CELEX: 61997CJ0373
Bolagsrätt
Andra direktivet 77/91/EEG
Aktiebolag i finansiella svårigheter
Ökning av aktiekapitalet genom en förvaltningsåtgärd
Missbruk av en rättighet som följer av en gemenskapsbestämmelse

Domskäl
1 Polymeles Protodikeio Athinon (domstol i första instans i Aten) har genom beslut av den 24 juni 1997, som inkom till domstolens kansli den 31 oktober samma år, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget (nu artikel 234 EG) ställt två frågor angående dels tolkningen av artiklarna 25 och 29 i rådets andra direktiv 77/91/EEG av den 13 december 1976 om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga (EGT L 26, 1977, s. 1, svensk specialutgåva, område 17, volym 1, s. 7, nedan kallat andra direktivet), dels missbruk av en rättighet som följer av dessa bestämmelser.
2 Frågorna har uppkommit i en tvist mellan Dionysios Diamantis och Elliniko Dimosio (grekiska staten) och Organismos Oikonomikis Anasygkrotisis Epicheiriseon AE (organ för omstrukturering av företag, nedan kallat OAE).
Tillämpliga bestämmelser
Gemenskapsrätten
3 Artikel 25.1 i andra direktivet har följande lydelse:
"Alla kapitalökningar skall beslutas av bolagsstämman. Ett sådant beslut, liksom genomförandet av kapitalökningen, skall offentliggöras enligt varje medlemsstats lagstiftning i överensstämmelse med artikel 3 i direktiv 68/151/EEG."
4 I artikel 29.1 i andra direktivet föreskrivs att vid varje ökning av det tecknade kapitalet, som skall betalas med pengar, skall aktierna med företrädesrätt erbjudas aktieägarna i förhållande till den andel i kapitalet som deras aktier representerar.
5 Det bör påpekas att andra direktivet inte föreskriver någon sanktion för det fall att dess bestämmelser åsidosätts. Medlemsstaterna åläggs inte heller någon skyldighet att föreskriva sådana sanktioner i de bestämmelser som skall fastställas.
Nationell rätt
6 Lag nr 1386/1983 av den 5 augusti 1983 (FEK A' 107/8.8.1983, s. 14) är tillämplig på bolag som befinner sig i allvarliga svårigheter. Genom denna lag inrättades OAE, vars målsättning är att bidra till landets ekonomiska och sociala utveckling (artikel 2.2). OAE kan för detta ändamål bland annat ta över förvaltning och drift av företag som skall saneras eller nationaliseras, förvärva andelar i företagen, bevilja lån och emittera eller uppta vissa lån, förvärva obligationer och överlåta aktier, i synnerhet till arbetstagare eller arbetstagarorganisationer, till lokala myndigheter eller andra offentligrättsliga juridiska personer, till välgörenhetsinstitutioner, sociala organisationer eller enskilda (artikel 2.3).
7 Enligt artikel 5.1 i lag nr 1386/1983 kan ekonomiministern besluta att företag som har allvarliga finansiella svårigheter skall underkastas den ordning som föreskrivs i denna lag.
8 Enligt artikel 7 i denna lag kan den behöriga ministern besluta att OAE skall överta förvaltningen av företag som underkastats ordningen i denna lag, reglera företagets skulder för att säkerställa dess fortlevnad - genom en tvångsökning av aktiekapitalet, vilket sker genom nya kapitaltillskott, en kapitalisering av befintliga skulder eller en omläggning av skulderna - eller försätta företaget i likvidation med stöd av artikel 9.
9 Enligt artikel 8.8 i samma lag kan OAE under sin provisoriska förvaltning besluta att öka bolagets aktiekapital genom undantag från gällande aktiebolagslagstiftning, enligt vilken bolagsstämman har exklusiv behörighet. Ökningen skall godkännas av den behörige ministern. De tidigare aktieägarna bevarar dock sin företrädesrätt, som de kan utöva inom en frist som fastställs i ministerns beslut om godkännande.
