CELEX: 61991CJ0142
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2200/87
tilbageholdelse i betalinger vedrørende fødevarehjælp

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 27. maj 1991 har Cebag BV (herefter benaevnt "Cebag"), Zwolle (Nederlandene), i medfoer af EOEF-traktatens artikel 181, sammenholdt med artikel 23 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 2200/87 af 8. juli 1987 om almindelige bestemmelser for tilvejebringelse i Faellesskabet af produkter, der skal leveres som led i Faellesskabets foedevarehjaelp (EFT L 204, s. 1), anlagt sag med paastand om, at Faellesskabet, henholdsvis Kommissionen, doemmes til at betale sagsoegeren et beloeb paa 104 508,61 ECU, hvilket beloeb svarer til et beloeb, som Kommissionen har tilbageholdt i henhold til artikel 22, stk. 2, litra b), i ovennaevnte forordning nr. 2200/87, med morarente i henhold til forordningens artikel 18, samt om ophaevelse af Kommissionens beslutning i telexmeddelelse af 27. marts 1991, hvori den afslaar anmodningen om tilbagebetaling af de omhandlede tilbageholdelser.
2 Ved forordning (EOEF) nr. 151/90 af 22. januar 1990 (EFT L 18, s. 19), (EOEF) nr. 419/90 af 19. februar 1990 (EFT L 44, s. 10) og (EOEF) nr. 840/90 af 2. april 1990 (EFT L 88, s. 11) afholdt Kommissionen i henhold til bestemmelserne i forordning nr. 2200/87 licitation bl.a. vedroerende levering af raffineret rapsolie som foedevarehjaelp henholdsvis til Uganda (aktion nr. 401/89) og Mozambique (aktion nr. 759 og 760/89) samt Bangladesh (aktion nr. 904/89). Betingelserne for disse licitationer var anfoert i bilagene til forordning nr. 151/90, 419/90 og 840/90.
3 I loebet af 1990 gav Kommissionen Cebag tilslag om de paagaeldende leveringer. Efter afslutningen frigav Kommissionen den leveringssikkerhed, der var stillet af Cebag i henhold til artikel 12 i forordning nr. 2200/87.
4 Paa grund af forsinkelser i forbindelse med leveringen af varerne tilbageholdt Kommissionen i slutningen 1990 ved den endelige afregning af leveringerne til Uganda og til Mozambique, samt i januar 1991 af leveringen til Bangladesh, i alt 104 508,61 ECU i medfoer af artikel 22, stk. 2, litra b), i forordning nr. 2200/87, i den affattelse, der finder anvendelse i denne sag.
5 Ved fem skrivelser af 4. marts 1991 anmodede sagsoegeren Kommissionen om tilbagebetaling af de tilbageholdte beloeb med tillaeg af morarente. Sagsoegeren henviste i den forbindelse til Domstolens dom af 12. december 1990 (sag C-172/89, Vandemoortele mod Kommissionen, Sml. I, s. 4677), hvori Domstolen fastslog, at Kommissionen ikke i henhold til forordning nr. 2200/87 kan foretage tilbageholdelse i betalingerne paa grund af forsinket levering.
6 Ved telexmeddelelse af 27. marts 1991 afslog Kommissionen anmodningerne om tilbagebetaling vedroerende aktionerne nr. 401/89, 759/89 og 760/89 med den begrundelse, at den ovennaevnte dom af 12. december 1990 ikke kunne paaberaabes i forbindelse med aktioner, for hvilke betalingen havde fundet sted foer den 23. januar 1991, som var datoen for offentliggoerelsen af dommen i De Europaeiske Faellesskabers Tidende.
7 Kommissionen har i svarskriftet anfoert, at den er gaaet ud fra, at anmodningen om tilbagebetaling af de tilbageholdte beloeb vedroerende aktion nr. 904/89 (Bangladesh) var indsendt rettidigt, da det beloeb, der skulle betales for denne aktion, blev betalt den 21. januar 1991. Kommissionen har givet tilsagn om at tilbagebetale sagsoegeren det kraevede beloeb paa 39 415,51 ECU, med tillaeg af morarente, 1 775,31 ECU.
8 Som foelge deraf har Cebag i replikken aendret paastanden i staevningen saaledes, at sagsoegeren nu kun paastaar tilbagebetaling af et beloeb paa 65 093,10 ECU med tillaeg af morarente som fastsat i artikel 18 i forordning nr. 2200/87.
9 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i sagen og retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Formaliteten
10 Kommissionen er af den opfattelse, at sagen boer afvises. Til stoette herfor goer den gaeldende, at det retsforhold, der opstaar mellem Kommissionen og leverandoeren i forbindelse med de i forordning nr. 2200/87 omhandlede leveringer, udelukkende er omfattet af faellesskabsforordningerne, saaledes at artikel 23 i ovennaevnte forordning, ifoelge hvilken bestemmelse "De Europaeiske Faellesskabers Domstol har kompetence til at afgoere enhver tvist som foelge af gennemfoerelsen af, den manglende gennemfoerelse af eller fortolkningen af de naermere bestemmelser vedroerende de leveringer, der gennemfoeres i henhold til denne forordning", ikke kan anses for en voldgiftsbestemmelse som fastsat i en aftale som naevnt i EOEF-traktatens artikel 181.
