CELEX: 62009CJ0226
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
Direktyva 2004/18/EB
Viešojo pirkimo sutarčių sudarymo tvarka
Sutarties dėl vertimo žodžiu ir raštu paslaugų sudarymas
Paslaugos, patenkančios į šios direktyvos II B priedo taikymo sutartį
Paslaugos, kurioms taikomi ne visi šios direktyvos reikalavimai
Sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamųjų svorių nustatymas po pasiūlymų pateikimo
Lyginamųjų svorių pakeitimas pirmą kartą peržiūrėjus pateiktus pasiūlymus
Vienodo požiūrio principo ir skaidrumo pareigos laikymasis

Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad sutarties dėl vertimo žodžiu ir raštu paslaugų
teikimo laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamuosius svorius nustačiusi pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui ir pakeitusi
šiuos svorius pirmą kartą peržiūrėjus pateiktus pasiūlymus, Airija neįvykdė įsipareigojimų pagal vienodo požiūrio ir skaidrumo
principus, kaip juos yra išaiškinęs Europos Sąjungos Teisingumo Teismas.

Teisinis pagrindas
2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2004/18/EB dėl viešojo darbų, prekių ir paslaugų pirkimo sutarčių
sudarymo tvarkos derinimo (OL L 134, p. 114; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 7 t., p. 132, toliau − direktyva)
II antraštinės dalies III skyriuje numatytas vadinamasis „dviejų lygių“ taikymas viešojo paslaugų pirkimo sutartims.
Pagal direktyvos 20 straipsnį sutartys II A priede išvardytoms paslaugoms sudaromos šios direktyvos 23–55 straipsniuose nustatyta
tvarka.
Šiuose straipsniuose įtvirtintos specialios normos, reglamentuojančios specifikacijas ir pirkimo dokumentus (23–27 straipsniai),
procedūros taisyklės (28–34 straipsniai), skelbimo ir skaidrumo taisyklės (35–43 straipsniai) ir procedūros eigos taisyklės
(44–55 straipsniai).
Tačiau, remiantis direktyvos 21 straipsniu, „sutartys II B priede išvardytoms paslaugoms sudaromos išimtinai 23 straipsnyje
ir 35 straipsnio 4 dalyje nustatyta tvarka“.
Kadangi vertimo žodžiu ir raštu paslaugos neminimos direktyvos II A priede, jos priskirtinos direktyvos II B priedo 27 kategorijai
„Kitos paslaugos“.
Direktyvos 23 straipsnyje įtvirtintos normos taikomos techninėms specifikacijoms, kurios turi būti įtrauktos į pirkimo dokumentus.
Direktyvos 35 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad viešojo pirkimo sutartį sudariusios perkančiosios organizacijos po sutarties
sudarymo siunčia Komisijai skelbimą apie konkurso rezultatus.
Pagal direktyvos 37 straipsnį:
„Perkančiosios organizacijos gali 36 straipsnyje nustatyta tvarka publikuoti skelbimus dėl viešųjų sutarčių, kurioms netaikomas
šioje direktyvoje numatytas paskelbimo reikalavimas.“
Direktyvos 53 straipsnio „Sutarties sudarymo kriterijai“, kuris netaikomas sutartims, patenkančioms į šios direktyvos II B priedo
taikymo sritį, 2 dalyje nustatyta:
„Nepažeisdama trečiosios pastraipos nuostatų, šio straipsnio 1 dalies a punkte minėtais atvejais [kai sutartis sudaroma su
ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiu dalyviu] perkančioji organizacija skelbime apie pirkimą arba pirkimo dokumentuose
<...> nurodo santykinį kiekvieno kriterijaus lyginamąjį svorį, pagal kurį bus nustatomas ekonomiškai naudingiausias pasiūlymas.
