CELEX: 61996CJ0387
Tieliikenteen sosiaalilainsäädäntö
Poikkeus, joka koskee ajoneuvoja, joita viranomaiset käyttävät julkisiin palveluihin, joilla ei kilpailla ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa
Kuljettajan velvollisuus pitää mukanaan työvuorolistan otetta

Tuomion perustelut
1 Svea hovrätt on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 22.11.1996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.11.1996, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 (EYVL L 370, s. 1) 13 ja 14 artiklan tulkinnasta.
2 Nämä kysymykset on esitetty rikosasiassa, jossa vastaajana olevaa Sjöbergiä syytetään förordningen (1993:184) om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter -nimisen asetuksen (asetus ajo- ja lepoajoista sekä ajopiirturin käytöstä tieliikenteessä, jäljempänä ruotsalainen asetus) 27 §:n 1 momentin 2 kohdan ja 2 momentin sekä asetuksen N:o 3820/85  14 artiklan rikkomisesta.
3 Asetuksen N:o 3820/85  13 artiklassa säädetään muun muassa seuraavaa:
"1. Jäsenvaltiot voivat alueellaan tai yhteisen sopimuksen mukaan toisen jäsenvaltion alueella myöntää poikkeuksia niistä tämän asetuksen säännöksistä, joita sovelletaan yhteen tai useampaan seuraavista ajoneuvoluokista:
- -
b) ajoneuvot, joita viranomaiset käyttävät julkisiin palveluihin, joilla ei kilpailla ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa;
- -
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän kohdan nojalla myönnetyistä poikkeuksista."
4 Asetuksen N:o 3820/85  14 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Yrityksen on laadittava liikenteen aikataulu ja miehistön työvuorolista tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvasta:
- säännöllisestä kansallisesta henkilöliikenteestä - -
2. Työvuorolistasta on kunkin kuljettajan osalta käytävä ilmi kuljettajan nimi, asuinpaikkakunta sekä etukäteen määrätyt ajoajat, muu työ sekä varallaoloaika.
3. Työvuorolistaan on merkittävä kaikki 2 kohdassa tarkoitetut tiedot vähintään kulloinkin kuluvan viikon sekä sitä edeltäneen ja sitä seuraavan viikon ajalta.
4. - -
5. Jokaisella 1 kohdassa tarkoitettuun liikenteeseen määrätyllä kuljettajalla on oltava mukanaan työvuorolistan ote ja aikataulun jäljennös."
5 Asetuksen N:o 3820/85 säännökset on pääosin sisällytetty ruotsalaiseen asetukseen.
6 Jokaisessa Ruotsin läänissä läänin maapäivähallinto (landsting) on vastuussa paikallisen ja alueellisen joukkoliikenteen järjestämisestä. Tukholman läänin maapäivähallinto hoitaa yksinoikeudella tätä tehtäväänsä kokonaisuudessaan omistamansa osakeyhtiön Aktiebolaget Storstockholms Lokaltrafikin (jäljempänä SL) avulla. SL:llä on yhdeksän paikallisliikennettä harjoittavaa tytäryhtiötä, joista yksi on SL Buss Ab.
7 Vuodesta 1993 lähtien liikenteen järjestäminen on kilpailutettu. SL Buss Ab on tällä tavoin saanut sopimusperusteisen yksinoikeuden tiettyjen linjojen liikennöimiseen eri alueilla 3-5 vuoden pituiseksi ajaksi; näiden sopimusten voimassaoloaikaa on ollut mahdollisuus pidentää kymmeneen vuoteen.
8 Norrtälje tingsrätt tuomitsi 8.5.1996 antamallaan tuomiolla SL Buss AB:n toimitusjohtaja Sjöbergin maksamaan sakkoa 1 500 Ruotsin kruunua asetuksen N:o 3820/85  14 artiklan ja ruotsalaisen asetuksen vastaavien säännösten rikkomisesta.
9 Sjöberg valitti tästä tuomiosta Svea hovrättiin. Hän esitti muun muassa, että SL Buss AB:n ajoneuvoja olisi tullut pitää asetuksen N:o 3820/85  13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina ajoneuvoina, joita tämän johdosta koski kyseinen poikkeussääntely. Hän väitti lisäksi, että kahden kyseessä olleen ajoneuvon kuljettajalla oli ollut mukanaan sellainen työvuorolistan ote, joka oli täyttänyt sanotun asetuksen 14 artiklan 5 kohdan vaatimukset.
10 Syyttäjäpuoli sitä vastoin piti SL Buss AB:tä yksityisenä liikeyrityksenä eikä asianomaisessa säännöksessä tarkoitettuna viranomaisena, joten kilpailusäännöt koskivat myös sitä. Syyttäjäpuoli katsoi lisäksi, että yhtä ainoaa päivää koskeva työvuorolistan ote ei täyttänyt asetuksen N:o 3820/85  14 artiklassa asetettuja vaatimuksia.
11 Näissä oloissa Svea hovrätt päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
"1) Voidaanko neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85  13 artiklan 1 kohdan b alakohdan poikkeussäännöstä soveltaa Tukholman läänin maapäivien (Stockholms läns landsting) SL Buss AB:n avulla harjoittamaan liikenteeseen?
