CELEX: 62002CJ0415
Valsts pienākumu neizpilde
Netiešie nodokļi
Direktīva 69/335/EEK
Kapitāla piesaistīšana
Biržas operāciju nodoklis
Uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodoklis

Prasības pieteikumā, kas Tiesas kancelejā iesniegts 2002. gada 19. novembrī, Eiropas Kopienu Komisija atbilstoši EKL 226. pantam
ir iesniegusi prasību atzīt, ka:
–        apliekot ar biržas operāciju nodokli parakstīšanos Beļģijā uz jauniem vērtspapīriem, kas izveidoti sakarā ar sabiedrības vai
ieguldījumu fonda izveidošanu vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas, un
–        apliekot ar uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokli uzrādītāja vērtspapīru nodošanu materializētā formā attiecībā uz Beļģijas
valsts vai ārvalstu fondiem gadījumos, kad tiek izveidoti jauni vērtspapīri sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu
vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas,
Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīva 69/335/EEK par netiešajiem
nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai (OV L 249, 25. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija
Direktīvu 85/303/EEK (OV L 156, 23. lpp., turpmāk tekstā – "Direktīva 69/335").

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
Direktīvas 69/335 11. pants paredz:
"Dalībvalstis neuzliek nekādus nodokļus:
a)       akciju, citu kapitāla daļu vai citu tā paša tipa vērtspapīru vai to sertifikātu izveidei, emisijai, kotēšanas sākšanai biržā,
laišanai tirgū vai darījumiem ar tiem, neatkarīgi no tā, kas tos emitē;
b)       parādiem, arī valsts obligācijām, kas ir sagādāti, izdodot parādzīmes vai citus tirgojamus vērtspapīrus, neatkarīgi no tā,
kas tos emitē, kā arī jebkādām formalitātēm, kas uz tiem attiecas, vai šādu parādzīmju vai citu tirgojamu vērtspapīru izveidei,
emisijai, kotēšanas sākšanai biržā, laišanai tirgū vai darījumiem ar tiem."
Direktīvas 69/335 12. panta 1. punkts nosaka:
"Neatkarīgi no 10. un 11. panta dalībvalstis var iekasēt:
a)      vērtspapīru pārvedumu nodokļus, neatkarīgi no tā, vai nodokļi ir uzlikti saskaņā ar nemainīgu likmi vai ne;
[..]."
Komisijas 1964. gada 14. decembra Direktīvas priekšlikuma [COM (64) 526 galīgā redakcija], kā rezultātā tika pieņemta Direktīva
69/335, pamatojumu izklāsts ir šāds:
"[Netiešajos] nodokļos [ko uzliek kapitāla apritei] ietilpst, pirmkārt, nodokļi, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, un, otrkārt,
nodokļi, ko uzliek darījumiem ar vērtspapīriem. Šis direktīvas projekts attiecas uz netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla
apritei. Šajā nodokļu kategorijā ietilpst sabiedrību pašu kapitāla nodoklis, nacionālo vērtspapīru zīmognodeva, zīmognodevas
iekasēšana sakarā ar ārvalstu vērtspapīru laišanu vai emisiju valsts tirgū, kā arī citi līdzīga rakstura netiešie nodokļi.
Attiecībā uz netiešajiem nodokļiem, ko uzliek darījumiem ar vērtspapīriem, kā, piemēram, biržas operāciju nodokļi, vēlāk tiks
izstrādāts citas direktīvas projekts. Līdz ar to šim priekšlikumam nav nekādas ietekmes uz šo jautājumu." [Neoficiāls tulkojums]
Saskaņā ar 2. panta 1. punktu Padomes Direktīvas priekšlikumā par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek darījumiem ar vērtspapīriem,
ar kuru 1976. gada 2. aprīlī iepazīstināja Komisija (OV C 133, 1. lpp., turpmāk tekstā – "1976. gada Direktīvas priekšlikums"),
ar nodokli apliekams darījums ir "vērtspapīru cesija vai iegūšana par maksu, ja darījumu dalībvalstī vai trešajā valstī ir
noslēdzis dalībvalsts rezidents. Katra vērtspapīru cesija vai iegūšana ir uzskatāma par atsevišķu ar nodokli apliekamu darījumu"
[neoficiāls tulkojums].
1976. gada Direktīvas priekšlikuma 4. panta 1. punkts paredz:
"Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai atbrīvotu no nodokļa šādus darījumus:
a)      vērtspapīru emisiju un pirmreizējo vērtspapīru iegūšanu emisijas ietvaros,
[..]." [Neoficiāls tulkojums]
1976. gada Direktīvas priekšlikuma pielikuma V daļā ir precizēts, ka "šīs direktīvas nozīmē vērtspapīru emisija nozīmē vērtspapīru
cesiju, ko veic emitents, tajā skaitā arī tādu, kas izriet no rezervju kapitalizācijas" [neoficiāls tulkojums].

