CELEX: 62009CJ0241
Ennakkoratkaisupyyntö
Unionin tuomioistuimen toimivalta
Pääasian kanteen osittainen peruuttaminen
Ennakkoratkaisupyynnön taustalla olevien oikeussääntöjen muuttuminen
Unionin tuomioistuimen antama vastaus ei ole enää tarpeen riidan ratkaisemiseksi
Lausunnon antamisen raukeaminen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta
26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (EUVL L 176, s. 57 ja oikaisu EUVL 2004, L 16,
s. 75) 1, 2 ja 18 artiklan sekä maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä 28.9.2005 annetun Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1775/2005 (EUVL L 289, s. 1) 3 artiklan tulkintaa.
Pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Fluxys SA -niminen yritys (jäljempänä Fluxys), jonka tehtävänä on hallinnoida
maakaasunsiirtoverkkoa Belgiassa, ja Commission de régulation de l’électricité et du gaz (sähkön ja kaasun sääntelykomitea;
jäljempänä CREG) ja jossa on kyse viimeksi mainitun 6.6.2008 tekemästä päätöksestä, jolla vahvistetaan kansallisille markkinoille
jakeluun tarkoitetun kaasun siirtotariffit ajanjaksoksi 2008–2011.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin oikeus
Direktiivin 2003/55 1 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä annetaan yhteiset säännöt maakaasun siirrolle, jakelulle, toimitukselle ja varastoinnille. Siinä annetaan
säännöt, jotka liittyvät maakaasualan järjestämiseen ja toimintaan, markkinoille pääsyyn sekä maakaasun siirrossa, jakelussa,
toimituksessa, varastoinnissa ja verkkojen käytössä sovellettaviin lupien myöntämisperusteisiin ja -menettelyihin.”
Direktiivin 2003/55 2 artiklan 3 alakohdan mukaan käsitteellä ”siirto” tarkoitetaan seuraavaa:
”maakaasun siirtämistä muissa kuin tuotantovaiheen aikaisissa suurpaineputkistoissa asiakkaille toimitettavaksi, mutta ei
maakaasun toimitusta”.
Direktiivin 2003/55 18 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kolmansien osapuolten päästämiseksi siirto- ja jakeluverkkoihin ja nesteytetyn maakaasun
käsittelylaitoksiin luodaan järjestelmä, jossa käytetään julkaistuja tariffeja, jota voidaan soveltaa kaikkiin vaatimukset
täyttäviin asiakkaisiin, maakaasun toimittajat mukaan lukien, ja jota sovelletaan puolueettomasti ja harjoittamatta syrjintää
verkon käyttäjien välillä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 25 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu sääntelyviranomainen
hyväksyy nämä tariffit tai niiden laskentamenetelmät ennen niiden voimaantuloa ja että tariffit ja, jos ainoastaan menetelmät
hyväksytään, menetelmät julkaistaan ennen niiden voimaantuloa.”
Asetuksen N:o 1775/2005 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sellaisten siirtoverkonhaltijoiden soveltamien tariffien tai niiden laskennassa käytettävien menetelmien, jotka sääntelyviranomaiset
ovat hyväksyneet direktiivin 2003/55 – – 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti, – – on oltava avoimia, niissä on otettava huomioon
järjestelmän toimivuuden ja parantamisen tarve, niiden on vastattava todellisia kustannuksia sikäli kuin nämä ovat verrattavissa
tehokkaan ja rakenteeltaan vastaavan verkonhaltijan kustannuksiin ja ne ovat avoimia. Samalla on otettava mukaan sijoitetun
pääoman asianmukainen tuotto, ja niissä on tarvittaessa otettava huomioon sääntelyviranomaisten suorittama tariffien vertaileva
arviointi. Tariffeja tai niiden laskentamenetelmiä on sovellettava syrjimättömästi.
