CELEX: 62008CJ0373
Bendrijos muitinės kodeksas
24 straipsnis
Nelengvatinė prekių kilmė
Kilmę pagrindžiantis perdirbimas arba apdorojimas
Kinijos kilmės silicio plokštės
Plokščių atskyrimas, smulkinimas ir gryninimas bei grūdelių sijojimas, rūšiavimas pagal dydį ir pakavimas Indijoje
Dempingas
Reglamento (EB) Nr. 398/2004 galiojimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (
OL L 302, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307; toliau – Muitinės kodeksas), 24 straipsnio išaiškinimu ir su Tarybos reglamento (EB) Nr. 398/2004, nustatančio galutinį antidempingo muitą Kinijos Liaudies Respublikos kilmės silicio importui (
OL L 66, p. 15
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 50 t., p. 40), galiojimu.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą, kilusį tarp
Hoesch Metals and Alloys GmbH
(toliau –
Hoesch
) ir
Hauptzollamt Aachen
(Acheno pagrindinė muitinė), dėl nelengvatinės Kinijos silicio kilmės nustatymo, kuris Indijoje buvo įvairiai apdorotas.
Teisinis pagrindas
Susitarimas dėl kilmės taisyklių
Susitarimu dėl kilmės taisyklių (PPO-GATT 1994), pridėtu prie 1994 m. balandžio 15 d. Europos Bendrijų Marakeše pasirašyto baigiamojo akto ir jos vardu patvirtinto Tarybos sprendimu dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (
OL L 336, 1994, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80), siekiama suderinti kilmės taisykles ir pereinamuoju laikotarpiu nustatoma suderinimo darbų programa.
Bendrijos muitų teisės aktai
Muitinės kodekso 24 straipsnyje numatyta:
„Jeigu prekės buvo gaminamos ne vienoje šalyje, jos laikomos kilusiomis iš tos šalies, kurioje buvo atliekamas baigiamasis, svarbus, ekonomiškai pagrįstas jų perdirbimo arba apdorojimo procesas tam tikslui įrengtoje įmonėje, o šio proceso metu buvo pagamintas naujas produktas arba atliktas svarbus to produkto gamybos etapas.“
1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (
OL L 253, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 6 t., p. 3), 35–40 straipsniuose ir 10 bei 11 prieduose nurodomas tam tikrų produktų perdirbimas arba apdorojimas, kuris, remiantis Muitinės kodekso 24 straipsniu, pagrindžia kilmę. Silicio metalas nėra vienas iš šiose nuostatose nurodytų produktų.
Kombinuotosios nomenklatūros (toliau – KN), kuri yra 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (
OL L 256, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382), iš dalies pakeisto Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1789/2003 (
OL L 281, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 14 t., p. 3), 1 priede, 2804 pozicija suformuluota taip:
„2804
Vandenilis, inertinės dujos ir kiti nemetalai:
<…>
—
Silicis
— —
Kurio sudėtyje yra ne mažiau kaip 99,99% masės silicio
— —
Kitas
<…>“
Bendrijos teisės aktai dėl antidempingo priemonių
Nuostatos dėl Europos Bendrijų antidempingo muitų nustatymo įtvirtintos 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 56, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45), iš dalies pakeistame Tarybos reglamentu (EB) Nr. 461/2004 (
OL L 77, p. 12
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 150; toliau – pagrindinis reglamentas).
Pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Pagal šį reglamentą sąvoka „žala“, jei nenurodyta kitaip, suprantama kaip materialinė žala Bendrijos pramonei, materialinės žalos grėsmė Bendrijos pramonei arba materialinės kliūtys tai pramonei kurtis ir yra aiškinama pagal šio straipsnio nuostatas.“
Šio reglamento 5 straipsnyje reglamentuojamas pirminio tyrimo procedūros, kuria siekiama nustatyti įtariamo dempingo buvimą, mastą ir poveikį, inicijavimas.
To paties reglamento 9 straipsnio 4 dalyje numatyta:
„Kai galutinai nustatyti faktai įrodo, kad yra dempingas ir jo padaryta žala bei dėl Bendrijos interesų reikia įsikišti pagal 21 straipsnį, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, pateiktu pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu, nustato galutinį antidempingo muitą. Taryba priima pasiūlymą, jei ji paprastąja balsų dauguma nenusprendžia atmesti pasiūlymo per vieną mėnesį nuo tos dienos, kai Komisija jį pateikė. Kai galioja laikinieji muitai, pasiūlymas imtis galutinių veiksmų pateikiamas ne vėliau kaip likus vienam mėnesiui iki šių muitų galiojimo pabaigos. Antidempingo muito suma neviršija nustatyto dempingo skirtumo, tačiau ji turėtų būti mažesnė už šį skirtumą, jei šio mažesnio muito pakaktų Bendrijos pramonei padarytai žalai pašalinti.“
Pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnį:
„<…>
2.   Galutinė antidempingo priemonė baigia galioti praėjus penkeriems metams nuo sprendimo ją taikyti įsigaliojimo dienos arba penkeriems metams nuo paskutinės dempingą ir jo žalą nagrinėjusios peržiūros užbaigimo dienos, jeigu peržiūros metu nebuvo nustatyta, kad priemonei baigus galioti bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos. Peržiūra dėl priemonės pratęsimo pradedama Komisijos arba Bendrijos gamintojų iniciatyva, ir tokia priemonė galioja iki peržiūros pabaigos.
Peržiūra dėl priemonės pratęsimo pradedama, jeigu prašyme pateikiami pakankami įrodymai, kad priemonei nustojus galioti bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos. Pavyzdžiui, tokią tikimybę gali patvirtinti įrodymai, kad tęsiasi dempingas arba žala, kad tik pritaikytos priemonės pašalino žalą, arba kad susidariusi eksporto situacija arba rinkos sąlygos rodo tolesnio, žalą sukeliančio dempingo tikimybę.