10 Den 7 mars 1989, det vill säga vid en tidpunkt som inföll efter omständigheterna i målet vid den nationella domstolen men före beslutet om hänskjutande, inledde kommissionen ett fördragsbrottsförfarande med stöd av artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) mot Republiken Grekland, för underlåtenhet att uppfylla de skyldigheter som följer av andra direktivet. Den 10 mars 1990 antog det grekiska parlamentet lag nr 1882/1990 (FEK A' 43/23.3.1990). Enligt de nya bestämmelserna skall alla ändringar av aktiekapitalet beslutas av bolagsstämman, även när bolaget är provisoriskt förvaltat med stöd av lag nr 1386/1983.
11 Lag nr 1882/1990 föreskriver inte - lika litet som andra direktivet - någon särskild sanktion för det fall att en av dess bestämmelser åsidosätts, och ordinarie civilrättsliga sanktioner borde därmed kunna tillämpas.
12 I lag nr 2685/1999 av den 11 januari 1999 (FEK A' 35/18.2.1999), som trädde i kraft den dag då den kungjordes, föreskrivs dock en enda möjlighet att väcka talan för det fall att aktiekapitalet ökas i strid med bestämmelserna i andra direktivet, och i synnerhet artikel 25.1 i direktivet, nämligen talan om full ersättning för den skada som en sådan ökning har vållat. Enligt artikel 28.2 i lag nr 2685/1999 kan denna skadeståndstalan endast riktas mot grekiska staten och inte mot det berörda bolaget.
13 Det kan slutligen nämnas att det enligt artikel 281 i civillagen är "förbjudet att utöva en rättighet, om den klart överskrider de gränser som påkallas av god tro eller god sed eller denna rättighets sociala eller ekonomiska ändamål".
Bakgrunden och tvisten vid den nationella domstolen
14 Dionysios Diamantis var aktieägare i aktiebolaget Plastika Kavalas AE (nedan kallat Plastika Kavalas), i vilket han ägde 1000 andelar, var och en till ett värde av 1000 GRD, i det ursprungliga aktiekapitalet som uppgick till ett värde av 87 000 000 GRD och var fördelat på 87 000 andelar (det vill säga 1,15 procent).
15 I början av 1980-talet kom detta bolag, som bildats år 1973, att ställas inför allvarliga finansiella svårigheter. I september 1982 upphörde bolagets fabrik med sin verksamhet och år 1983 var bolaget så skuldsatt att det var nära konkurs. Den 24 augusti 1983 begärde 32 aktieägare i Plastika Kavalas att bolaget skulle underkastas ordningen i lag nr 1386/1983. Denna begäran upprepades den 20 december 1983.
16 Med anledning av denna begäran, och efter att ha konstaterat att Plastika Kavalas befann sig i en mycket svår situation, avgav den rådgivande nämnd som inrättats i enlighet med artikel 11 i lag nr 1386/1983, den 22 december 1983, ett yttrande, i vilket den tillstyrkte att bolaget skulle försättas i den särskilda form av likvidation som föreskrivs i artiklarna 7 och 9 i sagda lag.
17 Denna ordning ledde till en omedelbar utförsäljning av Plastika Kavalas tillgångar och betalning av dess skulder, på samma vis som skedde med en rad skuldsatta företag i svårigheter.
18 Oaktat det yttrande som låg till grund för likvidationen, fastslog ekonomiministern i beslut nr 212 av den 3 februari 1984 (FEK B' 60/8.2.1984) att Plastika Kavalas skulle sättas under OAE:s provisoriska förvaltning, i enlighet med artikel 7 i lag nr 1386/1983. Denna ordning upprätthölls till och med början av januari 1987.
19 Under sin provisoriska förvaltning beslutade OAE, den 28 maj 1986, att öka Plastika Kavalas aktiekapital med ett belopp av 177 000 000 GRD, genom en nyemission av 1 770 000 aktier till ett nominellt värde av 100 GRD. Aktiekapitalet kom således att uppgå till 264 000 000 GRD. Detta beslut godkändes av industriministern genom beslut nr 155 av den 6 juni 1986 (FEK B' 414/11.6.1986).
