CELEX: 61998CJ0041
Skiljedomsklausul
Avtalsbrott

Domskäl
1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 18 februari 1998, med stöd av en skiljedomsklausul grundad på artikel 181 i EG-fördraget (nu artikel 238 EG), väckt talan mot bolaget Tecnologie Vetroresina SpA (nedan kallat TVR) om att detta skall förpliktas att dels återbetala ett belopp på 77 558,80 ecu som kommissionen har utbetalat i förskott inom ramen för avtal nr BREU-0114-I (A) (nedan kallat avtalet), jämte avtalad ränta, det vill säga 24,97 ecu per dag från och med den 1 februari 1990, dels betala skadestånd med 7 700 ecu för den skada som kommissionen har åsamkats.
2 Den 21 december 1989 ingick Europeiska ekonomiska gemenskapen, företrädd av kommissionen, ett avtal med TVR avseende finansiella stöd enligt gemenskapens särskilda program för forskning och teknisk utveckling inom området för industriella produktionstekniker och användningen av avancerade material (BRITE/EURAM) för åren 1989-1992. Programmet antogs genom rådets beslut 89/237/EEG av den 14 mars 1989 (EGT L 98, s. 18).
3 I detta avtal, som ingicks för en period av 36 månader från och med den 1 januari 1990, förpliktade sig TVR att mot erhållande av finansiellt stöd från Europeiska ekonomiska gemenskapen genomföra det forskningsprojekt som beskrevs i en bilaga till avtalet.
4 I enlighet med artiklarna 1.3 och 10.2 i avtalet ingick TVR två samarbetsavtal dels den 21 maj 1990 med Imperial College of Science and Technology and Medicine (nedan kallat ICSTM), dels den 30 maj 1990 med DSM Limburg BV (nedan kallat DSM) om genomförande av en del av projektet.
5 Enligt artikel 3.2 i bilaga II till avtalet medför inte slutande av samarbetsavtal att TVR befrias från sina skyldigheter och sitt ansvar gentemot kommissionen vad gäller avtalets fullgörande.
6 Enligt artikel 6.1 i avtalet och artikel 6.1 i bilaga II till avtalet är TVR skyldigt att till kommissionen inlämna halvårsrapporter om arbetenas fortskridande och även en delrapport efter de 15 första månaderna av kontraktstiden. Dessa rapporter skall inlämnas inom en månad efter utgången av varje berörd period. TVR skall dessutom till kommissionen inlämna en vetenskaplig slutrapport inom två månader från och med att de arbeten som finansieras av kommissionen har avslutats, avbrutits eller upphört.
7 Enligt artikel 5.1 och 5.2 i avtalet och artikel 36.1 i bilaga II till avtalet skall TVR lämna en årlig kostnadsredovisning till kommissionen inom en månad efter utgången av varje berörd period och en fullständig sammanställning över uppkomna utgifter inom tre månader från och med att de arbeten som finansieras av kommissionen har avslutats, avbrutits eller upphört. Enligt artikel 5.4 i avtalet skall även varje samarbetspart, genom TVR, lämna in en kostnadsredovisning till kommissionen.
8 Av artikel 4 i avtalet framgår att kommissionens totala finansiella stöd utgörs av ett initialt förskott på 460 000 ecu, åtföljt av periodiska utbetalningar inom två månader efter det att respektive halvårsrapport om arbetenas fortskridande och respektive kostnadsredovisning har godkänts. Enligt artikel 39 i bilaga II till avtalet kan kostnadsredovisningarna emellertid bli föremål för granskning även efter det att kommissionen har gjort dessa utbetalningar till dess att två år har förflutit efter det att avtalet har hävts eller fullgjorts.
9 I artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet föreskrivs att kommissionen kan häva avtalet om en avtalspart underlåter att fullgöra någon av sina avtalsförpliktelser - om inte avtalsbrottet är föranlett av rimliga och berättigade skäl av teknisk och ekonomisk art - efter att genom rekommenderat brev med mottagningsbevis ha delgivit motparten en anmodan om att fullgöra sina avtalsförpliktelser och mottagaren inte efterkommer denna anmodan inom en månad.
