CELEX: 62007FJ0127
Offentligt hverv
Tjenestemænd
General udvælgelsesprøve

Ved stævning modtaget i Rettens Justitskontor den 30. oktober 2007 pr. telefax (originalstævningen blev indleveret den 6.11.2007)
har Juana Maria Coto Moreno i det væsentlige nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 12. februar 2007 af udvælgelseskomitéen
for udvælgelsesprøve EPSO/AD/28/05 om ikke at opføre hende på udvælgelsesprøvens reserveliste, om, at det fastslås, at de
kompetente myndigheder skal opføre hende på den nævnte liste, samt om, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
at betale erstatning for den erhvervsmæssige, økonomiske og ikke-økonomiske skade, som hun angiveligt har lidt.

Sagens faktiske omstændigheder
Den 16. september 2004 blev sagsøgeren udnævnt til tjenestemand i lønklasse B*3 og tilknyttet Kommissionens delegation i Botswana.
Sagsøgeren indgav herefter ansøgning til udvælgelsesprøve EPSO/AD/28/05, der var udskrevet med henblik på oprettelse af en
reserveliste omfattende 100 beståede ansøgere med henblik på ansættelse af fuldmægtige i lønklasse AD5 inden for området »Forvaltning
af de finansielle midler«.
Som det fremgår af meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/28/05, offentliggjort i
Den Europæiske Unions Tidende
af 20. juli 2005 (EFT C 178 A, s. 3, herefter »meddelelsen om udvælgelsesprøven«), bestod denne udvælgelsesprøve af tre faser.
For det første blev udvælgelsesprøven indledt med tre indledende tests på det andet sprog, som ansøgeren havde valgt, hvilke
tests bestod i »multiple choice«-spørgsmål. De ansøgere, der havde opnået det minimum, der krævedes for at bestå hver test,
og som var blandt de 300 bedste ansøgere, fik adgang til den skriftlige prøve.
For det andet vedrørte den skriftlige prøve på ansøgerens hovedsprog et emne efter eget valg, der havde relation til udvælgelsesprøvens
område. Formålet med denne procedure var at bedømme ansøgerens kundskaber, dennes evner til forståelse, analyse og syntese
samt til skriftlig fremstilling. Prøven blev bedømt med 0-50 point, og der krævedes som minimum 25 point for at bestå. De
ansøgere, der opfyldte dette minimumskrav, og som var blandt de 150 bedste ansøgere, kunne aflægge den mundtlige prøve.
For det tredje skulle den mundtlige prøve, der også foregik på ansøgerens hovedsprog, gøre det muligt for udvælgelseskomitéen
at bedømme den pågældendes egnethed til at udøve de funktioner, der svarer til de stillinger, som udvælgelsesprøven var udskrevet
med henblik på at besætte. Prøven vedrørte specifikt ansøgernes kendskab til udvælgelsesprøvens område og deres almindelige
kendskab til Den Europæiske Union, til dennes institutioner og politikker. Man testede ligeledes ansøgernes kendskab til det
andet sprog samt deres evner til at tilpasse sig arbejdet i det multikulturelle miljø inden for rammerne af Den Europæiske
Union. Prøven blev bedømt med 0-50 point, og der krævedes mindst 25 point for at bestå.
De indledende tests og den skriftlige prøve fandt sted den 31. marts 2006. Sagsøgeren bestod disse og blev opfordret til at
aflægge den mundtlige prøve, der blev afholdt den 10. januar 2007 i Bruxelles.
Ved skrivelse af 12. februar 2007 meddelte Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO) sagsøgeren, at udvælgelseskomitéen
ikke havde opført hende på reservelisten, eftersom hun ikke var blandt de 100 ansøgere, der havde opnået de bedste resultater
(herefter »den anfægtede afgørelse«). Den sidst udvalgte ansøger havde opnået 56,1 point, men sagsøgeren havde kun opnået
54 point, memlig 25/50 ved den skriftlige prøve og 29/50 ved den mundtlige prøve.
Ved en e-mail tilsendt EPSO den 22. februar 2007 udtrykte sagsøgeren undren over den karakter, hun havde opnået ved den mundtlige
prøve, fremsatte sine bemærkninger til denne prøve, og anmodede endelig udvælgelseskomitéen om at foretage en fornyet bedømmelse
af hendes skriftlige og mundtlige prøver.