<…>
Jei, perkančiosios organizacijos nuomone, dėl įrodomų priežasčių lyginamųjų svorių nurodyti neįmanoma, perkančioji organizacija
skelbime apie pirkimą arba pirkimo dokumentuose ar konkurencinio dialogo atveju – aprašomajame dokumente nurodo kriterijus
mažėjančia svarbos tvarka.“

Ginčo aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
2006 m. gegužės 16 d. Airijos Teisingumo, Lygybės ir Įstatymų reformos ministerija (toliau − perkančioji organizacija)
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
(OL S 92) paskelbė skelbimą Nr. 2006/S 92‑098663 apie pirkimą, susijusį su vertimo žodžiu ir raštu paslaugų teikimu kelioms
tarnybos, atsakingoms už prieglobsčio klausimus (toliau − ginčijamas pirkimas).
Šio skelbimo apie pirkimą IV.2.1 punkte buvo nurodyta, kad sutartis bus sudaroma su ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiu
dalyviu, remiantis šiais septyniais kriterijais:
„1.      Pateiktų dokumentų išsamumas.
2.      Deklaruotas gebėjimas įvykdyti reikalavimus.
3.      Pirkimo dalių [pirkimas buvo suskirstytas į kelias dalis], paslaugų ir kalbų skaičius.
4.      Kvalifikacija, atitinkama patirtis.
5.      Kaina.
6.      Siūlomų sąlygų tinkamumas.
7.      Nurodyti internetiniai puslapiai.“
To paties skelbimo VI.3 punkte buvo nurodyta, kad išvardyti kriterijai nebuvo išdėstyti mažėjančios svarbos tvarka.
Kvietime teikti pasiūlymus minėti kriterijai nuo 1 iki 7 buvo išvardyti tokia pačia tvarka. Tačiau šiame dokumente, priešingai
nei pirkime apie skelbimą, aiškiai nebuvo nurodyta, jog jie nėra išdėstyti mažėjančios svarbos tvarka.
Taigi kiekvieno iš septynių kriterijų, perkančiosios organizacijos pasirinktų ekonomiškai naudingiausiam pasiūlymui nustatyti,
lyginamieji svoriai nebuvo nurodyti nei skelbime apie pirkimą, nei kvietime teikti pasiūlymus. Juose taip pat nebuvo nurodyta,
ar šiems kriterijams vėliau bus priskirti tokie lyginamieji svoriai.
Dvylika bendrovių, iš kurių trys buvo įsisteigusios už Airijos teritorijos ribų, pateikė pasiūlymus iki šiuo tikslu nustatyto
termino pabaigos, t. y. 2006 m. birželio 9 d.
Tą pačią dieną vertinimo komisijos nariai gavo vertinimo formą, kurioje buvo nurodyta atitinkamiems septyniems kriterijams
taikyti šiuos lyginamuosius svorius:
„1.      Pateiktų dokumentų išsamumas: 0 %.
2.      Deklaruotas gebėjimas įvykdyti reikalavimus: 7 %.
3.      Pirkimo dalių, paslaugų ir kalbų skaičius: 25 %.
4.      Kvalifikacija, atitinkama patirtis: 30 %.
5.      Kaina: 20 %.
6.      Siūlomų sąlygų tinkamumas: 10 %.
7.      Nurodyti internetiniai puslapiai: 8 %.“
Ši vertinimo forma turėjo leisti kiekvienam vertinimo komisijos nariui individualiai pirmą kartą peržiūrėti pateiktus pasiūlymus.
2006 m. liepos 13 d. vienas iš šios komisijos narių, išnagrinėjęs dalį pasiūlymų, išsiuntė perkančiosios organizacijos tarnybų
atstovui, kuris parengė vertinimo formą ir pateikė komisijai gautus pasiūlymus, elektroninį laišką, kuriame pasiūlė pakeisti
sutarties laimėtojo nustatymo kriterijams priskirtus lyginamuosius svorius.
2006 m. birželio 22 d. per pirmąjį susitikimą vertinimo komisija prieš pradėdama kolektyviai vertinti pateiktus pasiūlymus
nusprendė pakeisti kriterijų lyginamuosius svorius, priskiriant ketvirtajam kriterijui 25 % lyginamąjį svorį (iš pradžių jis
sudarė 30 %), o šeštajam kriterijui − 15 % (iš pradžių jis sudarė 10 %). Kitų vertinimo kriterijų lyginamieji svoriai liko
nepakeisti.