– –”

Kansallinen oikeus, sellaisena kuin se ilmenee ennakkoratkaisupyynnöstä
Maakaasun jakelua säännellään Belgiassa kaasumaisten tuotteiden ja muiden putkistoissa johdettavien tuotteiden siirrosta 12.4.1965
annetulla lailla (loi du 12 avril 1965 relative au transport de produits gazeux et autres par canalisations; Moniteur belge
7.5.1965, s. 5260). Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasian kannalta merkitykselliset säännökset oli ennakkoratkaisupyynnön
tekemisajankohtana annettu kyseisellä lailla, sellaisena kuin se on muutettuna kaasumaisten tuotteiden ja muiden putkistoissa
johdettavien tuotteiden siirrosta 12.4.1965 annetun lain muuttamisesta 10.3.2009 annetulla lailla (loi du 10 mars 2009 portant
modification de la loi du 12 avril 1965 relative au transport de produits gazeux et autres par canalisations; Moniteur belge
31.3.2009, s. 25173; jäljempänä kaasulaki).
Kaasulain 1 §:n 7 bis momentin mukaan ”kauttakululla” tarkoitetaan
”toimintaa, jossa maakaasua siirretään ilman sen jakelua tai toimitusta Belgian valtion alueella”.
Kyseisen lain 15/5 quater §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.      Maakaasun siirtoverkon haltija, maakaasun varastointilaitoksen haltija ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen haltija
jättävät [CREGille] erikseen tariffiensa ja lisäpalveluidensa tariffien hyväksymistä koskevan hakemuksen. Ne julkaisevat kukin
osaltaan nämä vastaaville toiminnoille hyväksytyt tariffit tämän luvun suuntaviivojen mukaisesti.
– –
4.      Haltijat jättävät [CREGin] hyväksyttäväksi tuloja ja tariffeja koskevan ehdotuksen, joka on laadittu 15/5 bis §:ssä tarkoitetun
kokonaistulon perusteella.
– –”
Mainitun lain 15/5 quinquies §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”– – Tämän luvun säännöksiä sekä kaasumaisten tuotteiden ja muiden putkistoissa johdettavien tuotteiden siirrosta 12.4.1965
annetussa laissa, sellaisena kuin se on julkaistu Moniteur belgessä 29.6.2007, tarkoitettuja kohtuullisen marginaalin sisältävän
kokonaistulon määrittämisen menetelmiä, yleistä tariffirakennetta ja tariffien perusperiaatteita, menettelyjä, tariffien julkaisemista,
vuosikertomuksia, kirjanpitoa, kulujen hallintaa, haltijoiden tuloeroja ja objektiivista indeksointimallia koskevan 8.6.2007
annetun kuninkaan päätöksen säännöksiä sovelletaan maakaasun kauttakulkusiirron tariffeihin ja sellaiseen maakaasun siirtoverkon
haltijaan, joka harjoittaa kauttakulkutoimintaa, seuraavin poikkeuksin:
1      tariffeja sovelletaan siirtoverkon haltijan ja tämän verkon käyttäjien välisellä sopimuksella määrätyn ajan
2      hintojen vakauden takaamiseksi määrätyksi ajaksi 15/5 bis §:n 2 momentissa säädetty sääntelykausi voi olla pidempi kuin neljä
vuotta
3      kauttakulkua koskeva kohtuullinen marginaali määritellään edellä mainitun 8.6.2007 annetun kuninkaan päätöksen 4–8 §:n mukaisesti
ottaen kuitenkin huomioon, että
a)      [CREG] hyväksyy haltijan ehdotuksesta kauttakulun säännellyn aktiivan alkuperäisen arvon 31.12.2007 ottaen huomioon kaikki
siirtolaitteistot, jotka sijaitsevat Belgiassa ja joita käytetään kauttakulkusiirtoon
b)      beeta-kertoimen ja riskipreemion tulo edellä mainitun kuninkaan päätöksen 6 §:ssä tarkoitetun tuottoasteen R osatekijänä on
7 prosenttia
– –”
Kaasulain 15/19 §:ssä säädetään, että sopimukset, jotka on tehty ennen 1.7.2004 verkkojen kautta tapahtuvasta maakaasun siirrosta
31.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/296/ETY (EYVL L 147, s. 37) 3 artiklan 1 kohdan perusteella (jäljempänä vanhat
sopimukset), ovat edelleen voimassa ja ne täytetään edelleen mainitun direktiivin säännösten mukaisesti.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Fluxys jätti vuonna 2007 kaasulain 15/5 quater §:n perusteella CREGin hyväksyttäväksi yhtäältä toisessa valtiossa jakeluun
tarkoitetun kaasun siirtotoimintojen (jäljempänä kauttakulku) ja toisaalta Belgiassa jakeluun tarkoitetun kaasun siirtotoimintojen
(jäljempänä siirto) ja varastoinnin tariffeja koskevat ehdotukset, jotka koskivat kokonaisuutena ajanjaksoa 2008–2011.