Valsts tiesiskais regulējums
Beļģijas likumdošanas normas, kas attiecas uz šo lietu, ir atrodamas Beļģijas Zīmognodevai pielīdzināto nodokļu kodeksā (turpmāk
tekstā –
CTAT
), un tās izriet no 1965. gada 14. aprīļa likuma, kas groza Reģistrācijas, hipotēku un kancelejas nodevu kodeksu, Zīmognodevu
kodeksu un Zīmognodevai pielīdzināto nodokļu kodeksu (1965. gada 24. aprīļa
Moniteur belge
, 4430. lpp.).

CTAT
120. pants nosaka:
"Biržas operāciju nodoklis ir jāmaksā par šādām Beļģijā noslēgtām vai izpildītām operācijām, ja tās attiecas uz Beļģijas valsts
vai ārvalstu fondiem:
1)      jebkāda veida pārdošana un, vispārīgā veidā, jebkāda veida cesija un iegūšana par maksu;
2)      jebkāda veida nodošana personām, kas uz tiem parakstījušās pēc publiskā piedāvājuma emisijas, izvietošanas vai publiskas pārdošanas
veidā."
Atbilstoši
CTAT
120. panta 2. punktam un 121. panta 1. punktam ar biržas operāciju nodokli apliek akciju un obligāciju nodošanu personām,
kas uz tiem parakstījušās. Nodokļa likme ir no 0,07 % līdz 1 %.

CTAT
126-1. panta 1. punkts atbrīvo no biržas operāciju nodokļa operācijas, kurās neviens profesionāls starpnieks neiesaistās
vai arī neslēdz līgumu kādas puses labā vai arī uz paša rēķina.

CTAT
159. panta pirmās un otrās daļas redakcija ir šāda:
"Uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodoklis ir jāmaksā par uzrādītāja vērtspapīru jebkāda veida nodošanu, ja tie attiecas uz
Beļģijas valsts vai ārvalstu fondiem.
Par nodošanu ir jāuzskata vērtspapīra jebkāda veida nodošana materializētā formā, kas notiek pēc:
1)      parakstīšanās;
2)      iegūšanas par maksu;
3)      vārda vērtspapīru pārveidošana par uzrādītāja vērtspapīriem;
4)      vērtspapīru, kas atrodas finanšu instrumentu kontā kredītiestādē, brokeru sabiedrībā, ieguldījumu sabiedrībā vai
Caisse interprofessionnelle de dépôts et de virements de titres
[Vērtspapīru glabājuma un pārvedumu starpprofesiju kasē], izņemšanas."

CTAT
163. panta 1. punkts paredz, ka vērtspapīru nodošana pēc iegūšanas par maksu, kurā neviens profesionāls starpnieks neiesaistās
vai arī neslēdz līgumu kādas puses labā, ir atbrīvota no uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokļa.

CTAT
120. panta 1. un 2. punkts, kā arī
CTAT
159. pants, kas nosaka biržas operāciju nodokļa un uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokļa darbības jomu, neparedz atšķirību
starp sākotnējo emisiju un vēlāk notiekošiem darījumiem ar vērtspapīriem.