Ved skrivelse af 22. marts 2007 meddelte formanden for komitéen sagsøgeren, at den efter at have foretaget en fornyet bedømmelse
af de skriftlige og mundtlige prøver havde bekræftet sagsøgerens resultat, og tilsendte hende en kopi af den skriftlige prøve
samt af komitéens bedømmelsesformular.
Det fremgår af komitéens bedømmelsesformular vedrørende sagsøgerens prøve, at komitéen fandt, at sagsøgerens besvarelse af
det første spørgsmål var »tilstrækkelig, men ikke detaljeret nok« med hensyn til hendes kundskaber, at den var »god« med hensyn
til hendes evner til forståelse, analyse, syntese og skriftlig formulering. Hvad angår svaret på det tredje spørgsmål, som
sagsøgeren havde valgt som emne til prøven i stedet for det andet og det fjerde spørgsmål, fastslog komitéen, at der »manglede
visse begreber«, idet man samtidig betegnede besvarelsen som »tilstrækkelig«, med hensyn til hendes kundskaber, og »god« med
hensyn til hendes evner til analyse, syntese og skriftlig formulering.
Den 29. marts 2007 tilsendte sagsøgeren EPSO en ny skrivelse, hvori hun hævdede, at hun ikke havde fået et tilstrækkeligt
svar på sine bemærkninger vedrørende den mundtlige prøve, og betegnede komitéens bemærkninger som meget kortfattede. Hun anmodede
ligeledes om at få tildelt samme antal punkter for bemærkningerne »tilstrækkelig« og »god«. Endelig bestred hun bedømmelsen
af hendes besvarelse af det tredje spørgsmål ved den skriftlige prøve.
Ved skrivelse af 2. maj 2007 svarede formanden for udvælgelseskomitéen igen sagsøgeren. Han begrundede navnlig komitéens bedømmelse
af sagsøgerens skriftlige prøve. Han anførte, at de fire kriterier, der gjaldt for bedømmelsen af denne prøve, ikke havde
den samme vægt, idet kundskaberne inden for prøvens område blev anset for at veje tungere end evnen til forståelse, analyse
og fremstilling. Udvælgelseskomitéens formand anførte for så vidt angår det første spørgsmål, at der var blevet kompenseret
for manglerne med hensyn til prøvens indhold ved kvaliteten af analysen, syntesen og fremstillingen, hvilket havde gjort det
muligt for sagsøgeren at opnå karakteren 25/50.
For så vidt angår bedømmelsen af besvarelsen af det tredje spørgsmål gav udvælgelseskomitéens formand i skrivelse af 2. maj
2007 følgende forklaring:
»Eftersom De har anmodet om yderligere forklaringer, navnlig vedrørende Deres besvarelse af det tredje spørgsmål, skal jeg
oplyse, at komitéen var af den opfattelse, at Deres besvarelse indeholdt flere svage punkter. For det første indeholdt den
ingen forklaring på eller begrundelse for udvælgelseskriterierne. Hvad var formålet med de foreslåede lofter? Hvorfor skulle
omsætningen være ti gange så stor som markedsværdien? Hvorfor skulle 50% af omsætningen realiseres på markedet? Hvorfor skulle
50% af personalet beskæftige sig med markedet? osv.
Med hensyn til tildelingskriterierne anførtes intet om udstyrets ydeevne og kvalitet. Kriterier som f.eks. amortiseringsprocenten
og forholdet mellem indkøbsprisen og vedligeholdelsesomkostningerne blev ikke nævnt. Kriteriet om selskabets og personalets
erfaring er helt klart udvælgelseskriterier og ikke tildelingskriterier. Den simple, men afgørende leveringsdato blev heller
ikke nævnt.
Desuden var de nævnte kontraktbestemmelser ikke altid relevante (f.eks. vedrørende garantien for præfinansiering) for et sådant
marked, hvorimod andre bestemmelser af større betydning manglede, såsom en bestemmelse om sanktioner i tilfælde af forsinkelse
eller mangler, om kontraktansvar for skader forårsaget af culpøse handlinger, om forpligtelsen til at tegne en erhvervsforsikring.
Bestemmelser om ophævelse af kontrakten i tilfælde af grove faglige fejl var heller ikke nævnt.« (Frit oversat.)