<…>
5.   Atitinkamos šio reglamento nuostatos dėl tyrimo tvarkos ir atlikimo, išskyrus trukmę ribojančias nuostatas, taikomos bet kuriai pagal šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse atliekamai peržiūrai. Peržiūra turi būti atliekama nedelsiant ir užbaigiama paprastai per 12 mėnesių nuo jos pradžios. <…>
6.   <…> Pagal peržiūros rezultatus Bendrijos institucija, atsakinga už priemonių taikymą, pagal šio straipsnio 2 dalį arba 3 ir 4 dalis priemones panaikina, palieka galioti ar pakeičia. <…>
<…>“
1990 m. liepos 27 d. Reglamentu (EEB) Nr. 2200/90 (
OL L 198, p. 57
) Taryba pirmą kartą nustatė galutinį antidempingo muitą Kinijos kilmės silicio metalo importui. Po 1995 m. vasario mėn. pranešimo apie Reglamentu Nr. 2200/90 nustatytų priemonių pasibaigimą Komisijai buvo pateiktas peržiūros prašymas kartu su nagrinėjamo produkto dempingo kainą patvirtinančiais įrodymais, kurie buvo traktuojami kaip pakankami tyrimui pradėti. Atsižvelgusi į šio tyrimo išvadas, Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 2496/97, nustatantį galutinį antidempingo muitą Kinijos Liaudies Respublikos kilmės silicio metalo importui (
OL L 345, p. 1
).
Reglamento Nr. 2496/97 24 konstatuojamoje dalyje skelbiama:
„<…>
Dempingo skirtumas, išreikštas procentais
cif
kainos ties Bendrijos siena, prieš sumokant muitą, yra 68,1%.“
Šio reglamento 1 straipsnio 2 dalyje numatyta:
„Galutinio antidempingo muito dydis, grynajai franko ties Bendrijos siena kainai, prieš sumokant muitą, yra 49%.“
2002 m. kovo mėn. paskelbus pranešimą apie būsimą antidempingo priemonių pasibaigimą, Komisija gavo peržiūros prašymą pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį. Pabaigus šią peržiūrą Taryba, priimdama Reglamentą Nr. 398/2004, nusprendė palikti galioti Reglamentu Nr. 2496/97 nustatytas priemones.
Reglamento Nr. 398/2004 27 konstatuojamoje dalyje skelbiama:
„Laikantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalies nuostatų, dempingo skirtumas buvo nustatytas palyginus normaliosios vertės svorinį vidurkį su eksporto kainos svoriniu vidurkiu, nustatytu, kaip aprašyta pirmiau. Palyginimas parodė, kad dempingas egzistuoja. Dempingo skirtumas, išreikštas procentais neapmuitintos
cif
kainos ties Bendrijos siena, buvo nemažas – 12,5%, nors žymiai mažesnis už nustatytą ankstesniais tyrimais.“
Šio reglamento preambulės 6 lentelė, kurioje nurodomas Bendrijos pramonės silicio pardavimo kiekis Bendrijoje, yra tokia:

„1998
TL
Tonos
86 718
114 587
133 568
128 219
136 421
Indeksas
Pokytis per metus

+32%
+17%
–7%
+6%“
Reglamento Nr. 398/2004 51 konstatuojamoje dalyje skelbiama:
„Bendrijos pramonės pardavimo kiekis nesusijusiems vartotojams nuo 1998 m. iki TL pabaigos Bendrijoje padidėjo 57%.“
Šio reglamento preambulės 8 lentelėje, kurioje pateikiamos Bendrijos pramonės užimamos silicio rinkos dalys, nurodyta:

„1998
TL
Rinkos procentinė dalis
29,8%
35,2%
34,3%
34,3%
36,7%
Indeksas
123“
Pagal Reglamento Nr. 398/2004 54 konstatuojamąją dalį:
„Bendrijos pramonės turima rinkos dalis padidėjo nuo 29,8% 1998 m. iki 36,7% per TL, kadangi greta gamybos ir parduodamo kiekio padidėjimo Bendrijoje buvo atidaryta nauja gamykla. Žymus išaugimas užfiksuotas 1998–1999 m. (+ 5,4% rinkos), kai buvo įdiegti nauji ES gamybiniai pajėgumai. Nuo 2001 m. iki TL augimas buvo mažesnis (+ 2,4 procentiniai punktai).“
Šio reglamento 71–74 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„71)
Kaip paaiškinta ir nurodyta pirmiau, nuo 1998 m. iki 2000 m. Bendrijos pramonė turėjo naudos iš 34% rinkos augimo ir žymaus jos parduodamos produkcijos kiekio bei rinkos dalies padidėjimo. Deja, vėliau Bendrijos pramonės parduodamas kiekis ir rinkos dalis nebeaugo, o finansinė padėtis (kainos, pelningumas ir pinigų srautas) pablogėjo.
72)
Išnagrinėjus atidžiau galima pamatyti, kad pagrindiniai Bendrijos pramonei teigiami poslinkiai vyko 1998–2000 m. Po 2000 m. jokio realaus pagerėjimo nenustatyta.
73)
1998–2000 m. gerėjimą galima tiesiogiai sieti su Bendrijos pramonės 1998 m. priimtais sprendimais investuoti į papildomą Bendrijos gamybos pajėgumą. 1998–2000 m. ES gamybos pajėgumas išaugo 26% (nuo 125000 t iki 158000 t). Šie sprendimai buvo priimti reaguojant į antidempingo priemones prieš silicio importą iš Kinijos, kurios, kaip nurodyta konstatuojamosios dalies 1 punkte, 1997 m. buvo pratęstos. <…> Todėl galima matyti, kad Bendrijos pramonė sugebėjo pasinaudoti antidempingo priemonėmis prieš silicio importą iš Kinijos. Nuo 2000 m. iki TL pabaigos Bendrijos pramonės padėtis blogėjo, ypač dėl kainų, kurios nukrito 46 EUR/t, pelningumo, kuris sumažėjo 7,1 procentinio punkto, pinigų srauto, kuris sumažėjo 59%, ir investicijų, kurios sumažėjo 55%. Iki TL Bendrijos pramonė ėmė dirbti nuostolingai. Dėl šių priežasčių manoma, kad per TL Bendrijos pramonės padėtis tapo labai silpna ir pažeidžiama.