Kauttakulkutoimintojen tariffeja koskevista ehdotuksista CREG teki kaksi päätöstä 15.5. ja 6.6.2008. Cour d’appel de Bruxellesin
10.11.2008 antamalla tuomiolla kyseisten päätösten vaikutuksia lykättiin sen vuoksi, että ne olivat todennäköisesti lainvastaisia.
Siirto- ja varastointitoimintojen tariffeja koskevien Fluxysin ehdotusten yhteydessä CREG kieltäytyi hyväksymästä kyseisiä
tariffeja, joten se määritti itse 19.12.2007 tekemällään päätöksellä väliaikaiset tariffit ja määräsi kyseisen yrityksen esittämään
uuden talousarvion, joka sisältää uudet tariffeja koskevat ehdotukset. Näiden ehdotusten esittämisen jälkeen CREG teki 6.6.2008
uuden päätöksen, jolla se vahvisti väliaikaiset tariffit siirto- ja varastointitoiminnoille. Se totesi kyseisessä päätöksessä,
ettei se voi Fluxysin toimittamien tietojen perusteella todeta, miten kustannukset jakautuvat Fluxysin harjoittamien eri siirtotoimintojen
välillä, ja se oli näin ollen tehnyt uuden laskelman jakamalla kustannukset uudelleen näiden eri toimintojen välillä. Kyseisen
laskelman perusteella CREG päätti vahvistaa siirtotoiminnalle tariffit, jotka olivat kyseisen yhtiön ehdottamia tariffeja
alemmat.
Fluxys riitautti CREGin siirto- ja varastointitariffien vahvistamiseksi soveltaman menetelmän ja nosti 27.6.2008 cour d’appel
de Bruxellesissa kanteen edellä mainitun kyseisistä tariffeista 6.6.2008 tehdyn päätöksen täytäntöönpanon kieltämiseksi ja
kumoamiseksi. Se väitti, että CREG oli virheellisesti osoittanut uudelleen osan siirtotoiminnan toimintakustannuksista kauttakulkutoiminnalle.
Fluxys väitti muun muassa, ettei CREG ollut noudattanut kaasulakia, jossa vahvistetaan erilliset tariffien laskentasäännöt
yhtäältä kauttakulkutoiminnoille ja toisaalta siirto- ja varastointitoiminnoille, koska se oli soveltanut samoja sääntöjä
kaikkiin näihin toimintoihin.
CREG huomautti pääasiassa muun muassa, että Euroopan unionin säännöstö ja erityisesti direktiivi 2003/55 on esteenä sellaiselle
Belgian oikeudessa voimassa olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa vahvistetaan erillinen tariffimenetelmä erityyppisille
maakaasun siirroille.
Cour d’appel de Bruxelles huomauttaa ennakkoratkaisupyynnössä, että riidan ratkaiseminen liittyy Belgian lainsäädännön ja
etenkin kaasulain 15/5 quinquies §:n, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2009 kaasulailla, tutkintaan, ja jälkimmäisestä
pykälästä ilmenee, että kauttakulkutoimintojen tariffien vahvistusmenetelmä eroaa menetelmästä, jota sovelletaan vahvistettaessa
maakaasun muiden siirtotoimintojen tariffeja. Kyseisen lainsäädännön mukaan kauttakulkutoimintojen tariffeja vahvistettaessa
verkon käyttöön liittyviä kustannuksia ei ole mahdollista ottaa huomioon kaikissa haltijan toiminnoissa. Näiden seikkojen
perusteella ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kielsi CREGin 6.6.2008 tekemän päätöksen täytäntöönpanon väliaikaisesti.