Pirmstiesas procedūra
Uzskatot, ka biržas operāciju nodoklis un uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodoklis ir pretrunā Direktīvas 69/335 11. pantam,
Komisija 1999. gada 10. maijā vēstulē brīdināja Beļģijas Karalisti un lūdza to sniegt paskaidrojumus divu mēnešu laikā.
1999. gada 2. augusta vēstulē Beļģijas valdība informēja Komisiju par savu nostāju, ka abi attiecīgie nodokļi ietilpst Direktīvas
69/335 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanas jomā.
Tā kā šāda atbilde neapmierināja Komisiju, tad 2000. gada 26. janvārī Komisija nosūtīja Beļģijas Karalistei argumentētu atzinumu,
kurā aicināja to veikt vajadzīgos pasākumus, lai panāktu atbilstību argumentētajam atzinumam divu mēnešu laikā no tā paziņošanas
dienas.
2000. gada 29. marta vēstulē Beļģijas valdība paziņoja Komisijai, ka tā nemaina savu viedokli, un lūdza organizēt tikšanos
ar Komisijas pārstāvjiem. Minētajā tikšanās reizē, kas notika 2000. gada 14. decembrī, netika panākta vienošanās, un Komisija
nolēma iesniegt šo prasību.

Par prasību
Komisija uzskata, ka, apliekot jaunus vērtspapīrus ar biržas operāciju nodokli un uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokli,
Beļģijas Karaliste ir pārkāpusi Direktīvas 69/335 11. pantu, kas aizliedz dalībvalstīm uzlikt jebkāda veida nodokļus vērtspapīru
emisijai.