<…>
74)
Per aptariamą laikotarpį importas dempingo kaina iš Kinijos žymiai išaugo ir tikėtina, kad nesant antidempingo priemonių į Bendrijos rinką bus tiekiamas žymiai didesnis aptariamo produkto kiekis labai žemomis kainomis, priverstinai mažinančiomis Bendrijos pramonės kainas. Jei priemonės būtų nustotos taikyti, įvertinus galiojančio antidempingo muito dydį, importuojamo produkto ir Bendrijos pramonės gaminamo produkto kainos skirtumas galėtų būti didesnis kaip 35%.“
Pagal Reglamento Nr. 398/2004 1 straipsnio 1 ir 2 dalis:
„1.   Kinijos Liaudies Respublikos kilmės silicio, klasifikuojamo (KN) 28046900(subpozicija), importui nustatomas galutinis antidempingo muitas.
2.   Galutinio antidempingo muito, taikomo grynajai franko ties Bendrijos siena kainai, prieš sumokant muitą, norma yra 49%.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2004 m. birželio 15 d. ir
Hoesch
deklaravo
Hauptzollamt Duisburg
(Duisburgo pagrindinė muitinė) silicio metalo, klasifikuojamo KN 28046900 subpozicijoje, išleidimą į laisvą apyvartą. Ieškovė šį produktą importavo iš Indijos ir deklaravo šią šalį kaip kilmės šalį.
Tačiau iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad nagrinėjamas silicio metalas buvo pagamintas Kinijoje ir kad jis 2x3 metrų plokštėmis buvo tiekiamas Indijoje įsteigtai bendrovei
Metplast
. Ši bendrovė atliko įvairias šių plokščių apdorojimo operacijas: jos buvo atskiriamos, smulkinamos ir gryninamos. Susmulkinus gauti grūdeliai buvo sijojami, vėliau rūšiuojami pagal dydį ir galiausiai supakuojami. Silicis buvo valomas iš dalies rankiniu būdu ir iš dalies mašinomis, pašalinant smulkinant plokštes susidariusius nepageidaujamus šlako likučius. Paskui buvo naudotas magnetas tam, kad iš silicio būtų pašalinta laisvoji geležis. Silicio metalo grynumo laipsnis apdorojus šiai bendrovei buvo daugiau kaip 98,5%. Šis grynumo laipsnis,
Hoesch
teigimu, buvo reikalingas vėliau naudojant silicį aliuminio lydinių gamyboje. Tačiau, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, silicio grynumo laipsnis prieš jį importuojant iš Kinijos nebuvo žinomas.
Remdamasi Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) išaiškinimais,
Hauptzollamt Aachen
nusprendė, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas silicio metalas nebuvo svarbaus jo kilmę pagrindžiančio perdirbimo ar apdorojimo Indijoje objektas ir kad todėl negalima šios šalies laikyti jo kilmės šalimi. Todėl ji nusprendė, kad šio produkto kilmės šalis yra Kinija. Dviem 2007 m. birželio 6 d. Sprendimais ši institucija, remdamasi Reglamento Nr. 398/2004 1 straipsniu, įpareigojo
Hoesch
sumokėti
a posteriori
99974,74 eurų dydžio antidempingo muitą.
Hoesch
ieškiniu
Finanzgericht Düsseldorf
prašė panaikinti šiuos sprendimus tvirtindama, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas silicis Indijoje buvo iš esmės perdirbtas bei apdorotas ir kad todėl ši šalis turi būti laikoma jo kilmės šalimi. Šios bendrovės teigimu, po smulkinimo silicio plokštės tapo grūdeliais, o jų išgryninimas, į kurį reikia įdėti daug darbo, leido padidinti silicio grynumo laipsnį. Be to,
Hoesch
remiasi Reglamento Nr. 398/2004 negaliojimu.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad ieškinio nagrinėjimas priklauso nuo klausimo, ar Indijoje atlikti darbai yra kilmę pagrindžiantis perdirbimas ir apdorojimas Muitinės kodekso 24 straipsnio prasme, o tokiu atveju importuotam silicio metalui neturėtų būti taikomas antidempingo muitas. Jei į šį klausimą būtų pateiktas neigiamas atsakymas, jis klausia dėl Reglamento Nr. 398/2004 galiojimo.
Jis mano, kad nekyla klausimų dėl taisyklių, vadinamų „sąrašu“, priimtų Europos Bendrijų Komisijos siekiant patikslinti Muitinės kodekso 24 straipsnyje esančias sąvokas, su kuriomis galima susipažinti jos interneto svetainėje, apimties.
Šiomis aplinkybėmis
Finanzgericht Düsseldorf
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar (Muitinės kodekso) 24 straipsnį reikia aiškinti taip, kad silicio metalo plokščių atskyrimas, valymas bei smulkinimas ir paskesnis smulkinant gautų silicio grūdelių sijojimas, rūšiavimas bei pakavimas yra prekės kilmę pagrindžiantis perdirbimo arba apdorojimo procesas?
2.
Jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta neigiamai: ar galioja (Reglamentas Nr. 398/2004)?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
Hoesch
visų pirma mano, kad silicio metalo nelengvatinė kilmė turi būti nustatoma vien remiantis Muitinės kodekso 24 straipsniu ir kad pagrindinėje byloje yra įgyvendintos visos šios nuostatos taikymo sąlygos, todėl joje nagrinėjama operacija turi būti traktuojama kaip šio produkto nelengvatinę kilmę pagrindžiantis svarbus perdirbimas ar apdorojimas.
Šios bendrovės teigimu, Indijoje atliktos iš Kinijos importuoto silicio operacijos turi būti traktuojamos kaip svarbus jo perdirbimas, kadangi svarbaus perdirbimo sąvoka šiuo atveju gali būti apibrėžiama kaip sudedamųjų medžiagų pakeitimas tiek, kad jos įgyja kitų savybių. Iš tiesų po smulkinimo operacijos silicio plokštės praranda savo pradinę formą.