Cour d’appel de Bruxelles päätti tässä tilanteessa lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Ovatko direktiivin [2003/55] 1, 2 ja 18 artikla sekä asetuksen [N:o 1775/2005] 3 artikla esteenä sille, että kansallisissa
lainsäädännöissä luodaan kauttakulkutoiminnalle erityinen tariffijärjestelmä, joka poikkeaa siirtotoimintaa säätelevistä säännöistä
siten, että siirtotoiminnan sisällä tehdään ero ’siirron’ ja ’kauttakulun’ välillä?”

Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
Fluxysin edustajat ilmoittivat unionin tuomioistuimelle 7.4.2010 päivätyllä kirjeellä, joka saapui unionin tuomioistuimen
kirjaamoon 28.4.2010, että ”CREGin kanssa on päästy sopimukseen – – sellaisen tariffijärjestelmän soveltamisesta, joka ei
perustu enää kansallista tarkoitusta varten tapahtuvan siirron ja kauttakulun väliseen eroon vaan joka heijastaa saman menetelmän
perusteella kutakin toimintaa varten suoritettujen, kyseiselle toiminnalle ominaisten palvelujen kustannuksia”. Kyseisessä
kirjeessä viitattiin myös siihen, ”kuten kyseisessä sopimuksessa määrätään, [että] Fluxys on peruuttanut kaikki kanneperusteet,
joihin se on vedonnut Cour d’appel de Bruxellesissa CREGin päätöksiä vastaan, mukaan lukien perusteet, jotka liittyvät kauttakulun
ja kansallisen siirron väliseen eroon”, ainoastaan sellaista kanneperustetta lukuun ottamatta, joka koskee poikkeuksen alaan
kuuluvia vanhoja sopimuksia.
Kyseisen kirjeen vuoksi unionin tuomioistuin pyysi ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta ilmoittamaan sille tästä peruuttamisesta
aiheutuvat seuraukset ennakkoratkaisumenettelyn kannalta.
Cour d’appel de Bruxelles totesi unionin tuomioistuimen kirjaamoon 17.5.2010 saapuneessa kirjeessä pysyttävänsä ennakkoratkaisupyynnön,
sillä vaikka Fluxys oli peruuttanut osittain kanteensa, CREGin 6.6.2008 tekemää päätöstä ei ollut peruutettu ja ”Fluxys pysytti
[kyseistä päätöstä koskevan] kumoamisvaatimuksensa” siltä osin kuin on kyse sellaisista muista kuin peruutetuista kanneperusteita,
jotka koskevat tariffien laskentamenetelmää koskevien kaasulain sääntöjen noudattamatta jättämistä. Se ilmoitti lisäksi unionin
tuomioistuimelle, että oikeudenkäyntimenettelystä annetun Belgian lain (code judiciaire) mukaan sen pätevyys, että Fluxys
on peruuttanut kanteen osittain, ”edellyttää sitä, että vastapuoli hyväksyy peruuttamisen”, ja että pääasiassa CREG ei ole
hyväksynyt sitä. Se huomautti vielä lopuksi, että ”silloin kun on kyse asiasta, joka kuuluu oikeusjärjestyksen perusteisiin,”
sillä on täysi harkintavalta, joten se ei ole velvollinen ratkaisemaan asiaa yksinomaan niiden kanneperusteiden pohjalta,
joihin asianosaiset ovat vedonneet.