Par iebildumu, kas ir saistīts ar biržas operāciju nodokli
Pušu argumenti
Pēc Komisijas domām, biržas operāciju nodoklis ir pretrunā Direktīvas 69/335 11. pantam, jo ar to tiek aplikta parakstīšanās
uz jauniem vērtspapīriem, kas emitēti sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu vai pēc kapitāla palielināšanas,
vai pēc parāda kapitalizācijas.
Komisija uzskata, ka, pretēji Beļģijas valdības teiktajam, minētais nodoklis neiekļaujas Direktīvas 69/335 12. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētajā atkāpē, kas kā izņēmums no noteikuma par nodokļa neuzlikšanu ir interpretējama sašaurināti un neattiecas
uz jauniem vērtspapīriem. Šī norma viennozīmīgi ļauj dalībvalstīm iekasēt vērtspapīru pārvedumu nodokļus, tomēr termins "pārvedumi"
paredz, ka attiecīgie vērtspapīri pirms pārveduma ir piederējuši citam īpašniekam. Šādu interpretāciju apstiprina, pirmkārt,
1964. gada 14. decembra Direktīvas priekšlikuma pamatojumu izklāsts un, otrkārt, Tiesas judikatūra (skat. 1988. gada 2. februāra
spriedumu lietā 36/86
Dansk Sparinvest
,
Recueil 1988
, 409. lpp., un 1989. gada 25. maija spriedumu lietā 15/88
Maxi Di
,
Recueil 1989
, 1391. lpp.), no kuras izriet, ka dalībvalstis nav tiesīgas sakarā ar Direktīvas 69/335 11. pantā minētajām darbībām uzlikt
kapitālsabiedrībām citus nodokļus un nodevas, izņemot Direktīvas 12. pantā paredzētos.
Attiecībā uz jēdzienu "vērtspapīru emisija" Komisija norāda, ka šis jēdziens nav interpretējams kā tāds, kas ietver šo vērtspapīru
pirmo pārvedumu, jo šāda interpretācija būtu pretrunā Direktīvas 69/335 11. pantā paredzētajam aizliegumam. Vērtspapīru emisija
nav nodalāma no to iegūšanas personu, kas uz tām parakstījušās, īpašumā, un aizliegums uzlikt nodokļus emisijai ir piemērojams
visai operācijai tās kopumā, kurā ietilpst vērtspapīru iegūšana personas, kas uz tiem ir parakstījusies, īpašumā, pēc analoģijas
ar to, ko Tiesa nosprieda 1998. gada 27. oktobra spriedumā lietā
FECSA
un
ACESA
(C-31/97 un C-32/97,
Recueil 1998
, I-6491. lpp., 18. un 19. punkts).
Komisija apstrīd 1976. gada Direktīvas priekšlikuma 4. panta 1. punkta interpretāciju, ko veikušas Beļģijas iestādes. Pretēji
tam, ko norāda Beļģijas valdība, kaut arī šī norma paredz aizliegumu uzlikt nodokļus vērtspapīru emisijai un to pirmreizējai
iegūšanai, tomēr šis aizliegums nav interpretējams kā norāde uz to, ka šīs abas operācijas ir nodalāmas vai ka Direktīvas
69/335 11. pants attiecas tikai uz emisiju. Gluži otrādi, aizliegumu, kas atkārtoti ir minēts citas direktīvas projekta attiecīgajā
normā, pamato vēlme panākt pilnīgu skaidrību. Līdz ar to vārdi "pirmreizējā vērtspapīru iegūšana emisijas ietvaros" tikai
paskaidro 11. pantā minētā aizlieguma saturu.
Attiecībā uz biržas operāciju nodokļa piemērošanas jomu Komisija norāda, ka apstāklis, ka dažas operācijas netiek apliktas
ar šo nodokli, neattaisno Direktīvas 69/335 11. panta pārkāpumu. Tā piebilst, ka, pretēji Beļģijas valdības minētajam, biržas
operāciju nodokļa priekšmets nav vienīgi darījuma ar vērtspapīriem realizēšana, izpildot rīkojumus par darījumiem ar finanšu
instrumentiem. Jebkurā gadījumā ne profesionālu starpnieku iesaistīšanās operācijās, uz kurām attiecas minētais nodoklis,
ne personu, kuras saista darījums, identitāte nav ņemama vērā, novērtējot šī nodokļa atbilstību iepriekš minētajai normai.
Beļģijas valdība uzskata, ka Direktīvas 69/335 11. panta 1. punkta a) apakšpunkts neiestājas pret nodokļa uzlikšanu pirmajam
vērtspapīru pārvedumam, kas notiek pēc to izveides.
Pēc Beļģijas valdības domām, jēdziena "darījumi" lietošana Direktīvas 69/335 11. pantā obligāti nozīmē, ka ir jāpastāv vēlāk
notikušu pārvedumu sērijai. Šo operāciju aplikšanas ar nodokli aizlieguma tvērums ir ļoti plašs, ko tomēr ierobežo minētās
Direktīvas 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kas atļauj uzlikt nodokļus vērtspapīru pārvedumiem.
Beļģijas valdība apgalvo, ka jēdziena "emisija" Komisija piedāvātā interpretācija un tēze, ka pārvedumam ir nepieciešams jau
pastāvošs īpašnieks, nav atbalstāma. Jēdzienā "vērtspapīru emisija" neietilpst vērtspapīru pirmreizējā iegūšana personas,
kas uz tiem parakstījusies, īpašumā, bet gan tas attiecas tikai uz emitējošās sabiedrības darbību.
No 1976. gada Direktīvas priekšlikuma izriet, ka "vērtspapīru emisija" ir jāsaprot kā šo vērtspapīru pirmā cesija un tajā
neietilpst to pirmreizējā iegūšana. Tā kā šis priekšlikums nekad nav bijis pieņemts, dalībvalstīm ir atļauts iekasēt nodokļus
no vērtspapīru pirmreizējas iegūšanas. Turklāt no 1998. gada 17. decembra sprieduma lietā
Codan
(C-236/97,
Recueil 1998
, I-8679. lpp.) izriet, ka Direktīvas 69/335 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētais jēdziens "pārvedums" ir jāinterpretē
paplašināti un ka minētajā normā ietvertā atkāpe attiecas uz visa veida vērtspapīru pārvedumiem, tajā skaita arī vērtspapīru
cesijām biržā.
Beļģijas valdība norāda, ka 1976. gada Direktīvas priekšlikuma 4. panta 1. punkts iestājās pret Direktīvas 69/335 11. pantā
minēto vispārējo aizliegumu, tomēr no tajā minētās atšķirības starp vērtspapīru emisiju un to iegūšanu izriet, ka tikai pati
emisija nav apliekama ar nodokļiem. Šis aizliegums neattiecas uz otro operāciju, kas ietilpst Direktīvas 12. panta 1. punkta
a) apakšpunktā minētajā atkāpē.
Šajā sakarā Beļģijas valdība piebilst, ka no iepriekš minētajiem spriedumiem
Dansk Sparinvest
un
Maxi Di
izriet, ka Direktīvas 69/335 11. pantā minētais aizliegums uzlikt nodokļus attiecas tikai uz kapitālsabiedrībām, t. i., emitentiem,
un ka investoru vai pirmo ieguvēju aplikšanas ar nodokļiem fakts nav pretrunā šai normai. Tomēr gadījumos, kad biržas operāciju
nodoklis būtu jāmaksā tikai investoriem, Beļģijas likumdošana faktiski neapliek ar nodokļiem vērtspapīru emisijas operāciju
visā tās kopumā.