11 Foerst bemaerkes, at i medfoer af Raadets forordning (EOEF) nr. 3972/86 af 22. december 1986 om politikken med hensyn til foedevarehjaelp og forvaltning af denne hjaelp (EFT L 370, s. 1) ydes hjaelpen paa kontraktmaessig basis. Ifoelge artikel 6, foerste afsnit, litra c), traeffer Kommissionen nemlig afgoerelse om
"vilkaarene for levering af hjaelpen, herunder isaer:
° de almindelige bestemmelser, som skal finde anvendelse over for modtagerne
° indledning af procedurerne for tilvejebringelse og levering af varerne samt indgaaelse af de hertil noedvendige kontrakter".
12 I modsaetning til, hvad Kommissionen anfoerer, reguleres Kommissionens og tilslagsmodtagernes rettigheder og forpligtelser ikke udelukkende af faellesskabsforordninger. En vaesentlig del af leveringen, nemlig prisen, bestemmes saaledes af buddene fra de bydende og af Kommissionens licitationstilslag, saaledes som det fremgaar af artikel 9, stk. 1 og 3, i forordning nr. 2200/87.
13 Som foelge heraf har de paagaeldende leveringer fundet sted paa grundlag af kontrakter.
14 I medfoer af de ° navnlig i medfoer af artikel 6, foerste afsnit, litra c), i forordning nr. 3972/86 ° fastsatte forordninger, hvormed Kommissionen har stillet de paagaeldende varer til raadighed, udfoeres leveringerne i henhold til bestemmelserne i forordning nr. 2200/87. Det i artikel 23 naevnte vilkaar udgoer saaledes en integrerende del af de paagaeldende leveringskontrakter, saaledes at det maa anses for en voldgiftsbestemmelse som omfattet af EOEF-traktatens artikel 181.
15 Heraf foelger, at formalitetsindsigelsen om afvisning af sagen ikke kan tages til foelge.
Sagens realitet
16 Som Domstolen har udtalt i ovennaevnte dom af 12. december 1990 og i dom af 21. marts 1991 (sag C-226/89, Haniel, Sml. I, s. 1599), er der ikke hjemmel til paa grund af forsinket levering at foretage tilbageholdelse i det beloeb, der skal betales.
17 Kommissionen er dog af den opfattelse, at beslutningen om tilbageholdelse vedroerende aktion nr. 401/89, nr. 759/89 og nr. 760/89 blev truffet ved den endelige afregning, som er kommet sagsoegeren i haende inden udloebet af 1990, saaledes at sagsoegeren ikke laengere kan goere krav paa tilbagebetaling af de saaledes tilbageholdte beloeb. Til stoette for, at Kommissionens afslag paa at tilbagebetale disse beloeb til sagsoegeren er begrundet, anfoerer den kun, at sagsoegeren forud for ovennaevnte dom af 12. december 1990 aldrig har protesteret mod den anfaegtede praksis for saa vidt angaar tilbageholdelser, og at sagsoegeren ikke har bestridt den materielle rigtighed af tilbageholdelserne for de paagaeldende tre aktioner.
18 Disse argumenter kan ikke tiltraedes. Kun et afkald paa retten til tilbagebetaling, som sagsoegte dog ikke har gjort gaeldende, eller foraeldelse af kravet, der heller ikke paaberaabes, ville nemlig afskaere sagsoegeren fra at faa kravet opfyldt.
19 Med hensyn til kravet om morarente i medfoer af artikel 18, stk. 6, i forordning nr. 2200/87 udtales, at betalingsanmodningerne for hver licitation skal indgives til Kommissionen inden tolv maaneder fra udloebet af den i licitationsbekendtgoerelsen fastsatte periode, og at betalingen skal foretages senest tre maaneder efter indgivelsen af den fuldstaendige betalingsanmodning. En betaling, der foretages efter den naevnte frist, uden at dette er begrundet i supplerende ekspertundersoegelser eller andre undersoegelser, giver anledning til betaling af morarenter efter den af Kommissionen anvendte sats.
20 Kommissionen bestrider ikke, at betalingsanmodningerne vedroerende de paagaeldende aktioner er indgivet inden den naevnte frist paa tolv maaneder, som er naevnt i bestemmelsen, der er anfoert ovenfor.
21 Derfor maa sagsoegerens paastand tages til foelge og Kommissionen doemmes til, foruden et beloeb svarende til de paagaeldende tilbageholdelser, at betale sagsoegeren morarente efter den af Kommissionen anvendte sats, at regne fra den dag, da perioden paa tre maaneder efter indgivelsen af betalingsanmodningerne er udloebet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Kommissionen har tabt sagen og paalaegges derfor at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Femte Afdeling)
1) Kommissionen betaler Cebag BV, Zwolle, 65 093,10 ECU med morarente efter den af Kommissionen anvendte sats, at regne fra den dag, da perioden paa tre maaneder efter indgivelsen af betalingsanmodningerne er udloebet.
2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.