CELEX: 62008CJ0134
Forordning (EF) nr. 2193/2003
tillægstold på importen af visse produkter med oprindelse i Amerikas Forenede Stater
tidsmæssigt anvendelsesområde
artikel 4, stk. 2
produkter, der er eksporteret efter forordningens ikrafttræden, men for hvilke det kan godtgøres, at de allerede var på vej til Fællesskabet på datoen for den første anvendelse af tillægstolden
afgiftspligt

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 4, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2193/2003 af 8. december 2003 om indførelse af tillægstold på importen af visse produkter med oprindelse i Amerikas Forenede Stater (
EUT L 328, s. 3
).
Anmodningen er blevet forelagt under en sag mellem Hauptzollamt Bremen (herefter »Hauptzollamt«) og J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j. (herefter »Tyson Parketthandel«) angående spørgsmålet om opkrævning af tillægstold af et parti gulvbrædder med oprindelse i De Forenede Stater.
Fællesskabsbestemmelser
Tredje, femte og sjette betragtning til forordning nr. 2193/2003 angiver følgende:
»(3)
Det anses for at være en passende modforanstaltning, at der i etaper indføres tillægstold på op til 17% af værdien på importen af udvalgte produkter med oprindelse i USA, i betragtning af at USA har undladt at gennemføre henstillingerne fra DSB [Verdenshandelsorganisationens (WTO) Instans til Bilæggelse af Tvister]. Når det nævnte niveau for tillægstold er nået, bør Kommissionen forelægge Rådet et forslag til yderligere foranstaltninger på baggrund af den udvikling, der har været.
[…]
(5)
Produkter, for hvilke der er udstedt en importlicens med fritagelse for told eller nedsættelse af told inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, bør ikke være omfattet af denne tillægstold.
(6)
Produkter, for hvilke det kan godtgøres, at de er eksporteret fra USA til Fællesskabet inden datoen for tillægstoldens anvendelse, bør ikke være omfattet af denne tillægstold.«
Forordningens artikel 2, stk. 1, første led, har følgende ordlyd:
»Der indføres en tillægstold i form af en værditold til den told, der gælder i henhold til forordning (EØF) nr. 2913/92, på de produkter med oprindelse i USA, der er opført i bilaget til denne forordning, på følgende måde:
—
5% fra den 1. marts 2004 til den 31. marts 2004.«
I forordningens artikel 4, stk. 1 og 2, bestemmes:
»1.   Produkter, der er opført i bilaget, og for hvilke der er udstedt en importlicens med fritagelse for told eller nedsættelse af told inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, vil ikke være omfattet tillægstolden.
2.   Produkter, der er opført i bilaget, og for hvilke det kan godtgøres, at de allerede var på vej til Fællesskabet på datoen for denne forordnings ikrafttræden, og hvis bestemmelsessted ikke kan ændres, vil ikke være omfattet af tillægstolden.«
Artikel 5 i forordning nr. 2193/2003 bestemmer:
»Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i
Den Europæiske Unions Tidende
.«
Forordningen blev offentliggjort i
Den Europæiske Unions Tidende
den 17. december 2003.
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
Tyson Parketthandel anmeldte den 5. marts 2004 med henblik på overgang til fri omsætning et parti gulvbrædder af kirsebærtræ henhørende under underposition 44092098 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (
EFT L 256, s. 1
), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1789/2003 af 11. september 2003 (
EUT L 281, s. 1
); partiet havde oprindelse i De Forenede Stater, hvor det var blevet lastet til afskibning den 20. februar 2004.
Ved en afgiftsafgørelse af samme dag adresseret til Tyson Parketthandel opkrævede Hauptzollamt indførselsafgifter, nemlig tillægstold og merværdiafgift ved indførsel. Tillægstolden blev opkrævet som værditold med en toldsats på 5% i medfør af artikel 2, stk. 1, første led, i forordning nr. 2193/2003.
Tyson Parketthandel indgav, for så vidt som afgiftsafgørelsen vedrører tillægstolden, en klage over denne, som blev afvist.
Tyson Parketthandel anlagde sag til prøvelse af denne afgørelse om afvisning af selskabets klage ved Finanzgericht Bremen, der ophævede den afgiftsafgørelse, hvorved de indførselsafgifter, som selskabet var blevet pålagt, blev fastsat, for så vidt som der blev opkrævet en tillægstold, og for så vidt som der ved opkrævningen af merværdiafgift ved indførsel blev taget hensyn til denne tillægstold. Finanzgericht Bremen fastslog, at overgangsordningen i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2193/2003 under hensyn til ordlyden af sjette betragtning til forordningen skulle fortolkes således, at der ikke skulle opkræves tillægstold af produkter, der allerede var på vej til Fællesskabet inden datoen for den første anvendelse af ordningen om tillægstold, dvs. før den 1. marts 2004, og hvis bestemmelsessted ikke længere kunne ændres.