Toliau komisija įvertino pasiūlymus ir priėmė sprendimą sudaryti sutartį taikydama naujus septynių kriterijų lyginamuosius
svorius, kuriuos buvo ką tik patvirtinusi.
Gavusi skundą, Komisija 2007 m. gegužės mėnesį pradėjo su Airija susirašinėjimą.
Komisija, atsižvelgusi, be kita ko, į Airijos atsakymus tiek į 2007 m. spalio 17 d. oficialų pranešimą, tiek į 2008 m. rugsėjo
18 d. pagrįstą nuomonę, pripažino, kad ginčijamas pirkimas buvo vykdomas pažeidžiant vienodo požiūrio principą ir iš jo išplaukiančią
skaidrumo pareigą, todėl nusprendė pateikti šį ieškinį.

Dėl ieškinio
Pirmiausia reikia pažymėti, jog nė viena šalis neginčija, kad ginčijamas pirkimas patenka į direktyvos taikymo sritį ir kad
nagrinėjamos vertimo žodžiu ir raštu paslaugos priskirtinos jos I B priede nurodytų neprioritetinių paslaugų kategorijai.
Reikia priminti, kad pagal direktyvos 21 straipsnį „sutartys II B priede išvardytoms paslaugoms sudaromos išimtinai 23 straipsnyje
ir 35 straipsnio 4 dalyje nustatyta tvarka“.
Iš kartu skaitomų direktyvos 21, 23 ir 35 straipsnio 4 dalies matyti, kad jei pirkimas, kaip ir šioje byloje, susijęs su I B priede
numatytomis paslaugomis, perkančiosios organizacijos privalo laikytis tik taisyklių dėl techninių specifikacijų ir nusiųsti
Komisijai pranešimą apie šio pirkimo procedūros rezultatus.
Tačiau kitos taisyklės, susijusios su šioje direktyvoje numatytų procedūrų koordinavimu, būtent tos, kurios taikomos pareigoms
organizuoti konkursą, apie jį iš anksto paskelbiant, ir tos, kurios numatytos jos 53 straipsnyje, susijusios su sutarčių laimėtojų
nustatymo kriterijais, šiam pirkimui netaikomas.
Iš tikrųjų, kalbant apie paslaugas, patenkančias į direktyvos II B priedo taikymo sritį, reikia pažymėti, kad, kaip pabrėžiama
direktyvos 19 konstatuojamojoje dalyje, ši direktyva pereinamuoju laikotarpiu visa apimtimi taikoma tik toms paslaugų sutartims,
kurių atžvilgiu jos nuostatos leistų visapusiškai pasinaudoti tarpvalstybinės prekybos galimybėmis.
Vis dėlto perkančiosioms organizacijoms, kurios sudaro sutartis, patenkančias į minėto II B priedo taikymo sritį, net jeigu
joms netaikomos direktyvoje numatytos taisyklės dėl pareigų organizuoti konkursą apie jį iš anksto paskelbiant, ir toliau
taikomos pagrindinės Sąjungos teisės taisyklės ir, be kita ko, ESV sutartyje įtvirtinti principai įsisteigimo teisės ir laisvės
teikti paslaugas srityje (2007 m. lapkričio 13 d. Sprendimo
Komisija prieš Airiją
, C‑507/03, Rink. p. I‑9777, 26 punktas).
Remiantis nusistovėjusia teismo praktika, viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūrų derinimu Sąjungos lygmeniu siekiama
pašalinti  laisvo paslaugų ir prekių judėjimo kliūtis ir apsaugoti kitoje valstybėje narėje įsteigtų ūkio subjektų interesus
(minėto Sprendimo
Komisija prieš Airiją
27 punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Iš to darytina išvada, kad Sąjungos teisės aktų leidėjo direktyvos II B priede numatytų paslaugų pirkimui nustatytos tvarkos
negalima aiškinti kaip sudarančios kliūtį taikyti iš SESV 49 ir 56 straipsnių išplaukiančius principus (šiuo klausimu žr.
minėto Sprendimo
Komisija prieš Airiją
29 punktą, taigi ir pareigas, kuriomis siekiama užtikrinti procedūrų skaidrumą ir vienodą dalyvių vertinimą, jeigu tokie
pirkimai vis dėlto kelia tikrą tarptautinį susidomėjimą (šiuo klausimu žr. 2010 m. balandžio 13 d. Sprendimo
Wall
, C‑91/08, Rink. p. I‑0000, 37 punktą).