10 I artikel 8.4 första stycket i samma bilaga föreskrivs att vid tillämpning av artikel 8.2 d kan kommissionen kräva att hela eller en del av det belopp som utbetalats i form av finansiellt stöd återbetalas. Kommissionen skall härvid göra en skälighetsbedömning med beaktande av de utförda arbetenas art och resultat av dessa samt deras nytta för kommissionen.
11 Enligt artikel 8.4 andra stycket i denna bilaga kan ränta krävas från och med den dag då avtalsparten mottog de utbetalade beloppen, enligt den räntesats som Europeiska fonden för monetärt samarbete tillämpar för sina transaktioner i ecu, vilken offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning första arbetsdagen varje månad, med ett tillägg på 2 procentenheter.
12 I enlighet med artikel 12 i bilaga II till avtalet är domstolen behörig att avgöra alla tvister med anledning av avtalet. Enligt artikel 11 i samma bilaga skall italiensk lag tillämpas på avtalet.
13 Den 21 december 1989 utbetalade kommissionen ett förskott på 460 000 ecu till TVR.
14 Den 22 juli 1991 utbetalade kommissionen, oaktat den inledande förseningen av projektets genomförande till följd av interna svårigheter inom ICSTM, ett belopp på 128 418,20 ecu till TVR på grundval av de uppgifter som lämnats för perioden den 1 januari-den 31 december 1990.
.15 Den 13 november 1991 inlämnade TVR en rapport om arbetenas fortskridande för perioden den 1 januari-den 31 oktober 1991 till kommissionen.
16 Genom en skrivelse av den 2 december 1991 upplyste kommissionen TVR om att den tredje halvårsrapporten borde omfatta perioden den 1 januari-den 30 juni 1991. Kommissionen påminde även TVR om att det inte fick underlåta att inlämna delrapporten.
17 Genom skrivelse av den 20 januari 1992 påpekade kommissionen för TVR att trots att tidpunkten för ingivande av denna rapport hade flyttats fram till september 1991 på grund av svårigheter som uppstått under projektets inledande fas, hade denna delrapport fortfarande inte kommit kommissionen till handa. Den uppmanade sålunda TVR att omedelbart vidta nödvändiga åtgärder för att undvika att projektet drabbades av allvarliga vetenskapliga och finansiella problem.
18 Efter att ha konstaterat en försening med ingivandet av de periodiska rapporter om arbetenas fortskridande som anges i artikel 6.1 i avtalet, uppmanade kommissionen TVR, genom en skrivelse av den 23 januari 1992, att snarast inkomma med dessa rapporter och påminde om att kommissionen enligt artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet kan häva avtalet om en avtalspart inte fullgör en av sina avtalsförpliktelser.
19 Den 30 januari 1992 översände TVR olika handlingar till kommissionen, bland annat delrapporten.
20 Kommissionen gav en extern expert, professor Goedel, i uppdrag att kontrollera det arbete som utförts av TVR. I sitt granskningsprotokoll av den 6 februari 1992 avgav denna expert ett negativt utlåtande om de resultat som erhållits till och med detta datum.
21 Genom skrivelse av den 25 mars 1992 underrättade kommissionen TVR om sin avsikt att häva avtalet, bland annat på grund av en total avsaknad av samordning mellan parterna, oberättigade förseningar med arbetenas genomförande och frånvaron av resultat, vilket konstaterades vid det utvärderingsmöte som hölls efter halva projekttiden.
22 TVR gjorde i en skrivelse av den 15 april 1992 till kommissionen gällande att villkoren för att häva avtalet inte var uppfyllda. TVR framhöll särskilt att det hade utfört sitt forskningsarbete i enlighet med den ändrade tidsplanen.
23 Kommissionen uppmanade, genom skrivelse av den 10 juni 1992, TVR att inkomma med fullständiga sammanställningar över samtliga samarbetsparters utgifter under år 1991 och under perioden den 1 januari-den 31 maj 1992, det vill säga de perioder för vilka någon utbetalning ännu inte gjorts. Kommissionen påpekade för TVR att enligt artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet skulle artikel 8.4 i samma bilaga vara tillämplig om dess begäran inte uppfylldes.
