CELEX: 62007CJ0324
Viešieji pirkimai
Sutarčių sudarymo tvarka
Viešųjų paslaugų koncesija
Komunos kabelinės televizijos tinklo eksploatavimo koncesija
Komunos sudaryta koncesijos sutartis su kooperatine komunų bendrove
Skaidrumo pareiga
Sąlygos
Koncesiją suteikiančio subjekto vykdoma koncesininko kontrolė, analogiška jo tarnybų kontrolei

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl EB 43 ir 49 straipsnių, vienodo požiūrio ir nediskriminavimo dėl pilietybės principų bei iš jų išplaukiančios skaidrumo pareigos išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant bylą tarp
Coditel Brabant SA
(toliau –
Coditel
) ir Uccle komunos, Briuselio sostinės regiono bei
Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé)
(toliau –
Brutélé
) dėl to, kad Uccle komuna kabelinės televizijos tinklo valdymo teisę suteikė kooperatinei komunų bendrovei.
Teisinis pagrindas
Nacionalinės teisės aktai
1986 m. gruodžio 22 d. Įstatyme dėl komunų asociacijų (1987 m. birželio 26 d.
Moniteur belge
, p. 9909, toliau – įstatymas dėl komunų asociacijų) nurodyta:
„Laikydamosi šiame įstatyme numatytų sąlygų, siekdamos konkrečių komunos interesų kelios komunos gali steigti asociacijas. Tokios asociacijos toliau vadinamos komunų asociacijomis.“
Šio įstatymo 3 straipsnyje numatyta:
„Komunų asociacija yra viešosios teisės reglamentuojamas juridinis asmuo. Neatsižvelgiant į jos teisinę formą ir tikslą, ji nevykdo komercinės veiklos.“
Šio įstatymo 10 straipsnis išdėstytas taip:
„Kiekviena komunų asociacija turi visuotinį susirinkimą, valdytojų tarybą ir komisarų kolegiją.“
Pagal šio įstatymo 11 straipsnį:
„Neatsižvelgiant į skirtingų šalių įnašus į įstatinį kapitalą, komunos išsaugo balsų daugumą ir pirmininkauja įvairiuose komunų asociacijų valdymo ir kontrolės organuose.“
Įstatymo dėl komunų asociacijų 12 straipsnyje nurodyta:
„Komunų asociacijų visuotinio susirinkimo narius skiria kiekvienos komunos taryba iš komunos tarybos narių, burmistro ir jo pavaduotojų.
Visuotiniame susirinkime kiekvienos komunos balsų skaičius atitinka jos turimą akcijų skaičių.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Nuo 1969 m. iki 1999 m. Uccle komuna savo teritorijoje leido
Coditel
įrengti ir eksploatuoti kabelinės televizijos tinklą. 1999 m. spalio 28 d. ši komuna nusprendė išpirkti šį tinklą nuo 2000 m. sausio 1 dienos.
Šiuo tikslu tuo pačiu 1999 m. spalio 28 d. Sprendimu Uccle komuna pradėjo konkursą, siekdama su būsimu koncesininku sudaryti koncesijos sutartį dėl tinklo eksploatavimo. Paraiškas dalyvauti konkurse pateikė keturios bendrovės, įskaitant
Coditel
.
2000 m. gegužės 25 d. Uccle komuna nusprendė nesudaryti kabelinės televizijos tinklo koncesijos sutarties ir šį tinklą parduoti.
2000 m. rugsėjo 15 d.
Bulletin des Adjudications
buvo paskelbtas kvietimas potencialiems pirkėjams teikti pasiūlymus. Penkios bendrovės, įskaitant
Coditel
, pateikė savo pirkimo pasiūlymus. Kooperatinė komunų bendrovė
Brutélé
Uccle komunai pateikė ne pirkimo pasiūlymą, o pasiūlymą į ją įstoti kaip asocijuotajai narei.
Nusprendusi, kad keturi iš penkių pasiūlymų yra nepriimtini ir vieninteliame priimtiname
Coditel
pasiūlyme nurodyta kaina neįprastai maža, 2000 m. lapkričio 23 d. Sprendimu Uccle komuna nusprendė neparduoti savo kabelinės televizijos tinklo.
