.2.
28 Kommissionen har gjort gældende, at artikel 77 i DPR nr. 547/55 i meget vage og generelle vendinger henviser til placeringen af betjeningen på maskinen, mens direktiv 89/655 fastsætter et krav om udførelse af en bevidst handling med henblik på igangsætning af maskinen eller ændring af funktionsforholdene. De italienske og fællesskabsretlige bestemmelser har således et forskelligt og uoverensstemmende indhold, og formålet med direktivet forfølges ikke med den nødvendige effektivitet i de italienske bestemmelser. Kommissionen har med henvisning til dom af 9. april 1987 i sagen Kommissionen mod Italien (sag 363/85, Sml. s. 1733, præmis 7) anført, at artikel 77 i DPR nr. 547/55 er for vag og generel til på tilfredsstillende vis at gennemføre det minimumsniveau for beskyttelse, som er fastsat i direktiv 89/655. Gennemførelse af et specifikt beskyttelseskrav, som i dette direktivs bilag I, punkt 2.2, andet punktum, ved hjælp af en generel bestemmelse som nævnte artikel 77 er efter Kommissionens opfattelse ikke tilstrækkeligt, for så vidt som dette indebærer en risiko for at skade de pågældende arbejdstageres reelle sikkerhed alvorligt. Under disse omstændigheder har arbejdstagerne nemlig ikke mulighed for at kende deres fulde rettigheder eller at gøre dem gældende for en kompetent domstol.
Domstolens bemærkninger
29 Ifølge minimumsforskrifterne i bilag I, punkt 2.2, andet punktum, i direktiv 89/655 må gentilkobling efter et stop, uanset årsagen til dette, og styring af en væsentlig ændring af funktionsforholdene (f.eks. hastighed, tryk osv.) kun kunne ske ved en bevidst handling, udøvet på et betjeningssystem, der er beregnet hertil, undtagen hvis denne gentilkobling eller ændring ikke indebærer nogen risiko for de udsatte arbejdstagere.
30 I det foreliggende tilfælde bestemmer artikel 77 i DPR nr. 547/55, at betjeningen til igangsætning af maskiner skal være indrettet således, at utilsigtede igangsætninger eller tilkoblinger undgås, eller være forsynet med anordninger, der er egnede til at opfylde samme funktion.
31 Denne generelle bestemmelse gennemfører ikke de specifikke krav i bilag I, punkt 2.2, andet punktum, i direktiv 89/655 på en tilstrækkelig præcis og klar måde. Bestemmelsen henviser navnlig ikke til væsentlige ændringer af maskinens funktionsforhold.
32 Det bør derfor fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bilag I, punkt 2.2, andet punktum, til direktiv 89/655.
Manglende gennemførelse af bilag I, punkt 2.3, tredje og fjerde punktum, til direktiv 89/655
Parternes argumenter
33 Den italienske regering har gjort gældende, at den har gennemført bilag I, punkt 2.3, tredje og fjerde punktum, til direktiv 89/655, ved artikel 69 og 71, der er affattet generelt, og ved artikel 133, 157, 165, 209 og 220 i DPR nr. 547/55.
34 Efter den italienske regerings opfattelse bestemmer artikel 69 i DPR nr. 547/55, at i tilfælde, hvor risikoen består, fordi det ikke har været muligt at beskytte eller isolere bevægelige dele eller farlige arbejdsområder effektivt på anden måde, bør der træffes andre foranstaltninger, såsom anvendelse af passende værktøj, automatiske forsynere eller anordninger, der supplerer de almindelige anordninger, hvorved maskinen standses, idet de første foranstaltninger skal fjerne risikoen, og de andre foranstaltninger skal reducere denne.
35 Artikel 71 i DPR nr. 547/55 indeholder bestemmelser, der er mere restriktive, ikke bare for så vidt angår anordningen til standsning af en maskine, der kører, men også med hensyn til placeringen af betjeningssystemet og bremseeffekten, der skal opnås, når anordningen udløses.
