CELEX: 62009CJ0122
Jūrų transportas
Jūrų kabotažas
Reglamentas (EEB) Nr. 3577/92
Laikinas šio reglamento netaikymas
Valstybių narių pareiga iki pasibaigiant laikino netaikymo laikotarpiui nepriimti nuostatų, galinčių labai trukdyti taikyti šį reglamentą

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl EB 10, 49 ir 249 straipsnių bei 1992 m. gruodžio 7 d. Tarybos reglamento
(EEB) Nr. 3577/92, taikančio laisvės teikti paslaugas principą jūrų transportui valstybėse narėse (jūrų kabotažas) (OL L 364,
p. 7; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 2 t., p. 10), 1, 2, 4 straipsnių ir 6 straipsnio 3 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant dvi bylas tarp asociacijos
Enosi Efopliston Aktoploïas
ir kitų keturių kabotažo akcinių bendrovių ANEK,
Minoïkes Grammes
,
N. E. Lésvou
ir
Blue Star Ferries
ir
Ypourgos Emporikis Naftilías
(prekybos laivyno ministras) pirmoje byloje ir
Ypourgos Aigaíou
(Egėjo jūros ministras) antroje byloje dėl dviejų šių ministrų priimtų nutarimų, kuriais jūrų kabotažui taikomos tam tikros
sąlygos.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisės aktai
Pagal Reglamento Nr. 3577/92 1 straipsnio 1 dalį:
„Nuo 1993 m. sausio 1 d. laisvė teikti jūrų transporto paslaugas valstybėje narėje (jūrų kabotažą) suteikiama Bendrijos laivų
savininkams, kurių laivai įregistruoti valstybėje narėje ir plaukioja su jos vėliava, jei šie laivai atitinka visas kabotažo
vykdymo šioje valstybėje narėje sąlygas, įskaitant laivus, įregistruotus
Euros
registre, kai jį patvirtins Taryba.“
Reglamento Nr. 3577/92 6 straipsnyje numatyta:
„1.      Taikant išimtį, šis reglamentas laikinai netaikomas šioms jūrų transporto paslaugoms, teikiamoms Viduržemio jūroje ir palei
Ispanijos, Portugalijos ir Prancūzijos krantus:
–        kruizų paslaugoms iki 1995 m. sausio 1 d.,
–        strateginių prekių (naftos, naftos produktų ir geriamojo vandens) vežimui iki 1997 m. sausio 1 d.,
–        mažesnių kaip 650 bruto tonažo laivų teikiamoms paslaugoms iki 1998 m. sausio 1 d.,
–        reguliarioms keleivių pervežimo ir keltų paslaugoms iki 1999 m. sausio 1 d.
2.      Taikant išimtį, iki 1999 m. sausio 1 d. šis reglamentas laikinai netaikomas salų kabotažui Viduržemio jūroje ir kabotažui,
susijusiam su Kanarų, Azorų ir Madeiros salynais, Ceuta ir Melila, Prancūzijos salomis palei Atlanto vandenyno pakrantę ir
Prancūzijos užjūrio departamentais.
3.      Dėl socialinės ir ekonominės sanglaudos priežasčių šio straipsnio 2 dalyje nustatyta išimtis iki 2004 m. sausio 1 d. taip
pat taikoma Graikijai reguliarioms keleivių pervežimo ir keltų paslaugoms bei paslaugoms, teikiamoms mažesniais kaip 650 bruto
tonažo laivais.“

Nacionalinės teisės aktai
Įstatymo Nr. 2932/2001 dėl laisvės teikti jūrų kabotažo ir kt. paslaugas (FEK A’ 145, 2001 m. birželio 27 d.) 1 straipsnio
1 dalyje įtvirtinta:
„Nuo 2002 m. lapkričio 1 d. laisvė teikti jūrų transporto paslaugas suteikiama, kai: 1) už užmokestį jas teikia Europos Bendrijos
(EB) valstybės narės, Europos ekonominės erdvės (EEE) ar Europos Laisvosios Prekybos Asociacijos (ELPA), išskyrus Šveicariją,
šalys; ir 2) jas tarp uostų, esančių žemyno dalyje ar salose, arba tarp uostų, esančių salose, teikia laivai, skirti pervežti
keleivius ir automobilius, keleivius ar prekes, reguliariai teikiantys keleivių pervežimo arba keltų paslaugas, taip pat ne
daugiau kaip 650 bruto tonažo laivai <...>, kai šie laivai įrašyti į Graikijos ar kitos EB valstybės narės, EEE ar ELPA, išskyrus
Šveicariją, šalių laivų registrą ir plaukioja su tos šalies vėliava.“
Pagal Įstatymo Nr. 2932/2001 3 straipsnio 1 dalį:
„Leidimas, išduodamas kiekvienų metų lapkričio 1 d., teikti konkrečią paslaugą laivu, skirtu pervežti keleivius ir automobilius,
keleivius ar prekes, galioja vienus metus (reguliari paslauga).“

Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
Ieškovės pagrindinėje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme pareiškė du ieškinius. Pirmuoju iš
šių ieškinių siekiama panaikinti 2001 m. spalio 19 d. Prekybos laivyno ministro nutarimą Nr. 3332.3/1 „Garantinis raštas dėl
tenkinamų sąlygų leisti teikti reguliarią paslaugą tam tikru laivu“ (FEK B’ 1448, 2001 m. spalio 22 d.), antruoju – 2001 m.