Tiesas vērtējums
Lai spriestu par Komisijas pirmo iebildumu, ir jāatgādina, ka Direktīvas 69/335 11. panta a) apakšpunkts aizliedz uzlikt nodokļus
akciju, citu kapitāla daļu vai citu tā paša tipa vērtspapīru vai to sertifikātu izveidei, emisijai, kotēšanas sākšanai biržā,
laišanai tirgū vai darījumiem ar tiem neatkarīgi no tā, kas tos emitē.
Kaut arī, kā to apgalvo Beļģijas valdība, minētā norma skaidri nemin akciju, citu kapitāla daļu vai citu tā paša tipa vērtspapīru
pirmreizējo iegūšanu, tomēr, kā to norāda ģenerāladvokāts savu secinājumu 14. punktā, atļaut uzlikt nodokļus vai nodevas sākotnēji
emitētu vērtspapīru pirmreizējai iegūšanai faktiski nozīmētu uzlikt nodokļus pašai emisijai, jo attiecībā uz kapitāla piesaistīšanu
tā ir visa operācijas kopuma neatņemama daļa. Praksē vērtspapīru emisija pati par sevi ir nepietiekama un tai ir nozīme tikai
tad, kad šie vērtspapīri pāriet ieguvēju īpašumā.
Lai Direktīvas 69/335 11. panta a) apakšpunktam būtu lietderīga iedarbība, jēdzienā "emisija" šīs normas kontekstā ir jāietilpst
vērtspapīru pirmreizējai iegūšanai to emisijas ietvaros.
Šo apgalvojumu neietekmē Beļģijas Karalistes minētie argumenti.
Vispirms, aplūkojot pirmo argumentu, saskaņā ar kuru, Direktīvas 69/335 11. panta a) apakšpunktam skaidri neminot vērtspapīru
pirmo pārvedumu pēc to emisijas, uz šo darbību neattiecas minētajā normā paredzētais aizliegums, ir jānorāda, ka, no vienas
puses, attiecībā uz pirmreizējo vērtspapīru iegūšanu "emisijas ietvaros" 1976. gada Direktīvas priekšlikuma 4. panta 1. punkta
a) apakšpunkts nosaka, ka pirmreizējā vērtspapīru iegūšana ir visas vērtspapīru emisijas operācijas neatņemama un nedalāma
sastāvdaļa. No otras puses, apstāklis, ka Komisija, pienācīgi ņemot vērā minētā 11. panta a) apakšpunkta atšķirīgas interpretācijas
vai piemērošanu, ir vēlējusies nodrošināt vienveidīgu direktīvu piemērošanu attiecībā uz tām pašām operācijām, nosakot precīzāku
"vērtspapīru emisijas" definīciju, nevar ietekmēt konstatēto – ka ekonomiski pirmreizējā vērtspapīru iegūšana to emisijas
ietvaros ir uzskatāma par daļu no šīs emisijas.
Otrkārt, attiecībā uz argumentu, saskaņā ar kuru biržas operāciju nodoklis neietilpst Direktīvas 69/335 piemērošanas jomā,
jo minētā nodokļa maksātāji nav šajā Direktīvā minētās kapitālsabiedrības, bet gan investori, pietiek konstatēt, ka aizliegums
iekasēt nodokļus, kas nav kapitāla nodokļi un attiecīgās Direktīvas 12. pantā minētie nodokļi un nodevas, attiecas tikai uz
skaidri minētām darbībām ar kapitālu, un līdz ar to nav jāprecizē nodokļa maksātāja identitāte.
Treškārt, attiecībā uz argumentu, saskaņā ar kuru biržas operāciju nodoklis ir vērtspapīru pārveduma nodoklis Direktīvas 69/335
12. panta a) apakšpunkta nozīmē, uz kuru šajā sakarā attiecas minētajā normā paredzētā atkāpe, ir jānorāda, ka līdzīgi visiem
izņēmumiem minētā atkāpe ir jātulko sašaurināti un tā nevar atņemt principam, no kura ir pieļauta atkāpe, lietderīgo iedarbību.
Tomēr interpretēt Direktīvas 69/335 12. panta a) apakšpunktā minēto jēdzienu "pārvedums" tādā veidā, kā to piedāvā Beļģijas
valdība, nozīmētu atņemt 11. panta a) apakšpunktam lietderīgo iedarbību, jo emisiju, kura saskaņā ar šo normu nav apliekama
ar nodokļiem vai nodevām, kas nav kapitāla nodokļi, tomēr varētu aplikt ar nodokli vai nodevām, jo sākotnēji emitēti vērtspapīri
to emisijas ietvaros jebkurā gadījumā tiek "pārvesti" ieguvējiem.
Līdz ar to pirmreizējā vērtspapīru iegūšana to emisijas ietvaros nav uzskatāma par "pārvedumu" Direktīvas 69/335 12. panta
a) apakšpunkta nozīmē, un līdz ar to šajā normā minētā atkāpe neattiecas uz nodokli, kas tiek uzlikts šāda veida pirmreizējai
iegūšanai.
Ņemot vērā šos apsvērumus, ir jāatzīst, ka biržas operāciju nodoklis, kad tas tiek uzlikts jauniem vērtspapīriem, kas izveidoti
sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas, ir
uzskatāms par nodokli Direktīvas 69/335 11. panta a) apakšpunkta nozīmē, kura iekasēšanu aizliedz minētā norma.
Tādējādi pirmais Komisijas iebildums ir pamatots.