Be to, tuo pačiu 2000 m. lapkričio 23 d. Sprendimu Uccle komuna nusprendė įstoti į komunų bendrovę
Brutélé
, perleisdama jai kabelinės televizijos tinklo valdymo teisę.
Šio sprendimo motyvuose, be kita ko, buvo pateikti šie argumentai:
„Kadangi
Brutélé
Uccle komunai siūlo, jei bus nuspręsta prisijungti, jai vienai įkurti eksploatavimo pasektorį ir suteikti savarankiškumą priimant sprendimus.
Kadangi šis savarankiškumas konkrečiai susijęs su:
—
platinamų programų pasirinkimu,
—
abonemento ir prijungimo tarifais,
—
investicijų ir darbų politika,
—
nuolaidų ir lengvatų suteikimu tam tikroms asmenų kategorijoms,
—
kitų per tinklą perduodamų paslaugų pobūdžiu ir tvarka, galimybe patikėti komunų bendrovei vykdyti vadovaujantis komunos interesais darbus, suderinamus su jos nuostatuose apibrėžtu tikslu, kaip antai sukurti komunos intranetą, internetinę svetainę ir apmokyti šiuo tikslu personalą.
Kadangi šiuo pagrindu:
—
Brutélé
parengtų rezultatų suvestinę ir Uccle tinklo veiksmų planą,
—
Brutélé
valdytojų taryboje Uccle atstovautų vienas valdytojas ir trys valdytojai Briuselio eksploatavimo sektoriaus taryboje, taip pat ji turėtų vieną revizorių ir komunos ekspertą.
Kadangi
Brutélé
įsipareigoja aptarnauti visą Uccle tinklą ir padidinti tinklo pajėgumą, kad daugiausia per vienerius metus, komunai pageidaujant, būtų galima sukurti visas šias paslaugas:
—
išplėsti televizijos pasiūlą, sukuriant papildomas programas ir „kanalų paketus“,
—
pay per view
programas,
—
prieigą prie interneto,
—
balso telefoniją,
—
sekimą vaizdo kameromis,
—
duomenų perdavimą dideliu greičiu.
Kadangi siūlomą metinį mokestį sudaro:
a)
fiksuotas 10% mokestis nuo bazinių kabelinės televizijos abonentų įmokų (apskaičiuojamas atsižvelgiant į tai, kad yra 31000 abonentų, o metinis abonento mokestis yra 3400 BEF (be PVM ir autorių teisių mokesčių): 1054000 BEF/per metus);
b)
5 % mokestis nuo
Canal +
ir kanalų paketo apyvartos;
c)
visas pelnas, gautas už visas teikiamas paslaugas.“
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad Uccle komuna turėjo įsigyti 76
Brutélé
akcijas, už kiekvieną sumokėdama 200000 BEF. Be to, ši komuna paprašė suteikti jai galimybę bet kuriuo momentu vienašališkai išstoti iš šios komunų asociacijos; ši galimybė jai buvo suteikta.
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad
Brutélé
yra kooperatinė komunų bendrovė, kurios nariai yra komunos, ir kad tai yra komunų asociacija, kurią išimtinai sudaro tik komunos. Privatūs subjektai negali būti jos nariai. Valdytojų tarybą sudaro komunų atstovai (daugiausia 3 iš kiekvienos komunos), paskirti iš komunų atstovų sudaryto visuotinio susirinkimo. Valdytojų taryba naudojasi didžiausiais įgaliojimais.
Be to, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad komunos suskirstytos į du sektorius, kurių vienas jungia Briuselio regiono komunas; šiuos sektorius galima suskirstyti į pasektorius. Kiekviename sektoriuje sudaroma sektoriaus taryba, kurią sudaro visuotinio susirinkimo, posėdžiaujančio atskirose grupėse, atstovaujančiose kiekvieno sektoriaus akcijų savininkams, komunos siūlymu paskirti valdytojai. Valdytojų taryba sektorių tarybai gali perduoti savo turimus įgaliojimus, kiek tai susiję su pasektorio problemomis, pavyzdžiui, tarifų taikymo tvarka, darbų ir investicijų programa, jų finansavimu, reklamos kampanija, taip pat, kiek tai susiję su bendromis įvairiems eksploatavimo sektorių sudarantiems pasektoriams būdingomis problemomis. Kiti
Brutélé
organai pagal įstatus yra visuotinis susirinkimas, kurio sprendimai privalomi visiems asociacijos nariams, generalinis direktorius, ekspertų kolegija, kurią sudaro komunų tarnautojai, kurių yra po vieną kiekvienam valdytojui ir kurie turi juos konsultuoti, bei komisarų-revizorių kolegija. Generalinį direktorių, ekspertus ir komisarus skiria arba valdytojų taryba, arba visuotinis susirinkimas.