spalio 19 d. Tarpžinybinį prekybos laivyno ir Egėjo jūros ministrų nutarimą Nr. 3332.3/3 „Prašymo leisti teikti reguliarią
paslaugą tam tikru laivu formos, turinio ir kitų būtinų elementų ir dokumentų, taip pat susijusių išankstinių sąlygų nustatymas“
(FEK B’ 1448, 2001 m. spalio 22 d.).
Šios ieškovės tvirtina, be kita ko, kad atitinkamos Įstatymo Nr. 2932/2001, kurio pagrindu priimti šie nutarimai, nuostatos
yra negaliojančios, nes prieštarauja EB 49 straipsniui ir tam tikroms Reglamento Nr. 3577/92 nuostatoms.
Pagrindinėje byloje priimtas pirmasis prašymas priimti prejudicinį sprendimą, į kurį atsakyta 2006 m. rugsėjo 28 d. Nutartimi
Enosi Efopliston Aktoploïas ir kt.
(C‑285/05). Pirmuoju klausimu toje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausė, ar Reglamentas
Nr. 3577/92 privatiems asmenims galėjo suteikti teisių iki 2004 m. sausio 1 d., nors atitinkamam kabotažui šis reglamentas
Graikijoje buvo taikomas tik po tos dienos.
Atsakydamas į šiuos klausimus Teisingumo Teismas minėtos Nutarties
Enosi Efopliston Aktoploïas ir kt
. 17–19 punktuose konstatavo:
„17      <...> kai atitinkamame reglamente nustatytas konkretus terminas, per kurį valstybė narė turi įgyvendinti įsipareigojimus pagal
tą reglamentą, asmenys negali remtis šiuo reglamentu, kol tas terminas nesibaigė (šiuo klausimu žr. 1992 m. lapkričio 10 d.
Sprendimo
Hansa Fleisch Ernst Mundt
, C‑156/91, Rink. p. I‑5567, 20 punktą).
18      Kalbant apie Reglamentą Nr. 3577/92, pažymėtina, kad iš jo 6 straipsnio 2 ir 3 dalių matyti, jog kabotažui su Graikijos salomis,
kiek tai susiję su reguliariomis keleivių pervežimo ir keltų paslaugomis ir tomis, kurios teikiamos mažesniais kaip 650 bruto
tonažo laivais, šis reglamentas iki 2004 m. sausio 1 d. nėra taikomas. Iš šios nuostatos formuluotės matyti, kad neleidžiama
nustatyti laikinojo netaikymo išimčių. Todėl šiame konkrečiame kabotažo sektoriuje reglamentas turėjo pasekmių tik po 2004 m.
sausio 1 d. ir todėl teises asmenims suteikti jis gali taip pat tik po šios dienos (taip pat šiuo klausimu žr. 1971 m. gruodžio
14 d. Sprendimo
Politi
, 43/71, Rink. p. 1039, 10 punktą).
19      Šio aiškinimo negalima paneigti remiantis Teisingumo Teismo argumentais, pateiktais 1997 m. gruodžio 18 d. Sprendimo
Inter-Environnement Wallonie
(C‑129/96, Rink. p. I‑7411) 45 punkte, kuriame nuspręsta, kad nors valstybės narės neprivalo priimti nuostatų iki pasibaigiant
perkėlimo terminui, kartu taikant EB 10 straipsnio antrą pastraipą ir EB 249 straipsnio trečią pastraipą bei 1991 m. kovo
18 d. Tarybos direktyvą 91/156/EEB, iš dalies keičiančią Direktyvą 75/442/EEB dėl atliekų (OL L 78, p. 32; 2004 m. specialusis
leidimas lietuvių k., 15 sk., 2 t., p. 3), matyti, kad per šį terminą jos neturi priimti teisės aktų, kurie gali labai pakenkti
įgyvendinant šioje direktyvoje nurodytą tikslą. Iš tiesų, net darant prielaidą, kad laikinas Reglamente Nr. 3577/92 numatytas
netaikymas gali būti prilygintas terminui, nustatytam perkelti direktyvą, bet kuriuo atveju iš nutarties dėl prašymo priimti
prejudicinį sprendimą nematyti, kad pagrindinėje byloje Graikijos Respublika būtų kaltinama priėmusi nuostatas, galinčias
labai trukdyti taikyti šį reglamentą po 2004 m. sausio 1 d.“
Atsižvelgdamas į minėtos Nutarties
Enosi Efopliston Aktoploïas ir kt.
