CELEX: 61983CJ0298
Konkurrence
misbrug af dominerende stilling
tv-spredning af biograffilm

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 29 . december 1983 , har Comité des industries cinématographiques des Communautés européennes ( herefter benaevnt CICCE ) i medfoer af EOEF-traktatens artikel 173 , stk . 2 , anlagt sag med paastand om annullation af Kommissionens beslutninger af 12 . juli og 28 . oktober 1983 om at henlaegge en sag , der var blevet indledt paa grundlag af en klage fremsat af CICCE i medfoer af artikel 3 i Raadets forordning nr . 17 af 6 . februar 1962 ( EFT 1959-1962 , s . 81 ).
2 I den paagaeldende klage havde CICCE rejst indsigelse mod den prispolitik , der foeres af de tre franske fjernsynsselskaber , dvs . Société nationale de la télévision française 1 ( TF1 ), Société nationale de la télévision en couleur Antenne 2 ( A2 ) og Société nationale des programmes France Région ( FR3 ). CICCE gjorde gaeldende , at selskaberne ved at fastsaette meget lave priser i forbindelse med koeb af rettigheder til at udsende biograffilm i fjernsynet overtraadte EOEF-traktatens artikel 86 .
3 CICCE anfoerte , at de franske fjernsynsselskaber i kraft af det monopol med hensyn til TV-spredning , som de har i Frankrig , indtager en dominerende stilling paa faellesmarkedet eller i hvert fald en vaesentlig del heraf , jfr . artikel 86 . CICCE anfoerte endvidere , at den anfaegtede politik fra fjernsynsselskabernes side paavirker samhandelen mellem medlemsstaterne , for saa vidt de af selskaberne udsendte programmer ved antennemodtagelse eller gennem kabelnet modtages i de medlemsstater , der graenser op til Frankrig .
4 Til stoette for , at fjernsynsselskaberne som haevdet maatte antages at misbruge deres stilling , henviste CICCE i klagen til foelgende forhold :
_ den omstaendighed , at selskaberne anvender en meget lille del _ omkring 3,3% _ af deres budgetmidler til koeb af udsendelsesrettigheder til film , skoent film indtager foerstepladsen for fjernsynet , saavel hvad angaar seertal som med hensyn til den pris , der kan forlanges for at overlade sendetid til reklameindslag , idet prisen for sendetid er hoejest forud for udsendelsen af en film ;
_ den omstaendighed , at den af selskaberne betalte gennemsnitspris for erhvervelse af udsendelsesrettighederne til en film ( 250 000 FF ) er mindre end selskabernes produktionsomkostninger for en fjernsynsfilm ( indtil 2 000 000 FF );
_ udtalelsen af 28 . juni 1979 fra den franske Commission de la Concurrence , hvori det fastslaas , at fjernsynsselskaberne har overtraadt artikel 50 , sidste afsnit , i den franske bekendtgoerelse nr . 45-1483 om forbud mod misbrug af en dominerende stilling ;
_ talrige tilkendegivelser i beretninger fra parlamentariske udvalg til overvaagning af radio- og TV-spredning og visse erklaeringer fra medlemmer af den franske regering , hvorefter den af fjernsynsselskaberne betalte gennemsnitspris for erhvervelse af udsendelsesrettigheder til film maa anses for meget lav , og hvorefter der boer indfoeres en ordning med rimelige mindstepriser .
5 I forbindelse med behandlingen af sagen anmodede Kommissionen i medfoer af artikel 11 i forordning nr . 17 ved skrivelse af 9 . februar 1982 CICCE om forskellige oplysninger , bl.a . oplysninger om produktionsomkostningerne for biograffilm og om disses afskrivningstid , om hvorledes denne afskrivning fordeler sig mellem forevisning i biografer , udsendelse i fjernsynet og indtaegter ved salg af videokassetter og i forbindelse med eksport , samt oplysninger om de gennemsnitspriser , der i de andre medlemsstater betales af henholdsvis biografer og fjernsynsselskaber for forevisningsrettigheder til biograffilm .