Belgian hallitus ilmoitti unionin tuomioistuimelle unionin tuomioistuimen kirjaamoon 1.6.2010 saapuneella kirjeellä, että
Euroopan komission SEUT 258 artiklan perusteella lähettämän kaasulakia koskevan virallisen huomautuksen vuoksi kaasulakia
on muutettu kaasumaisten tuotteiden ja muiden putkistoissa johdettavien tuotteiden siirrosta 12.4.1965 annetun lain muuttamisesta
kauttakulkutariffien osalta 29.4.2010 annetulla lailla (loi du 29 avril 2010 modifiant la loi du 12 avril 1965 relative au
transport de produits gazeux et autres par canalisations en ce qui concerne les tarifs de transit; Moniteur belge 21.5.2010,
s. 31397).
Unionin tuomioistuimelle toimitetusta asiakirja-aineistosta ilmenee myös, että Belgian Cour constitutionnelle (perustuslakituomioistuin)
on 8.7.2010 antamallaan tuomiolla kumonnut taannehtivasti edellä mainitun 10.3.2009 annetun lain muun muassa sen vuoksi, että
se on ristiriidassa direktiivin 2003/55 ja asetuksen N:o 1775/2005 kanssa.

Suullisen käsittelyn uudelleen aloittamista koskeva pyyntö
CREG pyysi 17.11.2010, että suullinen käsittely aloitetaan uudelleen, ja väitti, että ”kaasudirektiivin 32 artiklan 1 kohdassa
käyttöön otetun [’vanhoja’] sopimuksia koskevan poikkeuksen pätevyyttä ja ajallista soveltamista koskevasta kysymyksestä”
olisi järjestettävä kontradiktorinen näkemystenvaihto, koska julkisasiamies on ratkaisuehdotuksessaan nojautunut tekijöihin
ja seikkoihin, jotka ovat täysin uusia ja joista CREG ei ole voinut esittää huomautuksia.
Tältä osin on huomautettava, että unionin tuomioistuin voi omasta aloitteestaan tai julkisasiamiehen ehdotuksesta taikka myös
asianosaisten pyynnöstä määrätä työjärjestyksensä 61 artiklan mukaisesti suullisen käsittelyn aloitettavaksi uudestaan, jos
se katsoo, että sillä ei ole riittävästi tietoa asiasta tai että asia olisi ratkaistava sellaisen argumentin perusteella,
josta asianosaisilla ei ole ollut tilaisuutta lausua (ks. mm. asia C-42/07, Liga Portuguesa de Futebol Profissional ja Bwin
International, tuomio 8.9.2009, Kok., s. I‑7633, 31 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännössä ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksessä ei sen sijaan määrätä asianosaisten
mahdollisuudesta esittää huomautuksia vastaukseksi julkisasiamiehen ratkaisuehdotukseen (ks. em. asia Liga Portuguesa de Futebol
Profissional ja Bwin International, tuomion 32 kohta).
Unionin tuomioistuin katsoo julkisasiamiestä kuultuaan, että koska ennakkoratkaisukysymykseen ei ole enää tarvetta vastata,
suullisen käsittelyn uudestaan aloittamista koskeva pyyntö on hylättävä.

Ennakkoratkaisupyyntö
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka
vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on kunkin asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen
asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta (ks. mm. yhdistetyt
asiat C-422/93–C-424/93, Zabala Erasun ym., tuomio 15.6.1995, Kok., s. I‑1567, 14 kohta).
Käyttäessään harkintavaltaansa kansallinen tuomioistuin toteuttaa kuitenkin yhteistyössä unionin tuomioistuimen kanssa niille
yhteisesti annettua tehtävää turvata se, että unionin oikeutta sovellettaessa ja tulkittaessa noudatetaan lakia. Tällöin kansallisen
tuomioistuimen harkintavallan käytöstä mahdollisesti syntyvät ongelmat ja sen suhteet unionin tuomioistuimeen SEUT 267 artiklan
yhteydessä kuuluvat yksinomaisesti unionin oikeuden sääntöjen alaisuuteen (ks. em. yhdistetyt asiat Zabala Erasun ym., tuomion
15 kohta).