20 Då de förra aktieägarna inte utnyttjade sin optionsrätt inom den föreskrivna fristen av 45 dagar från ministerbeslutets kungörande, kom OAE att förfoga över samtliga nya aktier och därmed cirka 67 procent av Plastika Kavalas aktiekapital.
21 Genom beslut av bolagsstämman den 11 december 1986, där OAE hade aktiemajoritet, nedsattes aktiekapitalet till det lagstadgade minimikapitalet, det vill säga 5 000 000 GRD. Denna nedsättning, som motiverades med att Plastika Kavalas nettotillgångar var negativa, genomfördes genom en indragning av alla tidigare aktier och en nyemission av 5 000 aktier till ett nominellt värde av 1 000 GRD per aktie. De nya aktierna fördelades mellan de dåvarande aktieägarna i bolaget i förhållande till deras andel i aktiekapitalet. Bolagsstämmans beslut godkändes av tillsynsmyndigheten genom beslut nr 882 av den 4 mars 1987 (FEK 262/19.3.1987).
22 Genom beslut nr 14 av den 9 januari 1987 (FEK B' 25/16.1.1987) godkände ministern för industri, energi och teknologi en ny ökning av aktiekapitalet. Denna ökning uppgick till ett belopp av 1 262 200 000 GRD och var resultatet av dels en tvångskonvertering av skulder till ett belopp av 972 000 000 GRD, dels ett kapitaltillskott från OAE:s sida med ett belopp av 290 000 000 GRD i syfte att lösa ut borgenärerna.
23 Efter dessa ändringar kom Plastika Kavalas aktiekapital att uppgå till ett belopp av 1 267 200 000 GRD, fördelat på 1 267 200 aktier. Plastika Kavalas fungerade sedan normalt under drygt 4 år. Med stöd av ministerbeslut nr 14 upphörde bestämmelserna i lag nr 1386/1983 att tillämpas. Plastika Kavalas förvaltning och verksamhet bestämdes därefter genom beslut av bolagets stämma och styrelse.
24 År 1991 förvärvade bolaget Plastika Makedonias AE aktiemajoriteten i Plastika Kavalas, till ett pris av 860 000 000 GRD. I februari 1994 uppgick slutligen Plastika Kavalas i Petzetakis-koncernen.
25 Den 22 februari 1991 väckte Dionysios Diamantis talan vid den nationella domstolen och yrkade att det skulle fastställas att ändringarna av aktiekapitalet (två ökningar och en nedsättning) var ogiltiga, eftersom de stred mot artikel 25 i andra direktivet. Den grekiska regeringen och OAE invände att Dionysios Diamantis hade missbrukat sin rättighet och yrkade att talan skulle ogillas.
26 Den nationella domstolen har i sitt beslut för det första erinrat om EG-domstolens tidigare rättspraxis angående den direkta effekten av artikel 25 i andra direktivet (dom av den 30 maj 1991 i de förenade målen C-19/90 och C-20/90, Karella och Karellas, REG 1991, s. I-2691, och av den 24 mars 1992 i mål C-381/89, Syndesmos Melon tis Eleftheras Evangelikis Ekklisias m.fl., REG 1992, s. I-2111), och har konstaterat att det av denna rättspraxis framgår att artiklarna 8 och 10 i lag nr 1386/1983 strider mot bestämmelserna i andra direktivet.
27 Den nationella domstolen har funnit att det finns rättsligt stöd för talan, men anser också att det finns rättsligt och faktiskt stöd för den med stöd av artikel 281 i civillagen framställda invändningen om att käranden har missbrukat sin rättighet.
28 De faktiska omständigheter som ligger till grund för denna invändning är följande:
- Dionysios Diamantis samt 32 andra aktieägare begärde att Plastika Kavalas skulle underkastas ordningen i lag nr 1386/1983.
- På grund av Plastika Kavalas finansiella svårigheter ville käranden vid den nationella domstolen inte att aktiekapitalet skulle ökas, och han utnyttjade därför inte heller den företrädesrätt som hade erbjudits honom vid den första ökningen.