24 I september 1992 godtog kommissionen bland annat den sammanställning över utgifter som TVR hade tillsänt denna den 2 juli 1992. Kommissionen översände emellertid den 23 mars 1993 till svaranden en räkenskapshandling, i vilken den avsevärt nedsatte beloppen i den ovan nämnda räkenskapssammanställningen, vilka hänförde sig till perioden den 1 januari-den 31 maj 1992. Kommissionen krävde sålunda, oaktat TVR:s invändningar, återbetalning av ett belopp på 109 444,80 ecu, vilket utgjorde skillnaden mellan de belopp som redan hade utbetalats till svaranden och hälften av de utgifter som godtagits. Kommissionen övertog därmed ansvaret för 50 procent av de ersättningsbara utgifterna i enlighet med artikel 3.2 i avtalet.
25 I augusti 1993 gav kommissionen bolaget Reconta Ernst & Young i uppdrag att utföra en granskning av det berörda projektet såvitt gällde perioden den 1 januari 1990-den 31 december 1992. Den granskningsrapport som upprättades den 8 september 1994 fastställde att de utgifter som bokförts av TVR var, med undantag för vissa avvikelser, riktiga med hänsyn till bokföringsreglerna och avtalsvillkoren. Vad beträffar utgifterna för arbetskraft var dessa till och med lägre än de faktiska utgifterna.
26 Kommissionen underrättade genom skrivelse av den 6 juni 1995 TVR om att den hade nedsatt det belopp som skulle återbetalas till 77 558,80 ecu.
27 TVR har inte betalat tillbaka något belopp.
Upptagande till sakprövning
28 TVR har gjort gällande att den talan som väckts av kommissionen angående återbetalning av en del av förskottet, jämte avtalad ränta, och angående skadestånd skall avvisas. Kommissionen har nämligen inte yrkat att domstolen skall fastställa att avtalet har hävts på grund av avtalsbrott. Avtalet skall följaktligen fortfarande gälla och ha rättsverkningar. Kommissionen kan sålunda inte åberopa avtalets återgång i enlighet med artikel 1458 i Codice civile (nedan kallad den italienska civillagen), eftersom det avtalade hävningsförfarande som inletts av kommissionen inte har avslutats.
29 Kommissionen har gjort gällande att dess yrkanden om återbetalning och skadestånd är grundade på att en hävning av avtalet kommit till stånd genom tillämpning av den hävningsklausul som avses i artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet. Under dessa omständigheter är yrkandet om fastställelse av att avtalet har hävts inbegripet i yrkandena om återbetalning av finansiellt stöd och om skadestånd.
30 Domstolen konstaterar att när det i en lag eller i ett avtal föreskrivs en möjlighet för avtalsparterna att ensidigt häva ett avtal vid avtalsbrott, kan varje part som har utnyttjat denna möjlighet i förekommande fall väcka en fastställelsetalan om att hävningen har skett på eget initiativ (se dom av Corte suprema di Cassazione (högsta domstolen i Italien) av den 12 december 1979, nr 6489, Mass. Foro it. 1979, s. 1309, och av den 5 april 1990, nr 2802, Mass. Foro it. 1990, s. 406).
31 Domstolen erinrar vidare om att Corte suprema di Cassazione har godtagit att ett icke uttalat yrkande kan anses ha framställts implicit och faktiskt ingå i den talan som väckts, i den mån det är oundvikligen sammankopplat med tvisteföremålet och grunderna för talan (se särskilt Corte suprema di Cassazione av den 14 juni 1991, nr 6727, Mass. Foro it. 1991, s. 582).
32 I förevarande mål har kommissionen i sin ansökan uppgivit att den har tillämpat den hävningsklausul som avses i artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet, på grund av TVR:s avtalsbrott, och att den omständigheten att TVR inlämnade en mängd olika slutliga handlingar, bland annat en sammanställning över utgifter, vilka enligt avtalet skulle ha inkommit inom tre månader från och med att de arbeten som finansierades av kommissionen hade avbrutits. Kommissionen har vidare anfört att eftersom den inte godtog alla de belopp som uppgivits av TVR krävde den sedan återbetalning av en del av de belopp som hade betalats i förskott för avtalets fullgörande. Det är på grundval av dessa omständigheter som kommissionen har yrkat att domstolen skall förplikta TVR att, i enlighet med artikel 8.4 första stycket i bilaga II till avtalet, till kommissionen återbetala en del av de belopp som den har mottagit som finansiellt stöd.