»As you specifically requested more detail as regards your answer to question 3, the opinion of the Board is that your answer
contained many weaknesses. First, the selection criteria were not explained or justified. What were the purposes of the proposed
ceilings? Why would the turnover have to be 10 times the value of the market? Why did 50% of the turnover have to come from
the tender domain? Why would 50% of the personnel have to be dedicated to the tender domain? etc.
As regards the award criteria there was no mention of performance and quality of the equipment. Criteria such as the rate
of becoming obsolete and the purchase cost versus maintenance, for example, were not mentioned. The criteria on the experience
of the personnel and the company are clearly selection criteria and not award criteria; the simple but crucial date of delivery
was also not mentioned.
Further the contractual clauses given were not always pertinent (e.g. Pre-financing guarantee) for such a market, but other
more important possible clauses were missing such as a clause for the sanctions in case of delay or non-function, the contractual
responsibility for damages resulting from faults, the obligation to subscribe a professional insurance. Clauses for cancelling
the contract in case of professional misconduct were also not mentioned.«
Den 3. maj 2007 indgav sagsøgeren en klage over den anfægtede afgørelse. Ved afgørelse af 31. juli 2007 afslog ansættelsesmyndigheden
denne klage.

Parternes påstande
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
–        Den anfægtede afgørelse annulleres.
–        Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 25 000 EUR som erstatning for den ikke-økonomiske skade, hun angiveligt har lidt.
–        Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 8 000 EUR til dækning af advokatomkostninger.
–        Principalt fastslås det, at de kompetente myndigheder skal opføre sagsøgeren på listen over egnede ansøgere eller, subsidiært,
i mangel heraf tilkende hende 384 000 EUR som erstatning for det tab, hun angiveligt har lidt.
–        Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
–        Frifindelse.
–        Sagsøgeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.

Om annullationssøgsmålet
Til støtte for sin annullationspåstand har sagsøgeren fremsat fire anbringender:
–        Første anbringende vedrører det åbenbart urigtige skøn, som udvælgelseskomitéen anlagde ved bedømmelsen af hendes besvarelse
af de skriftlige og mundtlige prøver.
–        Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve, lighedsprincippet og »rimelighedsprincippet«.
–        Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten.
–        Fjerde anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn, der beror på den manglende sammenhæng mellem karakteren for den skriftlige
prøve og komitéens bogstavelige bedømmelse heraf.

Første og fjerde anbringende vedrørende udvælgelseskomitéens åbenbart urigtige skøn
Parternes argumenter
–       Første anbringende vedrørende det åbenbart urigtige skøn, som udvælgelseskomitéen skulle have begået ved bedømmelsen af sagsøgerens
besvarelser i forbindelse med de skriftlige og mundtlige prøver
Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at udvælgelseskomitéen har anlagt et åbenbart urigtige skøn ved at henvise til
de »mange svagheder«, der var forbundet med hendes besvarelse af det tredje spørgsmål under den skriftlige prøve. På den ene
side kan sagsøgeren ikke foreholdes ikke at have forklaret og begrundet udvælgelseskriterierne vedrørende virksomhedernes
økonomiske og tekniske kapacitet, idet ansøgerne var blevet anmodet om at definere nogle udvælgelseskriterier og ikke om at
begrunde deres valg. I øvrigt er de udvælgelseskriterier, som sagsøgeren har angivet, så oplagte, at begrundelsen for valget
heraf ville være overflødig. På den anden side er de udvælgelseskriterier, som sagsøgeren har angivet, både relevante og almindeligt
anvendt i praksis, eftersom de er anført i Kommissionens publikation »
Praktisk vejledning vedrørende procedurer for kontrakter i forbindelse med ekstern bistand
«. Eftersom sagsøgeren havde nævnt de kriterier, der fremgår af Kommissionens vejledning, kunne udvælgelseskomitéen ikke indtage
det standpunkt, at hendes besvarelse indeholdt »mange svagheder«.
For det andet har udvælgelseskomitéen ligeledes anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at antage, at sagsøgeren med rette havde
betegnet personalets og virksomhedens erfaring som kriterier for tildeling af kontrakten, da der var tale om udvælgelseskriterier.
