CELEX: 62009CJ0163
Direktiva 92/83/EGS
Uskladitev strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače
Člena 20, prva alinea, in 27(1)(e) in (f)
Vino, portovec in konjak za kuhanje

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 20, prva alinea, in 27(1)(e) in (f) Direktive Sveta 92/83/EGS
z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače (UL L 316, str. 21).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Repertoire Culinaire Ltd (v nadaljevanju: Repertoire Culinaire) in Commissioners
for Her Majesty’s Revenue and Customs (v nadaljevanju: Commissioners) v zvezi z davčno ureditvijo alkohola, ki ga vsebujejo
vino, portovec in konjak za kuhanje.

Pravni okvir

Ureditev Unije
V tretji, četrti, osemnajsti, devetnajsti, dvajseti, dvaindvajseti in triindvajseti uvodni izjavi Direktive 92/83 je navedeno:
„ker je zaradi pravilnega delovanja notranjega trga treba določiti skupne opredelitve za vse zadevne izdelke;
ker je takšne opredelitve koristno opreti na tiste iz kombinirane nomenklature, veljavne na dan sprejetja te direktive;
[…]
ker je državam članicam treba dovoliti, vračilo trošarine od alkoholnih pijač, ki so postale neprimerne za porabo;
ker je treba na ravni Skupnosti določiti oprostitve, ki se uporabljajo za blago, ki se prevaža med državami članicami;
ker se državam članicam lahko omogoči, da uporabijo oprostitve, vezane na končno porabo na njihovem ozemlju;
[…]
ker države članice ne smejo ostati brez sredstev za boj proti davčnemu izmikanju, izogibanju ali zlorabi, do katerih lahko
pride na področju oprostitev;
ker je državam članicam treba dovoliti, da v tej direktivi zahtevane oprostitve uveljavijo na način povračila.“
Člen 19(1) te direktive določa:
„Države članice etilni alkohol obdavčijo s trošarino v skladu s to direktivo.“
Člen 20 te direktive določa:
„Za namen te direktive izraz ‚etilni alkohol‘ vključuje:
–        vse izdelke iz tarifnih oznak KN 2207 in 2208 z vsebnostjo alkohola, ki presega 1,2 % vol., ne glede na to, če so sestavni
del izdelka, ki se uvršča v drugo poglavje KN,
[…]“
Člen 27(1)(e) in (f) te direktive določa:
„1.      Države članice oprostijo plačila usklajene trošarine izdelke iz te direktive pod pogoji, ki jih določijo za zagotovitev pravilne
in enostavne uporabe takih oprostitev in za preprečevanje davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe:
[…]
(e)      kadar se uporabijo za proizvodnjo arom, namenjenih za pripravo prehrambenih izdelkov in brezalkoholnih pijač z vsebnostjo
alkohola, ki ne presega 1,2 % vol.;
(f)      kadar se uporabijo neposredno ali kot sestavina polizdelkov za proizvodnjo živil, kot polnilo ali drugače, pod pogojem, da
vsebnost alkohola pri čokoladi v nobenem primeru ne presega 8,5 litrov čistega alkohola na 100 kg izdelka in pri drugih izdelkih
5 litrov čistega alkohola na 100 kg izdelka.“
Člen 27(6) Direktive 92/83 določa:
„Države članice lahko uveljavijo zgoraj omenjene oprostitve na način vračila že plačane trošarine.“

Nacionalna ureditev
Oddelek 4 zakona o javnih financah iz 1995 (Finance Act 1995) določa mehanizem za povračilo trošarine na obdavčeno alkoholno
pijačo, ki je bila uporabljena v proizvodnji ali izdelavi živil, katerih vsebnost alkohola ni večja od 5 litrov alkohola na
100 kg živila.
Povračilo se opravi na podlagi zahtevka, ki ga lahko vložijo določene kategorije oseb, in se ne ugodi zahtevkom za povračilo
zneskov, manjših od 250 GBP.

Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Repertoire Culinaire opravlja dejavnost trgovine na debelo v živilskem sektorju.
Uradniki Commissioners so 10. julija 2002 na območju carinskega nadzora Coquelles (Francija) opravili nadzor priklopnika z
vlečno enoto.
Za tovor je voznik predložil dokument, ki je izkazoval enajst palet vina za kuhanje, kot prejemnik pa je bil navedena družba
Repertoire Culinaire.
Po ugotovitvah uradnika, ki je opravil pregled tovora, je ta vseboval 2800 litrov belega vina z vsebnostjo alkohola 11 % vol.,
2800 litrov rdečega vina z vsebnostjo alkohola 11 % vol., 160 litrov portovca z vsebnostjo alkohola 19 % vol. in 80 litrov
konjaka z vsebnostjo alkohola 40 % vol.
Blago je bilo zadržano, ker ni bilo dokazov, da je pristojni organ Združenega kraljestva Velika Britanija in Severna Irska
obračunal trošarino.
Poizvedbe National Discreditation Team (nacionalna ekipa za odkrivanje dokazov) so v zadržanih alkoholnih pijačah pokazale
prisotnost „sestavin“.
Na podlagi poizvedb je bilo blago 16. julija 2002 zaseženo kot opuščena dobrina.
Družba Repertoire Culinaire je 2. avgusta 2002, ko je bila z dopisom z istega dne obveščena o zasegu, zahtevala vrnitev tega
blaga.
Z dopisom z dne 28. avgusta 2002 je Commissioners ta zahtevek zavrnil.
Družba Repertoire Culinaire je zoper to odločbo o zavrnitvi vložila upravno pritožbo.
Commissioners je 17. oktobra 2002 družbi Repertoire Culinaire pisno sporočil, da je odločitev formalno preizkusil in potrdil
prvotno odločbo, da se zavrne vrnitev zadevnega blaga, ker je to zavezano plačilu trošarine Združenega kraljestva.
Družba Repertoire Culinaire je 4. novembra 2002 zoper odločbo z dne 17. oktobra 2002 pri predložitvenem sodišču vložila tožbo.
V teh okoliščinah je First-tier Tribunal (Tax Chamber) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta
vprašanja:
„1.      Ali je za vino za kuhanje in konjak za kuhanje na podlagi Direktive 92/83/EGS treba plačati trošarino v državi članici uvoza,
ker sodita v opredelitev ‚etilnega alkohola‘ iz člena 20, prva alinea, te direktive?
2.      Ali je v skladu z obveznostjo države članice, da uveljavi oprostitev iz člena 27(1)(f) Direktive 92/83 v povezavi s členom
27(6) in/ali s členom 28 ES, in/ali z neposrednim učinkom teh obveznosti in/ali z načeloma enakega obravnavanja ter sorazmernosti,
da se izjema za vino za kuhanje, portovec za kuhanje in konjak za kuhanje omeji na primere, v katerih so bile alkoholne pijače
uporabljene kot sestavine, in da lahko zahtevajo oprostitev samo osebe, ki so alkoholne pijače uporabljale kot sestavino proizvodov,
in/ali tiste osebe, ki opravljajo dejavnost trgovine na debelo teh proizvodov in/ali so proizvajale ali izdelovale take proizvode
za namene te dejavnosti, in pod nadaljnjima pogojema, da je treba zahtevke vložiti v skupnem obdobju štirih mesecev od plačila
trošarine in da znesek povračila ne sme biti manjši od 250 GBP?
3.      Ali je treba vino za kuhanje in portovec za kuhanje, če je za njiju na podlagi člena 20, prva alinea, Direktive 92/83 treba
plačati trošarino, in/ali konjak za kuhanje, ki so predmet te tožbe, na podlagi člena 27(1)(f), podredno člena 27(1)(e) Direktive
92/83, v fazi proizvodnje šteti za oproščene plačila trošarine?