33 Eftersom kommissionen har begärt att avtalet, i enlighet med artikel 8.4 första stycket i bilaga II till avtalet, skall återgå på grund av den hävning som påståtts ha kommit till stånd till följd av inledandet av det hävningsförfarande som föreskrivs i artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet, förutsätter dess talan nödvändigtvis att domstolen fastställer att avtalet faktiskt har hävts.
34 Domstolen konstaterar följaktligen att kommissionen i förevarande mål implicit har väckt en fastställelsetalan om att hävning har kommit till stånd på eget initiativ genom tillämpning av det nämnda hävningsförfarandet.
35 Invändningen om rättegångshinder skall därför ogillas.
Hävning av avtalet
36 Kommissionen har gjort gällande att den på eget initiativ har hävt avtalet bland annat på grund av att TVR hade uppvisat en anmärkningsvärd försening vad gäller genomförandet av arbetena och visat sig vara oförmöget att på ett godtagbart sätt utföra sin roll som huvudavtalspart. Kommissionen har uppgivit att den genom en skrivelse av den 23 januari 1992 först skickade en anmodan till TVR om att fullgöra avtalet och att den sedan till följd av företagets passivitet hävde avtalet genom ett rekommenderat brev av den 25 mars 1992. Kommissionen har tillagt att även om det skulle antas att den sistnämnda skrivelsen utgör den egentliga anmodan skall avtalet, enligt artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet och artiklarna 1454 och 1456 i italienska civillagen, anses vara hävt vid utgången av den frist på en månad som följer efter denna sista skrivelse, vilket medför att det inte är nödvändigt att hävningen av avtalet fastställs av domstolen. Vid sammanträdet avstod kommissionen från att göra gällande att skrivelsen av den 23 januari 1992 utgjorde den formella anmodan om att fullgöra avtalet och uppgav att hävningen kommit till stånd på grund av TVR:s passivitet efter den anmodan som gjorts genom skrivelsen av den 25 mars 1992.
37 TVR har invänt att denna anmodan, som det svarade på genom skrivelse av den 15 april 1992 och i vilken det bestred punkt för punkt av de av kommissionen uppräknade avtalsbrotten, inte har åtföljts av en formell skrivelse om hävning av avtalet. Eftersom avtalet aldrig hävdes genom en formell hävningsförklaring kan domstolen inte förklara att avtalet hävts.
38 De av TVR framförda argumenten kan inte godtas.
39 I detta hänseende konstaterar domstolen att anmodan av den 25 mars 1992 under alla omständigheter åtföljdes av en skrivelse, av vilken det tydligt framgår att kommissionen ansåg att avtalet hade hävts. Genom en skrivelse av den 10 juni 1992 påminde nämligen kommissionen TVR om att företaget hade informerats genom en skrivelse av den 25 mars 1992 om kommissionens beslut att häva avtalet. Kommissionen begärde dessutom att TVR skulle inkomma med fullständiga sammanställningar över de utgifter som uppstått för samtliga samarbetsparter under perioden den 1 januari 1991-den 31 maj 1992. Enligt artikel 5.2 och 5.4 i avtalet skulle dessa sammanställningar skickas till kommissionen inom tre månader efter det att de arbeten som finansieras av kommissionen hade avslutats, avbrutits eller upphört.