I Kommissionens publikation »
Praktisk vejledning vedrørende procedurer for kontrakter i forbindelse med ekstern bistand
« nævnes nemlig de foreslåede eksperters CV’er blandt kriterierne for tildeling af tjenesteydelsesaftaler. Udvælgelseskomitéen
har således tilsidesat de regler, som Kommissionen har fastsat for sig selv, og følgelig tilsidesat princippet
patere legem quam ipse fecisti
.
For det tredje har udvælgelseskomitéen fejlagtigt antaget, at de kontraktbestemmelser, som sagsøgeren foreslog til sikring
af produkternes og tjenesteydelsernes kvalitet og for at begrænse de finansielle risici, ikke altid var relevante. Den garanti
for præfinansiering, som komitéen har nævnt som eksempel i sin skrivelse af 2. maj 2007, er ikke blot relevant, men tilmed
obligatorisk inden for rammerne af EUF-kontrakterne.
Endelig besvarede sagsøgeren det spørgsmål, der blev stillet under den mundtlige prøve, om, hvorledes risikoen for finansielle
tab som følge af udsving i valutakurserne inden for rammerne af en kontrakt indgået mellem parter fra to lande med hver sin
valuta kunne begrænses, i overensstemmelse med EUF’s praksis, hvorefter prisen betales under anvendelse af begge valutaer,
og der fastsættes kontraktbestemmelser, der gør det muligt at revidere priserne. Udvælgelseskomitéen anså således fejlagtigt
dette svar for utilstrækkeligt.
Kommissionen har henvist til den begrænsede prøvelse, som Personaleretten kan foretage af udvælgelseskomitéens skøn.
Hvad angår den skriftlige prøve er Kommissionen af den opfattelse, at sagsøgerens forskellige henvisninger til »Vejledningen
fra Samarbejdskontoret EuropeAid« med henblik på at godtgøre rigtigheden af hendes svar er udtryk for et fejlagtigt perspektiv.
Denne vejledning angår de tjenesteydelsesaftaler, som EUF indgår, hvorimod formuleringen af spørgsmålene til den skriftlige
prøve ikke nævnte EUF og vedrørte indkøbsaftaler.
–       Fjerde anbringende vedrørende en åbenbar mangel på forbindelse mellem karakteren for den skriftlige prøve og udvælgelseskomitéens
bogstavelige bedømmelse heraf
Sagsøgeren har gjort gældende, at udvælgelseskomitéen anlagde et åbenbart urigtigt skøn, da den konverterede den bogstavelige
bedømmelse af hendes skriftlige prøve til en karakter. Henset til, at udvalget havde anset hendes svar for »tilstrækkelige«
med hensyn til hendes kundskaber og »gode« med hensyn til hendes evner til forståelse, analyse, syntese og skriftlig fremstilling,
begik komitéen en åbenlys fejl, da den tildelte hende karakteren 25/50, dvs. den minimumskarakter, der krævedes for at få
adgang til den mundtlige prøve.
Ved at give hende karakteren 25/50 har udvælgelseskomitéen desuden tilsidesat lighedsprincippet. Udvalget behandlede nemlig
sagsøgeren som enhver anden ansøger, der to gange har opnået bedømmelsen »tilstrækkelig« for sine kundskaber og to gange bedømmelsen
»tilstrækkelig« for sine evner til analyse og syntese, for forståelse og skriftlig fremstilling. Sagsøgeren er af den opfattelse,
at hendes karakter burde afspejle, at hun for alle de kriterier, der ikke angik kundskaberne, havde fået bedømmelsen »god«.
Under alle omstændigheder står den karakter, hun fik ved den skriftlige prøve, ikke i rimeligt forhold til den bedømmelse,
der fremgår af bedømmelsesformularen.
Kommissionen har hertil anført, at der ikke er uoverensstemmelse mellem karakteren 25/50 og de ledsagende bemærkninger. Som
formanden for bedømmelsesudvalget anførte i sin skrivelse af 2. maj 2007, tillagdes kundskaberne på udvælgelsesprøvens område
nemlig størst vægt ved vurderingen af ansøgerne. Selv om det antages, at der foreligger en uoverensstemmelse mellem karakteren
og bemærkningerne, er denne ganske ubetydelig og på ingen måde åbenbar.