Be to, sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodyta, kad
Brutélé
didžiąją dalį savo veiklos vykdo kartu su savo nariais.
2001 m. sausio 22 d.
Coditel
pareiškė ieškinį
Conseil d’État
(Belgija) dėl 2000 m. lapkričio 23 d. Sprendimo, kuriuo Uccle komuna įstojo į
Brutélé
, panaikinimo. Šiame ieškinyje
Coditel
šiai komunai pareiškė kaltinimus dėl įstojimo į
Brutélé
, kuriai buvo suteikta kabelinės televizijos tinklo valdymo teisė, nepalyginus tokio sprendimo teikiamos naudos su nauda, kuri būtų kilusi sudarius kabelinės televizijos tinklo koncesijos sutartį su kitu ūkio subjektu.
Coditel
tvirtino, kad taip veikdama Uccle komuna pažeidė Bendrijos teisėje įtvirtintą nediskriminavimo principą ir skaidrumo pareigą.
Brutélé
atmeta šį kaltinimą ir teigia, jog ji yra „tikroji“ komunų asociacija, kurios veikla skirta tik jos narėms komunoms, ir kad jos įstatai Uccle komunai, kaip eksploatavimo pasektoriui, leidžia šiame pasektoryje nedelsiant ir tiksliai kontroliuoti
Brutélé
veiklą, o ši kontrolė prilygsta jos vidaus tarnybų kontrolei.
Conseil d’État
mano, kad Uccle komunos narystė
Brutélé
Bendrijos teisės prasme yra ne viešasis paslaugų pirkimas, o viešųjų paslaugų koncesija. Nors tokiai koncesijai Bendrijos „viešųjų pirkimų“ direktyvos netaikomos, remiantis 2000 m. gruodžio 7 d. Teisingumo Teismo sprendime
Telaustria ir Telefonadress
(
C-324/98, Rink. p. I-10745
) minima Teisingumo Teismo praktika, nediskriminavimo dėl pilietybės principas įpareigoja sudarant koncesijos sutartį laikytis skaidrumo pareigos. Laikydamasi Bendrijos teisės reikalavimų, iš principo Uccle komuna turėjo paskelbti konkursą, kad įvertintų, ar jos kabelinės televizijos paslaugų koncesijos sutarties sudarymas su kitais ūkio subjektais nėra naudingesnė nei jos galiausiai pasirinkta alternatyva.
Conseil d’État
klausia, ar šių Bendrijos teisėje nustatytų reikalavimų galima nesilaikyti vadovaujantis 1999 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimu
Teckal
(
C-107/98, Rink. p. I-8121
), pagal kurį šie reikalavimai netaikomi, jeigu koncesiją suteikianti institucija kontroliuoja koncesininką ir šis didžiąją dalį savo veiklos vykdo kartu su ja.
Tokiomis aplinkybėmis
Conseil d’État
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos klausimus:
„1.
Ar gali komuna be konkurso įstoti į kooperatinę bendrovę, kurios nariai išimtinai yra kitos komunos ir komunų asociacijos (vadinamoji tikroji komunų bendrovė), siekdama jai perduoti savo kabelinės televizijos tinklo valdymo teisę, jei bendrovė pagrindinę veiklą vykdo tik kartu su savo nariais ir jų naudai ir jei su tuo susijusius sprendimus priima valdytojų taryba ir sektorių tarybos, kurios yra įstatuose numatyti organai, sudaryti iš viešosios valdžios subjektų atstovų, priimančių savo sprendimus balsų dauguma ir neviršydami jiems suteiktų įgaliojimų?
2.
Ar taip vykdoma kooperatinės bendrovės priimtų sprendimų kontrolė, kurią atlieka visi nariai per įstatuose numatytus organus ar tik jų dalis eksploatavimo sektorių arba pasektorių atveju, gali būti laikoma kontrole, analogiška savo tarnybų kontrolei?