Hoesch
taip pat nurodo Teisingumo Teismo praktiką, pagal kurią baigiamasis produkto perdirbimas yra „svarbus“ Muitinės kodekso 24 straipsnio prasme, tik jei šio proceso metu pagamintai prekei būdingos specifinės savybės ir sudėtis, kurių ji neturėjo iki šio perdirbimo ar apdorojimo (žr. 1977 m. sausio 26 d. Sprendimo
Gesellschaft für Überseehandel
, 49/76, Rink. p. 41, 6 punktą). Pagrindinėje byloje gryninimo operacija leido pašalinti silicio plokštėse esančias priemaišas, pakeitė silicio tikslinę paskirtį ir taip leido jį panaudoti aliuminio lydiniuose.
Hoesch
toliau tvirtina, kad reikalavimas pakeisti sąrašo taisyklėse numatytą tarifinę subpoziciją, priešingai daugeliui prekių kilmės taisyklių, nėra viena iš Muitinės kodekso 24 straipsnyje numatytų sąlygų. Todėl tarifinės pozicijos pakeitimas nėra šio 24 straipsnio taikymo sąlyga. Be to, kadangi sąrašo taisyklės ir šių taisyklių 28 skyriaus įžanginės pastabos (toliau – įžanginės pastabos) nebuvo paskelbtos
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
ir yra prieinamos tik internete ir tik anglų kalba, jos nėra įpareigojančios.
Hoesch
mano, kad jei vis dėlto reikėtų jomis remtis, įžanginės pastabos patvirtintų pagrindinėje byloje nagrinėjamo produkto nelengvatinę kilmę. Iš tiesų iš šių įžanginių pastabų išplaukia, kad silicio gryninimo ir smulkinimo operacijos, esant tam tikroms sąlygoms, gali būti traktuojamos kaip svarbus jų kilmę pagrindžiantis perdirbimas ar apdorojimas. Šios sąlygos buvo įgyvendintos pagrindinėje byloje.
Tačiau Komisija siūlo atsižvelgti į sąrašo taisykles ir į įžangines pastabas, siekiant būtent užtikrinti vienodą muitus reglamentuojančių teisės aktų taikymą ir jų atitiktį pareigoms, kurias įgijo Bendrija Pasaulio prekybos organizacijoje (PPO). Šios taisyklės yra laikinas derybų vykdant derinimo darbus šios organizacijos Kilmės taisyklių komitete, įsteigtame susitarimu dėl kilmės taisyklių, rezultatas.
Be to, Komisijos nuomone, sąrašo taisyklėse nuoroda į tarifinės subpozicijos pakeitimo kriterijų, pagal kurį tam tikra prekė turi būti traktuojama taip, kad jos atžvilgiu buvo atliktas svarbus galutinis perdirbimas ar apdorojimas, tik jei pasikeičia jos tarifinė subpozicija, techniniu požiūriu pateisinama tiek, kiek pagrindinėje byloje šiuo kriterijumi atsižvelgiama į operacijas, reikalingas silicio metalui gaminti, ir į jo gamybos tikslus. Silicio priskyrimas KN 280461 arba 280469 subpozicijai grindžiamas jo grynumo laipsniu, t. y. atitinkamai pirmosios subpozicijos atveju - laipsnis turi būti lygus arba didesnis nei 99,9%, o antruoju atveju – laipsnis turi būti mažesnis nei 99,9%, ir turi atitikti ne tik jo panaudojimą, bet ir darbą, reikalingą šiam produktui gaminti. Be to, Komisija tvirtina, kad pagrindinėje byloje negali būti daromas objektyvus ir realus skirtumas tarp pagrindinio produkto, t. y. metalo plokščių formos silicio, ir atskiriant, vėliau sijojant, rūšiuojant ir pakuojant gautų silicio metalo grūdelių, nes šios operacijos niekaip nepakeičia silicio metalo, kuris ir toliau išlieka aliuminio lydinių gamybai naudojamu silicio metalu, savybių ar sudėties.
Tačiau remdamasi įžanginėmis pastabomis Nr. 3 ir 4 Komisija mano, kad silicio gryninimas ir smulkinimas tam tikromis aplinkybėmis, nepaisant tarifinės pozicijos pasikeitimo, gali būti svarbus kilmę pagrindžiantis perdirbimas ar apdorojimas su sąlyga, pirma, kad gryninimas būtų gamybos etapas, per kurį būtų pašalinta ne mažiau kaip 80% priemaišų, arba kad jį atlikus būtų pasiektas grynumo lygis, kuris leistų specifiškai naudoti esamą produktą, ir, antra, kad smulkinant būtų specialiai sumažintas silicis ir tai lemtų siekiamą rezultatą. Tačiau Komisija pažymi, kad remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytomis aplinkybėmis nebuvo įrodyta, jog buvo pašalinta ne mažiau kaip 80% priemaišų. Be to Komisija pažymi, kad taip gauti silicio grūdeliai buvo sijojami, o tai reiškia, kad prieš sijojimą jie buvo skirtingo dydžio. Todėl nėra pagrindo manyti, kad buvo atliktas specialus ir kontroliuojamas silicio plokščių sumažinimas.
Teisingumo Teismo atsakymas
Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar silicio metalo plokščių atskyrimas, smulkinimas bei gryninimas ir vėlesnis smulkinant gautų silicio grūdelių sijojimas, rūšiavimas bei pakavimas yra kilmę pagrindžiantis perdirbimo arba apdorojimo procesas Muitinės kodekso 24 straipsnio prasme.
Iš Muitinės kodekso 24 straipsnio išplaukia, kad jeigu prekės buvo gaminamos ne vienoje šalyje, jos laikomos kilusiomis iš tos šalies, kurioje buvo atliekamas baigiamasis, svarbus, ekonomiškai pagrįstas jų perdirbimo arba apdorojimo procesas tam tikslui įrengtoje įmonėje, o šio proceso metu buvo pagamintas naujas produktas arba atliktas svarbus to produkto gamybos etapas.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas nusprendė, kad iš 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 802/68 dėl bendro prekių kilmės sąvokos apibrėžimo (
OL L 148, p. 1
) 5 straipsnio, galiojusio iki Muitinės kodekso 24 straipsnio, tačiau suformuluoto identiškai, matyti, kad lemiamas kriterijus yra baigiamasis svarbus perdirbimas arba apdorojimas ( Sprendimo
Brother International
, C-26/88, Rink. p. 4253, 15 punktas ir Sprendimo
Asda Stores
, C-372/06, Rink. p. I-11223, 32 punktas).