Rettens bemærkninger
Sagsøgeren har påberåbt sig to åbenlyse fejlbedømmelser: den første, der vedrører udvælgelseskomitéens bedømmelse af ansøgernes
præstationer, og den anden, der vedrører overensstemmelsen mellem karakteren for den skriftlige prøve og udvælgelseskomitéens
udtrykkelige vurdering heraf.
Indledningsvis skal der henvises til rækkevidden af Personalerettens kontrol med en afgørelse, hvorved en udvælgelseskomité
afviser at opføre en ansøger på listen over beståede ansøgere.
Når Personaleretten skal afgøre, om en sådan afgørelse er lovlig, efterprøver den, at de relevante retsregler har været overholdt,
dvs. de regler, herunder procedurereglerne, der er fastsat i vedtægten og i meddelelsen om udvælgelsesprøve, samt dem, der
regulerer udvælgelseskomitéens arbejde, navnlig komitéens forpligtelse til upartiskhed og objektivitet (dom afsagt af Retten
i Første Instans den 5.3.2003, sag T-24/01, Staelen mod Parlamentet, Sml. Pers. I-A, s. 79, og II, s. 423, præmis 47-52, af
25.6.2003, sag T-72/01, Pyres mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 169, og II, s. 861, præmis 32-42, og af 10.11.2004, sag
T-165/03, Vonier mod Kommissionen, Sml. Pers. I-A, s. 343, og II, s. 1575, præmis 39), samt at der ikke foreligger magtfordrejning
(Domstolens dom af 9.10.1974, forenede sager 112/73, 144/73 og 145/73, Campogrande m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 957, præmis
34-53, dom afsagt af Retten i Første Instans den 11.2.1999, sag T-200/97, Jiménez mod KHIM, Sml. Pers. I-A, s. 19, og II,
s. 73, præmis 43-57). I visse situationer, hvor udvælgelseskomitéen ikke råder over en skønsmargen, kan denne kontrol omfatte
rigtigheden af de faktiske omstændigheder, som udvælgelseskomitéen har lagt til grund for sin afgørelse (dom afsagt af Retten
i Første Instans den 12.3.2008, sag T-100/04, Giannini mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis
277 og 278).
De vurderinger, som en udvælgelseskomité foretager, når den bedømmer ansøgernes kundskaber og evner, er derimod unddraget
Fællesskabets retsinstansers kontrol (dommen i sagen Campogrande m.fl. mod Kommissionen, præmis 53, og dom afsagt af Retten
i Første Instans den 26.1.2005, sag T-267/03, Roccato mod Kommissionen , Sml. Pers. I-A, s. 1, og II, s. 1, præmis 42).
Det forholder sig anderledes med hensyn til uoverensstemmelsen mellem karakteren og udvælgelseskomitéens bogstavelige bedømmelse.
Denne overensstemmelse, der skal sikre ligebehandlingen af ansøgerne, er nemlig en af de bestemmelser, der regulerer udvælgelseskomitéens
arbejde, og hvis overholdelse Fællesskabets retsinstanser skal efterprøve. Fællesskabets retsinstanser kan desuden gøre overensstemmelsen
mellem karakteren og den bogstavelige bedømmelse til genstand for en kontrol, der er uafhængig af den kontrol af bedømmelseskomitéens
vurdering af ansøgernes præstationer, som Retten anser sig for at være afskåret fra at udøve, såfremt kontrollen med overensstemmelsen
alene består i at efterprøve, om der foreligger en åbenlys uoverensstemmelse. Dette er årsagen til, at Personaleretten i dom
af 13. december 2007, Van Neyghem mod Kommissionen (sag F-73/06, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 87), undersøgte,
om udvælgelseskomitéen, henset til den bogstavelige bedømmelse afgivet på bedømmelsesformularen for en prøve, ikke havde anlagt
et åbenbart urigtigt skøn ved karaktergivningen af denne prøve.
Det følger for det første af den retspraksis, der er nævnt ovenfor i denne doms præmis 33, at sagsøgeren ikke med føje for
Personaleretten kan påberåbe sig det åbenbart urigtige skøn, som udvælgelseskomitéens bedømmelse af ansøgernes præstationer
efter hendes opfattelse er behæftet med, hvorfor første anbringende ikke kan lægges til grund.
Det følger for det andet af præmis 34 i denne dom, at det derimod tilkommer Personaleretten at efterprøve, om udvælgelseskomitéen
har tildelt sagsøgeren en karakter, der er åbenbart uoverensstemmende med de bogstavelige bedømmelser, den har afgivet på
bedømmelsesformularen for prøven.