- Plastika Kavalas sanerades genom att bolagets skulder kapitaliserades och genom att dess borgenärer löstes ut, vilket fick betydande och oåterkalleliga följder för bolagets aktiestruktur, med hänsyn till att det gick fyra respektive fem år mellan ovannämnda ökningar och den nedsättning av aktiekapitalet som skedde under mellantiden.
29 Den nationella domstolen har således funnit att artikel 281 i civillagen också kan tillämpas på rättigheter som följer av gemenskapsrätten, när dessa rättigheter missbrukas i den mening som avses i denna bestämmelse. Med hänsyn till EG-domstolens ställningstagande i domen av den 12 mars 1996 i mål C-441/93, Pafitis m.fl. (REG 1996, s. I-1347, punkterna 68-70), angående en motsvarande invändning framställd med stöd av artikel 281 i den grekiska civillagen, anser den nationella domstolen att det är oklart hur artiklarna 25.1 och 29.1 i andra direktivet skall tolkas med avseende på invändningen om missbruk av rättigheter.
30 Polimeles Protodikio Athinon har därför vilandeförklarat målet och ställt följande frågor till EG-domstolen:
"1) Kan det, under de förutsättningar som beskrivs i beslutsskälen, bli fråga om att formellt och materiellt tillämpa artikel 281 i den grekiska civillagen på kärandens missbruk av en rättighet som följer av artiklarna 25.1 och 29.1 i andra direktivet?
2) Om domstolen skulle anse att det finns såväl rättsligt som faktiskt stöd för den ovannämnda invändningen, hur skulle det i så fall påverka giltigheten av ett ministerbeslut om ökning eller nedsättning av aktiekapitalet i det bolag som käranden äger aktier i, och är bestämmelserna i artiklarna 8.8 och 10.1 i lag nr 1386/1983 förenliga med gemenskapsrätten med hänsyn till att det ovan har fastslagits att dessa bestämmelser, om det bortses från artikel 281 i den grekiska civillagen, strider mot reglerna i direktiv 77/91/EEG?"
Den första frågan
31 Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i om det, med hänsyn till omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, är möjligt att åberopa en nationell bestämmelse om missbruk av rättigheter för att invända mot en aktieägares talan om att bolagets handlingar skall anses vara ogiltiga på grund av att de strider mot en rättighet som följer av artikel 25 i andra direktivet.
32 Det bör inledningsvis erinras om att domstolen redan har fastställt, i dom av den 12 maj 1998 i mål C-367/96, Kefalas m.fl. (REG 1998, s. I-2843, punkt 28), att artikel 25.1 i andra direktivet har till syfte att garantera aktieägarna att ett beslut att öka aktiekapitalet, och att följaktligen ändra aktieägarnas andelar, inte får fattas utan att aktieägarna har beretts möjlighet att delta i bolagets beslutsförfarande. Enligt rättspraxis skulle sagda syfte allvarligt äventyras, om medlemsstaterna kunde avvika från bestämmelserna i andra direktivet genom att upprätthålla regler, oavsett om dessa betecknas som special- eller undantagsbestämmelser, som gör det möjligt att öka ett aktiekapital genom förvaltningsåtgärder och utan att bolagsstämman fattar beslut (domen i det ovannämnda målet Karella och Karellas, punkt 26).
33 Gemenskapsrätten får dock inte missbrukas eller åberopas i bedrägligt syfte (se domen i det ovannämnda målet Kefalas m.fl., punkt 20, och däri angiven rättspraxis). Så är fallet om en aktieägare som åberopar artikel 25.1 i andra direktivet har väckt talan i syfte att till skada för bolaget uppnå fördelar som är rättsstridiga och som uppenbarligen inte har något samband med denna bestämmelses syfte (domen i det ovannämnda målet Kefalas m.fl., punkt 28).