3.
Ar tam, kad toks valdymas ir kontrolė būtų laikomi analogiškais, kiekvienas asocijuotasis narys tokia teise privalo naudotis atskirai, ar pakanka to, kad tai gali daryti asocijuotųjų narių dauguma?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
Atsižvelgiant į tai, kad pirmasis ir antrasis klausimai yra susiję, juos reikia nagrinėti kartu.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad įstodama į
Brutélé
Uccle komuna jai suteikė savo kabelinės televizijos tinklo valdymo teisę. Taip pat matyti, kad
Brutélé
atlyginimą gauna ne iš komunos, o jį sudaro šiuo tinklu besinaudojančių asmenų mokamos įmokos. Šis atlyginimo būdas leidžia manyti, kad tai yra viešųjų paslaugų koncesija. (2005 m. spalio 13 d. Sprendimas
Parking Brixen
,
C-458/03, Rink. p. I-8585
, 40 punktas).
Viešųjų paslaugų koncesijų sutartims netaikoma klostantis pagrindinės bylos aplinkybėms galiojusi 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (
OL L 209, p. 1
). Nepaisant to, jog ši direktyva tokioms sutartims netaikoma, jas sudarantys viešosios valdžios subjektai privalo laikytis pagrindinių EB sutarties normų, nediskriminavimo dėl pilietybės ir vienodo požiūrio principų bei iš jų išplaukiančio skaidrumo principo (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Telaustria ir Telefonadress
60–62 punktus; 2005 m. liepos 21 d. Sprendimo
Coname
,
C-231/03, Rink. p. I-7287
, 16–19 punktus). Skaidrumo reikalavimas nebūtinai įpareigoja skelbti konkursą, tačiau koncesiją suteikianti institucija privalo užtikrinti kiekvienam galimam koncesininkui pakankamą viešumo laipsnį, leidžiantį atverti viešųjų paslaugų koncesijas konkurencijai bei kontroliuoti koncesijos suteikimo procedūros nešališkumą (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Telaustria ir Telefonadress
62 punktą bei minėto sprendimo
Coname
21 punktą).
Tačiau EB 12, 43 ir 49 straipsniuose nustatytos taisyklės ir jomis konkrečiai išreikšti bendrieji principai netaikomi, jeigu koncesiją suteikianti institucija kontroliuoja koncesininką analogiškai kaip savo tarnybas ir jeigu šis subjektas didžiąją dalį savo veiklos vykdo kartu su valdžios institucija ar institucijomis, kuriai jis priklauso (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Teckal
50 punktą ir minėto sprendimo
Parking Brixen
62 punktą).
Kiek tai susiję su antrąja sąlyga, nacionalinis teismas sprendime dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą nurodė, kad
Brutélé
didžiąją dalį savo veiklos vykdė kartu su savo nariais. Todėl reikia išnagrinėti pirmosios sąlygos turinį, t. y. ar koncesiją suteikiantis viešosios valdžios subjektas (-ai) kontroliuoja koncesininką analogiškai kaip savo tarnybas.
Vertinant, ar koncesiją suteikiantis viešosios valdžios subjektas kontroliuoja koncesininką analogiškai kaip savo paties tarnybas, reikia atsižvelgti į visas teisės aktų nuostatas ir reikšmingas aplinkybes. Iš šio vertinimo turi išplaukti, kad koncesiją suteikiantis viešosios valdžios subjektas kontroliuoja koncesininką taip, jog gali daryti įtaką jo sprendimams. Kalbama apie galimybę daryti lemiamą įtaką koncesininko strateginiams tikslams ir svarbiems sprendimams (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Parking Brixen
65 punktą ir 2006 m. gegužės 11 d. Sprendimo
Carbotermo ir Consorzio Alisei
,
C-340/04, Rink. p. I-4137
, 36 punktą).
Kaip matyti iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą, reikia išnagrinėti šias atitinkamas aplinkybes: pirma, tai, kad koncesininkas turi kapitalą, antra, sprendimų priėmimo organų sudėtį bei, trečia, valdytojų tarybai suteiktų įgaliojimų apimtį.
