CELEX: 61997CJ0144
Traktatbrudssøgsmål
Direktiv 92/74/EØF

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 16. april 1997 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets direktiv 92/74/EOEF af 22. september 1992 om udvidelse af anvendelsesomraadet for direktiv 81/851/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af lovgivning om veterinaerlaegemidler og om fastsaettelse af supplerende bestemmelser for homoeopatiske veterinaerlaegemidler (EFT L 297, s. 12, herefter »direktivet«), idet den ikke har udstedt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme direktivet.
2 I henhold til direktivets artikel 10, stk. 1, foerste afsnit, skulle medlemsstaterne senest den 31. december 1993 saette de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser i kraft, der er noedvendige for at efterkomme direktivet, og straks underrette Kommissionen herom.
3 Da Kommissionen ikke modtog nogen meddelelse om nationale foranstaltninger til gennemfoerelse af direktivet og heller ikke var i besiddelse af andre oplysninger, som gav grundlag for at antage, at Den Franske Republik havde opfyldt sine forpligtelser, opfordrede den ved skrivelse af 10. februar 1994 den franske regering til inden for en frist paa to maaneder at fremsaette sine bemaerkninger.
4 Da denne aabningsskrivelse ikke blev besvaret, fremsendte Kommissionen den 4. marts 1996 en begrundet udtalelse til Den Franske Republik, hvori den gentog de bemaerkninger, der var indeholdt i aabningsskrivelsen. Kommissionen opfordrede Den Franske Republik til inden for en frist paa to maaneder efter meddelelsen af udtalelsen at traeffe de foranstaltninger, der var noedvendige for at efterkomme denne.
5 Som svar paa den begrundede udtalelse meddelte de franske myndigheder, at et lovforslag og et udkast til dekret - som skulle vedtages efter hoering af Conseil d'État - der skulle gennemfoere direktivet, var blevet udarbejdet.
6 Kommissionen modtog ikke nogen oplysninger om, at proceduren med henblik paa vedtagelsen af det naevnte lovforslag og det naevnte udkast til dekret skulle vaere blevet afsluttet, hvorefter den har anlagt denne sag.
7 Den Franske Republik har som sagsoegt gjort gaeldende, at et lovforslag og et udkast til dekret om anvendelse af direktivet er blevet udarbejdet. Som foelge af dekretet af 21. april 1997, hvorved Den Franske Republiks praesident besluttede at oploese Nationalforsamlingen, har det ikke vaeret muligt at fremlaegge lovforslaget til afstemning i parlamentet.
8 Det fremgaar imidlertid af fast retspraksis, at en medlemsstat ikke kan paaberaabe sig bestemmelser, fremgangsmaader eller forhold i sin nationale retsorden til stoette for, at forpligtelser og frister, der foelger af et direktiv, ikke overholdes (jf. bl.a. dom af 2.10.1997, sag C-208/96, Kommissionen mod Belgien, Sml. I, s. 5375, praemis 9).
9 Da direktivet ikke er blevet gennemfoert inden for den fastsatte frist, maa det fastslaas, at der som paastaaet af Kommissionen herved foreligger et traktatbrud.
10 Det maa foelgelig fastslaas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 10, stk. 1, foerste afsnit, idet den ikke inden for den fastsatte frist har udstedt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme direktivet.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
11 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Den Franske Republik har tabt sagen og boer derfor paalaegges at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 10, stk. 1, foerste afsnit, i Raadets direktiv 92/74/EOEF af 22. september 1992 om udvidelse af anvendelsesomraadet for direktiv 81/851/EOEF om indbyrdes tilnaermelse af lovgivning om veterinaerlaegemidler og om fastsaettelse af supplerende bestemmelser for homoeopatiske veterinaerlaegemidler, idet den ikke inden for den fastsatte frist har udstedt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der er noedvendige for at efterkomme direktivet.
2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.