4.      Glede na člena 10 ES in 28 ES, kakšen učinek na obveznosti držav članic na podlagi členov 20 in 27(1)(f), podredno člena 27(1)(e)
Direktive 92/83, ima lahko dejstvo, da je država članica proizvajalka na podlagi Direktive [Sveta 92/12/EGS z dne 25. februarja
1992 o splošnem režimu za trošarinske proizvode in o skladiščenju, gibanju in nadzoru takih proizvodov (UL L 76, str. 1)]
vino za kuhanje, portovec za kuhanje in konjak za kuhanje iz sistema gibanja trošarinskih proizvodov sprostila v prosti pretok
znotraj Evropske unije?“

Vprašanja za predhodno odločanje

Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 20, prva alinea, Direktive 92/83 razlagati tako,
da se opredelitev „etilnega alkohola“ iz te določbe uporablja za vino za kuhanje in portovec za kuhanje.
Treba je omeniti, da vino za kuhanje in portovec za kuhanje, ki spadata v poglavje 21 kombinirane nomenklature, priložene
k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL
L 256, str. 1) v različici, ki izhaja iz Uredbe Komisije (EGS) št. 2587/91 z dne 26. julija 1991 (UL L 259, str. 1), kot živili
vsebujeta etilni alkohol iz tarifne številke 2208 te nomenklature, tako da ta alkohol, če njegova vsebnost presega 1,2 % vol.,
spada na področje uporabe člena 20, prva alinea, Direktive 92/83 (glej sodbo z dne 12. junija 2008 v zadevi Gourmet Classic,
C‑458/06, ZOdl., str. I‑4207, točki 35 in 36).
Nedvomno imata vino za kuhanje in portovec za kuhanje v sporu o glavni stvari vsebnost alkohola nad 1,2 % vol. in sta pripravljena
iz vina in portovca, alkoholnih pijač, glede katerih je treba plačati usklajeno trošarino v skladu s to direktivo.
Poleg tega je treba opozoriti, da ker se člen 20, prva alinea, uporabi tudi, če so izdelki iz te določbe del izdelka, ki spada
v drugo poglavje kombinirane nomenklature, priložene k Uredbi št. 2658/87, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 2587/91,
okoliščina, da sta vino za kuhanje in portovec za kuhanje živili iz poglavja 21 te nomenklature, nima učinka na uporabo te
določbe za etilni alkohol, ki ga vsebujeta (glej zgoraj navedeno sodbo Gourmet Classic, točke od 36 do 38).
Enako velja za okoliščino, da vino za kuhanje in portovec za kuhanje nista primerna za uživanje kot pijača.
Iz člena 27(1) Direktive 92/83 v povezavi z osemnajsto in dvajseto uvodno izjavo te direktive je namreč razvidno, da take
okoliščine vplivajo le na oprostitev plačila usklajene trošarine izdelkov.
Poleg tega je iz naslova Direktive 92/83 razvidno, da je njen namen uskladiti strukture trošarin za alkoholne pijače in alkohol
na splošno.
V teh okoliščinah je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 20, prva alinea, Direktive 92/83 razlagati tako,
da se za vino za kuhanje in portovec za kuhanje uporablja opredelitev „etilni alkohol“ iz te določbe.

Tretje vprašanje
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali so vino za kuhanje, portovec za kuhanje in konjak za kuhanje
v sporu o glavni stvari ob predpostavki, da je glede njih treba plačati usklajeno trošarino na podlagi Direktive 92/83, kot
izdelki, ki se uporabljajo bodisi za proizvodnjo arom v smislu člena 27(1)(e) te direktive bodisi za proizvodnjo živil v smislu
člena 27(1)(f), oproščeni plačila te trošarine.
Čeprav ni mogoče izključiti, da se lahko vino za kuhanje, portovec za kuhanje in konjak za kuhanje v smislu člena 27(1)(e)
Direktive 92/83 uporabljajo za proizvodnjo arom za proizvodnjo živil in brezalkoholnih pijač, izdelki v zadevi v glavni stvari
niso namenjeni taki uporabi.