Skaidrumo pareiga taikoma tais atvejais, kai atitinkamas paslaugų pirkimas gali dominti įmonę, esančią kitoje valstybėje narėje
nei ta, kurioje sudaroma šio pirkimo sutartis (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Komisija prieš Airiją
29 punktą).
Tai, kad šioje byloje ginčijamas pirkimas galėjo dominti kitoje valstybėje narėje nei Airija įsisteigusiais įmones, matyti
iš skelbimo apie šį pirkimą
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
bei aplinkybės, kad trys pasiūlymus pateikę dalyviai yra kitoje valstybėje narėje nei Airija įsteigtos įmonės (šiuo klausimu
žr. minėto Sprendimo
Wall
35 punktą).
Atsižvelgiant būtent į šiuos argumentus reikia išnagrinėti dviejų Komisijos pateiktų kaltinimų pagrįstumą, kurių nė vienas
nesusijęs su dviem direktyvos nuostatomis, t. y. šios direktyvos 23 straipsniu ir 35 straipsnio 4 dalimi, kuriomis remiantis
turi būti vykdomi į jos II B priedo taikymo sritį patenkantys pirkimai, bet grindžiami dviem iš pirminės Sąjungos teisės kylančiais
reikalavimais, būtent vienodo požiūrio principo laikymusi ir iš jo kylančia skaidrumo pareiga.

Dėl pirmojo kaltinimo, susijusio su tuo, kad sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamieji svoriai buvo nustatyti pasibaigus
pasiūlymų pateikimo terminui
Šalių argumentai
Komisija tvirtina, kad Airija pažeidė vienodo požiūrio ir skaidrumo principus, ginčijamo pirkimo sutarties laimėtojo nustatymo
kriterijų lyginamuosius svorius nustačiusi tik pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui.
Ji mano, kad šis vėlyvas lyginamųjų svorių nustatymas iš esmės pakeitė kriterijų svarbą, palyginti su ta, kurią turėjo iš
pradžių paskelbti kriterijai, ir ta, kurios dalyviai galėjo pagrįstai tikėtis remdamiesi pirkimo dokumentais.
Šiuo atžvilgiu Airija visų pirma pažymi, kad, priešingai nei tvirtina Komisija savo ieškinyje, perkančioji organizacija prieš
pateikiant pasiūlymus nei netiesiogiai, nei aiškiai nenurodė, kad skelbime apie pirkimą ir kvietime teikti pasiūlymus išvardyti
kriterijai yra išdėstyti mažėjančios svarbos tvarka.
Atvirkščiai, skelbime apie pirkimą buvo nurodyta, kad laimėtojo nustatymo kriterijai nėra išdėstyti mažėjančios svarbos tvarka
ir perkančioji organizacija vėliau nenurodė nieko, kas leistų suprasti, jog ši pozicija pasikeitė.
Be to, nors Airija pripažįsta, kad perkančiosios organizacijos paskirta vertinimo komisija laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamuosius
svorius nustatė pasibaigus pasiūlymų pateikimo terminui, ji ginčija, kad šiuo skirtingų kriterijų lyginamųjų svorių nustatymu
buvo pažeisti vienodo požiūrio ir skaidrumo principai.
Teisingumo Teismo vertinimas
Visų pirma reikia konstatuoti, jog tai, kad Airija pateikė užsakymą paskelbti apie ginčijamą pirkimą
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, kaip tai leidžiama daryti pagal direktyvos 36 straipsnį, visiškai nesukelia šiai valstybei narei pareigos vykdyti šį pirkimą
pagal šios direktyvos straipsnius, taikomus viešiesiems pirkimams, patenkantiems į jos II A priedo taikymo sritį (šiuo klausimu
dėl viešojo pirkimo, nepatenkančio į direktyvos taikymo sritį, pagal analogiją žr. 1988 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo
Komisija prieš Airiją
, 45/87, Rink. p. 4929, 9 ir 10 punktus).