6 Ved skrivelse af 16 . marts 1982 gav CICCE Kommissionen detaljerede svar paa disse spoergsmaal , idet man bl.a . gav oplysninger om de gennemsnitspriser , der i 1977 blev betalt for udsendelsesrettigheder til biograffilm af fjernsynsselskaberne i visse andre medlemsstater end Frankrig ( Italien , Nederlandene og Forbundsrepublikken Tyskland ).
7 Efter at have indhentet andre oplysninger meddelte Kommissionen CICCE ved skrivelse af 12 . juli 1983 fra generaldirektoeren for konkurrence , at det maatte afhaenge af forholdet mellem priserne og den oekonomiske vaerdi af den paagaeldende ydelse , om fjernsynsselskaberne maatte antages at have gjort sig skyldig i et misbrug i form af urimelig prisfastsaettelse i forbindelse med koeb af udsendelsesrettigheder til film . Kommissionen anfoerte i denne forbindelse , at den oekonomiske vaerdi »er meget svingende , og at den bl.a . afhaenger af a ) filmens kunstneriske kvaliteter , b ) filmens stoerre eller mindre succes i biograferne , c ) antallet af potentielle seere , d ) filmens alder , e ) udsendelsesrettighedernes varighed osv.« . Kommissionen bemaerkede , at det i betragtning af de meget forskelligartede forhold , der kan goere sig gaeldende , ikke paa grundlag af en samlet vurdering af alle de paagaeldende film er muligt at udlede , at der er sket et misbrug , idet noget saadant i givet fald maa konstateres i forbindelse med enkelte film .
8 Kommissionen anfoerte endvidere , at det ikke var muligt at foretage en sammenligning mellem produktionsomkostningerne for en film og den pris , som et fjernsynsselskab betaler for udsendelsesrettighederne til den samme film , idet afskrivningen af en film ikke alene sker gennem salg af rettigheder til at udsende den i fjernsynet , men ogsaa gennem forevisning i biografer , eksport og indtaegter i forbindelse med anvendelsen af ny teknik . Kommissionen anfoerte desuden , at man ikke kan sammenligne den pris , som et fjernsynsselskab betaler for udsendelsesrettighederne til en film , med produktionsomkostningerne for en af selskabet produceret fjernsynsfilm . En fjernsynsfilm forbliver det producerende fjernsynsselskabs ejendom , hvorimod forholdet i forbindelse med en biograffilm er det , at fjernsynsselskabet blot erhverver rettigheder til at udsende filmen en eller flere gange . Biograffilm kan saaledes fortsat udnyttes kommercielt gennem forevisning i biografer , udsendelse i fjernsynet , eksport samt i forbindelse med videokassetter og videoplader .
9 Kommissionen fandt paa denne baggrund , at klagen fra CICCE ikke gav grundlag for at fastslaa , at der som haevdet forelaa et misbrug , hvorfor den meddelte , at den agtede at henlaegge sagen . Samtidig meddelte Kommissionen , at CICCE skriftligt kunne fremsaette sine eventuelle bemaerkninger , jfr . artikel 6 i Kommissionens forordning nr . 99/63 af 25 . juli 1963 ( EFT 1963-1964 , s . 42 ).
10 Ved skrivelse af 29 . august 1983 fra sammenslutningens formand gjorde CICCE gaeldende , at Kommissionens opfattelse maatte bero paa en misforstaaelse . Ved skrivelse af 13 . september 1983 fra sammenslutningens advokat anfoerte CICCE , at den franske Commission de la Concurrence havde fastslaaet , at fjernsynsselskaberne misbrugte deres stilling , hvorfor dette forhold var ubestrideligt . Man opfordrede Kommissionen til at goere brug af sine undersoegelsesbefoejelser til at indhente mere fuldstaendige oplysninger , navnlig om de priser , som de paagaeldende selskaber havde betalt for hver enkelt film . Naar oplysninger om disse priser var fremkommet , ville man over for Kommissionen kunne godtgoere , at den for hver enkelt film betalte pris maatte anses for alt for lav .
