CELEX: 61987CJ0206
Annullationssøgsmål mod en beslutning i henhold til EØF-Traktatens artikel 115
den sagsøgende virksomheds umiddelbare og individuelle interesse

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 7 . juli 1987, har société Lefebvre Frère et Soeur SA, Douai ( Frankrig ), i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 2, anlagt annullationssoegsmaal mod Kommissionens beslutning af 8 . maj 1987, rettet til Den Franske Republik, hvorved denne medlemsstat bemyndigedes til fra faellesskabsbehandling at undtage friske bananer med oprindelse i tredjelande i den saakaldte dollar-zone, der var bragt i fri omsaetning i de oevrige medlemsstater ( EFT C 127 af 13.5.1987, s . 4 ).
2 Af frygt for, at indfoerslen til Frankrig af bananer, der var bragt i fri omsaetning i de oevrige medlemsstater, skulle forstyrre det franske marked, hvis behov for stoerstedelens vedkommende opfyldes af produktionen i de franske oversoeiske departementer samt i de tre AVS-stater, som er Frankrigs traditionelle leverandoerer, ansoegte den franske regering den 30 . april 1987 Kommissionen om tilladelse til fra faellesskabsbehandling at undtage bananer med oprindelse i tredjelande - med undtagelse af de tre foernaevnte AVS-stater - som var bragt i fri omsaetning i de oevrige medlemsstater .
3 Ved den foernaevnte beslutning, der blev vedtaget i henhold til EOEF-Traktatens artikel 115, stk . 1, har Kommissionen meddelt denne tilladelse for fremtiden, idet dens gyldighedsperiode dog blev begraenset til den 30 . april 1988 og dens materielle anvendelsesomraade til at omfatte bananer med oprindelse i bestemte tredjelande i dollar-zonen, som befandt sig i fri omsaetning i Faellesskabet .
4 Sagsoegeren, som tidligere ved flere lejligheder forgaeves havde forsoegt at importere de i den anfaegtede beslutning omhandlede bananer til Frankrig, fandt, at denne var ulovlig, og anlagde derfor naervaerende sag .
5 Ved saerskilt procesdokument, indgaaet til Domstolens Justitskontor den 7 . juli 1987, har Kommissionen i medfoer af procesreglementets artikel 91 rejst indsigelse om sagens afvisning og nedlagt paastand om, at Domstolen traeffer afgoerelse om denne indsigelse uden at indlede behandlingen af sagens realitet .
6 Kommissionens indsigelse, der stoettes af Den Franske Republik, som er interveneret i sagen til stoette for Kommissionens paastande, gaar ud paa, at den anfaegtede beslutning alene for fremtiden giver de franske myndigheder en skoensmaessig befoejelse til at udstede eller naegte at udstede importlicenser til importoererne, og at denne beslutning i forhold til disse udgoer en foranstaltning af generel raekkevidde . Sagsoegeren er derfor hverken umiddelbart eller individuelt beroert af denne beslutning i Traktatens artikel 173, stk . 2' s forstand .
7 Sagsoegeren har derimod gjort gaeldende, at den anfaegtede beslutning beroerer selskabet umiddelbart, fordi den ikke har til formaal at bemyndige Den Franske Republik til at udelukke visse bananer fra faellesskabsbehandling, men tvaertimod stadfaester importrestriktioner, som Den Franske Republik har anvendt i mange aar .
8 Sagsoegeren har endvidere anfoert, at selskabet er individuelt beroert af beslutningen, fordi det gentagne gange siden 1977 forgaeves har ansoegt de franske myndigheder om importlicenser for bananer . Desuden er de forsendelser af bananer fra Belgien, som var bestemt for sagsoegeren, systematisk blevet afvist ved graensen af de franske toldmyndigheder . Sagsoegeren har endelig indbragt sagen for de franske retter og Kommissionen . Sagsoegeren adskiller sig saaledes fra alle andre personer og er individualiseret paa lignende maade som beslutningens adressat .
