CELEX: 62008CJ0124
Määrus (EMÜ) nr 2913/92
Ühenduse tolliseadustik
Tollivõlg
Tollimaksu summa
Võlgnikule teatamine
Toiming, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse

Eelotsusetaotlused puudutavad nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (
EÜT L 302, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307; edaspidi „tolliseadustik”) artikli 221 lõigete 1 ja 3 tõlgendamist.
Taotlused esitati ühelt poolt kohtuasjas C-124/08: G. Snauwaert, Algemeen Expeditiebedrijf Zeebrugge BVBA, Coldstar NV, D. Vlaeminck, J. Den Haerynck ja A. De Wintere
versus
Belgia riik ja teiselt poolt kohtuasjas C-125/08: G. Deschaumes
versus
Belgia riik, mis puudutavad imporditollimaksu tollivormistusjärgset sissenõudmist.
Õiguslik raamistik
Tolliseadustiku artikkel 221 sätestab:
„1.   Niipea kui arvestuskanne on tehtud, teatatakse võlgnikule tollimaksu summa vastava korra kohaselt.
[…]
3.   Võlgnikule ei teatata tollimaksu summat pärast seda, kui tollivõla tekkimise kuupäevast on möödunud kolm aastat. Kui tollil ei ole võimalik määrata tollivõla tekkimisel tasumisele kuuluva tollimaksu täpset summat sellise toimingu tagajärjel, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse, võib tollivõlast teatada ka pärast kolmeaastase tähtaja möödumist, kui kehtivad seadused seda lubavad.”
Põhikohtuasjad ja eelotsuse küsimused
Eelotsusetaotluse esitanud kohtult saadud teabe põhjal puudutavad põhikohtuasjad mitut Belgias 1990-ndate aastate keskel toimunud Euroopa turul keelatud liha impordiga seotud pettust.
Kõnealuste pettuste eesmärk oli esiteks turustada Euroopa turul kolmandatest riikidest pärinevat madala hinnaga liha, mis on siseriiklike ja ühenduse õigusnormide kohaselt üldjuhul inimtoiduks kõlbmatu ja teiseks taotleda alusetult eksporditoetusi.
Nende pettuste tulemusel jäeti tasumata kõnesoleva kaubaga seotud imporditollimaks, kuna pädevatel tolliasutustel puudus vajalik teave selle kohta arvestuskande tegemiseks.
Kohtuasi C-124/08
Kohtuasjas C-124/08 esitatud eelotsusetaotlusest nähtub, et Correctionele Rechtbank van Antwerpen`is (Antwerpeni kriminaalkohus) toimunud esimese astme menetluse ja Hof van Beroep te Antwerpen`is (Antwerpeni apellatsioonikohus) toimunud apellatsioonmenetluse tulemusel mõisteti G. Snauwaertilt, D. Vlaeminckilt, J. Den Haerynckilt ja A. De Winterelt solidaarselt välja tasumata jäetud imporditollimaks ja -lõivud koos viivisega. Algemeen Expeditiebedrijf Zeebrugge BVBA ja Coldstar NV loeti tsiviilõiguslikult vastutavaks vastavalt G. Snauwaertilt ja J. Den Haerynckilt välja mõistetud summade tasumise eest.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et põhikohtuasja hagejad tuginevad Hof van Beroep te Antwerpeni 25. oktoobri 2006. aasta otsuse peale esitatud kassatsioonkaebuse toetuseks eelkõige tolliseadustiku artikli 221 lõigetele 1 ja 3, väites, et nimetatud kohus leidis ekslikult esiteks, et tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu kohta arvestuskande tegemata jätmine või selle tegemine hilinenult ei mõjuta tolliasutuse õigust nõuda nimetatud maks sisse ja teiseks, et kõnealuse artikli lõikes 3 sätestatud tollivõla tekkimisest arvestatava kolmeaastase tähtaja pikendamisel ei ole vaja kindlaks teha isikut, kes sooritas toimingu, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse ja mille tagajärjel nimetatud ametiasutustel ei olnud võimalik tollimaksu summat määrata.