Kot je razvidno iz predložitvene odločbe, vino za kuhanje, portovec za kuhanje in konjak za kuhanje v zadevi v glavni stvari
niso namenjeni proizvodnji arom, ampak so kot sestavine živil namenjene proizvodnji hrane.
Ker se ne uporabljajo za proizvodnjo arom za proizvodnjo hrane in brezalkoholnih pijač, je treba morebitno oprostitev izdelkov
v sporu o glavni stvari presojati po členu 27(1)(f) Direktive 92/83.
V tem smislu je namreč treba opozoriti, da je glede morebitne oprostitve plačila usklajene trošarine za vino za kuhanje Sodišče
že razsodilo, da je treba načeloma upoštevati člen 27(1)(f) Direktive 92/83 (zgoraj navedena sodba Gourmet Classic, točka 39).
V teh okoliščinah je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da lahko v okoliščinah, kot so te v sporu o glavni stvari, oprostitev
plačila usklajene trošarine za vino za kuhanje, za portovec za kuhanje in za konjak za kuhanje spada pod člen 27(1)(f) Direktive
92/83.

Četrto vprašanje
S četrtim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali okoliščina, da izdelki, kot so vino za kuhanje, portovec
za kuhanje in konjak za kuhanje v sporu o glavni stvari, niso zavezani plačilu trošarine ali da so na podlagi Direktive 92/83
oproščeni in sproščeni za porabo v državi članici, v kateri so bili proizvedeni, vpliva na morebitno uporabo določb te direktive
za te izdelke v drugi državi članici, če so tam namenjeni trženju.
V tem smislu je treba ugotoviti, da na podlagi prve in četrte uvodne izjave Direktive 92/12 vzpostavitev in delovanje notranjega
trga zahtevata tako prosti pretok blaga, tudi trošarinskega, kakor enakost obveznosti plačila trošarine v vseh državah članicah.
Poleg tega je treba opozoriti, da je v skladu s tretjo uvodno izjavo Direktive 92/83 zaradi pravilnega delovanja notranjega
trga treba določiti skupne opredelitve za vse zadevne izdelke, v skladu z devetnajsto uvodno izjavo te direktive pa je treba
na ravni Skupnosti določiti oprostitve, ki se uporabljajo za blago, ki se prevaža med državami članicami.
Zato je za pravilno delovanje notranjega trga in za zagotovitev prostega pretoka blaga nujno, da sta določitev trošarinskih
izdelkov in uporaba oprostitev znotraj Unije enotni, če ni s posebnimi določbami določeno drugače.
Iz enotne uporabe določb Direktive 92/83 izhaja, da morajo (ne)zavezanost izdelka trošarini ali oprostitev izdelka v eni državi
članici načeloma priznati tudi druge države članice.
Nasprotna razlaga bi ogrozila uresničitev cilja te direktive in bi lahko pomenila oviro za prosti pretok blaga.
Vendar v tem smislu nobene države članice ne sme zavezovati napačna uporaba določb Direktive 92/83 druge države članice, niti
ne sme ostati brez možnosti, priznane z dvaindvajseto uvodno izjavo in členom 27 te direktive, za ukrepanje proti davčnemu
izmikanju, izogibanju ali zlorabi, ki bi se lahko zgodili na področju oprostitev, ravno tako pa mora imeti možnost sprejeti
ukrepe za zagotovitev pravilne in enostavne uporabe teh oprostitev.
Ugotovitev napačne uporabe in sprejetje takšnih ukrepov morata temeljiti na objektivnih in preverljivih dokazih (glej v tem
smislu sodbo z dne 7. decembra 2000 v zadevi Italija proti Komisiji, C-482/98, Recueil, str. I -10861, točki 51 in 52).