Dėl sąrašo taisyklių taikymo reikia priminti, kad Teisingumo Teismas 2009 m. gruodžio 10 d. Sprendime
HEKO Industrieerzeugnisse
(C-260/08, Rink. p. I-11571, 20 ir 21 punktai) nusprendė, kad nors Komisijos parengtos sąrašo taisyklės padeda nustatyti nelengvatinę prekių kilmę, jos neturi privalomosios teisinės galios. Dėl šios priežasties šių taisyklių turinys turi atitikti kilmės taisykles, nurodytas Muitinės kodekso 24 straipsnyje, ir negali keisti jų prasmės. Šis vertinimas galioja ir įžanginėms pastaboms.
Nors taikytini antrinės teisės aktai turi būti aiškinami atsižvelgiant į PPO sudarytus susitarimus, vis dėlto dabartiniu metu Susitarime dėl kilmės taisyklių nustatyta tik pereinamojo laikotarpio suderinimo darbų programa. Kadangi šiuo susitarimu nepasiekiamas visiškas suderinimas, PPO narės turi teisę priimti savo kilmės taisykles (minėto sprendimo
HEKO Industrieerzeugnisse
22 punktas).
Iš šių argumentų matyti, kad valstybių narių teismai, aiškindami Muitinės kodekso 24 straipsnį, gali remtis sąrašo taisyklėse nustatytais kriterijais, jei dėl to nekeičiamas pats šis straipsnis (žr. minėto sprendimo
HEKO Industrieerzeugnisse
23 punktą).
Dėl tarifinės subpozicijos pakeitimo kriterijaus svarbos (šis kriterijus įtvirtintas sąrašo taisyklėse) siekiant nustatyti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos operacijos yra kilmę pagrindžiantis perdirbimas ar apdorojimas Muitinės kodekso 24 straipsnio prasme, Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad nepakanka kildinti prekių kilmės nustatymo kriterijų iš perdirbtų prekių tarifinio klasifikavimo, nes bendrasis muitų tarifas buvo įvestas specialiais tikslais, o ne prekių kilmės nustatymo tikslu (žr. minėto sprendimo
Gesellschaft für Überseehandel
5 punktą; 1983 m. kovo 23 d. Sprendimo
Cousin ir kt.
, 162/82, Rink. p. 1101, 16 punktą bei minėto sprendimo
HEKO Industrieerzeugnisse
29 punktą).
Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad nors tiesa, kad prekės perdirbimo operacijos nulemtas jos tarifinės pozicijos pakeitimas parodo svarbų jos perdirbimo ar apdorojimo pobūdį, svarbus perdirbimas ar apdorojimas gali įvykti net nesant tokio pozicijos pakeitimo (minėto sprendimo
HEKO Industrieerzeugnisse
35 punktas). Šis vertinimas taip pat gali būti taikomas ir tarifinės subpozicijos pakeitimo kriterijui.
Iš to išplaukia, kad siekiant nustatyti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos perdirbimo operacijos yra kilmę pagrindžiančios operacijos Muitinės kodekso 24 straipsnyje numatytų sąlygų atžvilgiu, reikia atsižvelgti į kitus kriterijus, ne vien į tarifinės subpozicijos pakeitimo kriterijų.
Šiuo aspektu iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad prekių kilmė turi būti nustatoma remiantis objektyviu ir realiu pagrindinės ir perdirbtos prekės skirtumu, daugiausia priklausančiu nuo kiekvienai iš šių prekių būdingų specifinių savybių (žr. minėto sprendimo
Gesellschaft für Überseehandel
5 punktą; minėto sprendimo
Cousin ir kt.
16 punktą ir minėto sprendimo
HEKO Industrieerzeugnisse
9 punktą).
Taip pat reikia priminti, kad Muitinės kodekso 24 straipsnio prasme baigiamasis perdirbimas ar apdorojimas yra „svarbus“, tik jei šio proceso metu pagamintai prekei būdingos specifinės nuosavos savybės ir sudėtis, kurių ji neturėjo iki šio perdirbimo ar apdorojimo. Procesai, pakeičiantys prekės išvaizdą jos panaudojimo tikslu, tačiau nelemiantys svarbaus kokybinio savybių pakeitimo, negali nulemti šios prekės kilmės (žr. minėto sprendimo
Gesellschaft für Überseehandel
6 punktą; 1984 m. vasario 23 d. Sprendimo
Zentrag
, 93/83, Rink. p. 1095, 13 punktą ir minėto sprendimo
HEKO Industrieerzeugnisse
28 punktą).
Be to, Teisingumo Teismas patikslino, kad produkto perdirbimo operacijos, kurios nesukelia svarbaus jo savybių ar sudėties pakeitimų todėl, kad pasireiškia tik jo padalijimu ir pavidalo pakeitimu, vis dėlto nėra pakankamai būdingas kokybinis pakeitimas, kuris galėtų būti traktuojamas kaip naujo produkto pagaminimas arba kaip svarbus šio produkto gamybos etapas (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Zentrag
14 punktą).
Reikia pažymėti, kad pagrindinėje byloje silicio priskyrimo KN 280461 arba 280469 tarifinėms subpozicijoms pasirinkimas grindžiamas silicio grynumo laipsniu, t. y. atitinkamai pirmosios subpozicijos atveju – laipsnis turi būti lygus arba didesnis nei 99,9%, o antruoju atveju – laipsnis turi būti mažesnis nei 99,9%. Reikia konstatuoti, kaip tai daro ir Komisija, kad toks priskyrimo skirtumas atitinka tiek skirtingą silicio naudojimą, tiek jo gamybai reikalingą darbą.