Sagsøgeren har i det væsentlige gjort gældende, at udvælgelseskomitéen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at tildele hende
25/50 point for den skriftlige prøve, dvs. den laveste karakter, der giver adgang til den mundtlige prøve, selv om den havde
betegnet hendes besvarelser af de to spørgsmål i den skriftlige prøve som »tilfredsstillende« med hensyn til kundskaber og
»gode« med hensyn til evnen til analyse, syntese og skriftlig fremstilling.
Det bemærkes, at kvaliteten af ansøgernes præstationer inden for rammerne af en udvælgelsesprøve bedømmes relativt, og at
intet er til hinder for, at kun ansøgere, der anses for at have et højt niveau, får adgang til den mundtlige prøve. Sagsøgeren
kan derfor ikke ud fra den karakter, hun opnåede for den skriftlige prøve (25/50) – der lige netop var tilstrækkelig til,
at hun fik adgang til den mundtlige prøve – slutte, at udvælgelseskomitéen ikke har bedømt hendes prøve som tilfredsstillende.
Den omstændighed, at sagsøgeren opnåede den laveste karakter, der gav hende adgang til den mundtlige prøve, selv om hendes
skriftlige besvarelser generelt blev anset for at være mere end tilfredsstillende, er under disse omstændigheder ikke udtryk
for en åbenbar uoverensstemmelse mellem karakteren og den bogstavelige bedømmelse. I det foreliggende tilfælde kan det følgelig
ikke udledes af sammenligningen mellem den tildelte karakter for den pågældendes prøve og udvælgelseskomitéens bogstavelige
bedømmelse af denne prøve, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn.
Fjerde anbringende kan derfor ikke lægges til grund.

Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve, lighedsprincippet og »rimelighedsprincippet«
Parternes argumenter
Selv om det i meddelelsen om udvælgelsesprøve var fastsat, at formålet med den skriftlige prøve var at bedømme »ansøgerens
kundskaber, dennes evner til forståelse, analyse og syntese samt til skriftlig fremstilling«, har udvælgelseskomitéen efter
sagsøgerens opfattelse kun bedømt sagsøgerens kundskaber. Kundskabskriteriet blev under alle omstændigheder tillagt en fortrinsstilling
på bekostning af de øvrige kriterier.
Da meddelelsen om udvælgelsesprøven har til formål at sikre ligebehandling af ansøgerne, og denne meddelelse ikke er blevet
overholdt, er ansøgerne ikke længere sikret ligebehandling.
Den karakter, som sagsøgeren opnåede til den skriftlige prøve, og som lige rakte til, at hun fik adgang til den mundtlige
prøve, afspejler kun udvælgelseskomitéens »tilstrækkelige« bedømmelse af hendes kundskaber og ikke den positive bedømmelse,
som hendes opgave havde været genstand for med hensyn til hendes evner til analyse, syntese og skriftlig fremstilling. Uoverensstemmelsen
mellem karakteren og de bogstavelige bedømmelser viser således, at kundskabskriteriet blev tillagt alt for høj vægt eller
endog var det eneste, der blev taget i betragtning. Udvælgelseskomitéen tilsidesatte herved »rimelighedsprincippet«.
Kommissionen har påpeget, at den skriftlige prøve blev bedømt efter samtlige de fastsatte kriterier, og er af den opfattelse,
at det – da der er tale om en udvælgelsesprøve, der blev afholdt med henblik på ansættelse af tjenestemænd, der har særlig
kompetence på det område, der vedrører forvaltningen af økonomiske midler – var rimeligt at lægge afgørende vægt på ansøgernes
kundskaber på dette område.
Rettens bemærkninger
Sagsøgeren har fremført to argumenter til støtte for sit anbringende vedrørende tilsidesættelse af meddelelsen om udvælgelsesprøve,
af lighedsprincippet og af »rimelighedsprincippet«.