Neil asjaoludel otsustas Hof van Cassatie (kassatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [tolliseadustiku] artikli 221 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et […] kohustus teatada võlgnikule tollivõlast on täidetud nõuetekohaselt vaid pärast selle summa kohta arvestuskande tegemist, või teiste sõnadega, kas selleks, et teatamine oleks õiguspärane ja kooskõlas [nimetatud sättega], peab võlgnikule tollimaksu summast […] teatamisele alati eelnema tollimaksu summa kohta arvestuskande tegemine?
2.
Kas […] tolliseadustiku artikli 221 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui tollivõlg tekkis toimingu tagajärjel, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse, võib toll pärast tollivõla tekkimisest kolmeaastase tähtaja möödumist teatada õiguspäraselt tollimaksu summa kohta arvestuskande tegemisest ainult siis, kui tegemist on isikuga, kes on sooritanud toimingu, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse?”
Kohtuasi C-125/08
Kohtuasjas C-125/08 esitatud eelotsusetaotlusest nähtub, et Hof van Beroep te Antwerpeni 2. mai 2007. aasta otsusega mõisteti G. Deschaumes’ilt välja tasumata jäetud imporditollimaks ja -lõivud koos viivisega.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et G. Deschaumes tugineb nimetatud otsuse peale esitatud kassatsioonkaebuse toetuseks eelkõige tolliseadustiku artikli 221 lõikele 1, väites, et Hof van Beroep te Antwerpen ei sedastanud, et tollivõla kohta tehti arvestuskanne enne sellest teatamist ja et põhikohtuasja toimiku dokumentidest ei nähtu, et arvestuskanne tehti.
Neil asjaoludel otsustas Hof van Cassatie menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse, mis on identne kohtuasjas C-124/08 esitatud esimese eelotsuse küsimusega.
Euroopa Kohtu presidendi 22. aprilli 2008. aasta määrusega liideti kohtuasjad C-124/08 ja C-125/08 kirjalikuks ja suuliseks menetlemiseks ja kohtuotsuse tegemiseks.
Eelotsuse küsimused
Eelotsusetaotluste vastuvõetavus
Euroopa Ühenduste Komisjon väidab, et eelotsusetaotlused on vastuvõetamatud, kuna need ei ole piisavalt põhjendatud.
Siinkohal tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktikas on tõdetud, et kuna eelotsuse küsimuse vastusega püütakse siseriiklikule kohtule anda sellele kasulik ühenduse õiguse tõlgendus, siis peab viimane määratlema faktilise ja õigusliku raamistiku, milles ta oma esitatavad küsimused esitab, või siseriiklik kohus peab vähemalt selgitama faktilist olustikku, millel need küsimused põhinevad (vt eelkõige 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas
C-67/96: Albany, EKL 1999, lk I-5751
, punkt 39; . aasta otsus liidetud kohtuasjades
C-51/96 ja C-191/97: Deliège, EKL 2000, lk I-2549
, punkt 30, ja . aasta otsus kohtuasjas
C-506/04: Wilson, EKL 2006, lk I-8613
, punkt 38).
Eelotsusetaotlustes esitatud andmed peavad mitte üksnes võimaldama Euroopa Kohtul anda kasuliku vastuse, vaid ühtlasi andma liikmesriikide valitsustele ja huvitatud pooltele võimaluse esitada märkusi kooskõlas Euroopa Kohtu põhikirja artikliga 23. Euroopa Kohus peab tagama selle võimaluse kaitse, arvestades asjaolu, et selle sätte alusel teavitatakse huvitatud pooli üksnes eelotsusetaotlustest (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Albany, punkt 40; 12. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-145/03: Keller, EKL 2005, lk I-2529
, punkt 30, ja eespool viidatud kohtuotsus Wilson, punkt 39).