Šiuo atveju silicio perdirbimo operacijos Indijoje apima jo atskyrimą, smulkinimą, gryninimą, sijojimą, rūšiavimą ir pakavimą. Pirmiausia dėl silicio atskyrimo, sijojimo, rūšiavimo ir pakavimo iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad šios operacijos niekaip nepakeitė jo savybių ar sudėties, nes atlikus šias perdirbimo operacijas išlieka silicio metalas, kuris, remiantis šioje byloje esančiais ir neginčytais duomenimis, naudojamas gaminant aliuminio lydinius.
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad, viena vertus, pagrindinio produkto skirtingo laipsnio sumalimas neturėtų būti traktuojamas kaip svarbus jo perdirbimas ar apdorojimas, nes jis tik pakeičia šio produkto konsistenciją ir pavidalą vėlesnio jo naudojimo tikslais, tačiau nelemia svarbaus kokybinio pagrindinio produkto pakeitimo. Kita vertus, sumalto produkto kokybės kontrolė atskiriant ir jo pakavimas atitinka tik produkto prekybos reikalavimus ir nedaro poveikio jo pagrindinėms savybėms (dėl žalio kazeino kilmės nustatymo žr. minėto sprendimo
Gesellschaft für Überseehandel
7 punktą).
Todėl tai reiškia, kad silicio metalo plokščių atskyrimas ir vėlesnis juos smulkinant gautų silicio grūdelių sijojimas, rūšiavimas bei pakavimas negali būti traktuojamas kaip silicio metalo kilmę pagrindžiantis perdirbimo arba apdorojimo procesas.
Antra, kalbant apie produkto gryninimą ir smulkinimą, iš įžanginių pastabų išplaukia, kad šios dvi operacijos gali pagrįsti produkto, kuris yra tokių operacijų objektas, kilmę, ir tai yra galima net nepakeitus jo tarifinės subpozicijos. Remiantis įžanginės pastabos Nr. 3 nuostatomis, tai taikytina ir jo gryninimui, jeigu jis atliekamas produkto gamybos etape, per kurį pašalinama ne mažiau kaip 80% priemaišų. Pagal įžanginę pastabą Nr. 4 tai, priešingai paprastam sutrynimui, taikytina ir smulkinimui, jei tai yra specialus ir kontroliuojamas produkto, kurį sudaro atskiros dalelės ir kurio fizinės bei cheminės savybės skiriasi nuo sudedamųjų medžiagų, sumažinimas.
Šiuo aspektu reikia konstatuoti, kad įžanginėse pastabose Nr. 3 ir 4 esantys kriterijai leidžia atsižvelgti į svarbius kokybinius silicio savybių pakeitimus, objektyvų ir realų skirtumą tarp pagrindinio ir perdirbto produktų bei silicio paskirtį. Todėl jos atitinka šio sprendimo 45–47 punktuose primintą teismų praktiką. Kadangi šie kriterijai nepakeičia Muitinės kodekso 24 straipsnio apimties, rėmimasis jais yra pateisinamas esant tokioms aplinkybėms, kokios yra pagrindinėje byloje.
Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad įžanginėse pastabose Nr. 3 ir 4 nurodyti kriterijai nėra įvykdyti pagrindinėje byloje, nes nebuvo įrodyta, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamu gryninimu buvo pašalinta 80% priemaišų, ir negalima teigti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas smulkinimas yra specialus ir kontroliuojamas silicio plokščių sumažinimas iki dalelių. Šiomis sąlygomis Indijoje atliktos silicio gryninimo ir smulkinimo operacijos nėra svarbus perdirbimas ir apdorojimas Muitinės kodekso 24 straipsnio prasme, kuris leistų teigti, kad produktas kilęs iš valstybės, kurioje buvo atliktos šios operacijos.
Atsižvelgiant į prieš tai išdėstytas aplinkybes į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad toks silicio plokščių atskyrimas, smulkinimas bei gryninimas ir vėlesnis susmulkinus gautų silicio grūdelių sijojimas, rūšiavimas bei pakavimas, koks buvo atliktas pagrindinėje byloje, nėra kilmę pagrindžiantis perdirbimo arba apdorojimo procesas Muitinės kodekso 24 straipsnio prasme.
Dėl antrojo klausimo
Jei būtų traktuojama, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamas silicio metalas yra Kinijos kilmės, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo antruoju klausimu klausia dėl Reglamento Nr. 398/2004 galiojimo. Konkrečiau kalbant, jis klausia, ar, pirma, Taryba, remdamasi klaidinga prielaida nustatant Bendrijos pramonei padarytą žalą, padarė vertinimo klaidą ir, antra, ar 49% antidempingo muito dydžio palikimas Reglamente Nr. 398/2004 yra suderinamas su pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalimi.
Pirminės pastabos
Pirmiausia reikia pažymėti, kad savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas tik manė esant būtina, kaip tai matyti ir iš sprendimo pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, paprašyti Teisingumo Teismo patikrinti Reglamento Nr. 398/2004 galiojimą dėl Bendrijos pramonei padarytos žalos buvimo ir dėl antidempingo muito dydžio palikimo šiame reglamente.
Hoesch
mano, kad Reglamentas Nr. 398/2004 negalioja, pirma, dėl akivaizdžios vertinimo klaidos nustatant priežastinį ryšį tarp Kinijos kilmės importo ir Bendrijos pramonės patirtos žalos ir, antra, dėl procesinių terminų pažeidimo peržiūrint antidempingo priemones.
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką procedūra pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 267 straipsnį yra grindžiama aiškiu nacionalinių teismų ir Teisingumo Teismo funkcijų atskyrimu, ir tik bylą nagrinėjantis nacionalinis teismas, kuris turi prisiimti atsakomybę dėl būsimo sprendimo priėmimo, privalo įvertinti, atsižvelgdamas į bylos ypatumus, tiek prejudicinio sprendimo būtinumą tam, kad pats galėtų priimti sprendimą, tiek Teisingumo Teismui pateikiamų klausimų svarbą (šiuo klausimu žr. 2007 m. birželio 26 d.
Ordre des barreaux francophones et germanophone ir kt.
, C-305/05, Rink. p. I-5305, 18 punktą).