9 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
10 I henhold til Traktatens artikel 173, stk . 2, er det en betingelse for antagelse til realitetsbehandling af et annullationssoegsmaal mod en beslutning - anlagt af en privat som ikke er adressat for beslutningen - at sagsoegeren beroeres umiddelbart og individuelt af beslutningen .
11 Da sagsoegeren ikke er adressat for den anfaegtede beslutning, maa det undersoeges, om beslutningen beroerer sagsoegeren umiddelbart og individuelt .
12 Det fremgaar af Domstolens praksis ( jaevnfoer dommen af 15 . juli 1963, Plaumann, 25/62, Sml . 1954-1964, s . 411 ), at andre personer end en beslutnings adressat kun kan vaere individuelt beroert, hvis denne beslutning rammer dem paa grund af visse egenskaber, som er saerlige for dem, eller paa grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem paa lignende maade som adressaten .
13 Det fremgaar imidlertid af sagen, at den anfaegtede beslutning har til formaal at bemyndige Den Franske Republik til for fremtiden i en bestemt periode fra faellesskabsbehandling at undtage alle indfoersler af bananer med oprindelse i tredjelande i dollar-zonen, som er bragt i fri omsaetning i en anden medlemsstat . Beslutningen fremstaar derfor overfor alle bananimportoerer som en foranstaltning af generel raekkevidde, der finder anvendelse paa objektivt fastsatte situationer og affoeder retsvirkninger for persongrupper, der er beskrevet generelt og abstrakt .
14 Det foelger heraf, at den anfaegtede beslutning alene vedroerer sagsoegeren i dennes objektive egenskab af bananimportoer paa samme maade som enhver anden erhvervsdrivende, der aktuelt eller potentielt befinder sig i en tilsvarende situation .
15 Denne slutning paavirkes ikke af, at sagsoegeren foer udstedelsen af den anfaegtede beslutning flere gange forgaeves havde forsoegt at importere bananer i fri omsaetning til Frankrig, og har indbragt sagen for franske domstole og Kommissionen .
16 Sagsoegeren har nemlig ikke godtgjort, at de ansoegninger om importlicenser, som selskabet havde indgivet til de franske myndigheder, stadig verserede paa datoen for udstedelsen af den anfaegtede beslutning .
17 I oevrigt er afvisningerne ved graensen af de bananforsendelser, som var bestemt for sagsoegeren, og som er sket foer udstedelsen af beslutningen, uden nogen som helst betydning for spoergsmaalet om, hvorvidt naervaerende sag kan antages til realitetsbehandling, eftersom beslutningen ikke har tilbagevirkende gyldighed .
18 Domstolen kan heller ikke laegge sagsoegerens argument til grund, hvorefter Kommissionen havde kendskab til sagsoegerens situation, da den udstedte den anfaegtede beslutning . En retsakt mister nemlig ikke sin forordningskarakter, fordi det er muligt at afgoere, hvor mange eller endog hvilke retssubjekter, akten paa et givet tidspunkt skal gaelde for, naar det dog er utvivlsomt, at den finder anvendelse paa grundlag af en ved retsakten fastlagt objektiv retlig eller faktisk situation, der haenger sammen med aktens formaal ( jfr . dommen af 6 . oktober 1982, Alusuisse, 307/81, Sml . s . 3463 ).
19 Herefter kan den omtvistede beslutning ikke anfaegtes af sagsoegeren i henhold til Traktatens artikel 173, stk . 2 . Sagen boer derfor afvises .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
20 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom .
21 Sagsoegeren har tabt sagen og boer derfor afholde sagens omkostninger .
22 Da kun Kommissionen har nedlagt en saadan paastand, boer afgoerelsen herom alene omfatte de af Kommissionen afholdte omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Anden Afdeling )
1 ) Sagen afvises .
2 ) Sagsoegeren betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger .
3 ) Den Franske Republik betaler sine egne omkostninger .