19 punktą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad atsakymas į pirmąjį klausimą, užduotą byloje C285/05,
galėtų būti kitoks, jei būtų tenkinamos tokios dvi kumuliacinės sąlygos: a) Teisingumo Teismas nuspręstų, kad laikino Reglamento
Nr. 3577/92 netaikymo laikotarpiu, Graikijos Respublikai suteiktu iki 2004 m. sausio 1 d., Graikijos teisės aktų leidėjas
privalėjo nepriimti nuostatų, kurios galėjo labai trukdyti visiškai ir veiksmingai taikyti šį reglamentą Graikijoje nuo 2004 m.
sausio 1 d.; ir b) Teisingumo Teismas nuspręstų, kad nuostatos, kaip antai galiojusios Graikijoje iki 2004 m. sausio 1 d.,
kurios reikšmingos šioms byloms išspręsti, labai trukdo visiškai ir veiksmingai taikyti šį reglamentą Graikijoje po 2004 m.
sausio 1 d.
Manydamas, kad norint išspręsti jam pateiktas nagrinėti bylas reikia papildomo EB 10, 49 ir 249 straipsnių bei kai kurių Reglamento
Nr. 3577/92 nuostatų išaiškinimo,
Symvoulio tis Epikrateias
(Valstybės Taryba) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.      Remiantis EB 10 straipsnio antra pastraipa ir 249 straipsnio antra pastraipa:
a)      ar Graikijos teisės aktų leidėjas per laikino Reglamento <...> Nr. 3577/92 netaikymo laikotarpį, kuris pagal šio reglamento
6 straipsnio 3 dalį [Graikijos Respublikai] galiojo iki 2004 m. sausio 1 d., privalėjo nepriimti nuostatų, galinčių labai
trukdyti visiškai ir veiksmingai taikyti Reglamentą Nr. 3577/92 Graikijoje po 2004 m. sausio 1 d.?
b)      Ar asmenys turi teisę remtis šiuo reglamentu, norėdami užginčyti nuostatų, kurias Graikijos teisės aktų leidėjas priėmė iki
2004 m. sausio 1 d., galiojimą, jeigu šios nacionalinės nuostatos labai trukdo visiškai ir veiksmingai taikyti šį reglamentą
Graikijoje po 2004 m. sausio 1 d.?
2.      Jeigu į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, ar visiškam Reglamento Nr. 3577/92 taikymui Graikijoje po 2004 m. sausio
1 d. yra pakenkiama dėl to, kad Graikijos teisės aktų leidėjas iki 2004 m. sausio 1 d. priėmė išsamių ir nuolatinių nuostatų,
kuriose nenumatyta, kad jos baigia galioti po 2004 m. sausio 1 d., ir kurios yra nesuderinamos su Reglamentu Nr. 3577/92?
3.      Jei atsakymas į pirmąjį ir antrąjį klausimus būtų teigiamas, ar Reglamento Nr. 3577/92 1, 2 ir 4 straipsniais leidžiama priimti
nacionalinės teisės nuostatas, pagal kurias laivų savininkai gali teikti jūrų kabotažo paslaugas tik nustatytais reisais,
kuriuos šiuo tikslu kasmet nustato kompetentinga nacionalinė valdžios institucija šioje srityje, gavę išankstinį administracijos
leidimą vadovaudamiesi leidimų suteikimo tvarka, kuriai būdinga tai, kad:
a)      ji be jokių išimčių susijusi su visais reisais, kuriais aptarnaujamos salos,
b)      ji leidžia kompetentingoms nacionalinės valdžios institucijoms patenkinti gautą prašymą leisti teikti paslaugą tam tikru reisu,
savo nuožiūra ir iš anksto nenustačiusios taikytinų kriterijų, vienašališkai pakeisdamos prašymo dalių dėl paslaugos dažnumo
ir jos teikimo sustabdymo laikotarpio, taip pat frachto dydžio?
