CELEX: 61989TJ0062
Tjenestemænd
tidligere ansat ves ESS
indplacering ved udnævnelse til tjenestemænd på prøve
portugisiske statsborgere

Sagens faktiske omstaendigheder og baggrund
1 Ved ansaettelseskontrakt af 11 . december 1987 blev sagsoegeren, José Manuel Pinto Teixeira, der er portugisisk statsborger, fra den 1 . februar 1988 ansat ved Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde ( herefter benaevnt "ESS "), der er en international sammenslutning uden erhvervsformaal, som blev oprettet i henhold til belgisk lovgivning, og som fik status som juridisk person ved kongelig anordning af 15 . september 1964 ( Moniteur belge af 3 . oktober 1964, s . 10536 ). Han blev stillet til raadighed for De Europaeiske Faellesskaber med henblik paa at fungere som konsulent ved bygge - og anlaegsarbejder ved en af Kommissionens delegationer i AVS-landene, det sydlige og oestlige Middelhavsomraade eller landene i Asien og Latinamerika ( ALA-landene ).
I realiteten blev denne kontrakt aldrig opfyldt . Ved skrivelse af 7 . januar 1988 fra chefen for Kommissionens personaleafdeling blev sagsoegeren nemlig tilbudt ansaettelse som tjenestemand ved Kommissionen . Ved telex sendt den 13 . januar 1988 accepterede Pinto Teixeira tilbudet . Ved afgoerelse af 10 . maj 1988 blev han udnaevnt til tjenestemand paa proeve ved Kommissionen med virkning fra 1 . februar 1988, som fuldmaegtig og indplaceret i loenklasse A 7, 1 . loentrin .
Udnaevnelsen skete i henhold til Raadets forordning ( Euratom, EKSF, EOEF ) nr . 3018/87 af 5 . oktober 1987 om indfoerelse af saerlige overgangsbestemmelser vedroerende ansaettelse ved Den Europaeiske Sammenslutning for Samarbejde som tjenestemand i De Europaeiske Faellesskaber .
2 Ved skrivelse af 28 . april 1988, registreret den 16 . maj 1988, indgav sagsoegeren i medfoer af tjenestemandsvedtaegtens artikel 90, stk . 2, en klage over afgoerelsen om indplacering af 10 . maj 1988, hvorved han gjorde gaeldende, at han havde ret til indplacering i loenklasse A 6, 2 . loentrin, med tolv maaneders anciennitetsforbedring .
3 Kommissionen afslog denne klage ved afgoerelse af 26 . september 1988 . Afslaget blev meddelt sagsoegeren ved skrivelse af 13 . oktober 1988 .
4 Sagsoegeren blev fastsansat i sin stilling ved Kommissionens afgoerelse af 20 . januar 1989 med virkning fra den 1 . november 1988 .
Retsforhandlingerne
5 Paa denne baggrund anlagde José Manuel Pinto Teixeira, ved staevning indgivet til Domstolens Justitskontor den 30 . januar 1989, denne sag mod Kommissionen .
6 Sagsoegeren har nedlagt foelgende paastande :
1 ) sagen antages til realitetsbehandling, og sagsoegeren gives medhold;
2 ) foelgelig :
2.1 ) annulleres sagsoegtes afgoerelser vedroerende sagsoegerens udnaevnelse hhv . til proeveansat tjenestemand og derefter til fastsansat tjenestemand, for saa vidt angaar de heri fastsatte loenklasser og loentrin;
2.2 ) statueres det, at sagsoegeren i de paagaeldende afgoerelser om udnaevnelse skal indplaceres i loenklasse A 6, 2 . loentrin, med en anciennitetsforbedring paa tolv maaneder;
2.3 ) annulleres afslaget paa sagsoegerens klage, indgivet den 16 . maj 1988;
3 ) sagsoegte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
7 Sagsoegte har nedlagt foelgende paastande :
1 ) frifindelse;
2 ) der traeffes afgoerelse om sagens omkostninger efter gaeldende regler .