40 Det framgår vidare av akten att TVR, oaktat anmodan av den 25 mars 1992, inte har lyckats genomföra vissa arbeten, vilka enligt avtalsvillkoren redan borde vara avslutade, inom den fastställda fristen på en månad. TVR vitsordade i sin skrivelse av den 15 april 1992, som anges i punkt 37 ovan i denna dom, att konstruktionen av en prototyp för en utrustning avsedd för lindningsförfarande ännu inte var avslutad. Enligt avtalsvillkoren skulle emellertid denna prototyp ha varit färdig före slutet av avtalsperiodens tjugofjärde månad, nämligen den 31 december 1991. En försening på flera månader av fullgörandet av huvudvillkoret i avtalet måste anses vara ett allvarligt avtalsbrott. Denna omständighet förvärras av att TVR i strid mot artikel 2.2 i avtalet inte underrättade kommissionen om denna försening.
41 Det förefaller sålunda som om såväl de processuella som de materiella villkoren för hävning av avtalet var uppfyllda.
42 Med hänsyn till vad som ovan anförts skall det fastställas att avtalet hävdes senast den dag då TVR mottog kommissionens skrivelse av den 10 juni 1992.
Återbetalning av förskottet
43 Om kommissionen häver avtalet på grund av motpartens avtalsbrott kan kommissionen enligt artikel 8.4 första stycket i bilaga II till avtalet kräva återbetalning av hela eller en del av det belopp som den har utbetalat som finansiellt stöd. Den skall härvid göra en skälighetsbedömning med beaktande av de utförda arbetenas art, resultatet av dessa samt deras nytta för kommissionen.
44 Vad gäller de bevishandlingar som inlämnats av TVR och den granskningsrapport som upprättats av bolaget Reconta Ernst & Young har kommissionen gjort gällande att TVR skall till den återbetala ett belopp på 77 558,80 ecu. Kommissionen har preciserat att den har bedömt det arbete som utförts av TVR på två olika plan; den gav bolaget Reconta Ernst & Young i uppdrag att göra en finansiell utvärdering och professor Goedel i uppdrag att göra en teknisk utvärdering. Kommissionen har framhållit att revisionsbolaget endast kunde göra en finansiell kontroll, vilket skiljer sig från en teknisk utvärdering. En revision gör det nämligen möjligt att uppskatta kostnaden för varje arbetstimme per person, men inte att fastställa huruvida det är tekniskt rimligt att ägna tio timmar åt ett arbete som egentligen bara kräver två. Det är av denna anledning som en finansiell utvärdering skall åtföljas av en teknisk utvärdering, som i förevarande fall har gjorts av professor Goedel som avgav ett negativt yttrande.
45 TVR har gjort gällande att kommissionen motsäger sig själv, eftersom den först godtog den fullständiga sammanställningen över uppkomna utgifter och sedan krävde återbetalning av ett belopp på 109 444,80 ecu. Kommissionens inkonsekventa handlande är desto allvarligare eftersom den senare nedsatte det belopp som skulle återbetalas till 77 558,80 ecu, oaktat resultatet av Reconta Ernst & Youngs revision, enligt vilken TVR är skyldig att återbetala ett belopp på högst 22 000 000 ITL. TVR har även gjort gällande att kommissionen inte har framlagt något bevis för att det faktiska antalet timmar som har ägnats projektet var för högt. Vad gäller den tekniska utvärderingen har professor Goedel, enligt TVR, inte behandlat frågan om antal arbetstimmar.
46 Domstolen konstaterar för det första att den grund som TVR anfört angående kommissionens påstådda motsägelsefulla handlande, som bestod i att den först godtog den fullständiga sammanställningen över utgifterna och sedan förkastade den, inte kan godtas. I artikel 39 i bilaga II till avtalet föreskrivs nämligen att kostnadsredovisningarna kan bli föremål för en granskning, även efter det att kommissionen har gjort dessa utbetalningar och fram till dess att två år har förflutit efter det att avtalet har hävts eller fullgjorts. Kommissionen kan följaktligen i förekommande fall justera tidigare gjorda utbetalningar inom de ovan angivna tidsgränserna. Det är precis detta som kommissionen har gjort i förevarande fall.