Esiteks sisaldavad käesolevas asjas esitatud eelotsusetaotlused piisavalt teavet, et võimaldada liikmesriikide valitsustel ja teistel huvitatud isikutel omapoolseid märkusi esitada. Lisaks nähtub Belgia ja Kreeka valitsuse ning komisjoni esitatud märkustest, et neil oli võimalik eelotsusetaotluses esitatud küsimustes võtta vajalik seisukoht.
Teiseks leiab Euroopa Kohus, et talle on eelotsusetaotluses ja märkustes esitatud piisavalt teavet, et esitatud küsimustele kasulikult vastata.
Eeltoodust järeldub, et Euroopa Kohtul tuleb esitatud küsimustele vastata.
Esimene eelotsuse küsimus kohtuasjas C-124/08 ja ainus eelotsuse küsimus kohtuasjas C-125/08
Kõnealuste küsimustega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas tolliseadustiku artikli 221 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et tolliasutuse kohustus teatada võlgnikule vastava korra kohaselt tasumisele kuuluv impordi- või ekspordi tollimaksu summa on täidetud nõuetekohaselt vaid siis, kui nimetatud asutus on eelnevalt teinud selle summa kohta arvestuskande.
Kõnealuses küsimuses piisab sellest, kui meenutada, et tolliseadustiku artikli 221 lõike 1 sõnastusest tuleneb, et arvestuskande tegemine, mis kõnealuse seadustiku artikli 217 lõike 1 kohaselt seisneb tolli poolt tollimaksu summa arvestusdokumentidesse või mõnele muule samaväärsele teabekandjale märkimises, peab tingimata eelnema võlgnikule impordi- või eksporditollimaksu summa teatamisele (23. veebruari 2006. aasta otsus kohtuasjas
C-201/04: Molenbergnatie, EKL 2006, lk I-2049
, punkt 46).
Sellisest tollimaksu summa kohta arvestuskande tegemise ja sellest võlgnikule teatamise ajalisest järgnevusest, mida kinnitab ka tolliseadustiku VII jaotise 3. peatüki 1. jagu „Tollimaksu summa kohta arvestuskande tegemine ja võlgnikule teatamine”, peab kinni pidama, et mitte kohelda maksukohustuslasi erinevalt ning mitte kahjustada tolliliidu harmoonilist toimimist (eespool viidatud kohtuotsus Molenbergnatie, punkt 47).
Seega tuleb esimesele eelotsuse küsimusele kohtuasjas C-124/08 ja ainsale eelotsuse küsimusele kohtuasjas C-125/08 vastata, et tolliseadustiku artikli 221 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et tolliasutuse kohustus teatada võlgnikule vastava korra kohaselt tasumisele kuuluvast impordi- või ekspordi tollivõlast on täidetud nõuetekohaselt vaid siis, kui nimetatud asutus on eelnevalt teinud selle summa kohta arvestuskande.
Teine eelotsuse küsimus kohtuasjas C-124/08
Kõnealuse küsimusega soovib siseriiklik kohus teada, kas tolliseadustiku artikli 221 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et pärast tollivõla tekkimisest kolmeaastase tähtaja möödumist võib liikmesriigi toll õiguspäraselt teatada tasumisele kuuluva tollimaksu summa üksnes siis, kui tegemist on isikuga, kes on sooritanud toimingu, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse ja mille tagajärjel nimetatud tolliasutusel ei olnud võimalik tollimaksu täpset summat määrata.
Kõigepealt tuleb meenutada, et tolliseadustiku artikli 221 lõikes 3 kasutatud mõiste „toiming, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse” hõlmab toiminguid, mida sellise liikmesriigi õigusnormide kohaselt, mille pädevad ametiasutused nõuavad tollivormistusjärgselt imporditollimaksu tasumist, võib käsitada rikkumisena siseriikliku karistusõiguse tähenduses (vt nõukogu 24. juuli 1979. aasta määruse (EMÜ) nr 1697/79 impordi- või eksporditollimaksude maksmist nõudvale tolliprotseduurile suunatud kauba eest tasumata jäänud impordi- või eksporditollimaksude tollivormistusjärgse sissenõudmise kohta (
EÜT L 197, lk 1
) artikli 3 kohta analoogia alusel . aasta otsus kohtuasjas
C-273/90 Meico-Fell, EKL 1991, lk I-5569
, punkt 9).