8 Hele skriftvekslingen er forloebet ved Domstolen . Domstolen har ved kendelse af 15 . november 1989 henvist sagen til Retten i henhold til artikel 3, stk . 1, i Raadets afgoerelse af 24 . oktober 1988 om oprettelse af De Europaeiske Faellesskabers Ret i Foerste Instans .
9 Paa grundlag af den refererende dommers rapport har Retten besluttet at indlede den mundtlige forhandling uden forudgaaende bevisfoerelse . Den har dog anmodet generalsekretaeren for Raadet for De Europaeiske Faellesskaber om at faa tilstillet eventuelle bemaerkninger i moedereferatet vedroerende den anden betragtning til Raadets forordning nr . 3018/87 af 5 . oktober 1987 . Raadet har til besvarelse heraf, ved skrivelse indgivet til Justitskontoret den 5 . marts 1990, tilsendt Retten en erklaering fra Kommissionen, som er indeholdt i Raadets moedereferat, og hvorefter Kommissionen forpligtede sig til "at udvise den stoerste omhu" ved ansaettelsen af statsborgere fra de nye medlemsstater, "saaledes at der, samtidig med at der tages hensyn til tjenestens interesse, kan opnaas den oenskvaerdige geografiske ligevaegt ".
10 Retsmoedet blev afholdt den 7 . marts 1990 . Retten har paahoert indlaeg fra parternes befuldmaegtigede og deres besvarelse af spoergsmaal, som Retten stillede .
Realiteten
11 Sagsoegeren har til stoette for sit soegsmaal paaberaabt sig et anbringende, som falder i to led . Anbringendets foerste led angaar tilsidesaettelsen af Kommissionens afgoerelse af 13 . december 1985 om indfoerelse af saerlige foranstaltninger vedroerende kriterierne for udnaevnelse i loenklasse og indplacering i loentrin ved ansaettelse af spanske og portugisiske statsborgere i anledning af Spaniens og Portugals tiltraedelse, og andet led angaar tilsidesaettelse af lighedsprincippet som foelge af forskelsbehandling af de iberiske staters statsborgere .
12 Sagsoegeren har endvidere subsidiaert dels gjort gaeldende, at lighedsprincippet i tjenestemandsvedtaegtens artikel 5, stk . 3, er tilsidesat, dels at hans indplacering ikke er i overensstemmelse med gaeldende kriterier .
Hovedanbringendet
13 Sagsoegeren har gjort gaeldende, at Kommissionen med urette lagde forordning nr . 3018/87 til grund ved hans indplacering i loenklasse A 7, 1 . loentrin .
14 Han har nedlagt paastand om annullation af denne afgoerelse samt indplacering i loenklasse A 6, 2 . loentrin, i henhold til naevnte afgoerelse af 13 . december 1985 fra Kommissionen, vedtaget i henhold til Raadets forordning ( EKSF, EOEF, Euratom ) nr . 3517/85 af 12 . december 1985 om indfoerelse af saerlige og midlertidige foranstaltninger vedroerende ansaettelse af tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber i anledning af Spaniens og Portugals tiltraedelse .
15 Sagsoegeren har anfoert, at det i den anden betragtning til forordning nr . 3018/87 fremhaeves, at "denne forordnings ikrafttraedelse anfaegter ikke de saerlige og midlertidige foranstaltninger, som er truffet ved forordning ( EKSF, EOEF, Euratom ) nr . 3517/85 med henblik paa ansaettelse af spanske og portugisiske statsborgere som tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ."
16 Sagsoegte har anfoert, at sagsoegeren ikke med foeje kan kraeve saavel at drage fordel af en ansaettelse efter forordning nr . 3018/87 som af de saerlige foranstaltninger vedroerende indplacering af spanske og portugisiske statsborgere, som ansaettes i henhold til forordning nr . 3517/85 .