Hun har for det første hævdet, at udvælgelseskomitéen udelukkende har taget hensyn til ansøgernes kundskaber på udvælgelsesprøvens
område, nemlig forvaltningen af økonomiske midler, og ikke de øvrige kriterier for bedømmelsen af den skriftlige prøve, der
var anført i meddelelsen om udvælgelsesprøve. Dette modbevises klart af de bogstavelige bedømmelser, som udvælgelseskomitéen
har påført bedømmelsesformularen. Disse bedømmelser vedrører på samme tid sagsøgerens kundskaber, der blev bedømt til at være
»tilstrækkelige«, og hendes evner til analyse, syntese og skriftlig fremstilling, der blev bedømt til at være »gode«.
Sagsøgeren er for det andet, nærmest i modstrid med ovennævnte argument, af den opfattelse, at udvælgelseskomitéen blandt
de udvælgelseskriterier, der er opregnet i meddelelsen om udvælgelsesprøve, uberettiget har lagt afgørende vægt på kriteriet
om gode kundskaber på området for udvælgelsesprøven. Det er ubestridt, at udvælgelseskomitéen rent faktisk har tillagt dette
kriterium afgørende betydning.
Den prioritering af kriterierne, som udvælgelseskomitéen foretog, er ikke i strid med meddelelsen om udvælgelsesprøve, da
denne ikke fastsatte, at de opregnede kriterier skulle tillægges samme vægt ved bedømmelsen af ansøgerne.
Prioriteringen af kriterierne er desuden ikke i sig selv i strid med princippet om ligebehandling af ansøgerne. Sagsøgeren
har i øvrigt ikke gjort gældende, at udvælgelseskomitéen har anvendt disse kriterier anderledes på andre ansøgere.
Endelig har sagsøgeren udelukkende støttet sig på den – efter hendes opfattelse åbenlyse – uoverensstemmelse mellem den karakter,
hun fik for den skriftlige prøve, og udvælgelseskomitéens bogstavelige bedømmelser på bedømmelsesformularen, som grundlag
for at hævde, at udvælgelseskomitéen åbenbart tillagde kundskabskriteriet uforholdsmæssig stor betydning. Som fastslået ovenfor
i præmis 38, kan det i modsætning til det af sagsøgeren anførte ikke lægges til grund, at der foreligger en åbenbar uoverensstemmelse
mellem den karakter, som sagsøgeren opnåede for den skriftlige prøve, og udvælgelseskomitéens bogstavelige bedømmelser.
Det følger heraf, at andet anbringende ikke kan lægges til grund.

Tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af begrundelsespligten
Parternes argumenter
Efter sagsøgerens opfattelse anførte formanden for udvælgelseskomitéen i skrivelsen af 2. maj 2007, at hendes besvarelse af
det tredje spørgsmål i den skriftlige prøve indeholdt »flere svagheder«, selv om udvælgelseskomitéen på bedømmelsesformularen
angav, at besvarelsen udelukkede visse begreber, men ellers var tilfredsstillende.
Udvælgelseskomitéen har i ingen af de besvarelser, som sagsøgeren har modtaget på sine skrivelser, forklaret, hvorfor hendes
mundtlige svar på spørgsmålet vedrørende de økonomiske risici, der følger af udsvingene i valutakurserne, ikke skulle være
tilfredsstillende. Udvælgelseskomitéen har således tilsidesat sin begrundelsespligt.
Kommissionen har under henvisning til Domstolens dom af 4. juli 1996, Parlamentet mod Innamorati (sag C-254/95 P, Sml. I,
s. 3423, præmis 31), anført, at meddelelsen af de karakterer, der er opnået ved de forskellige prøver, udgør en tilstrækkelig
begrundelse for udvælgelseskomitéens afgørelser. Kommissionen har heraf udledt, at en begrundelsesmangel ikke kan støttes
på en angivelig uoverensstemmelse mellem to dokumenter, der er oprettet efter tildelingen af karakteren. Sagsøgeren har desuden
fået alle nødvendige forklaringer i forbindelse med den fornyede bedømmelse og under den administrative procedure. Kommissionen
har påpeget, at sagsøgeren ikke blot modtog selve opgaven, men også den tilhørende bedømmelsesformular.
For så vidt angår det spørgsmål, som sagsøgeren blev stillet til den mundtlige prøve, om, hvorledes man kunne imødegå den
økonomiske risiko, der er forbundet med udsving i valutakurserne, har udvælgelseskomitéen allerede forklaret sagsøgeren, at
hendes besvarelse ikke var fuldstændig forkert, men at spørgsmålet havde kunnet besvares mere hensigtsmæssigt og mere velargumenteret.