11 Ved skrivelse af 28 . oktober 1983 fra generaldirektoeren for konkurrence meddelte Kommissionen , at der ikke ved de af CICCE fremsatte bemaerkninger var fremkommet nye oplysninger af faktisk eller retlig art , der kunne foranledige Kommissionen til at aendre den tidligere meddelte stillingtagen . Kommissionen fremhaevede i denne forbindelse navnlig , at den af CICCE anfoerte udtalelse fra den franske Commission de la Concurrence »er afgivet paa grundlag af fransk lovgivning , der hviler paa andre forudsaetninger end EOEF-traktatens artikel 86« . Kommissionen meddelte paa denne baggrund CICCE , at den havde besluttet at henlaegge sagen .
12 CICCE har anlagt denne sag til proevelse af beslutningen af 28 . oktober 1983 om at henlaegge den omhandlede administrative sag samt af skrivelsen af 12 . juli 1983 .
13 Ved skrivelse af 13 . juli 1984 har Domstolen anmodet parterne om at fremlaegge oplysninger om det gennemsnitlige seertal , der er blevet registreret i Frankrig og i de andre medlemsstater i forbindelse med udsendelse af biograffilm i fjernsynet i de seneste seks maaneder forud for fremsaettelsen af klagen fra CICCE , samt oplysninger om den gennemsnitspris , som saavel offentlige som private fjernsynsselskaber i Frankrig og i de oevrige medlemsstater har betalt for udsendelsesrettigheder til biograffilm i samme tidsrum . CICCE har ikke efterkommet denne anmodning . Kommissionen har fremlagt de oenskede oplysninger , for saa vidt angaar Frankrig , men har meddelt , at den ikke er i besiddelse af oplysninger om forholdene i de oevrige medlemsstater .
14 I den naevnte skrivelse af 13 . juli 1984 har Domstolen endvidere anmodet Kommissionen om at fremlaegge en liste over de priser , som i hvert enkelt tilfaelde er blevet betalt af de franske fjernsynsselskaber i forbindelse med udsendelse af film i fjernsynet i de seneste seks maaneder forud for fremsaettelsen af klagen fra CICCE . Kommissionen har efterkommet denne anmodning .
Formaliteten vedroerende visse af soegsmaalsgrundene
15 Kommissionen har ikke rejst indsigelse mod , at den af CICCE anlagte sag antages til realitetsbehandling , men har gjort gaeldende , at visse af de i staevningen anfoerte soegsmaalsgrunde ikke kan tages i betragtning .
16 Kommissionen har i denne forbindelse gjort gaeldende , at naar en person , der har fremsat en klage i medfoer af artikel 3 , stk . 2 , i forordning nr . 17 , senere anlaegger sag ved Domstolen til annullation af en beslutning fra Kommissionen om at henlaegge den paagaeldende administrative sag , kan soegsmaalsadgangen ikke gaa ud over en proevelse af , om Kommissionens beslutning er blevet truffet under behoerig hensyntagen til de bemaerkninger , som naevnte person i medfoer af artikel 6 i forordning nr . 99/63 er blevet givet lejlighed til at fremsaette . Kommissionen anfoerer paa denne baggrund , at kun soegsmaalsgrunde , der er omfattet af disse bemaerkninger , kan tages i betragtning under en sag anlagt af klageren til proevelse af beslutningen om at henlaegge den administrative sag .
17 Kommissionen goer paa dette grundlag gaeldende , at de soegsmaalsgrunde , der ikke er omfattet af de af CICCE i medfoer af artikel 6 i forordning nr . 99/63 fremsatte bemaerkninger , ikke kan tages i betragtning , selv om de maatte vaere anfoert i den af sammenslutningen fremsatte klage .
18 Om dette spoergsmaal bemaerkes indledningsvis , at det er Domstolens opgave i denne sag at efterproeve lovligheden af Kommissionens beslutning om at henlaegge den administrative sag , der var blevet indledt paa grundlag af klagen fra CICCE . Denne proevelse maa navnlig ske i lyset af de faktiske og retlige omstaendigheder , som CICCE har fremfoert for Kommissionen , og som Kommissionen , jfr . dommen af 11 . oktober 1983 ( Demo-Studio , 210/81 , Sml . s . 3045 ), var forpligtet til at foretage en vurdering af med henblik paa at bedoemme , om der maatte antages at vaere sket en overtraedelse af traktatens konkurrenceregler .
