CELEX: 61996CJ0236
Traktatbrud
Manglende gennemførelse af direktiv 91/157/EØF og 93/86/EØF

Dommens præmisser
1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 9. juli 1996 har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland ved ikke inden for de fastsatte frister at have truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for at efterkomme
- Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer (EFT L 78, s. 38), og
- Kommissionens direktiv 93/86/EOEF af 4. oktober 1993 om tilpasning til den tekniske udvikling af Raadets direktiv 91/157 (EFT L 264, s. 51),
har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten.
2 Efter artikel 11, stk. 1, i direktiv 91/157 og artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/86 skulle medlemsstaterne vedtage de noedvendige bestemmelser for at efterkomme direktiverne senest den 18. september 1992 og den 31. december 1993. De skulle desuden straks underrette Kommissionen herom.
3 Da Kommissionen havde konstateret, at disse frister var udloebet, uden at den var blevet underrettet om foranstaltninger, som Forbundsrepublikken Tyskland havde truffet, indledte den traktatbrudsproceduren i henhold til traktatens artikel 169. Ved skrivelser af henholdsvis 21. december 1992 og 10. februar 1994 opfordrede den den tyske regering til at fremsaette sine bemaerkninger vedroerende den omstaendighed, at der ikke var truffet foranstaltninger til gennemfoerelse af direktiv 91/157 og 93/86 i national ret.
4 Vedroerende direktiv 91/157 meddelte den tyske regering i en svarskrivelse af 9. marts 1993, at de tyske myndigheder var i faerd med at udarbejde de bestemmelser, der var noedvendige for at gennemfoere direktivet. Den oplyste endvidere, at gennemfoerelsen efter dens opfattelse kun kunne ske i forbindelse med en udstedelse af regler om maerkning som omhandlet i direktivets artikel 4, stk. 2, og at saadanne regler endnu ikke forelaa.
5 Vedroerende direktiv 93/86 udtrykte den tyske regering i skrivelse af 28. april 1994 sin beklagelse over forsinkelsen med dettes gennemfoerelse, hvorved det anfoertes, at der efter dens opfattelse var god mening i at gennemfoere direktiv 91/157 og 93/86 samtidigt.
6 Da Kommissionen ikke modtog underretning om officielle foranstaltninger til gennemfoerelse af de omhandlede direktiver, tilstillede den henholdsvis den 15. marts 1994 og den 3. august 1995 den tyske regering begrundede udtalelser, hvori den opfordrede den til inden for en frist paa to maaneder fra udtalelsernes meddelelse at traeffe de foranstaltninger, der var noedvendige for at efterkomme direktiverne.
7 Den tyske regering fremsatte som svar paa disse begrundede udtalelser ved skrivelse af 21. september 1995 forskellige bemaerkninger vedroerende vigtigheden af de i artikel 6 i direktiv 91/157 omhandlede programmer. Den gav i forbindelse hermed desuden en redegoerelse for den tyske ordning for bortskaffelse af batterier, der bygger paa aftaler mellem producenter og handlende. Den erkendte dog paa ny, at direktiverne endnu ikke var blevet behoerigt gennemfoert.
8 Da Kommissionen den 8. juli 1996 endnu ikke havde faaet meddelelse fra de tyske myndigheder om endelige gennemfoerelsesforanstaltninger, besluttede den at anlaegge naervaerende sag.
9 Den tyske regering har i sit svarskrift ikke bestridt, at de omhandlede direktiver ikke er blevet rettidigt gennemfoert. Den har bl.a. oplyst, at den flere gange har meddelt Kommissionen grundene til forsinkelsen med gennemfoerelsen.
10 Da de i sagen omhandlede direktiver ikke er blevet gennemfoert inden for de i direktiverne fastsatte frister, skal Kommissionens paastande tages til foelge.
11 Det skal derfor fastslaas, at Forbundsrepublikken Tyskland ved ikke inden for de fastsatte frister at have truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for at efterkomme de omhandlede direktiver, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk. 1, i direktiv 91/157 og artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/86.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
12 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Forbundsrepublikken Tyskland har tabt sagen og boer derfor paalaegges at betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
(Femte Afdeling)
1) Forbundsrepublikken Tyskland har ved ikke inden for de fastsatte frister at have truffet de foranstaltninger, der er noedvendige for efterkomme
- Raadets direktiv 91/157/EOEF af 18. marts 1991 om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer, og
- Kommissionens direktiv 93/86/EOEF af 4. oktober 1993 om tilpasning til den tekniske udvikling af direktiv 91/157,
tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk. 1, i direktiv 91/157 og artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/86.
2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.