47 Vidare kan den grund som TVR anfört avseende kommissionens påstådda motsägelsefulla handlande, enligt vilken den fortsatte att kräva återbetalning av ett belopp på 77 558,80 ecu i strid med revisionsrapportens resultat. Denna bestod nämligen i huvudsak av en kontroll av överensstämmelse mellan fakturerade utgifter och de utgifter som företaget faktiskt haft, såsom de framgår av företagets bokföring. Även om det antas att en fullständig överensstämmelse föreligger mellan de fakturerade utgifterna och de utgifter som företaget faktiskt haft utgör detta inget hinder för att en teknisk bedömning görs av huruvida de fakturerade utgifterna står i rimlig proportion till de avtalade tjänster som har utförts av nämnda företag.
48 Det kvarstår sålunda att kontrollera om det av handlingarna i målet framgår omständigheter som medför att den rätt att kräva återbetalning som kommissionen har gjort gällande kan ifrågasättas.
49 TVR beskrev i sin halvårsrapport av den 30 januari 1992 och i sin skrivelse av den 15 april samma år hur de arbeten som det enligt avtalet var skyldigt att utföra fortskred. TVR redogjorde i sin skrivelse av den 29 mars 1993 för utgifterna i förhållande till de olika verksamheter som avses i kontraktet. I sin skrivelse av den 6 juni 1995, genom vilken kommissionen justerade sin tidigare beviljade finansiering av ersättningsberättigade utgifter, har kommissionen redogjort för utgifterna i samma ordningsföljd som TVR.
50 Det framgår emellertid av handlingarna att kommissionen under alla omständigheter endast har godkänt en del av de utgifter som TVR har bokfört, att de arbeten som hänfördes till dessa inte hade avslutats i enlighet med avtalet eller vidare att antalet personal som hade anställts för denna uppgift översteg vad som avtalats. Det enda fallet då kommissionen har vägrat att göra någon utbetalning rörde det sig om utgifter som hänförde sig till arbeten, som i enlighet med avtalet inte skulle ha genomförts av TVR utan av en av dess samarbetspartners, nämligen ICSTM.
51 Av handlingarna i målet framgår inga omständigheter som ger anledning att ifrågasätta den rätt till återbetalning som åberopats av kommissionen.
52 Följaktligen skall kommissionens yrkande om återbetalning bifallas och svaranden skall förpliktas att till kommissionen återbetala 77 558,80 ecu.
Ränta
53 Kommissionen har även yrkat att TVR skall förpliktas att betala avtalsenlig ränta på beloppet 77 558,80 ecu från och med den 1 februari 1990.
54 TVR har inte inkommit med något yttrande avseende detta yrkande.
55 Vid hävning av avtalet på initiativ av kommissionen skall den felande parten, enligt artikel 8.4 andra stycket i bilaga II till avtalet, inte bara återbetala de belopp som den mottagit från kommissionen i form av förskott, utan även betala ränta enligt avtalad räntesats på dessa belopp från och med den dag beloppen mottogs. Tillämplig räntesats är den som Europeiska fonden för monetärt samarbete tillämpar för sina transaktioner i ecu, vilken offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning första arbetsdagen varje månad, med ett tillägg på 2 procentenheter.
56 Eftersom TVR till kommissionen skall återbetala det belopp på 77 558,80 ecu, som kommissionen har krävt som huvudfordran skall TVR även betala den accessoriska fordringen, det vill säga avtalsenlig ränta på detta belopp från och med den 1 februari 1990, det vill säga det datum då det ostridigt mottog 460 000 ecu.
Skadeståndsanspråket
57 Kommissionen har dessutom, med stöd av artikel 1453 i den italienska civillagen, yrkat att TVR skall förpliktas att till den betala skadestånd med 7 700 ecu som ersättning för den skada som kommissionen har åsamkats på grund av avtalsbrottet.
58 I detta hänseende har kommissionen för det första anfört att vissa av dess tjänstemän har tillbringat ett stort antal timmar med att granska svarandens verksamhet och med att vid upprepade tillfällen begära att TVR skall iaktta de föreskrivna fristerna för upprättande av vetenskapliga rapporter. För det andra såg sig kommissionen nödgad att anlita ett revisionsföretag för att bokföringsmässigt kontrollera TVR:s arbete. För det tredje har kommissionen inte kommit i åtnjutande av sådana eventuella fördelar som anges i artikel 19 i bilaga II till avtalet och har således inte kunnat dra nytta av de kunskaper som erhållits genom den forskning som den har finansierat eller de patenträttigheter som i detta fall kunde ha uppstått. För det fjärde har kommissionen, genom att sluta ett avtal med ett rättssubjekt som inte har iakttagit sina åtaganden, åsamkats en skada vad gäller dess trovärdighet gentemot alla de andra personer som eventuellt kan ha ett intresse av att ingå ett avtal med kommissionen.