V teh okoliščinah je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da mora ob predpostavki, da so izdelki, kot so vino za kuhanje,
portovec za kuhanje in konjak za kuhanje v sporu o glavni stvari, ki niso zavezani plačilu trošarine ali so na podlagi Direktive
92/83 plačila trošarine oproščeni in so sproščeni za porabo v državi članici, v kateri so bili proizvedeni, namenjeni trženju
v drugi državi članici, ta te izdelke na svojem območju obravnavati enako, razen če obstajajo objektivni in preverljivi dokazi
za to, da je prva država članica napačno uporabila določbe te direktive ali da je v skladu z njenim členom 27(1) upravičeno
sprejeti ukrepe proti davčnemu izmikanju, izogibanju ali zlorabi, ki bi se lahko zgodili na področju oprostitev, ali ukrepe
za zagotovitev pravilne in enostavne uporabe teh oprostitev.

Drugo vprašanje
Z drugim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba glede izdelkov, kot so vino za kuhanje, portovec
za kuhanje in konjak za kuhanje v sporu o glavni stvari, člen 27(1)(f) Direktive 92/83 razlagati tako, da oprostitev na podlagi
te določbe lahko zahtevajo samo osebe, ki so te izdelke uporabile kot sestavine za proizvodnjo živil in/ali tiste osebe, ki
opravljajo dejavnost trgovine na debelo teh proizvodov in/ali so proizvajale ali izdelovale take proizvode za namene te dejavnosti,
in pod nadaljnjima pogojema, da je treba zahtevke vložiti v skupnem obdobju štirih mesecev od plačila trošarine in da znesek
povračila ne sme biti manjši od 250 GBP.
Glede tega je treba takoj ugotoviti, da lahko v skladu s členom 27(6) Direktive 92/83 v povezavi z osemnajsto in triindvajseto
uvodno izjavo države članice uveljavijo oprostitve iz te direktive na način vračila že plačane trošarine.
Poleg tega je cilj, ki mu sledijo oprostitve, določene v Direktivi 92/83, zlasti nevtralizirati vpliv trošarin za alkohol
kot vmesni proizvod, ki ga vsebujejo drugi trgovski ali industrijski izdelki (glej zgoraj navedeno sodbo Italija proti Komisiji,
točka 4, in sodbo z dne 19. aprila 2007 v zadevi Profisa, C‑63/06, ZOdl., str. I‑3239, točka 17).
Člen 27(1)(f) Direktive 92/83 v povezavi z njeno dvajseto uvodno izjavo določa, da države članice uporabijo oprostitve, določene
v tej direktivi, glede na končno porabo zadevnih izdelkov.
Poleg tega člen 27(1) v povezavi z dvaindvajseto uvodno izjavo Direktive 92/83 določa, da lahko države članice določijo pogoje
za zagotovitev pravilne in enostavne uporabe takih oprostitev in za preprečevanje davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe.
Glede tega je treba opozoriti tudi, kot je razsodilo Sodišče, da je, prvič, oprostitev izdelkov iz člena 27(1) Direktive 92/83
načelo in njena zavrnitev izjema ter, drugič, da možnost, ki jo daje ta določba državam članicam, da določijo pogoje „za zagotovitev
pravilne in enostavne uporabe takih oprostitev in za preprečevanje davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe“, ne more omajati
brezpogojnosti obveznosti oprostitve iz te določbe (glej zgoraj navedeni sodbi Italija proti Komisiji, točka 50, in Profisa,
točka 18).
Torej lahko zadevna država članica uporabi to možnost le ob navedbi objektivnih in preverljivih dokazov glede obstoja resne
nevarnosti davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Italija proti Komisiji, točka
52) in lahko v okviru priznane možnosti določi le take pogoje, ki ne presegajo tega, kar je nujno potrebno za izpolnitev zadevnega
cilja.
Tudi če države članice lahko uveljavijo oprostitve iz člena 27(1)(f) Direktive 92/83 na način vračila že plačane trošarine
in glede na porabo zadevnih izdelkov, pa, nasprotno, te oprostitve ne morejo pogojevati, če ni na podlagi objektivnih in preverljivih
dokazov ugotovljeno, da je to potrebno zaradi zagotovitve pravilne in enostavne uporabe takih oprostitev in za preprečevanje
davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe.