34 De nationella domstolarna kan således på grundval av sakliga omständigheter ta fasta på den berörda personens missbruk för att, i förekommande fall, neka honom den rättighet som följer av den åberopade gemenskapsbestämmelsen. De måste dock därvid ta hänsyn till syftet med ifrågavarande bestämmelse (dom av den 2 maj 1996 i mål C-206/94, Paletta, REG 1996, s. I-2357, punkt 25). Genomförandet av en nationell rättsregel, exempelvis artikel 281 i civillagen, får inte vara till men för gemenskapsbestämmelsernas fulla verkan och enhetliga tillämpning i medlemsstaterna (domen i det ovannämnda målet Pafitis m.fl., punkt 68).
35 Det ankommer på den hänskjutande domstolen att i det anhängiga målet avgöra huruvida en tillämpning av artikel 281 i civillagen är förenlig med detta krav. EG-domstolen är dock behörig att tillhandahålla alla sådana uppgifter om gemenskapsrättens tolkning som gör det möjligt för den nationella domstolen att pröva denna fråga.
36 I detta hänseende framgår det av domarna i de ovannämnda målen Pafitis m.fl., punkt 70, och Kefalas m.fl., punkt 29, att en aktieägare som åberopar artikel 25.1 i andra direktivet inte kan anses missbruka sina rättigheter av den enda anledningen att han är minoritetsaktieägare i ett bolag som är föremål för saneringsförvaltning, att han har dragit fördel av saneringen av bolaget eller att han inte har utnyttjat sin företrädesrätt. Det faktum att käranden vid den nationella domstolen begärde att Plastika Kavalas skulle underkastas ordningen i lag nr 1386/1983 kan inte heller kvalificeras som missbruk av en rättighet.
37 Generaladvokaten har, i punkt 29 i förslaget till avgörande, erinrat om att det faktum att ett bolag underkastas ordningen i lag nr 1386/1983 möjliggör ett stort antal olika lösningar vad beträffar företagets framtid, vilket innebär att en begäran om att sagda lag skall tillämpas inte kan likställas med ett godkännande av att befogenheten att fatta beslut om ökning av aktiekapitalet överförs på ett annat organ än bolagsstämman. En aktieägare som åberopar artikel 25.1 i andra direktivet kan därför inte anses ha missbrukat sin rättighet enligt denna bestämmelse av den anledningen att han ingick bland de aktieägare som begärde att bolaget skulle underkastas den ordning som föreskrivs i lag nr 1386/1983.
38 Det måste vidare avgöras om gemenskapsrätten utgör hinder för att den nationella domstolen prövar huruvida käranden i målet vid sagda domstol, då han valde att väcka talan angående giltigheten av de ändringar av aktiekapitalet som gjorts efter fyra respektive fem år, gjorde detta i syfte att uppnå egna fördelar, till skada för Plastika Kavalas, fördelar som var rättsstridiga och som uppenbarligen inte hade något samband med artikel 25.1 i andra direktivet, vilket i så fall innebär att han har missbrukat sina rättigheter enligt sagda bestämmelse.
39 I detta hänseende finner domstolen att den omständigheten att talan har väckts - även om det dröjde - inom den preskriptionsfrist som föreskrivs i nationell rätt, inte som sådan kan kvalificeras som ett verkligt och tillräckligt indicium på att det föreligger missbruk av en rättighet.
40 Av beslutet om hänskjutande framgår det dock att om den nationella domstolen bifaller kärandens talan angående giltigheten av de ändringar av Plastika Kavalas aktiekapital som företogs under den provisoriska förvaltningen, kan flera händelser som ägt rum under denna period komma att sättas i fråga. Det rör sig bland annat om köp, försäljning, tvångsexekution, förvärv av verksamheter och sammanslagningen av Plastika Kavalas med ett annat bolag. Det är dessutom obestridligt att dessa ändringar oundvikligen skulle påverka de rättigheter som tillkommer tredje man i god tro.
41 Det skall i detta hänseende erinras om att andra direktivet inte föreskriver någon särskild sanktion för det fall att dess bestämmelser åsidosätts, och att ordinarie civilrättsliga sanktioner därmed borde kunna tillämpas. När käranden vid den nationella domstolen väckte sin talan hade han således rätt att bland de nationella rättsmedel som står till buds för att få till stånd en sanktion mot ett åsidosättande av artikel 25 i andra direktivet välja att väcka talan angående giltigheten av ändringarna av aktiekapitalet, vilket han också gjorde.
