CELEX: 62008CJ0124
Asetus (ETY) N:o 2913/92
Yhteisön tullikoodeksi
Tullivelka
Tullien määrä
Tiedoksianto velalliselle
Tapahtuma, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin

Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (
EYVL L 302, s. 1
; jäljempänä tullikoodeksi) 221 artiklan 1 ja 3 kohdan tulkintaa.
Nämä pyynnöt on esitetty asioissa, joissa yhtäältä asiassa C-124/08 kantajina ovat Snauwaert, Algemeen Expeditiebedrijf Zeebrugge BVBA, Coldstar NV, Vlaeminck, Den Haerynck ja De Wintere ja vastaajana Belgian valtio ja toisaalta asiassa C-125/08 kantajana on Deschaumes ja vastaajana Belgian valtio ja jotka koskevat tuontitullien kantamista jälkikäteen.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Tullikoodeksin 221 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tullien määrä on aiheellisella tavalla annettava velalliselle tiedoksi heti, kun se on kirjattu tileihin.
– –
3.   Tiedoksiantoa ei voida toimittaa velalliselle enää, kun kolmen vuoden määräaika on kulunut siitä päivästä, jona tullivelka on syntynyt. Jos tulliviranomaiset eivät kuitenkaan ole voineet tarkasti määrittää lain mukaan kannettavaa tullien määrää sellaisen tapahtuman vuoksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, tiedoksianto toimitetaan kolmen vuoden määräajan päätyttyä, jos voimassa olevat säännökset sen sallivat.”
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
Pääasian oikeudenkäynnit, sellaisina kuin ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin niitä kuvailee, koskevat useampia petoksia, jotka liittyvät eurooppalaisilla markkinoilla kielletyn lihan tuontiin ja jotka tapahtuivat Belgiassa 1990-luvun puolivälissä.
Näiden petosten tarkoituksena oli yhtäältä myydä halvalla eurooppalaisilla markkinoilla kolmansista valtioista peräisin olevaa lihaa, joka oli kansallisten ja yhteisön normien mukaisesti tavallisesti ihmisravinnoksi kelpaamatonta, ja toisaalta vaatia perusteettomasti vientitukea.
Mainittujen petosten seurauksena kyseessä oleviin tuotteisiin liittyvät tuontitullit kierrettiin, koska toimivaltaisilla viranomaisilla ei ollut niiden tileihin kirjaamiseksi vaadittavia seikkoja tiedossaan.
Asia C-124/08
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä asiassa C-124/08 koskevasta päätöksestä ilmenee, että correctionele rechtbank van Antwerpenin (Antwerpenin rikostuomioistuin) alioikeutena suorittaman menettelyn jälkeen ja hof van beroep te Antwerpenissa (Antwerpenin muutoksenhakutuomioistuin) käydyn valitusmenettelyn jälkeen Snauwaert, Vlaeminck, Den Haerynck ja De Wintere määrättiin yhteisvastuullisesti maksamaan kierretyt tullit ja tuontimaksut sekä viivästyskorot. Algemeen Expeditiebedrijf Zeebrugge BVBA todettiin siviilioikeudellisesti vastuulliseksi Snauwaertin ja Coldstar NV Haerynckin maksettaviksi tulevista määristä.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa, että pääasian kantajat vetoavat hof van beroep te Antwerpenin 25.10.2006 antamasta tuomiosta tekemänsä kassaatiovalituksen tueksi muun muassa tullikoodeksin 221 artiklan 1 ja 3 kohdan säännöksiin ja väittävät, että mainittu tuomioistuin on katsonut virheellisesti yhtäältä, että lain mukaan kannettavien tuonti- tai vientitullien tileihin kirjaamisen puuttumisella tai niiden kirjaamisella tileihin myöhässä ei ole vaikutusta tulliviranomaisten mahdollisuuteen ryhtyä kantamaan mainittuja tulleja, ja toisaalta, että mainitussa 3 kohdassa säädetyn tullivelan syntymisestä laskettavan kolmen vuoden vanhentumisajan pidentämiseksi ei ole tarpeen tietää, kuka on sellaisen teon tekijä, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin ja jonka johdosta mainitut viranomaiset eivät ole voineet määrittää kyseistä määrää.