Tässä tarkoituksessa on välttämätöntä, että unionin tuomioistuimella on tiedossaan pääasian oikeudenkäyntiin liittyvät tosiseikat
ja oikeudelliset seikat, koska ennakkoratkaisupyynnöissä annetut tiedot eivät ole tarpeen ainoastaan siksi, että unionin tuomioistuin
voisi niiden perusteella antaa vastauksia, joista on hyötyä, vaan myös siksi, että jäsenvaltioiden hallituksilla ja muilla
osapuolilla, joita asia koskee, on näiden tietojen perusteella mahdollisuus esittää huomautuksensa Euroopan unionin tuomioistuimen
perussäännön 23 artiklan mukaisesti. Unionin tuomioistuimen on huolehdittava siitä, että tämä mahdollisuus turvataan, kun
otetaan huomioon se, että kyseisen määräyksen nojalla ainoastaan ennakkoratkaisupyynnöt annetaan tiedoksi näille osapuolille
(yhdistetyt asiat 141/81–143/81, Holdijk ym., tuomio 1.4.1982, Kok., s. 1299, Kok. Ep. VI, s. 379, 6 kohta ja asia C-116/00,
Laguillaumie, määräys 28.6.2000, Kok., s. I‑4979, 14 kohta).
Vaikka siis unionin tuomioistuimen onkin voitava tukeutua mitä laajimmassa määrin kansallisen tuomioistuimen harkintaan sille
esitettyjen kysymysten tarpeellisuuden osalta, unionin tuomioistuimelle on tehtävä mahdolliseksi toteuttaa kaikki sen omien
tehtävien suorittamiseen erottamattomasti liittyvä harkinta, jotta se erityisesti voisi tarvittaessa tarkastaa oman toimivaltaisuutensa,
mikä puolestaan on jokaisen tuomioistuimen velvollisuutena (em. yhdistetyt asiat Zabala Erasun ym., tuomion 16 kohta).
Tässä tapauksessa ennakkoratkaisupyynnön jättämisen jälkeen unionin tuomioistuimeen saapuneista kirjeistä ilmenee, että yhtäältä
Fluxys on peruuttanut ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa esittämänsä kanneperusteet, jotka koskevat CREGin riidanalaisessa
päätöksessä soveltaman tariffien vahvistusmenetelmän lainvastaisuutta, ja että se vaatii riidanalaisten päätösten kumoamista
Cour d’appel de Bruxellesissa enää ainoastaan siltä osin kuin on kyse vanhoista sopimuksista, joihin sovelletaan direktiivin
2003/55 32 artiklan 1 kohdan mukaan poikkeusta. Tämän lisäksi kansallinen lainsäädäntö, jota ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen
on sovellettava, ei Cour constitutionnellen 8.7.2010 antaman tuomion johdosta ole enää se, joka on otettu huomioon ennakkoratkaisupyynnön
yhteydessä.
Unionin tuomioistuin voi siis vain todeta yhtäältä, että pääasian oikeudenkäynnin taustalla olevat asiaa koskevat kansalliset
oikeussäännöt eivät ole enää ne, jotka Cour d’appel de Bruxelles on kuvannut ennakkoratkaisupyynnössään, siitäkin huolimatta,
että kyseisen tuomioistuimen mukaan Cour constitutionnellen antaman tuomion jälkeen uudestaan sovellettavat kansalliset säännöt
tuovat esiin saman kysymyksen niiden yhteensoveltuvuudesta unionin oikeuden kanssa, ja toisaalta, että pääasian kantaja ei
vetoa enää siihen, että CREG on rikkonut kaasulain 15/5 quinquies §:ää.
Tästä seuraa, että kun otetaan huomioon oikeudenkäyntiasian kehittyminen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa sekä
menettelylliseltä kannalta että sovellettavan oikeuden kannalta, unionin tuomioistuin ei voi enää ratkaista sille esitettyä
kysymystä.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (neljäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Asiassa C-241/09 esitettyyn ennakkoratkaisukysymykseen ei ole enää tarvetta vastata.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.