42 Det måste således avgöras om gemenskapsrätten utgör hinder för att den nationella domstolen prövar - mot bakgrund av de faktiska och rättsliga omständigheter som tillkommit efter ändringarna av aktiekapitalet - om den typ av ersättning som har yrkats utgör ett verkligt och tillräckligt indicium i ovan angivna bemärkelse, och om det därmed kan fastslås att aktieägaren har missbrukat sina rättigheter enligt artikel 25.1 i andra direktivet.
43 I förevarande mål förefaller det inte som om gemenskapsrättens enhetliga tillämpning och fulla verkan skulle äventyras, om en aktieägare som har åberopat artikel 25.1 i andra direktivet konstateras ha missbrukat sina rättigheter av den enda anledningen att han, bland de rättsmedel som finns tillgängliga för att avhjälpa en situation som har uppstått genom ett åsidosättande av denna bestämmelse, väljer ett medel som skadar andras berättigade intressen så gravt att det är uppenbart att det är oproportionerligt. En sådan bedömning varken ändrar bestämmelsens räckvidd eller äventyrar dess syften.
44 Den första frågan skall därför besvaras så, att gemenskapsrätten inte utgör hinder för att de nationella domstolarna tillämpar en nationell bestämmelse som gör det möjligt för dem att bedöma om en rättighet som följer av en gemenskapsbestämmelse har missbrukats. Vid en sådan bedömning kan det dock inte anses att en aktieägare som åberopar artikel 25.1 i andra direktivet har missbrukat sina rättigheter enligt sagda bestämmelse av den enda anledningen att han är en minoritetsaktieägare som har dragit fördel av saneringen av det bolag som är underkastat saneringsförvaltning, att han inte har utnyttjat sin företrädesrätt, att han ingick bland de aktieägare som begärde att bolaget skulle underkastas den ordning som är tillämplig på företag i allvarliga svårigheter eller att han har dröjt med att väcka talan. Gemenskapsrätten utgör däremot inte hinder för att de nationella domstolarna tillämpar den inhemska bestämmelsen för det fall att en aktieägare, bland de rättsmedel som finns tillgängliga för att avhjälpa en situation som har uppstått genom ett åsidosättande av direktivet, väljer ett medel som skadar andras berättigade intressen så gravt att det är uppenbart att det är oproportionerligt.
Den andra frågan
45 Med hänsyn till ovanstående överväganden finns det inga skäl att besvara den andra frågan.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
46 De kostnader som har förorsakats den grekiska regeringen och kommissionen, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(sjätte avdelningen)
- angående de frågor som genom beslut av den 24 juni 1997 har ställts av Polymeles Protodikeio Athinon - följande dom:
Gemenskapsrätten utgör inte hinder för att de nationella domstolarna tillämpar en nationell bestämmelse som gör det möjligt för dem att bedöma om en rättighet som följer av en gemenskapsbestämmelse har missbrukats. Vid en sådan bedömning kan det dock inte anses att en aktieägare, som åberopar artikel 25.1 i rådets andra direktiv 77/91/EEG av den 13 december 1976 om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 58 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga, har missbrukat sina rättigheter enligt sagda bestämmelse av den enda anledningen att han är en minoritetsaktieägare som har dragit fördel av saneringen av det bolag som är underkastat saneringsförvaltning, att han inte har utnyttjat sin företrädesrätt, att han ingick bland de aktieägare som begärde att bolaget skulle underkastas den ordning som är tillämplig på företag i allvarliga svårigheter eller att han har dröjt med att väcka talan. Gemenskapsrätten utgör däremot inte hinder för att de nationella domstolarna tillämpar den inhemska bestämmelsen för det fall att en aktieägare, bland de rättsmedel som finns tillgängliga för att avhjälpa en situation som har uppstått genom ett åsidosättande av direktivet, väljer ett medel som skadar andras berättigade intressen så gravt att det är uppenbart att det är oproportionerligt.