Kalbant apie pirmąją šių aplinkybių, reikia priminti, kad koncesiją suteikiantis viešosios valdžios subjektas negali kontroliuoti koncesininko analogiškai kaip savo tarnybų, jeigu privačiai įmonei priklauso šio koncesininko kapitalo dalis (šiuo klausimu žr. 2005 m. sausio 11 d. Sprendimo
Stadt Halle ir RPL Lochau
,
C-26/03, Rink. p. I-1
, 49 punktą).
Atvirkščiai, tai, kad koncesiją suteikiančiam viešosios valdžios subjektui, vienam ar kartu su kitais viešosios valdžios subjektais, priklauso visas bendrovės koncesininkės kapitalas, iš principo gali reikšti, kad viešosios valdžios subjektas šią bendrovę kontroliuoja analogiškai kaip savo tarnybas (minėto sprendimo
Carbotermo ir Consorzio Alisei
37 punktas ir 2007 m. balandžio 19 d. Sprendimo
Asemfo
,
C-295/05, Rink. p. I-2999
, 57 punktas).
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje koncesininkas – tai kooperatinė komunų bendrovė, kurios nariai yra komunos ir kad tai komunų asociacija, kurią išimtinai sudaro tik komunos, o privatūs subjektai negali būti jos nariai.
Antra, iš bylos medžiagos matyti, kad
Brutélé
valdytojų tarybą sudaro komunų atstovai, renkami iš komunų atstovų sudarytame visuotiniame susirinkime. Šiuos atstovus pagal Įstatymo dėl komunų asociacijų 12 straipsnį skiria kiekvienos komunos taryba iš komunos tarybos narių, burmistro ir jo pavaduotojų.
Tai, kad
Brutélé
sprendimų priėmimo organus sudaro jos narių, viešosios valdžios subjektų, atstovai, reiškia, kad šie subjektai kontroliuoja
Brutélé
sprendimų priėmimo organus ir taip gali daryti lemiamą įtaką jos strateginiams tikslams ir svarbiems sprendimams.
Trečia, iš bylos medžiagos matyti, kad
Brutélé
valdytojų taryba turi didžiausius įgaliojimus. Būtent ji nustato tarifus. Be to, ji turi teisę, nors ir neprivalo, pavesti kiekvieno sektoriaus ar pasektorio tarybai išspręsti šio sektoriaus ar pasektorio problemą.
Taigi kyla klausimas, ar dėl šios priežasties
Brutélé
tapo orientuota į rinką ir įgijo savarankiškumą, dėl kurio susilpnėjo jos narių, viešosios valdžios subjektų, vykdoma kontrolė.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad
Brutélé
buvo įsteigta ne kaip akcinė ar uždaroji akcinė bendrovė, galinti siekti nuo jos akcininkų nepriklausančių tikslų, bet kaip kooperatinė komunų bendrovė, kuriai taikomas įstatymas dėl komunų asociacijų. Be to, pagal šio įstatymo 3 straipsnį komunų asociacijos negali vykdyti komercinės veiklos.
Iš šio įstatymo, kurį papildo
Brutélé
įstatai, matyti, jog šios bendrovės tikslas – įgyvendinti komunos intereso užduotį, dėl kurios ji ir buvo įsteigta, ir kad ja nesiekiama kitų nei jos narių, viešosios valdžios institucijų, siekiamų tikslų.
Su sąlyga, kad faktines aplinkybes turės patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, darytina išvada, jog, nepaisant didelių valdytojų tarybos įgaliojimų apimties,
Brutélé
neturi tokio savarankiškumo, kad jos narės komunos negalėtų jos kontroliuoti analogiškai kaip savo tarnybų.
Šie argumentai
a fortiori
taikomi, kai sektoriaus ar pasektorio valdytojai su kooperatinės komunų bendrovės veikla susijusius sprendimus priima laikydamiesi valdytojų tarybos suteiktų įgaliojimų. Kai viena ar kelios komunos narės pripažįstamos sudarančiomis šios bendrovės veiklos sektorių ar pasektorių, šių komunų vykdoma sektoriaus ar pasektorio taryboms pavestų klausimų kontrolė yra dar griežtesnė nei vykdoma kartu su visais šios bendrovės nariais per plenarinius organus.