4.      Jei atsakymas į pirmąjį ir antrąjį klausimus būtų teigiamas, ar neteisėtu laisvės teikti paslaugas apribojimu remiantis EB 49 straipsniu
laikytina nacionalinė nuostata, kurioje numatyta, kad laivo savininkas, kuriam administracija suteikė leidimą teikti paslaugą
laivu konkrečiu reisu (patenkindama prašymą toks, koks jis buvo pateiktas iš pradžių, arba laivo savininko sutikimu pakeitusi
tam tikrus jo duomenis), iš esmės privalo nuolat teikti paslaugą konkrečiu reisu visus metus ir prieš pradėdamas ją teikti
turi kaip šios pareigos įvykdymo garantiją pateikti garantinį raštą, kuriame nurodyta, jog visa ar dalis sumos atskaitoma,
jei nagrinėjamas įsipareigojimas neįvykdomas arba įvykdomas netiksliai?“

Dėl prejudicinių klausimų

Dėl antrojo klausimo
Savo antruoju klausimu, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės
klausia, ar darant prielaidą, kad laikino Reglamento Nr. 3577/92 netaikymo Graikijoje laikotarpiu Graikijos teisės aktų leidėjas
privalėjo nepriimti nuostatų, kurios galėjo labai trukdyti visiškai ir veiksmingai taikyti šį reglamentą nuo 2004 m. sausio
1 d., t. y. dienos, kai baigėsi šis laikino netaikymo laikotarpis, vis dėlto labai trukdoma visiškai ir veiksmingai jį taikyti
dėl to, kad Graikijos teisės aktų leidėjas prieš 2004 m. sausio 1 d. priėmė išsamių ir nuolatinių nuostatų, kurios yra nesuderinamos
su šiuo reglamentu, nenumatant, jog nuo 2004 m. sausio 1 d. jos nebetaikomos.
Ieškovės pagrindinėje byloje mano, kad reikia teigiamai atsakyti į šį klausimą, o Graikijos vyriausybė ir Europos Komisija
į šį klausimą iš esmės siūlo atsakyti neigiamai.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, jog vien dėl to, kad valstybė narė 2001 m. priėmė tokį teisės aktą, koks yra Įstatymas Nr. 2932/2001,
darant prielaidą, kad jis neatitinka Reglamento Nr. 3577/92, negalima daryti išvados, jog tai savaime labai trukdo taikyti
šį reglamentą pasibaigus laikino nuostatų netaikymo laikotarpiui, t. y. po 2004 m. sausio 1 d., nepaisant to, kad tas teisės
aktas yra išsamus. Iš tiesų šis faktas savaime negali trukdyti, kad reglamentas būtų visiškai taikomas pasibaigus laikino
nuostatų netaikymo laikotarpiui.
Tas pats galioja dėl aplinkybės, kad toks teisės aktas, koks yra Įstatymas Nr. 2932/2001, yra nuolatinis. Iš tikrųjų, kaip
teisingai pažymi Graikijos vyriausybė ir Europos Komisija, niekas netrukdo, kad tas teisės aktas būtų panaikintas iki pasibaigiant
laikino nuostatų netaikymo laikotarpiui.
Todėl į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip, jog darant prielaidą, kad laikino Reglamento Nr. 3577/92 netaikymo Graikijoje
laikotarpiu Graikijos teisės aktų leidėjas privalėjo nepriimti nuostatų, kurios galėjo labai trukdyti visiškai ir veiksmingai
taikyti šį reglamentą nuo 2004 m. sausio 1 d., t. y. dienos, kai baigėsi šis laikino netaikymo laikotarpis, iš tikrųjų nėra
labai trukdoma visiškai ir veiksmingai jį taikyti vien dėl to, kad Graikijos teisės aktų leidėjas prieš 2004 m. sausio 1 d.
priėmė išsamių ir nuolatinių nuostatų, kurios yra nesuderinamos su šiuo reglamentu, nenumatant, jog nuo 2004 m. sausio 1 d.
jos nebetaikomos.

Dėl pirmojo, trečiojo ir ketvirtojo klausimų
Atsižvelgiant į antrojo klausimo atsakymą, į pirmąjį klausimą atsakyti nereikia. Be to, kadangi trečiasis ir ketvirtasis klausimai
užduoti tuo atveju, jeigu atsakymai į pirmuosius du klausimus būtų teigimai, nereikia atsakyti ir į šiuos klausimus.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
Darant prielaidą, kad 1992 m. gruodžio 7 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3577/92, taikančio laisvės teikti paslaugas principą
jūrų transportui valstybėse narėse (jūrų kabotažas), netaikymo Graikijoje laikotarpiu Graikijos teisės aktų leidėjas privalėjo
nepriimti nuostatų, kurios galėjo labai trukdyti visiškai ir veiksmingai taikyti šį reglamentą nuo 2004 m. sausio 1 d., t. y.
dienos, kai baigėsi šis laikino netaikymo laikotarpis, iš tikrųjų nėra labai trukdoma visiškai ir veiksmingai jį taikyti vien
dėl to, kad Graikijos teisės aktų leidėjas prieš 2004 m. sausio 1 d. priėmė išsamių ir nuolatinių nuostatų, kurios yra nesuderinamos
su šiuo reglamentu, nenumatant, jog nuo 2004 m. sausio 1 d. jos nebetaikomos.
Parašai.
*
Proceso kalba: graikų.