19 I denne forbindelse boer Domstolen inddrage samtlige de faktiske og retlige omstaendigheder , som Kommissionen har taget i betragtning ved den omtvistede beslutning om at henlaegge den administrative sag , hvad enten de paagaeldende forhold har vaeret anfoert i klagen fra CICCE eller i de af sammenslutningen fremsatte bemaerkninger .
20 Det foelger heraf , at der ikke i forbindelse med vurderingen af , hvilke soegsmaalsgrunde i sagen der vil kunne tages i betragtning , kan sondres mellem soegsmaalsgrunde , der kun kan anses for omfattet af klagen fra CICCE , og soegsmaalsgrunde , der vedroerer forhold , som er udtrykkeligt anfoert i de af CICCE i medfoer af artikel 6 i forordning nr . 99/63 fremsatte bemaerkninger . Kommissionens indsigelse om , at visse af soegsmaalsgrundene ikke kan tages i betragtning , kan herefter ikke tages til foelge .
Realiteten
21 Det bemaerkes indledningsvis , at der ved den i sagen anfaegtede beslutning ikke tages stilling til , om der er sket en overtraedelse af traktatens artikel 86 , idet beslutningen vedroerer en indledende fase i den paagaeldende procedure , hvorved der er sket en vurdering af de argumenter og bevisligheder , som CICCE havde fremlagt for at godtgoere , at de priser , som fjernsynsselskaberne har betalt for udsendelsesrettigheder til biograffilm , ikke er rimelige , jfr . traktatens artikel 86 , stk . 2 , litra a ).
22 I skrivelsen af 12 . juli 1983 fastslog Kommissionen , at »naar en virksomhed , der har en dominerende stilling , gennemtvinger koebspriser , der maa anses for urimelige , kan dette udgoere et misbrug i strid med traktatens artikel 86« , men det tilfoejedes , at det maa afhaenge af forholdet mellem den paagaeldende pris og den oekonomiske vaerdi af den praesterede ydelse , hvorved det anfoertes , at der , for saa vidt angaar koeb af udsendelsesrettigheder til film , paa grund af de meget forskelligartede forhold , der kan goere sig gaeldende ved vurderingen af en films vaerdi , ikke kan findes en maalestok , som er anvendelig paa enhver film . Kommissionen anfoerte herefter , at et eventuelt misbrug i givet fald maa godtgoeres og konstateres i forbindelse med bestemte film og ikke som anfoert i klagen fra CICCE i forbindelse med en samlet vurdering med hensyn til de film , hvortil fjernsynsselskaberne har koebt udsendelsesrettighederne , idet alle film er forskellige , hvorfor det i givet fald i hvert enkelt tilfaelde maa undersoeges , om der maa antages at vaere sket en overtraedelse af artikel 86 .
23 CICCE har gjort gaeldende , at det er forkert , naar Kommissionen haevder , at et misbrug noedvendigvis skal godtgoeres i forbindelse med bestemte film . Det anfoeres , at der maa kunne konstateres et generelt misbrug gennem en fast praksis fra de franske selskabers side , og at det forhold i denne forbindelse maa vaere tilstraekkeligt , at en meget lille andel af selskabernes budgetmidler anvendes til koeb af udsendelsesrettigheder til film , samt at den pris , der gennemsnitligt betales herfor , er meget lav .
24 Om dette spoergsmaal bemaerkes , at det ikke findes at kunne bebrejdes Kommissionen , at den besluttede at henlaegge den paagaeldende sag , fordi den fandt , at det paastaaede misbrug i givet fald maatte godtgoeres at vaere sket i konkrete tilfaelde i forbindelse med bestemte film , og at der ikke paa baggrund af oplysninger om en gennemsnitspris beregnet paa grundlag af samtlige de film , som fjernsynsselskaberne har erhvervet udsendelsesrettighederne til , kunne drages nogen saadan slutning .