Šiomis aplinkybėmis nereikia papildomai nagrinėti jo galiojimo argumentus, kurių nenurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas (analogiškai žr. minėto sprendimo
Ordre des barreaux francophones et germanophone ir kt.
17–19 punktus).
Antra, reikia priminti, kad bendros prekybos politikos srityje, ypač kiek tai susiję su prekybos apsaugos priemonėmis, Bendrijos institucijos dėl ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias jos privalo išnagrinėti, sudėtingumo turi didelę diskreciją (2007 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo
Ikea Wholesale
, C-351/04, Rink. p. I-7723, 40 punktas ir jame nurodyta teismų praktika).
Be to, iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad žalos Bendrijos pramonei nustatymas apima sudėtingų ekonominių aplinkybių vertinimą, todėl vykdant tokio vertinimo teisminę kontrolę reikia tik patikrinti, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčytinas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais (žr. minėto sprendimo
Ikea Wholesale
41 punktą ir ten nurodytą teismų praktiką bei 2008 m. vasario 28 d. Sprendimo
AGST Draht- und Biegetechnik
, C-398/05, Rink. p. I-1057, 34 punktą).
Būtent šių aplinkybių atžvilgiu reikia nagrinėti Reglamento Nr. 398/2004 galiojimą.
Dėl Bendrijos pramonei padarytos žalos nustatymo
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, pirma, kad abejonės, kurios kyla dėl Reglamento Nr. 398/2004 galiojimo, atsiranda dėl 2007 m. kovo 14d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Aluminium Silicon Mill Products prieš Tarybą
(T-107/04, Rink. p. II-669), kuriuo jis panaikino 2003 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2229/2003, nustatančio galutinius antidempingo muitus ir galutinai surenkančio laikinuosius muitus, nustatytus Rusijoje pagaminto silicio importui (
OL L 339, p. 3
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 48 t., p. 173), 1 straipsnį motyvuodamas tuo, kad Taryba padarė akivaizdžių vertinimo klaidų nustatant Bendrijos pramonei padarytą žalą. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pabrėžia, kad šiuo sprendimu panaikintas reglamentas apėmė tuos pačius tyrimo ir referencinius laikotarpius kaip ir tie, kuriuos apima Reglamentas Nr. 398/2004, ir kad ekonominis Bendrijos silicio rinkos didėjimas yra identiškas šiems dviem reglamentams, todėl Reglamentas Nr. 398/2004 turi būti panaikintas tais pačiais motyvais.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad šie du reglamentai skiriasi dėl esminio dalyko. Reglamentu Nr. 2229/2003 pirmą kartą buvo įtvirtintas antidempingo muitas Rusijos kilmės silicio metalo importui ir jis buvo priimtas po pirmojo tyrimo, atlikto remiantis pagrindinio reglamento 5 straipsniu. Todėl Taryba turėjo nustatyti šiuo importu Bendrijos pramonei padarytą žalą. O Reglamentas Nr. 398/2004 nustato antidempingo priemones Kinijos kilmės siliciui, kurios galioja nuo 1990 m., ir todėl buvo priimtas po peržiūros, atliktos remiantis pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalimi. Šiuo klausimu reikia priminti, kad peržiūros procedūra iš principo objektyviai skiriasi nuo pirminio tyrimo procedūros, kurią reglamentuoja kitos to paties reglamento nuostatos (2005 m. sausio 27 d. Sprendimo
Europe Chemi-Con (Deutschland) prieš Tarybą
, C-422/02 P, Rink. p. I-791, 49 punktas).
Šių dviejų procedūrų objektyvus skirtumas priklauso nuo to, ar importas, dėl kurio atliekama peržiūra, jau buvo galutinių antidempingo priemonių įvedimo objektas, ir dėl kurio iš principo buvo pateikta pakankamai įrodymų, kad būtų nustatyta, jog šių priemonių panaikinimas greičiausiai skatintų ar leistų pasikartoti dempingui ar žalai. Tačiau kai importui taikomas pirminis tyrimas, jo konkretus tikslas yra nustatyti skundžiamą dempingą, jo mastą ir poveikį, net jei tokio tyrimo pradėjimas suponuoja, kad yra pakankamų įrodymų, pateisinančių tokią procedūrą (minėto sprendimo
Europe Chemi-Con (Deutschland) prieš Tarybą
50 punktas).
Iš pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalies išplaukia, kad antidempingo priemonių palikimas galioti praėjus datai, kada jos paprastai pasibaigia, galimas, tik jei atlikus peržiūrą nustatoma, kad priemonei baigus galioti „bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos“. Iš to išplaukia, kad Pirmosios instancijos teismo konstatavimas minėtame sprendime
Aluminium Silicon Mill Products prieš Tarybą
dėl žalos buvimo nagrinėjant Reglamento Nr. 2229/2003 galiojimą nėra reikšmingas vertinant Reglamento Nr. 398/2004 galiojimą.
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad yra prieštaravimų tarp, pirma, Reglamento Nr. 398/2004 71 konstatuojamosios dalies antrojo sakinio, pagal kurį po 2000 m. Bendrijos pramonės parduodamas kiekis ir rinkos dalis „sustingo“ ir, antra, šio reglamento preambulės 6 ir 8 lentelėse esančių nuorodų, susijusių su Bendrijos pramonės parduodamu kiekiu ir rinkos dalimi.
Dėl šios aplinkybės visų pirma reikia priminti, kad iš minėtos 6 lentelės matyti, jog nuo 1998 m. iki 2000 m. Bendrijos pramonės parduodamo silicio kiekis padidėjo 54%, o nuo 2000 m. iki tyrimo laikotarpio buvo užfiksuotas šio pardavimo padidėjimas apytiksliai 2,1%. Be to, šio reglamento 8 lentelė parodo, kad Bendrijos pramonės turima rinkos dalis 1998–2000 m. padidėjo nuo 29,8% iki 34,3%, o nuo 2000 m. iki tyrimo laikotarpio – nuo 34,3% iki 36,7%.