Hauptzollamt har med den »revisionsanke«, den har iværksat til prøvelse af Finanzgericht Bremens dom, gjort gældende, at artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2193/2003 ikke skal fortolkes i strid med sin utvetydige ordlyd.
Bundesfinanzhof har i forelæggelsesafgørelsen anført, at den klare og utvetydige ordlyd af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2193/2003 og sammenligningen af den tyske sprogversion med den franske og engelske sprogversion af bestemmelsen taler for, at bestemmelsen anvendes i overensstemmelse med sin ordlyd. Den forelæggende ret er imidlertid i lyset af sjette betragtning til forordningen i tvivl om, hvorvidt ordlyden af forordningens artikel 4, stk. 2, virkelig svarer til fællesskabslovgivers hensigt.
Da Finanzgericht Hamburg finder, at løsningen af tvisten afhænger af en fortolkning af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2193/2003, har den besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 4, stk. 2, i […] forordning […] nr. 2193/2003 […] imod sin ordlyd fortolkes således, at produkter, for hvilke det kan godtgøres, at de allerede var på vej til Fællesskabet på datoen for den første anvendelse af tillægstolden, og hvis bestemmelsessted ikke kan ændres, ikke er omfattet af tillægstolden?«
Om det præjudicielle spørgsmål
Den forelæggende rets tvivl om fortolkningen af bestemmelsen skyldes den omstændighed, at det af ordlyden af sjette betragtning til forordning nr. 2193/2003 fremgår, at produkter, for hvilke det kan godtgøres, at de er eksporteret fra De Forenede Stater til Fællesskabet inden datoen for den første anvendelse af denne tillægstold, det vil i overensstemmelse med forordningens artikel 2, stk. 1, sige før den 1. marts 2004, ikke bør være omfattet af tillægstold. Følgelig medfører en sådan ordlyd en vis tvetydighed med hensyn til den hensigt, som fællesskabslovgiver således har givet udtryk for, og den udtrykkelige ordlyd af forordningens artikel 4, stk. 2, hvoraf fremgår, at produkter, for hvilke det kan godtgøres, at de allerede var på vej til Fællesskabet på datoen for forordningens ikrafttræden, det vil i overensstemmelse med forordningens artikel 5 sige den 17. december 2003, ikke vil være omfattet af tillægstolden.
Indledningsvis bemærkes, at betragtningerne til en fællesskabsretsakt ikke er retligt bindende og hverken kan påberåbes til støtte for at fravige bestemmelserne i den pågældende retsakt eller til støtte for en fortolkning af disse bestemmelser, der er i åbenbar strid med deres ordlyd (jf. bl.a. dom af 24.11.2005, sag
C-136/04, Deutsches Milch-Kontor, Sml. I, s. 10095
, præmis 32 og den deri nævnte retspraksis).
Videre bemærkes, at det hverken af forarbejderne til forordning nr. 2193/2003 eller af en sammenligning af de forskellige sprogversioner af forordningen fremgår, at ordlyden af forordningens artikel 4, stk. 2, indeholder en skrivefejl.
Endelig bemærkes, at forordningens artikel 4, stk. 2, hvis ordlyd i øvrigt er utvetydig, er sammenhængende i forhold til den ordning, der er indført ved forordning nr. 2193/2003. De erhvervsdrivende skal, således som Kommissionen har anført, kunne regne med, at produkter, som de har eksporteret fra De Forenede Stater til Fællesskabet før datoen for offentliggørelsen og ikrafttrædelsen af forordningen, ikke vil være omfattet af den tillægstold, der er indført ved forordningen. Derimod er denne forventning uberettiget med hensyn til produkter, der er eksporteret efter denne dato, for så vidt som de erhvervsdrivende fra denne dato ikke kunne være uvidende om, at tillægstolden ville finde anvendelse i henhold til forordningens bestemmelser.
Det fremgår af det ovenfor anførte, at sjette betragtning til forordning nr. 2193/2003 ikke kan påberåbes til støtte for en fortolkning af forordningens artikel 4, stk. 2, der er i åbenbar strid med bestemmelsens ordlyd.
Følgelig skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2193/2003 i overensstemmelse med sin ordlyd skal fortolkes således, at produkter, for hvilke det kan godtgøres, at de allerede var på vej til Fællesskabet på datoen for denne forordnings ikrafttræden, og hvis bestemmelsessted ikke kan ændres, ikke er omfattet af tillægstolden.
Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Femte Afdeling) for ret:

Artikel 4, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2193/2003 af 8. december 2003 om indførelse af tillægstold på importen af visse produkter med oprindelse i Amerikas Forenede Stater skal i overensstemmelse med sin ordlyd fortolkes således, at produkter, for hvilke det kan godtgøres, at de allerede var på vej til Det Europæiske Fællesskab på datoen for denne forordnings ikrafttræden, og hvis bestemmelsessted ikke kan ændres, ikke er omfattet af tillægstolden.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: dansk.