Tässä tilanteessa Hof van Cassatie (kassaatiotuomioistuin) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko [tullikoodeksin] 221 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä säädettyä velvollisuutta tullivelan antamisesta tiedoksi velalliselle on noudatettu pätevästi vain siinä tapauksessa, että tiedoksianto tapahtuu tullin tileihin kirjaamisen jälkeen, toisin sanoen siten, että – – tullivelan tiedoksi antamista velalliselle täytyy aina edeltää mainitun velan kirjaaminen tileihin, jotta tämä tiedoksianto olisi pätevä ja yhteensopiva [mainitun säännöksen] kanssa?
2)
Onko [tullikoodeksin] 221 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että tulliviranomaisille annettu mahdollisuus ylittää tileihin kirjatun tullivelan tiedoksi antamista koskeva kolmen vuoden määräaika, joka lasketaan siitä päivästä, jolloin tullivelka on syntynyt, siinä tapauksessa, että tullivelka on syntynyt sellaisen tapahtuman vuoksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, pätee vain sellaisiin henkilöihin nähden, jotka ovat kyseisen [tapahtuman] osalta tekijöitä?”
Asia C-125/08
Ennakkoratkaisupyynnön esittämistä asiassa C-125/08 koskevasta päätöksestä ilmenee, että Deschaumes velvoitettiin hof van beroep te Antwerpenin 2.5.2007 antamalla tuomiolla maksamaan kierretyt tullit ja tuontimaksut sekä viivästyskorot.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa, että Deschaumes vetosi mainitusta tuomiosta tekemänsä kassaatiovalituksen tueksi erityisesti tullikoodeksin 221 artiklan 1 kohtaan ja väitti, että hof van beroep te Antwerpen ei ole todennut, että tullivelka on kirjattu tileihin ennen sen tiedoksi antamista ja ettei pääasiaa koskevasta asiakirja-aineistosta ilmene, että tämä tileihin kirjaaminen olisi tapahtunut.
Näissä olosuhteissa Hof van Cassatie on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle samanlaisen ennakkoratkaisukysymyksen kuin asiassa C-124/08 esitetty ensimmäinen kysymys.
Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.4.2008 antamalla määräyksellä asiat C-124/08 ja C-125/08 yhdistettiin kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomiota varten.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ennakkoratkaisupyyntöjen tutkittavaksi ottaminen
Euroopan yhteisöjen komissio väittää, että ennakkoratkaisupyynnöt on jätettävä tutkimatta, koska niitä ei ole riittävästi perusteltu.
Tältä osin on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti on niin, että jotta yhteisön oikeutta voitaisiin tulkita siten, että tulkinta olisi kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen, sen on määritettävä esittämiinsä kysymyksiin liittyvät tosiseikat ja oikeussäännöt tai ainakin selostettava ne tosiseikkoja koskevat lähtökohdat, joihin nämä kysymykset perustuvat (ks. mm. asia C-67/96, Albany, tuomio 21.9.1999, Kok., s. I-5751, 39 kohta; yhdistetyt asiat C-51/96 ja C-191/97, Deliège, tuomio , Kok., s. I-2549, 30 kohta ja asia C-506/04, Wilson, tuomio , Kok., s. I-8613, 38 kohta).
Tietojen antamisella ennakkoratkaisupyynnöissä pyritään paitsi siihen, että näiden tietojen perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi antaa vastauksia, joista on hyötyä, myös siihen, että jäsenvaltioilla ja muilla osapuolilla on mahdollisuus esittää huomautuksensa yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 23 artiklan mukaisesti. Yhteisöjen tuomioistuimen on valvottava, että tämä mahdollisuus turvataan, ottaen huomioon se, että edellä mainitun artiklan mukaan ainoastaan ennakkoratkaisupyynnöt annetaan tiedoksi kyseisille osapuolille (ks. mm. em. asia Albany, tuomion 40 kohta; asia C-145/03, Keller, tuomio 12.4.2005, Kok., s. I-2529, 30 kohta ja em. asia Wilson, tuomion 39 kohta).
Nyt esillä olevassa asiassa ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevat päätökset sisältävät yhtäältä riittävästi tietoja, jotta jäsenvaltioiden hallitukset sekä muut osapuolet voivat esittää huomautuksensa. Belgian ja Kreikan hallitusten sekä komission esittämistä huomautuksista ilmenee, että ne ovat voineet hyödyllisesti ottaa kantaa ennakkoratkaisupyynnöt esittäneen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin.
Yhteisöjen tuomioistuin katsoo toisaalta saaneensa ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyistä päätöksistä ja sille esitetyistä huomautuksista riittävästi tietoja voidakseen antaa esitettyihin kysymyksiin hyödyllisen vastauksen.
Edellä esitetystä seuraa, että yhteisöjen tuomioistuimen on vastattava esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin.