Iš to, kas išdėstyta, su sąlyga, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikrins faktus, kiek tai susiję su nagrinėjamos kooperatinės komunų bendrovės savarankiškumo apimtimi, darytina išvada, kad tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, tokios kooperatinės komunų bendrovės narių, viešosios valdžios subjektų, per įstatuose numatytus organus vykdomą šios bendrovės priimamų sprendimų kontrolę galima pripažinti kaip leidžiančią jiems kontroliuoti bendrovę analogiškai kaip savo tarnybas.
Todėl į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti taip:
—
EB 43 ir 49 straipsniai, lygybės ir nediskriminavimo dėl pilietybės principai bei iš jų išplaukianti skaidrumo pareiga nedraudžia viešosios valdžios subjektui be konkurso sudaryti su kooperatine komunų bendrove, kurios visi nariai yra viešosios valdžios subjektai, viešųjų paslaugų koncesijos sutarties, jeigu šie subjektai šią bendrovę kontroliuoja analogiškai kaip savo pačių tarnybas ir jeigu ši bendrovė didžiąją dalį savo veiklos vykdo kartu su šiais viešosios valdžios subjektais.
—
Su sąlyga, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikrins faktus, kiek tai susiję su nagrinėjamos kooperatinės komunų bendrovės savarankiškumo apimtimi, tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, kuomet su kooperatinės komunų bendrovės, kuri priklauso vien viešosios valdžios subjektams, veikla susiję sprendimai priimami per šios bendrovės įstatuose numatytus organus, kuriuos sudaro jos narių, viešosios valdžios subjektų, atstovai, tokių viešosios valdžios subjektų vykdomą šių sprendimų kontrolę galima pripažinti kaip leidžiančią jiems kontroliuoti bendrovę analogiškai kaip savo pačių tarnybas.
Dėl trečiojo klausimo
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar kai viešosios valdžios subjektas įstoja į kooperatinę komunų bendrovę, kurios visi nariai yra viešosios valdžios subjektai, siekdamas jai pavesti viešosios paslaugos valdymo teisę, tam, kad šioje bendrovėje dalyvaujančių valdžios subjektų vykdomą jos kontrolę būtų galima pripažinti analogiška jų tarnybų kontrolei, ją turi vykdyti kiekvienas šių viešosios valdžios subjektų, ar jie kontrolę gali vykdyti kartu, prireikus sprendimus priimdami balsų dauguma.
Viena vertus, reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką kai koncesininką valdo keli viešosios valdžios subjektai, sąlyga, susijusi su didžiąja dalimi jos veiklos, gali būti įvykdyta atsižvelgiant į šios bendrovės vykdomą veiklą kartu su visais šiais subjektais (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Carbotermo ir Consorzio Alisei
70 ir 71 punktus ir minėto sprendimo
Asemfo
62 punktą).
Šią teismų praktiką pagrindžiančius motyvus atitiktų pripažinimas, kad sąlyga, jog viešosios valdžios subjektai vykdo kontrolę, taip pat gali būti laikoma įvykdyta atsižvelgus į viešosios valdžios subjektų kartu vykdomą jiems priklausančio koncesininko kontrolę.
Pagal teismų praktiką reikalaujama, kad koncesiją suteikiantis subjektas koncesininką kontroliuotų analogiškai kaip savo tarnybas, tačiau nebūtina, kad ši kontrolė sutaptų visais atžvilgiais (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Parking Brixen
62 punktą). Svarbu, kad koncesininkas būtų veiksmingai kontroliuojamas, bet kontrolė nebūtinai turi būti individuali.
Kita vertus, kai keli viešosios valdžios subjektai nusprendžia vykdyti su viešosiomis paslaugomis susijusias užduotis per bendrą koncesininką, paprastai neįmanoma, kad tik vienas šių subjektų kontroliuotų koncesininko priimamus sprendimus, nebent jam priklausytų didžioji dalis šio koncesininko kapitalo. Reikalauti, kad panašiu atveju viešosios valdžios subjekto vykdoma kontrolė būtų individuali, reikštų, kad daugeliu atvejų, kai šis subjektas ketintų prisijungti prie iš kitų viešosios valdžios subjektų sudaryto susivienijimo, kaip antai kooperatinės komunų bendrovės, turėtų būti skelbiamas konkursas.