Iš to išplaukia, kad nors tiesa, jog Bendrijos pramonės parduodamo silicio kiekis ir turima rinkos dalis padidėjo per tyrimo laikotarpį, vis dėlto, atsižvelgiant į žymų pardavimo kiekio padidėjimą 1998–2000 m., t. y. 54%, Bendrijos pramonė nustojo augti nuo 2000 m. ir todėl gali būti traktuojama kaip sustingusi. Todėl nėra prieštaravimo tarp Reglamento Nr. 398/2004 preambulės 6 ir 8 lentelių bei šio reglamento 71 konstatuojamosios dalies.
Be to, reikia pažymėti, kad iš Reglamento Nr. 398/2004 72 konstatuojamosios dalies, kurios turinys nebuvo ginčijamas, išplaukia, kad po 2000 m. nebuvo nustatyta jokio realaus Bendrijos pramonės pagerėjimo. Panašiai šio reglamento 73 konstatuojamoje dalyje, kuri taip pat nebuvo ginčyta, skelbiama, kad nuo 2000 m. iki tyrimo laikotarpio Bendrijos pramonės padėtis pablogėjo ir tapo labai silpna ir pažeidžiama per tyrimo laikotarpį.
Galiausiai pagal Reglamento Nr. 2496/97 1 straipsnio 2 dalį galutinio antidempingo muito, taikytino Kinijos kilmės silicio metalo importui, dydis prieš sumokant muitą yra 49%. Todėl tikėtina, kad Kinijos silicio importo rinkos dalys būtų mažesnės nei nesant antidempingo muito. Atsižvelgiant į tai, kadangi iš šio reglamento 74 konstatuojamosios dalies, kurios turinys nebuvo ginčijamas, išplaukia, kad Kinijos kilmės importo dydis, kuriam taikomas antidempingas, padidėjo laikotarpiu nuo 1998 m. sausio 1 d. iki tyrimo laikotarpio pabaigos, ir kadangi tikėtina, kad nesant galiojančių antidempingo priemonių į Bendrijos rinką būtų pateikiami kur kas didesni nagrinėjamo produkto kiekiai gerokai mažesne kaina, Taryba padarė teisingą išvadą dėl padidėjusio pavojaus Bendrijos pramonei dėl Kinijos kilmės silicio importo nesant antidempingo muito.
Šiomis aplinkybėmis Taryba nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai priėjo prie išvados dėl tikimybės, kad panaikinus antidempingo priemones gali vėl atsirasti žala Bendrijos pramonei.
Dėl antidempingo muito dydžio palikimo
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar 49% antidempingo muito dydžio palikimas Reglamento Nr. 398/2004 1 straipsnio 2 dalyje suderinamas su pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalies paskutiniu sakiniu, kai dempingo skirtumas, kuris, vadovaujantis Reglamento Nr. 2496/97 24 konstatuojamąja dalimi, buvo 68,1%, nebuvo didesnis kaip 2,5% remiantis Reglamento Nr. 398/2004 27 konstatuojamąja dalimi.
Šiuo klausimu
Hoesch
tvirtina, kad pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį, kuri, remiantis šio reglamento 11 straipsnio 5 dalimi, taikytina ir peržiūrai, draudžiama nustatyti muito dydį, kuris būtų didesnis už antidempingo skirtumą.
Reikia pažymėti, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 66 ir 67 punktuose, kad remiantis pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalimi atliekant besibaigiančių galioti antidempingo priemonių peržiūrą Bendrijos institucijos turi tik nustatyti, ar priemonei baigus galioti bus labai tikėtina, jog dempingas ir žala tęsis arba pasikartos, o tokiais atvejais šios priemonės paliekamos galioti. Priešingu atveju antidempingo priemonės panaikinamos. Šį teiginį patvirtina šio reglamento 11 straipsnio 6 dalies formuluotė, pagal kurią, jei peržiūra tai pateisina, priemonės panaikinamos arba paliekamos galioti remiantis šio straipsnio 2 dalimi; o iš minėtos 6 dalies išplaukia, kad priemonės gali būti ne tik panaikintos arba paliktos galioti, bet ir pakeistos remiantis to paties straipsnio 3 ir 4 dalimis. Todėl besibaigiančių galioti priemonių peržiūra negali lemti galiojančių priemonių pakeitimo.
Be to, pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalies paskutiniame sakinyje numatytas reikalavimas, kad antidempingo muito suma „neviršytų nustatyto dempingo skirtumo, tačiau ji turėtų būti mažesnė už šį skirtumą, jei šio mažesnio muito pakaktų Bendrijos pramonei padarytai žalai pašalinti“. Atsižvelgiant į bendrą sistemą ir į sistemos, kuriai taikytinas šis straipsnis, tikslus, jis negali būti taikomas minėto reglamento 11 straipsnio 2 dalyje numatytai procedūrai. Be to, kaip buvo nurodyta ankstesniame šio sprendimo punkte, Bendrijos institucijos, pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį atlikdamos antidempingo priemonių peržiūrą, gali tik palikti galioti minėtas priemones arba jas panaikinti.
Šiuo atveju Bendrijos institucijos, atlikusios šią peržiūrą, padarė išvadą, kad tikėtina, jog nustojus galioti antidempingo priemonėms, bus daroma žala. Todėl Taryba, vadovaudamasi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 ir 6 dalimis, teisingai nusprendė palikti galioti 49% antidempingo muito dydį.
Remiantis visomis prieš tai išdėstytomis aplinkybėmis į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip, kad jį išnagrinėjus nebuvo nustatyta jokių aplinkybių, kurios turėtų įtakos Reglamento Nr. 398/2004 galiojimui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
Toks silicio plokščių atskyrimas, smulkinimas bei gryninimas ir vėlesnis susmulkinus gautų silicio grūdelių sijojimas, rūšiavimas bei pakavimas, koks buvo atliktas pagrindinėje byloje, nėra kilmę pagrindžiantis perdirbimo arba apdorojimo procesas 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, 24 straipsnio prasme.

2.
Išnagrinėjus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo antrąjį klausimą nebuvo nustatyta jokių aplinkybių, kurios turėtų įtakos 2004 m. kovo 2 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 398/2004, nustatančio galutinį antidempingo muitą Kinijos Liaudies Respublikos kilmės silicio importui, galiojimui.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.