Kad būtų galima pripažinti pirmojo kaltinimo pagrįstumą, reikėtų, kad specialią taisyklę dėl pirkimo, patenkančio į direktyvos
II A priedą, laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamųjų svorių išankstinio nustatymo būtų galima laikyti tiesiogine pasekme
to, kad perkančiosios organizacijos privalo laikytis vienodo požiūrio principo ir iš jo išplaukiančios skaidrumo pareigos.
Šiuo atžvilgiu iš Teisingumo Teismo praktikos, susijusios su viešaisiais pirkimais, vykdytais pagal visas įvairių šios srities
direktyvų, priimtų iki šios direktyvos, nuostatas, matyti, kad pareiga iš anksto informuoti konkurso dalyvius apie sutarties
laimėtojo nustatymo kriterijus ir, jei įmanoma, apie jų lyginamuosius svorius siekiama užtikrinti vienodo požiūrio ir skaidrumo
principų laikymąsi (visų pirma žr. 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo
Universale‑Bau ir kt.
, C‑470/99, Rink. p. I‑11617, 98 punktą ir 2005 m. lapkričio 24 d. Sprendimo
ATI EAC e Viaggi di Maio ir kt.
, C‑331/04, Rink. p. I‑10109, 22–24 punktus).
Tačiau nors pareiga skelbime apie pirkimą nurodyti pirminį kiekvieno laimėtojo nustatymo kriterijaus santykinį lyginamąjį
svorį, kaip tai dabar numatyta direktyvos 53 straipsnio 2 dalyje, atitinka reikalavimą užtikrinti vienodo požiūrio principo
ir iš jo išplaukiančios skaidrumo pareigos laikymąsi, nėra pagrįsta teigti, jog šio principo ir šios pareigos apimtis, šioje
direktyvoje nesant specialios nuostatos šiuo klausimu, išplečiama taip, jog vykdant pirkimus, kuriems netaikoma tokia nuostata,
kaip antai jos 53 straipsnis, galima reikalauti, jog perkančiosios organizacijos naudojami kriterijų santykiniai svoriai būtų
nustatomi iš anksto ir apie juos pranešama potencialiems dalyviams, kai jie kviečiami pateikti pasiūlymus. Iš tikrųjų, kaip
ankstesniame punkte minėtuose sprendimuose nurodė Teisingumo Teismas pavartodamas žodžių junginį „jei įmanoma“, perkančioji
organizacija neprivalo nurodyti laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamųjų svorių vykdydama pirkimą, kuriam netaikoma tokia
nuostata, kaip antai direktyvos 53 straipsnio 2 dalis.
Iš to išplaukia, kad Airija, kuri potencialiems dalyviams suteikė tinkamą informaciją apie ginčijamą pirkimą iki pasiūlymams
pateikti nustatyto termino, nepažeidė vienodo požiūrio principo ar iš jos išplaukiančios skaidrumo pareigos, nustatydama šių
laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamuosius svorius ir apie juos neinformuodama minėtų dalyvių prieš pasibaigiant nustatytam
pasiūlymų pateikimo terminui.
Konkrečiai tariant, vykstant konkursui, dėl kurio pradėta ši byla, perkančioji organizacija pateikė daugiau informacijos nei
reikalaujama pagal direktyvą, o ginčijamo pirkimo sutarties laimėtojo nustatymo kriterijai pirkimo dokumentuose nebuvo suformuluoti
taip, kad leistų konstatuoti nevienodą požiūrį kitoje valstybėje narėje nei Airija esančių įmonių, galinčių susidomėti šiuo
pirkimu, nenaudai.
Priskyrusi šiems kriterijams lyginamąjį svorį, perkančioji organizacija tik nurodė tvarką, pagal kurią turi būti vertinami
pateikti pasiūlymai, ir visai nepažeidė pareigos vienodai aiškinti sutarties laimėtojo nustatymo kriterijus, nes jie nebuvo
išvardyti mažėjančios svarbos tvarka.