Tačiau toks rezultatas būtų nesuderinamas su Bendrijos viešųjų pirkimų ir koncesijų normų sistema. Iš tiesų priimta, kad viešosios valdžios subjektas turi galimybę įgyvendinti su viešuoju interesu susijusias užduotis savo paties administracinėmis, techninėmis ir kitomis priemonėmis ir neprivalo naudotis išorinių, jo tarnyboms nepriklausančių, įmonių paslaugomis (minėto sprendimo
Stadt Halle ir RPL Lochau
48 punktas).
Tokia galimybe imtis savo priemonių įgyvendinti su viešosiomis paslaugomis susijusias užduotis viešosios valdžios subjektai gali naudotis ir bendradarbiaudami su kitais viešosios valdžios subjektais (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Asemfo
65 punktą).
Todėl reikia pripažinti, kad kai keliems viešosios valdžios subjektams priklauso koncesininkas, kuriam jie patiki vykdyti vieną iš savo su viešosiomis paslaugomis susijusių užduočių, jie šį koncesininką gali kontroliuoti ir veikdami kartu.
Kalbant apie kolegialų organą, sprendimo priėmimo procedūra, t. y. kad jis priimamas balsų dauguma, neturi reikšmės.
Tokios išvados nepaneigia ir minėtas sprendimas
Coname
. Akivaizdu, kad šiame sprendime Teisingumo Teismas nusprendė, jog 0,97 % kapitalo yra per mažai, kad savivaldybė galėtų kontroliuoti koncesininko vykdomos viešosios paslaugos administravimą (žr. minėto sprendimo
Coname
24 punktą). Vis dėlto šiame minėto sprendimo punkte Teisingumo Teismas nesiekė atsakyti į klausimą, ar tokią kontrolę galima vykdyti veikiant kartu.
Be to, vėliau priimtame sprendime
Asemfo
(56–61 punktai) Teisingumo Teismas pripažino, kad tam tikromis aplinkybėmis sąlyga dėl viešosios valdžios subjekto vykdomos kontrolės gali būti laikoma įvykdyta, kai šis subjektas turi tik 0,25 % viešosios įmonės kapitalo.
Todėl į trečiąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad kai viešosios valdžios subjektas įstoja į kooperatinę komunų bendrovę, kurios visi nariai yra viešosios valdžios subjektai, siekdamas jai perduoti viešosios paslaugos valdymo teisę, valdžios subjektų, esančių šios bendrovės nariais, vykdoma šios bendrovės kontrolė tam, kad būtų laikoma analogiška jų pačių tarnybų kontrolei, gali būti vykdoma šiems valdžios subjektams veikiant kartu, prireikus priimant sprendimus balsų dauguma.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
EB 43 ir EB 49 straipsniai, lygybės ir nediskriminavimo dėl pilietybės principai bei iš jų išplaukianti skaidrumo pareiga nedraudžia viešosios valdžios subjektui be konkurso sudaryti su kooperatine komunų bendrove, kurios visi nariai yra viešosios valdžios subjektai, viešųjų paslaugų koncesijos sutarties, jeigu šie subjektai šią bendrovę kontroliuoja analogiškai kaip savo pačių tarnybas ir jeigu ši bendrovė didžiąją dalį veiklos vykdo kartu su šiais viešosios valdžios subjektais.

2.
Su sąlyga, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas patikrins faktus, kiek tai susiję su nagrinėjamos kooperatinės komunų bendrovės savarankiškumo apimtimi, tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, kuomet su kooperatinės komunų bendrovės, kuri priklauso vien viešosios valdžios subjektams, veikla susiję sprendimai priimami per šios bendrovės įstatuose numatytus organus, kuriuos sudaro jos narių, viešosios valdžios subjektų, atstovai, tokių viešosios valdžios subjektų vykdomą šių sprendimų kontrolę galima pripažinti kaip leidžiančią jiems kontroliuoti bendrovę analogiškai kaip savo pačių tarnybas.

3.
Kai viešosios valdžios subjektas įstoja į kooperatinę komunų bendrovę, kurios visi nariai yra viešosios valdžios subjektai, siekdamas jai perduoti viešosios paslaugos valdymo teisę, valdžios subjektų, esančių šios bendrovės nariais, vykdoma šios bendrovės kontrolė tam, kad būtų laikoma analogiška jų pačių tarnybų kontrolei, gali būti vykdoma šiems valdžios subjektams veikiant kartu, prireikus priimant sprendimus balsų dauguma.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.