Samuti on Euroopa Kohus täpsustanud, et tolli poolt teo määratlemine „toiminguna, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse” ei kujuta endast tegelikku kuriteo toimepanemise tuvastamist. Niisugune määratlemine toimub üksnes sellises haldusmenetluses ja niisuguse menetluse huvides, mille ainus eesmärk on võimaldada asjaomastel ametiasutustel korrigeerida impordi- või eksporditollimaksu ebaõige või ebapiisav sissenõudmine (vt määruse nr 1697/79 artikli 3 kohta analoogia alusel 18. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas
C-62/06: ZF Zefeser, EKL 2007, lk I-11995
, punkt 28).
Kõnealusele küsimusele vastamiseks tuleb esiteks märkida, et tolliseadustiku artikli 221 lõike 1 kohaselt teatatakse tasumisele kuuluva impordi- või ekspordimaksu summa võlgnikule.
Teiseks tuleb märkida, et nimetatud artikli lõike 3 esimene lause kehtestab aegumissätte, mille kohaselt tollimaksu summat ei teatata pärast seda, kui tollivõla tekkimise kuupäevast on möödunud kolm aastat.
Nimetatud aegumissättest erandina näeb selle lõike teine lause ette, et kui tollil ei ole võimalik määrata tollivõla tekkimisel tasumisele kuuluva tollimaksu täpset summat sellise toimingu tagajärjel, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse, võib tollivõlast teatada ka pärast kolmeaastase tähtaja möödumist, kui kehtivad seadused seda lubavad.
Seega tuleneb tolliseadustiku artikli 221 sõnastusest ja ülesehitusest, et tollimaksu summast võib võlgnikule teatada pärast kolmeaastase tähtaja möödumist, kui tollil ei olnud algselt võimalik määrata tollivõla tekkimisel tasumisele kuuluva tollimaksu täpset summat sellise toimingu tagajärjel, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse, ka juhul, kui asjaomane võlgnik ei olnud nimetatud toimingu sooritaja.
Sellist tõlgendust kinnitab ka tolliseadustiku artikli 221 lõike 3 teises lauses kasutatud väljend „tollivõlast [võib] teatada”, mis viitab sõnadele „[v]õlgnikule ei teatata [tollimaksu summat]” nimetatud sätte esimeses lauses. Seega ei piira kõnealune säte tollimaksust teatamise kohustust üksnes sellise toimingu sooritajaga, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse.
Niisiis tuleb kohtuasjas C-124/08 esitatud teisele küsimusele vastata, et tolliseadustiku artikli 221 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et tolliasutus võib pärast tollivõla tekkimisest kolmeaastase tähtaja möödumist õiguspäraselt teatada võlgnikule tasumisele kuuluva tollimaksu summa üksnes siis, kui sellel tolliasutusel ei olnud võimalik määrata nimetatud tollimaksu täpset summat sellise toimingu tagajärjel, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse, ka juhul, kui asjaomane võlgnik ei olnud nimetatud toimingu sooritaja.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

1.
Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 221 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et tolliasutuste kohustus teatada võlgnikule vastava korra kohaselt tasumisele kuuluvast impordi- või ekspordi tollivõlast on täidetud nõuetekohaselt vaid siis, kui nimetatud asutus on eelnevalt teinud selle summa kohta arvestuskande.

2.
Määruse nr 2913/92 artikli 221 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et tolliasutus võib pärast tollivõla tekkimisest kolmeaastase tähtaja möödumist õiguspäraselt teatada võlgnikule tasumisele kuuluva tollimaksu summa üksnes siis, kui sellel tolliasutusel ei olnud võimalik määrata nimetatud tollimaksu täpset summat sellise toimingu tagajärjel, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse, ka juhul, kui asjaomane võlgnik ei olnud nimetatud toimingu sooritaja.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.