17 Det maa fastslaas, at naar det i forordning nr . 3018/87 anfoeres, at dens ikrafttraedelse ikke paavirker de saerlige og midlertidige foranstaltninger i forordning nr . 3517/85, er meningen hermed klart at understrege, at de saerlige og midlertidige foranstaltninger, der er truffet med henblik paa ansaettelse som tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber af oversoeisk personale ved ESS, og de saerlige og midlertidige foranstaltninger vedroerende ansaettelse, der er truffet i anledning af Spaniens og Portugals tiltraedelse, hver for sig udgoer selvstaendige ordninger .
18 Det maa erkendes, at de saerlige og midlertidige ansaettelsesforanstaltninger, som hver af disse to forordninger omhandler, tilgodeser selvstaendige maal og derfor udgoer to selvstaendige ordninger .
19 Heraf foelger, at den tjenestemand, der er blevet ansat i henhold til saerlige og midlertidige foranstaltninger, som er fastsat ved en af de to forordninger, hverken helt eller delvis kan drage fordel af saerlige og midlertidige ansaettelsesforanstaltninger, som er fastsat ved den anden forordning, idet der bestaar den vaesentlige forskel mellem ansaettelsesforanstaltningerne i de to forordninger, at udnaevnelsen efter forordning nr . 3517/85 sker efter udvaelgelsesproeve, mens udnaevnelsen efter forordning nr . 3018/87 sker efter udtalelse fra et ad hoc-udvalg .
20 Det fremgaar imidlertid af sagen, at sagsoegeren, da han accepterede tilbuddet om ansaettelse den 13 . januar 1988, var helt klar over, at hans ansaettelse skulle ske efter forordning nr . 3018/87, og at han ikke inden sin faktiske tiltraedelse af tjenesten fremsatte krav om, at ansaettelsesforanstaltningerne i forordning nr . 3517/85 skulle finde anvendelse paa ham .
21 Der kan derfor ikke gives sagsoegeren medhold i det foerste led af hans hovedanbringende .
22 Sagsoegeren har i hovedanbringendets andet led gjort gaeldende, at lighedsprincippet er tilsidesat som foelge af, at der sker forskelsbehandling af de iberiske staters statsborgere afhaengig af, om de ansaettes efter forordning nr . 3517/85 eller forordning nr . 3018/87 . Sagsoegeren kan heller ikke gives medhold i dette anbringende .
23 De saerlige foranstaltninger, der indeholdes i hver af disse to ansaettelsesordninger, er nemlig begrundet i den objektive forskel, der bestaar mellem dels tjenestemaend, der ansaettes i henhold til en ordning med henblik paa ansaettelse som tjenestemaend af tidligere ansatte ved ESS, som gaelder for alle tjenestemaend, der er statsborgere i en af medlemsstaterne, dels spanske eller portugisiske tjenestemaend, som ansaettes i henhold til den saerlige ordning, der blev indfoert i anledning af Spaniens og Portugals tiltraedelse af De Europaeiske Faellesskaber .
24 Det foelger af det anfoerte, at der ikke kan gives sagsoegeren medhold i hans hovedanbringende .
Det subsidiaere anbringende
25 Til stoette for dette anbringendes foerste led, nemlig tilsidesaettelse af tjenestemandsvedtaegtens artikel 5, stk . 3, har sagsoegeren gjort gaeldende, at hans nuvaerende indplacering udgoer en forskelsbehandling i forhold til de af hans kolleger, som er blevet udnaevnt til tjenestemaend i henhold til samme forordning nr . 3018/87 og indplaceret i loenklasse A 7 . Med hensyn til det andet led har han gjort gaeldende, at hans indplacering ikke overholder de gaeldende kriterier vedroerende alder ( 35 aar ), varigheden af hans faglige erfaring ( 11 aar ) og hans universitetsuddannelse ( 5 aar + 1 aars efteruddannelse ). Han har endelig anfoert, at Kommissionen alene ganske enkelt er gaaet ud fra hans grundloen i ESS og ikke har kontrolleret, om denne loen ikke beroede paa en retlig eller faktisk vildfarelse .