Rettens bemærkninger
Forpligtelsen til at begrunde en udvælgelseskomités afgørelse må afvejes med den fortrolige karakter af udvælgelseskomitéens
arbejde. Overholdelsen af denne fortrolighed er til hinder såvel for, at der videregives oplysninger om de enkelte komitémedlemmers
stillingtagen, som at der afsløres forhold, der angår en vurdering af de enkelte ansøgere eller disse indbyrdes (dommen i
sagen Parlamentet mod Innamorati, præmis 24).
Det er afgørende, at begrundelsespligten ikke i uforholdsmæssig grad belaster udvælgelseskomitéens og personaleafdelingens
arbejde (dom af 28.2.1980, sag 89/79, Bonu mod Rådet, Sml. s. 553, præmis 6, og modsætningsvis dom af 28.2.2008, sag C-17/07 P,
endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 58). Dette er årsagen til, at en meddelelse om de for de forskellige prøver
opnåede karakterer er en tilstrækkelig begrundelse af komitéens afgørelser ved udvælgelsesprøver med mange ansøgere (dommen
i sagen Parlamentet mod Innamorati, præmis 31).
I det foreliggende tilfælde var der efter de indledende tests 300 ansøgere, der fik adgang til udvælgelsesprøvens skriftlige
del, og der blev endeligt udfærdiget en reserveliste med 100 ansøgere. Den udvælgelsesprøve, som sagsøgeren deltog i, var
således en udvælgelsesprøve med mange ansøgere. Som nævnt i ovenstående præmis, udgjorde en meddelelse om de for de forskellige
prøver opnåede karakterer en tilstrækkelig begrundelse af komitéens afgørelser i forhold til hver enkelt ansøger. Det er ubestridt,
at sagsøgeren modtog en meddelelse om hendes karakterer. Desuden har sagsøgeren under alle omstændigheder modtaget andre oplysninger,
der satte hende i stand til endnu mere præcist at få kendskab til, hvorfor hun opnåede et dårligt resultat til prøven, såsom
hendes skriftlige opgave, den tilhørende bedømmelsesformular og skrivelsen af 2. maj 2007, som udvælgelseskomitéens formand
tilstillede hende. Det følger heraf, at det tredje anbringende vedrørende en manglende begrundelse ikke kan tiltrædes.
Påstanden om annullation af den anfægtede afgørelse kan derfor ikke tages til følge.

Om erstatningspåstanden
Sagsøgeren har nedlagt påstand om erstatning for det tab og for den ikke-økonomiske skade, hun er blevet forvoldt ved den
anfægtede afgørelse. Frifindelsen for annullationspåstanden medfører imidlertid frifindelse i erstatningssøgsmålet.
Det følger af samtlige ovenstående bemærkninger, at Kommissionen bør frifindes.

Sagens omkostninger
I henhold til artikel 122 i EU-Personalerettens procesreglement finder dette reglements bestemmelser i kapitel otte i andet
afsnit om sagsomkostninger kun anvendelse på sager, der er anlagt ved EU-Personaleretten fra tidspunktet for dette reglements
ikrafttrædelse, dvs. den 1. november 2007. De relevante bestemmelser i procesreglementet for Retten i Først Instans finder
fortsat tilsvarende anvendelse på sager, der verserer for EU-Personaleretten før denne dato.
Ifølge artikel 87, stk. 2, i procesreglementet for Retten i Første Instans pålægges det den tabende part at betale sagens
omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. I henhold til artikel 88 i samme reglement bærer institutionerne i tvister
mellem Fællesskaberne og deres ansatte selv deres egne omkostninger. Da sagsøgeren har tabt sagen, bestemmes det, at hver
part skal bære sine egne omkostninger.
På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer
RETTEN (Tredje Afdeling):
1)
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
2)
Hver part bærer sine egne omkostninger.
Mahoney
Kanninen
Gervasoni
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 11. september 2008.
W. Hakenberg

P. Mahoney
Justitssekretær

Præsident
De foreliggende sprogversioner af denne afgørelse og af de afgørelser fra Fællesskabets retsinstanser, der er henvist til
heri, og som endnu ikke er trykt i Samling af Afgørelser, kan findes på Domstolens hjemmeside på internettet: www.curia.europa.eu
*
Processprog: fransk.