2) Kyseisen asetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaan jokaisella saman artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun liikenteeseen määrätyllä kuljettajalla on oltava mukanaan työvuorolistan ote ja aikataulun jäljennös. Onko tässä suhteessa riittävää, että työvuorolistan ote kattaa ainoastaan yhden päivän?"
Ensimmäinen ennakkoratkaisukysymys
12 Ensinnäkin on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisessa menettelyssä yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa soveltaa yhteisön oikeutta tiettyyn yksittäistapaukseen (ks. mm. asia 20/67, Tivoli, tuomio 4.4.1968, Kok. 1968, s. 293 ja asia 204/87, Bekaert, tuomio 20.4.1988, Kok. 1988, s. 2029, 5 kohta).
13 Pääasian asiakirjoista saatava selvitys huomioon ottaen on siten syytä ymmärtää ensimmäisellä ennakkoratkaisukysymyksellä tarkoitettavan sitä, soveltuuko asetuksen N:o 3820/85  13 artiklan 1 kohdan b alakohdan poikkeussäännös ajoneuvoista, joita viranomaiset käyttävät julkisiin palveluihin, joilla ei kilpailla ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa, sellaiselle yritykselle kuuluviin ajoneuvoihin, jonka pääoma on viranomaisen omistuksessa ja joka vastaa joukkoliikenteen järjestämisestä sellaisin sopimuksin, joilla sille on myönnetty määräajaksi yksinoikeus tähän.
14 Tältä osin on pantava merkille, että asetuksen 13 artiklassa luetellaan tiettyjä kuljetusmuotoja, joiden osalta jäsenvaltioilla on oikeus myöntää omalla alueellaan poikkeuksia tämän asetuksen säännöksistä. Koska 13 artikla on siis poikkeus pääsäännöstä, sitä ei voida tulkita laajentavasti. Lisäksi siinä säädettyjen poikkeusten soveltamisala on määritettävä asetuksen tarkoitus huomioon ottaen (ks. asia C-335/94, Mrozek ja Jäger, tuomio 21.3.1996, Kok. 1996, s. I-1573, 9 kohta ja asia C-39/95, Goupil, tuomio 21.3.1996, Kok. 1996, s. I-1601, 8 kohta).
15 On syytä huomata, että asetuksen N:o 3820/85  13 artiklan 1 kohdan b alakohdan tavoitteena on vapauttaa jäsenvaltioiden viranomaiset noudattamasta tällä asetuksella voimaansaatettua tiukkaa säännöstöä, silloin kun niiden järjestämät kuljetukset liittyvät julkisten palvelujen järjestämiseen.
16 Tämä poikkeus ei kuitenkaan saa vaarantaa asetuksen N:o 3820/85 tavoitteiden toteutumista; kuten tämän asetuksen ensimmäisestä perustelukappaleesta ilmenee, sillä pyritään kilpailuolosuhteiden yhdenmukaistamiseen sekä työolojen ja liikenneturvallisuuden parantamiseen. Asetuksen 22. perustelukappaleen mukaan jäsenvaltioiden on sitä paitsi huolehdittava siitä, että sosiaaliturvan tasoa ja liikenneturvallisuutta ei vaaranneta.
17 Asetuksen N:o 3820/85  13 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyjä edellytyksiä onkin aihetta tulkita näistä näkökulmista; tässä säännöksessä edellytetään, että ajoneuvojen on oltava viranomaisten käytössä julkisten palvelujen järjestämiseksi ja että niillä ei saada kilpailla ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa. Asian tarkastelu on syytä aloittaa tästä jälkimmäisestä vaatimuksesta.
18 Komissio väittää tältä osin, että olennaista asiassa on kilpailun puuttuminen sopimuksen voimassaolon ajan. SL Buss AB:n kaltainen yhtiö, joka on saanut 3-5 vuotta kestävän yksinoikeuden, ei siten kilpaile tänä aikana ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa.
19 On kuitenkin todettava, että vaatimus kilpailun puuttumisesta ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa toisaalta antaa paremmat mahdollisuudet liikenneturvallisuuden takaamiseen ja toisaalta tarkoittaa estää kilpailuolosuhteiden vääristymisen sen johdosta, että yksi liikenteen harjoittaja on vapautettu noudattamasta asetuksen N:o 3820/85 säännöksiä.
20 Tähän kaksijakoiseen tavoitteeseen nähden kilpailun puuttumista ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa on arvioitava sekä juuri sinä ajankohtana, jolloin yksinoikeus julkisen palvelun tarjoamiseen myönnetään, että tällaisen sopimuksen voimassaolon ajan. On nimittäin selvää, että sopimuksen tekemiseen saakka julkisen palvelun järjestämisoikeutta tavoittelevan yrityksen on sopeutettava käyttäytymisensä kilpailutilanteeseen. Kyseisen sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen tämä sama yritys ei edelleenkään ole kilpailutilanteen ulkopuolella, koska se harjoittaa tätä toimintaa siten, että sen sopimus päättymisajankohtanaan uudistetaan.