Iz dokazov, predloženih v obravnavo Sodišču, je razvidno, da v nacionalni ureditvi določeni pogoji glede omejitve kroga upravičenih
oseb, ki lahko zahtevajo povračilo, glede omejitve roka za vložitev tega zahtevka na štiri mesece in glede določitve minimalnega
zneska za povračilo, v sporu o glavni stvari niso nujni niti za zagotovitev pravilne in enostavne uporabe takih oprostitev,
določeno v členu 27(1)(f) Direktive 92/83, niti za preprečitev davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe.
Vendar pa mora predložitveno sodišče, ki odloča v sporu o glavni stvari in ki mora prevzeti odgovornost za sodno odločbo,
ki jo je treba sprejeti, na podlagi objektivnih in preverljivih dokazov, s katerimi razpolaga, preveriti, ali to drži.
V teh okoliščinah je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 27(1)(f) Direktive 92/83 razlagati tako, da pri
odobritvi oprostitve na podlagi tega člena ni mogoče upoštevati v nacionalni ureditvi določenih pogojev glede omejitve kroga
oseb, ki lahko zahtevajo povračilo, glede omejitve roka za vložitev tega zahtevka na štiri mesece in glede določitve minimalnega
zneska za povračilo, razen če je iz objektivnih in preverljivih dokazov razvidno, da je njihova uporaba nujna zaradi zagotovitve
pravilne in enostavne uporabe takih oprostitev in za preprečevanje davčnega izmikanja, izogibanja ali zlorabe. Predložitveno
sodišče mora preveriti, ali to drži glede pogojev, določenih v tej ureditvi.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:
1.
Člen 20, prva alinea, Direktive 92/83 z dne 19. oktobra 1992 o uskladitvi strukture trošarin za alkohol in alkoholne pijače
je treba razlagati tako, da se za vino za kuhanje in portovec za kuhanje uporablja opredelitev „etilni alkohol“ iz te določbe.
2.
V okoliščinah, kot so te v sporu o glavni stvari, lahko oprostitev plačila usklajene trošarine za vino za kuhanje, za portovec
za kuhanje in za konjak za kuhanje spada pod člen 27(1)(f) Direktive 92/83.
3.
Ob predpostavki, da so izdelki, kot so vino za kuhanje, portovec za kuhanje in konjak za kuhanje v sporu o glavni stvari,
ki niso zavezani plačilu trošarine ali so na podlagi Direktive 92/83 plačila trošarine oproščeni in so sproščeni za porabo
v državi članici, v kateri so bili proizvedeni, namenjeni trženju v drugi državi članici, mora ta te izdelke na svojem območju
obravnavati enako, razen če obstajajo objektivni in preverljivi dokazi za to, da je prva država članica napačno uporabila
določbe te direktive ali da je v skladu z njenim členom 27(1) upravičeno sprejeti ukrepe proti davčnemu izmikanju, izogibanju
ali zlorabi, do katerih lahko pride na področju oprostitev, ali ukrepe za zagotovitev pravilne in enostavne uporabe teh oprostitev.
4.
Člen 27(1)(f) Direktive 92/83 je treba razlagati tako, da pri odobritvi oprostitve iz tega člena ni mogoče upoštevati v nacionalni
ureditvi določenih pogojev glede omejitve kroga oseb, ki lahko zahtevajo povračilo, glede omejitve roka za vložitev tega zahtevka
na štiri mesece in glede določitve minimalnega zneska za povračilo, razen če je iz objektivnih in preverljivih dokazov razvidno,
da je njihova uporaba nujna zaradi zagotovitve pravilne in enostavne uporabe takih oprostitev in za preprečevanje davčnega
izmikanja, izogibanja ali zlorabe. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali to drži glede pogojev, določenih v tej ureditvi.
Podpisi
*
Jezik postopka: angleščina.