Šiuo atžvilgiu reikia pastebėti, jog aplinkybė, kad sutarties laimėtojo nustatymo kriterijai buvo išvardyti nenurodant kiekvieno
iš jų santykinio lyginamojo svorio, neleidžia manyti, kad šis sąrašas būtinai sudarytas mažėjančios svarbos tvarka arba kad
sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamieji svoriai yra vienodi.
Be to, sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų santykiniai lyginamieji svoriai, apie kuriuos pranešta vertinimo komisijos
nariams įteikiant vertinimo formą, pirma, nebūtų suteikę potencialiems dalyviams, jei šie būtų apie juos žinoję rengdami pasiūlymus,
informacijos, kuri būtų galėjusi smarkiai paveikti jų rengimą ir, antra, nereiškė šių kriterijų pakeitimo (šiuo klausimu žr.
minėto Sprendimo
ATI EAC e Viaggi di Maio ir kt.
32 punktą).
Reikia pridurti, kad šiame ieškinyje, koks jis pateiktas Teisingumo Teismui, nėra informacijos, leidžiančios įrodyti, kad
sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų santykiniai lyginamieji svoriai buvo nustatyti atplėšus vokus su pateiktais pasiūlymais.
Šiomis aplinkybėmis pirmasis Komisijos kaltinimas, nurodytas savo ieškiniui pagrįsti, turi būti atmestas kaip nepagrįstas.

Dėl antrojo kaltinimo, susijusio su kriterijų lyginamųjų svorių pakeitimu po pirmosios peržiūros
Šalių argumentai
Komisija teigia, kad pakeitusi vertinimo formoje numatytus ginčijamo pirkimo laimėtojo nustatymo kriterijų santykinius lyginamuosius
svorius po to, kai pirmą kartą buvo išnagrinėti pateikti pasiūlymai, Airija pažeidė vienodo požiūrio ir skaidrumo principus.
Ji pabrėžia, kad toks pakeitimas po to, kai pirmą kartą buvo peržiūrėti pasiūlymai, yra vienodo požiūrio principo pažeidimas,
nesant būtinybės aiškintis, ar pirmą kartą pasiūlymus skirtingi vertinimo komisijos nariai peržiūrėjo individualiai, ar visi
komisijos nariai kartu.
Airija tvirtina, kad lyginamieji svoriai buvo pakeisti tik vieną kartą ir dar prieš komisijai kolektyviai peržiūrint bent
vieną pasiūlymą.
Todėl, jos teigimu, taip kriterijams priskirti lyginamieji svoriai buvo nuolat taikomi per visą ginčijamo pirkimo sutarties
sudarymo procedūrą, ir todėl ji nepažeidė vienodo požiūrio principo.
Be to, Airija pabrėžia, kad sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų santykinių lyginamųjų svorių pakeitimas buvo minimalus
ir jis negalėjo lemti diskriminacijos vieno ar kito dalyvio atžvilgiu. Retrospektyvi analizė būtų patvirtinusi, kad atrinktas
dalyvis būtų laimėję sutartį, net jeigu ji būtų sudaryta remiantis iš pradžių nustatytais kriterijų lyginamaisiais svoriais.
Teisingumo Teismo vertinimas
Komisija savo reikalavimuose prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad laimėtojo nustatymo kriterijų santykinių lyginamųjų svorių
pakeitimas pažeidžia vienodo požiūrio principą, išplaukiantį iš ESV sutarties nuostatų.
Kalbant, visų pirma, apie ginčijamo pirkimo sutarties sudarymo procedūros eigą, svarbu pažymėti, kad ginčijamo pirkimo sutarties
laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamieji svoriai buvo pakeisti būtent po to, kai perkančioji organizacija, pateikdama vertinimo
formą, pranešė vertinimo komisijos nariams apie šių kriterijų lyginamuosius svorius tam, kad jie galėtų pirmą kartą peržiūrėti
pateiktus pasiūlymus.
Vertinimo komisijos nariai ne tik turėjo progą individualiai išnagrinėti pasiūlymus prieš pirmą šios komisijos, kaip kolegialaus
organo, susitikimą, bet jie net buvo skatinami atlikti tokią pirminę peržiūrą tam, kad būtų palengvintas kolektyvinis vertinimas
komisijos viduje.