Par iebildumu, kas ir saistīts ar uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokli

Pušu argumenti
Attiecībā uz šo nodokli Komisija apgalvo, ka tās minētie argumenti attiecībā uz biržas operāciju nodokli
mutatis mutandis
attiecas arī uz uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokli. Tomēr tā precizē, ka tas ir pretrunā Direktīvas 69/335 11. pantam
tikai tad, kad ar to tiek aplikta vērtspapīru nodošana to emisijas ietvaros.
Beļģijas valdība vispirms norāda, ka Komisija nav pietiekami pamatojusi savu argumentāciju attiecībā uz uzrādītāja vērtspapīru
nodošanas nodokļa neatbilstību Direktīvas 69/335 11. pantam. Vienkārša atsauce uz argumentāciju, kas veikta attiecībā uz biržas
operāciju nodokli, ir nepietiekama, jo šie abi nodokļi būtiski atšķiras.
Beļģijas valdība apgalvo, ka uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodoklis, kura mērķis ir novērst vērtspapīru nodošanu materializētā
formā un veicināt vērtspapīru ieskaitīšanu finanšu instrumentu kontos, ievēro Direktīvas 69/335 11. pantā paredzēto aizliegumu,
jo tikai materializētu vērtspapīru nodošana tiek aplikta ar nodokli. Tomēr šī operācija ir autonoma un tā nav atkarīga no
vērtspapīru emisijas. Faktiski gadījumā, ja emitētie vērtspapīri ir vārda vērtspapīri, dematerializēti vērtspapīri vai arī
tie ir ieskaitīti finanšu instrumentu kontā finanšu iestādē, tad tiem netiek uzlikts minētais nodoklis. Turklāt uzrādītāja
vērtspapīru nodošana nav arī uzskatāma par vērtspapīru "laišanu tirgū" vai "darījumiem ar tiem" Direktīvas 69/335 11. panta
nozīmē.
Nobeigumā Beļģijas valdība norāda, ka Direktīvas 69/335 12. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētā atkāpe attiecas uz nodokļa
uzlikšanu uzrādītāja vērtspapīru nodošanai, jo jēdziens "pārvedums", ko Tiesa ir interpretējusi iepriekš minētajā spriedumā
Codan
, attiecas gan uz vērtspapīru juridisku piešķiršanu, gan to materiālu nodošanu.