36 Den italienske regering har anført, at det i bilag I, punkt 2.3, andet punktum, til direktiv 89/655 omhandlede princip konkretiseres yderligere i artikel 133, 157, 165, 209 og 220 i DPR nr. 547/55, idet disse bestemmelser tilpasser princippet til den særlige type risiko, som er forbundet med de maskiner, der en efter den anden behandles i bestemmelserne.
37 Kommissionen har gjort gældende, at ingen af de bestemmelser, som den italienske regering har påberåbt sig, sikrer gennemførelsen af bilag I, punkt 2.3, tredje og fjerde punktum, i direktiv 89/655. Den har anført, at man i direktivet på dette område har valgt en løsning, der indebærer detaljerede tekniske krav, som kan dække alle former for risici, og pålægger medlemsstaterne at gennemføre dem med præcision og punktlighed for at undgå uklarheder, når de nationale bestemmelser om beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed skal anvendes i praksis. Efter Kommissionens opfattelse kan de italienske bestemmelser ikke anses for at opfylde de krav om klarhed og præcision, som kræves for en korrekt gennemførelse af nævnte tredje og fjerde punktum.
Domstolens bemærkninger
38 Ifølge minimumsforskrifterne i bilag I, punkt 2.3, tredje og fjerde punktum, til direktiv 89/655 skal stopordren til arbejdsudstyret have prioritet i forhold til igangsætningsordrer. Når arbejdsudstyret eller dets farlige dele er standset, skal energitilførslen til de pågældende funktionsanordninger være afbrudt.
39 I det foreliggende tilfælde gentages de specifikke tekniske krav ikke i nogen af de bestemmelser, som Den Italienske Republik har gjort gældende. De nævnte bestemmelser gennemfører kun bilag I, punkt 2.3, første og andet punktum, til direktiv 89/655.
40 Det bør således fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bilag I, punkt 2.3, tredje og fjerde punktum, til dette direktiv.
Manglende gennemførelse af bilag I, punkt 2.8, andet afsnit, andet til femte led, til direktiv 89/655.
Parternes argumenter
41 Den italienske regering har gjort gældende, at den har gennemført bilag I, punkt 2.8, andet afsnit, tredje til femte led, til direktiv 89/655 ved en generel bestemmelse, nemlig artikel 374, stk. 2, i DPR nr. 547/55, som er sanktioneret med straf, og ved fire særlige bestemmelser i dette dekret, nemlig artikel 43, 44, 48 og 49, som er sanktioneret med straf.
42 Den italienske regering har endvidere for så vidt angår sikkerhed anført, at anvendelse i den nationale retsorden af almindeligt gældende retsforskrifter, såsom de forskellige, successivt vedtagne dekreter om forebyggelse af ulykker, kun udgør det minimumsniveau for gennemførelsen, der påhviler den arbejdsgiver, som de nævnte bestemmelser gælder for, således at en adfærd fra arbejdsgiverens side, der ikke opfylder dette niveau, ville udgøre en overtrædelse. Dette princip er fastsat i artikel 2087 i codice civile og gentages også i artikel 4, stk. 5, litra b), i decreto legislativo nr. 626/94. Den italienske regering har desuden henvist til, at de personer, der er forpligtet til at gennemføre princippet i artikel 374 i DPR nr. 547/55, skal fastslå og anvende den til enhver tid bedste løsning på sikkerhedsområdet. Bestemmelserne i DPR nr. 547/55 er således kun tilsyneladende af generel karakter.
43 Den italienske regering har medgivet, at den har valgt en anden fremgangsmåde end den i direktiv 89/655, men har gjort gældende, at den relevante nationale lovgivning opfylder den samme sikkerhedsmålsætning, som forfølges med direktivet. Regeringens fremgangsmåde fremmer sikkerhedsmæssige fremskridt, som hænger sammen med den tekniske udvikling af forebyggelsen.