59 TVR anser att kommissionen inte har lyckats visa att den skada den gör gällande verkligen föreligger.
60 Inledningsvis erinrar domstolen om att enligt artikel 11 i avtalet skall italiensk lag tillämpas på avtalet.
61 Även om det antas att artikel 1453 i den italienska civillagen, i vilken det föreskrivs att en avtalspart har rätt att kräva av en felande part att den ersätter den skada som uppkommit, endast är tillämplig när avtalet har hävts genom ett domstolsbeslut, kvarstår trots allt den omständigheten att enligt artikel 1218 i samma lag skall den part som inte korrekt fullgör en förfallen skyldighet betala ersättning om det inte kan fastställas att avtalsbrottet beror på att fullgörandet var omöjligt till följd av en orsak som inte kan läggas parten till last.
62 Det skall därför prövas om kommissionen har visat att den påstådda skadan verkligen föreligger.
63 Vad gäller de påstådda kostnader som uppkommit till följd av den ökade arbetsbördan som uppstod för kommissionens tjänstemän vid hanteringen av avtalet skall det konstateras att artikel 4.3 i avtalet jämförd med artikel 8.2 d i bilaga II till avtalet, gav kommissionen en möjlighet att i god tid vidta åtgärder om avtalsparten inte uppfyllde sina avtalsförpliktelser och att ensidigt och i förtid avsluta avtalsförhållandet (se dom av den 10 juni 1999 i mål C-334/97, kommissionen mot Montorio, REG 1999, s. I-3387, punkt 53).
64 Eftersom kommissionen under en viss tid godtog att TVR inte fullgjorde sina åtaganden innan den hävde avtalet kan inte de ytterligare kostnader för hantering av avtalet under denna period anses vara en skada som kan tillskrivas TVR.
65 Vad gäller den påstådda skadan i form av revisionskostnader konstaterar domstolen att kommissionen inte vid något tillfälle har försökt att påvisa ett orsakssamband mellan TVR:s agerande och behovet av en revision. Under dessa omständigheter kan inte dessa revisionskostnader läggas TVR till last.
66 Vad beträffar de övriga skador som kommissionen har åberopat har den inte på ett klart och övertygande sätt visat att skada faktiskt föreligger.
67 Kommissionens skadeståndsyrkande skall därför ogillas.
TVR:s genkäromål
68 TVR har yrkat att domstolen skall fastställa att kommissionen är skyldig att fullgöra avtalet och följaktligen förplikta denna att utbetala de belopp som behövs för att fullgöra detta.
69 Kommissionen har gjort gällande att avtalsförhållandet på ett riktigt sätt har avslutats på grund av TVR:s underlåtenhet att fullgöra sina skyldigheter. Den har sålunda inte längre någon förpliktelse gentemot TVR.
70 Eftersom kommissionens talan har bifallits skall TVR:s genkäromål ogillas.
71 Med tillämpning av artikel 2.1 i rådets förordning (EG) nr 1103/97 av den 17 juni 1997 om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron (EGT L 162, s. 1) skall varje hänvisning till ecun ersättas med en hänvisning till euron till en kurs av en euro för en ecu.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
72 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att TVR skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom TVR delvis har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)
följande dom:
1) Tecnologie Vetroresina SpA (TVR) förpliktas att till Europeiska gemenskapernas kommission betala 77 558,80 euro, jämte ränta på detta belopp enligt avtalad räntesats från och med den 1 februari 1990 till dess att skulden har betalats.
2) Talan ogillas i övrigt.
3) Tecnologie Vetroresinas SpA (TVR) genkäromål ogillas.
4) Tecnologie Vetroresina SpA (TVR) skall ersätta rättegångskostnaderna.