21 Tässä tapauksessa on selvää, että kysymyksessä olevan palvelun järjestäminen on kilpailutettu. Ammattimaisen liikenteen eri harjoittajien kesken esiintyi näin ollen kilpailua, kun nämä muutkin halusivat saada kyseisen sopimuksen. Tämä kilpailutilanne ilmeisestikin säilyy, koska sopimusajanjakson päättyessä järjestetään uusi tarjouskilpailu; kyseinen sopimushan oli solmittu vain määräajaksi.
22 On näin ollen todettava, että tarjouskilpailun tuloksena määräajaksi yksinoikeuden joidenkin liikennepalveluiden järjestämiseen saaneen yrityksen käyttämät ajoneuvot kilpailevat ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa, sillä mainitun yrityksen on sopeutettava käyttäytymisensä kilpailutilanteeseen saadakseen sopimuksensa uudistetuksi sen päättymisajankohtana.
23 Koska kilpailun puuttumista ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa koskeva edellytys ei ole täyttynyt, ei ole tarpeen tutkia muiden edellytysten olemassaoloa.
24 Ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on näin ollen vastattava, että asetuksen N:o 3820/85  13 artiklan 1 kohdan b alakohdan poikkeussäännös ajoneuvoista, joita viranomaiset käyttävät julkisiin palveluihin, joilla ei kilpailla ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa, ei sovellu sellaiselle yritykselle kuuluviin ajoneuvoihin, jonka pääoma on viranomaisen omistuksessa ja joka vastaa joukkoliikenteen järjestämisestä sellaisin sopimuksin, joilla sille on tarjouskilpailun tuloksena myönnetty määräajaksi yksinoikeus tähän.
Toinen ennakkoratkaisukysymys
25 On ensiksikin syytä huomauttaa, että työvuorolistan otteen mukanapitovelvollisuuden tarkoituksena on varmistaa asetuksen N:o 3820/85 säännösten tehokas valvonta.
26 Kyseisen asetuksen 25. perustelukappaleesta nimittäin seuraa, että säännölliseen henkilöliikenteeseen käytettävien ajoneuvojen kuljettajien osalta valvontalaite voidaan korvata aikataulun otteella ja yrityksen työvuorolistan jäljennöksellä. Tällaisen valvontalaitteen asentamista edellytetään tieliikenteen valvontalaitteista 20 päivänä joulukuuta 1985 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3821/85 (EYVL L 370, s. 8).
27 Asetuksen N:o 3821/85  15 artiklan 7 kohdassa säädetään, että kuljettajan on milloin tahansa pyynnöstä esitettävä valvontaviranomaiselle kuluvan viikon piirturilevyt sekä joka tapauksessa edellisen ajoviikon viimeisen ajopäivän piirturilevy. Tämän säännöksen osalta yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa C-158/90, Nijs ja Transport Vanschoonbeek-Matterne, 13.12.1991 antamassaan tuomiossa (Kok. 1991, s. I-6035, 13 kohta), että sen tarkoituksena on mahdollistaa pakollisen viikottaisen lepoajan noudattamisen valvonta.
28 Kun säännöllisessä henkilöliikenteessä yrityksen työvuorolistan ote ja aikataulun jäljennös korvaavat valvontalaitteen, tämän otteen samoin kuin tämän jäljennöksen on mahdollistettava sen yhtä tehokas tarkistaminen, että kuljettaja on noudattanut ajo- ja lepoaikoja koskevia säännöksiä.
29 Toiseen ennakkoratkaisukysymykseen on näin ollen vastattava, että asetuksen N:o 3820/85  14 artiklan 5 kohdassa asetettua vaatimusta, jonka mukaan jokaisella 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun liikenteeseen määrätyllä kuljettajalla on oltava mukanaan työvuorolistan ote ja aikataulun jäljennös, ei ole täytetty silloin kun työvuorolistan ote koskee ainoastaan valvontapäivää.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
30 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneille Ruotsin, Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksille samoin kuin Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(viides jaosto)
on ratkaissut Svea hovrättin 22.11.1996 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
1) Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85  13 artiklan 1 kohdan b alakohdan poikkeussäännös ajoneuvoista, joita viranomaiset käyttävät julkisiin palveluihin, joilla ei kilpailla ammattimaisen liikenteen harjoittajien kanssa, ei sovellu sellaiselle yritykselle kuuluviin ajoneuvoihin, jonka pääoma on viranomaisen omistuksessa ja joka vastaa joukkoliikenteen järjestämisestä sellaisin sopimuksin, joilla sille on tarjouskilpailun tuloksena myönnetty määräajaksi yksinoikeus tähän.
2) Asetuksen N:o 3820/85  14 artiklan 5 kohdassa asetettua vaatimusta, jonka mukaan jokaisella 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun liikenteeseen määrätyllä kuljettajalla on oltava mukanaan työvuorolistan ote ja aikataulun jäljennös, ei ole täytetty silloin kun työvuorolistan ote koskee ainoastaan valvontapäivää.