44 Kommissionen har anført, at ingen af de fem bestemmelser i DPR nr. 547/55, som den italienske regering har henvist til, gennemfører de tekniske krav i direktiv 89/655 korrekt. Den fremgangsmåde, som de italienske myndigheder har valgt, består i praksis i at fastsætte en retlig ramme, som for det første omfatter specifikke bestemmelser med et objektivt andet indhold end kravene i bilag I, punkt 2.8, andet afsnit, tredje til femte led, i direktiv 89/655, og for det andet tre generelle principper, som ikke klart og entydigt sikrer det minimumsniveau for beskyttelsen, som omhandles i direktivet. Kommissionen har bemærket, at den italienske ordning utvivlsomt er udtryk for en anerkendelsesværdig tankegang, som dog er forskellig fra og uforenelig med direktivets, idet den giver de berørte personer en ringere grad af klarhed og præcision, og endelig forringer den de berørtes mulighed for at opnå kendskab til deres rettigheder og gøre dem gældende for en national domstol.
Domstolens bemærkninger
45 Minimumsforskrifterne i bilag I, punkt 2.8, andet afsnit, andet til femte led, til direktiv 89/655 vedrører afskærmninger og beskyttelsesanordninger for arbejdsudstyrets bevægelige dele, som frembyder risiko for mekanisk kontakt, der kan medføre ulykker. Sådanne anordninger må ikke forårsage yderligere risici eller let kunne flyttes eller sættes ud af drift, og de må ikke hindre udsynet under arbejdet mere end højst nødvendigt. De skal endvidere befinde sig i tilstrækkelig afstand fra det farlige område.
46 I det foreliggende tilfælde fremgår det ikke af de specifikke bestemmelser, som Den Italienske Republik har påberåbt sig, nemlig artikel 43, 44, 48 og 49 i DPR nr. 547/55, at de krav, som er anført i foregående præmis, skal iagttages.
47 Hvad angår de generelle nationale bestemmelser, nemlig artikel 2087 i codice civile, artikel 4, stk. 5, litra b), i decreto legislativo nr. 626/94 og artikel 374 i DPR nr. 547/55, gennemføres de nævnte krav ikke ved nogen af disse på en tilstrækkelig klar og præcis måde.
48 Den italienske regering kan ikke retfærdiggøre det traktatbrud, den kritiseres for, ved at gøre gældende, at den har indført en ordning, der er begrundet med, at det er nødvendigt at kunne tilpasse sig fremskridtene inden for sikkerhedsbestemmelserne. En sådan synsvinkel, som i øvrigt allerede fremgår af Rådets direktiv 89/391/EØF af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet (EFT L 183, s. 1), fritager ikke en medlemsstat fra forpligtelsen til at gennemføre de i direktiv 89/655 fastsatte minimumsforskrifter.
49 Det bør således fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til bilag I, punkt 2.8, andet afsnit, andet til femte led, til direktiv 89/655.
50 Da Den Italienske Republik ikke fuldt ud har gennemført minimumsforskrifterne i bilag I til direktiv 89/655, har den tillige tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, i nævnte direktiv, der henviser til disse forskrifter.
51 Det bør således fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, samt punkt 2.1, sjette punktum, punkt 2.2, andet punktum, punkt 2.3, tredje og fjerde punktum, og punkt 2.8, andet afsnit, andet til femte led, i bilag I til direktiv 89/655, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative forskrifter til gennemførelse af nævnte direktivs bindende minimumsforskrifter i national ret.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
52 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og Den Italienske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling)
1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, samt punkt 2.1, sjette punktum, punkt 2.2, andet punktum, punkt 2.3, tredje og fjerde punktum, og punkt 2.8, andet afsnit, andet til femte led, i bilag I til Rådets direktiv 89/655/EØF af 30. november 1989 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under arbejdet (andet særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), som ændret ved Rådets direktiv 95/63/EF af 5. december 1995, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative forskrifter til gennemførelse af nævnte direktivs bindende minimumsforskrifter i national ret.
2) Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.