Be to, reikia pastebėti, kad, atsižvelgiant į tokias faktines aplinkybes, bei, kaip jau yra nusprendęs Teisingumo Teismas,
pagal vienodo požiūrio ir konkurso procedūrų skaidrumo principus perkančiosios organizacijos privalo vienodai aiškinti laimėtojo
nustatymo kriterijus per visą procedūrą (pagal analogiją žr. 2003 m. gruodžio 4 d. Sprendimo
EVN ir Wienstrom
, C‑448/01, Rink. p. I‑14527, 92 punktą).
Kalbant apie pačius sutarties laimėtojo nustatymo kriterijus, reikia juo labiau pripažinti, kad vykstant konkurso procedūrai
jie neturi būti kaip nors keičiami (pagal analogiją žr. minėto Sprendimo
EVN ir Wienstrom
93 punktą).
Etapas, per kurį prieš vertinimo komisijos susitikimą jos nariai individualiai nagrinėja pateiktus pasiūlymus, yra atitinkamo
pirkimo sutarties sudarymo procedūros sudėtinė dalis.
Šiomis aplinkybėmis laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamųjų svorių pakeitimas pasibaigus minėtam etapui, per kurį pasiūlymai
buvo išnagrinėti pirmą kartą, prilygsta kriterijų, kuriais remiantis buvo atlikta pirmoji peržiūra, pakeitimui. Tokiais veiksmais
pažeidžiamas vienodo požiūrio principas ir iš jo išplaukianti skaidrumo pareiga.
Galiausiai reikia visų pirma pažymėti, kad, priešingai nei teigia Airija, Komisijos nurodytas antrasis kaltinimas yra pagrįstas
ir nėra būtinybės įrodinėti, jog santykinių lyginamųjų svorių pakeitimas buvo diskriminacinis vieno iš dalyvių atžvilgiu.
Šiuo atžvilgiu pakanka to, jog tuo momentu, kai šis pakeitimas buvo padarytas, negalima atmesti galimybės, kad jis galėjo
turėti tokį poveikį.
Antra, kadangi tam tikros valstybės narės įsipareigojimų neįvykdymo konstatavimas nesusijęs su iš to kylančios žalos konstatavimu
(1997 m. gruodžio 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Belgiją
, C‑263/96, Rink. p. I‑7453, 30 punktas), Airija negali remtis tuo, kad joks dalyvis nepatyrė žalos dėl to, kad net remiantis
pradiniais sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamaisiais svoriais ginčijamo pirkimo sutartis nebūtų buvusi sudaryta
su kitu dalyviu nei tas, kuris buvo atrinktas per procedūrą.
Todėl reikia pritarti antrajam kaltinimui, kurį Komisija nurodė savo ieškiniui pagrįsti.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, reikia konstatuoti, jog pakeitusi ginčijamo pirkimo sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų
lyginamuosius svorius po to, kai pirmą kartą buvo peržiūrėti pateikti pasiūlymai, Airija neįvykdė įsipareigojimų pagal vienodo
požiūrio principą ir iš jo išplaukiančią skaidrumo pareigą, kaip juos yra išaiškinęs Teisingumo Teismas.
Likusią ieškinio dalį reikia atmesti.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo. Pagal to paties straipsnio 3 dalį, jeigu šalies dalis reikalavimų atmetama, Teisingumo Teismas gali paskirstyti
išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas.
Atsižvelgiant į tai, kad Komisijos ieškinys patenkintas tik iš dalies, nusprendžiama, kad kiekviena šalis padengia savo išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
Vertimo žodžiu ir raštu paslaugų pirkimo sutarties laimėtojo nustatymo kriterijų lyginamuosius svorius pakeitusi po to, kai
pirmą kartą buvo peržiūrėti pateikti pasiūlymai, Airija neįvykdė įsipareigojimų pagal vienodo požiūrio principą ir iš jo išplaukiančią
skaidrumo pareigą, kaip juos yra išaiškinęs Europos Sąjungos Teisingumo Teismas.
2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
3.
Europos Komisija ir Airija pačios padengia savo išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: anglų.