Tiesas vērtējums
Ir jānorāda, ka Komisijas iebildums attiecas uz uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokli, kas tiek uzlikts vērtspapīru nodošanai
materiālā veidā to emisijas ietvaros.
Kaut arī, kā to pareizi norāda Beļģijas valdība, uzrādītāja vērtspapīru emisija netiek aplikta ar minēto nodokli, tomēr šāda
veida vērtspapīru nodošana materiālā veidā pirmajiem ieguvējiem ir uzskatāma par emisijas neatņemamu sastāvdaļu Direktīvas
69/335 11. panta a) apakšpunkta nozīmē šī sprieduma 35. punktā minēto iemeslu dēļ.
Ir jāpiebilst, ka Direktīvas 69/335 12. panta a) apakšpunktā minētā atkāpe neattiecas uz uzrādītāja vērtspapīru materiālu
nodošanu pirmajiem ieguvējiem, un atbilstoši šī sprieduma 37. punktam jēdziens "pārvedums" ir jāinterpretē sašaurināti un
tas nevar attiekties uz jauno vērtspapīru pirmreizējo nodošanu materiālā veidā šī sprieduma 38. punkta minēto iemeslu dēļ.
Pretēji Beļģijas valdības teiktajam, šis apgalvojums nav pretrunā Direktīvas 69/335 12. panta a) apakšpunkta interpretācijai,
ko Tiesa ir veikusi iepriekš minētajā spriedumā
Codan
.
Kā to norāda ģenerāladvokāts savu secinājumu 38. punktā, minētajā spriedumā Tiesa nav atbalstījusi termina "vērtspapīru pārvedumi"
paplašinātu interpretāciju, bet ir tikai sniegusi vienveidīgu interpretāciju Direktīvas 69/335 redakcijai dažādās valodās
to atšķirības gadījumā, nospriežot, ka 12. panta 1. punkta a) apakšpunkts nav interpretējams tādējādi, ka tas ļauj dalībvalstīm
iekasēt nodokļus tikai no biržas operācijām, kā to paredzēja minētās Direktīvas redakcija vācu un dāņu valodā.
Ņemot vērā šos apsvērumus, ir jāatzīst, ka uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodoklis, kad tas tiek uzlikts jauno vērtspapīru
pirmreizējai nodošanai materializētā veidā, ir uzskatāms par nodokli, kura uzlikšanu aizliedz Direktīvas 69/335 11. panta
a) apakšpunkts.
Tādējādi arī otrais Komisijas iebildums ir pamatots.
Līdz ar to ir jāatzīst, ka:
–        apliekot ar biržas operāciju nodokli parakstīšanos Beļģijā uz jauniem vērtspapīriem, kas izveidoti sakarā ar sabiedrības vai
ieguldījumu fonda izveidošanu vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas, un
–        apliekot ar uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokli uzrādītāja vērtspapīru nodošanu materializētā formā attiecībā uz Beļģijas
valsts vai ārvalstu fondiem gadījumos, kad tiek izveidoti jauni vērtspapīri sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu
vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas,
Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 69/335/EEK 11. pants.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kam spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Beļģijas
Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums ir nelabvēlīgs, tad jāpiespriež Beļģijas Karalistei
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu
TIESA (otrā palāta)
nospriež:
1)      -       apliekot ar biržas operāciju nodokli parakstīšanos Beļģijā uz jauniem vērtspapīriem, kas izveidoti sakarā ar sabiedrības vai
ieguldījumu fonda izveidošanu vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas, un
–
apliekot ar uzrādītāja vērtspapīru nodošanas nodokli uzrādītāja vērtspapīru nodošanu materializētā formā attiecībā uz Beļģijas
valsts vai ārvalstu fondiem gadījumos, kad tiek izveidoti jauni vērtspapīri sakarā ar sabiedrības vai ieguldījumu fonda izveidošanu
vai pēc kapitāla palielināšanas, vai pēc parāda kapitalizācijas,
Beļģijas Karaliste nav izpildījusi pienākumus, ko tai uzliek 11. pants Padomes 1969. gada 17. jūlija Direktīvā 69/335/EEK
par netiešajiem nodokļiem, ko uzliek kapitāla piesaistīšanai, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1985. gada 10. jūnija Direktīvu
85/303/EEK;
2)     Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
Timmermanss
Gulmans
Šintgens
Makena

Kolnerika
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2004. gada 15. jūlijā.
Sekretārs

Otrās palātas priekšsēdētājs
R. Grass [
R. Grass
]
K. V. A. Timmermanss
*
Tiesvedības valoda – franču.