25 Det bemaerkes herved , at det fremgaar af den af Kommissionen efter Domstolens anmodning fremlagte liste over de priser , der er blevet betalt for alle de film , som fjernsynsselskaberne har udsendt i de seneste seks maaneder forud for fremsaettelsen af klagen fra CICCE , at priserne ikke altid har vaeret af samme hoejde , men at de tvaertimod har svinget betydeligt alt efter , hvilke film der har vaeret tale om . Der findes paa denne baggrund ikke i sagen at kunne laegges afgoerende vaegt paa gennemsnitspriserne eller stoerrelsen af de budgetmidler , der anvendes til koeb af udsendelsesrettigheder til film , hvorfor det maa laegges til grund , at Kommissionen med foeje forlangte , at rigtigheden af det af CICCE paastaaede misbrug i givet fald maatte godtgoeres ved hjaelp af eller i det mindste bekraeftes ved eksempler vedroerende bestemte film .
26 Det bemaerkes herved , at det ikke kan aendre noget i denne slutning , at den franske Commission de la Concurrence i den foernaevnte udtalelse af 28 . juni 1979 under henvisning til tilsvarende forhold som de af CICCE anfoerte _ f.eks . den ringe andel af fjernsynsselskabernes budgetmidler , der er afsat til koeb af udsendelsesrettigheder til film , og den meget lave gennemsnitspris , der i denne forbindelse betales _ har fastslaaet , at de naevnte selskaber har gjort sig skyldig i et misbrug af en dominerende stilling , jfr . artikel 50 , stk . 2 , i den franske bekendtgoerelse nr . 45-1483 .
27 De lighedspunkter , der maatte vaere mellem konkurrenceregler i en medlemsstats lovgivning og reglerne i traktatens artikler 85 og 86 , kan ikke paa nogen maade indskraenke de autonome befoejelser , som Kommissionen har i forbindelse med gennemfoerelsen af artiklerne 85 og 86 , saaledes at Kommissionen skulle vaere forpligtet til at anlaegge den samme vurdering som de myndigheder , der varetager gennemfoerelsen af en saadan national lovgivning .
28 Hvad herefter angaar det spoergsmaal , om de franske fjernsynsselskaber i forbindelse med koeb af udsendelsesrettigheder til bestemte film maa antages at have gjort sig skyldig i et misbrug af en dominerende stilling , bemaerkes , at Kommissionen har fundet , at der ikke paa grundlag af klagen fra CICCE kunne konstateres noget saadant . Domstolen finder , at der hverken af sagens akter eller af retsforhandlingerne er fremgaaet noget til stoette for , at Kommissionen i denne forbindelse skulle have anlagt et fejlskoen .
29 Det maa herefter laegges til grund , at sagsoegeren ikke har godtgjort , at Kommissionens beslutning om at henlaegge den paagaeldende administrative sag er behaeftet med mangler , der kan begrunde en annullation . Det bemaerkes i denne forbindelse , at dette imidlertid ikke forhindrer , at Kommissionen om noedvendigt kan vende tilbage til sagen , saaledes som den gav udtryk for i skrivelsen af 12 . juli 1983 , hvori det hedder , at Kommissionen agter at »foelge forholdene paa filmmarkedet i Frankrig , navnlig spoergsmaalet om anvendelsen af de vilkaar i fjernsynsselskabernes generelle koebsbetingelser fra 1983 , der har saerlig betydning for forholdet mellem filmindustrien og fjernsynet« .
30 Kommissionen vil herefter vaere at frifinde for CICCE ' s paastand .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
31 Ifoelge procesreglementets artikel 69 , stk . 2 , doemmes den part , der taber sagen , til at afholde sagens omkostninger , saafremt der er nedlagt paastand herom .
32 Kommissionen har foerst i duplikken nedlagt paastand om , at CICCE tilpligtes at afholde sagens omkostninger . Da denne paastand derfor er nedlagt for sent , vil den ikke kunne tages i betragtning , hvorfor hver part boer baere sine omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Hver part baerer sine omkostninger .