26 Sagsoegte har tilbagevist denne argumentation og har herved henvist til en sammenlignende oversigt over de ansatte, der blev ansat som tjenestemaend i begyndelsen af 1988 i henhold til forordning nr . 3018/87 . Sagsoegte har tilfoejet, at ansaettelsen af oversoeisk personale ved ESS, som er en ansaettelse uden for institutionerne, beror paa en saerlig ordning, som udelukker anvendelse af alle andre bestemmelser .
27 Vedroerende dette anbringendes foerste led kan Retten ved bedoemmelsen af, om sagsoegeren eventuelt er blevet forskelsbehandlet, alene tage en situation, der er identisk med sagsoegerens, i betragtning, altsaa i dette tilfaelde indplaceringen af de oevrige ansatte, som blev ansat som tjenestemaend paa samme tidspunkt som sagsoegeren i henhold til forordning nr . 3018/87 .
28 Paa grundlag af de oplysninger, som fremgaar af den af sagsoegte fremlagte sammenlignende oversigt, kan Retten konstatere, at sagsoegeren ikke er blevet behandlet mindre fordelagtigt end hans kolleger .
29 Vedroerende det subsidiaere anbringendes andet led maa det konstateres, at i henhold til artikel 3 i forordning nr . 3018/87 vil tjenestemaend, der ansaettes i medfoer af denne forordning, blive indplaceret i en kategori, med loenklasse og loentrin, hvis grundloen svarer til den oppebaarne grundloen i ESS . I henhold til dette kriterium er sagsoegeren, som i ESS var indplaceret i loenklasse III, 3 . loentrin, blevet korrekt indplaceret i loenklasse A 7, 1 . loentrin, ved Kommissionen .
30 Det er ovenfor blevet anfoert, at alene forordning nr . 3018/87 kan finde anvendelse ved gennemgangen af sagsoegerens hovedanbringende . Der foreligger derfor ikke noget andet indplaceringskriterium, som kan vaere blevet tilsidesat ved afgoerelsen om sagsoegerens indplacering .
31 Hvad endelig angaar Kommissionens paastaaede forpligtelse til at kontrollere sagsoegerens indplacering i ESS bemaerkes, at Domstolen i flere sager ( jfr . dom af 11 . juli 1985, Appelbaum mod Kommissionen, 119/83, Sml . s . 2447; dom af 11 . juli 1985, Salerno m.fl . mod Kommissionen og Raadet, 87/77, 130/77, 22/83, 9/84 og 10/84, Sml . s . 2523; dom af 5 . oktober 1988, De Szy-Tarisse og Feyaerts mod Kommissionen, 314/86 og 315/86, Sml . s . 6013; dom af 13 . juli 1989, Alexis m.fl . mod Kommissionen, 286/83, Sml . s . 2445; dom af 13 . juli 1989, Jaeger mod Kommissionen, 161/86 Sml . s . 2467 ), har statueret, at ESS er en sammenslutning, der er undergivet belgisk lovgivning, og derfor ikke kan anses for en administrativ enhed under Kommissionen .
32 Det foelger heraf, at sagsoegerens ansaettelse og udnaevnelse var en ansaettelse uden for institutionerne, hvorfor det ikke tilkom Kommissionen at gennemgaa og i givet fald aendre sagsoegerens indplacering ved ESS .
33 Det foelger af det ovenfor anfoerte, at der heller ikke kan gives sagsoegeren medhold i hans subsidiaere anbringende .
34 Sagsoegte maa derfor frifindes .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
35 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, i Domstolens procesreglement, der finder tilsvarende anvendelse for Retten i henhold til artikel 11 i Raadets afgoerelse af 24 . oktober 1988, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger, hvis der er nedlagt paastand herom . I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sager anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
RETTEN ( Fjerde Afdeling )
1 ) Sagsoegte frifindes .
2 ) Hver part baerer sine omkostninger .