Asiassa C-124/08 esitetty ensimmäinen kysymys ja asiassa C-125/08 esitetty ainoa kysymys
Näillä kysymyksillään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin haluaa selvittää, onko tullikoodeksin 221 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että tulliviranomaiset voivat antaa maksettavan tuonti- tai vientitullien määrän pätevästi tiedoksi tullivelalliselle asianmukaisten menettelysääntöjen mukaisesti vain, jos mainitut viranomaiset ovat tätä ennen kirjanneet tileihin näiden tullien määrän.
Tältä osin riittää, kun palautetaan mieliin, että tullikoodeksin 221 artiklan 1 kohdan sanamuodosta seuraa, että tileihin kirjaamisen, jossa mainitun koodeksin 217 artiklan 1 kohdan mukaan tulliviranomaiset kirjaavat tullien määrän tilikirjoihin tai muulle vastaavalle tietovälineelle, on välttämättä tapahduttava ennen kuin tuonti- tai vientitullien määrä annetaan velalliselle tiedoksi (asia C-201/04, Molenbergnatie, tuomio 23.2.2006, Kok., s. I-2049, 46 kohta).
Tällaista tullien määrän tileihin kirjaamisen ja tiedoksiannon kronologiaa, joka sisältyy tullikoodeksin VII osaston 3 luvun 1 jakson otsikkoon ”Tullien määrän kirjaaminen tileihin ja antaminen tiedoksi velalliselle”, on noudatettava, jottei velallisia kohdeltaisi eri tavalla ja jottei haitattaisi lisäksi tulliliiton sujuvaa toimintaa (em. asia Molenbergnatie, tuomion 47 kohta).
Näin ollen asiassa C-124/08 esitettyyn ensimmäiseen kysymykseen ja asiassa C-125/08 esitettyyn ainoaan kysymykseen on vastattava, että tullikoodeksin 221 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että tulliviranomaiset antavat maksettavan tuonti- tai vientitullien määrän pätevästi tiedoksi tullivelalliselle asianmukaisten menettelysääntöjen mukaisesti vain, jos mainitut tulliviranomaiset ovat ensin kirjanneet tileihin näiden tullien määrän.
Asiassa C-124/08 esitetty toinen kysymys
Tällä kysymyksellään ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin haluaa tietää, onko tullikoodeksin 221 artiklan 3 kohtaa tulkittava niin, että tullivelan syntymisestä lähtien laskettavan kolmen vuoden määräajan päätyttyä jäsenvaltion tulliviranomaiset voivat pätevästi antaa tiedoksi kannattavien tullien määrän vain sellaiseen henkilöön nähden, joka on tekijä sen tapahtuman osalta, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin ja jonka vuoksi mainitut viranomaiset eivät ole voineet määrittää kyseisten tullien tarkkaa määrää.
Aluksi on palautettava mieliin, että tullikoodeksin 221 artiklan 3 kohdassa käytetyllä ilmaisulla ”tapahtuma, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin” tarkoitetaan tapahtumia, jotka sen jäsenvaltion oikeusjärjestyksen mukaan, jonka toimivaltaiset viranomaiset kantavat tullimaksut jälkikäteen, voidaan luokitella kansallisen rikoslainsäädännön mukaisiksi rikkomisiksi (ks. analogisesti tuonti- tai vientitullien maksamisvelvoitteen sisältävään tullimenettelyyn ilmoitetuista tavaroista velalliselta kantamatta jääneiden tuonti- tai vientitullien kantamisesta jälkitullauksin 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1697/79 (
EYVL L 197, s. 1
) 3 artiklan osalta asia C-273/90, Meico-Fell, tuomio , Kok., s. I-5569, 9 kohta).
Yhteisöjen tuomioistuimella on myös ollut tilaisuus täsmentää, että toimenpiteellä, jolla tulliviranomaiset määrittelevät jonkin tapahtuman ”tapahtumaksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin”, ei todeta, että rikosoikeudellinen tunnusmerkistö todella täyttyy. Tällainen määrittely tehdään luonteeltaan hallinnollisessa menettelyssä ja vain sen tarpeita varten, ja sen tarkoituksena on yksinomaan se, että kyseiset viranomaiset voisivat korjata tuonti- tai vientitullien epäasianmukaisen tai riittämättömän kantamisen (ks. analogisesti asetuksen N:o 1697/79 3 artiklan osalta asia C-62/06, ZF Zefeser, tuomio 18.12.2007, Kok., s. I-11995, 28 kohta).
Nyt esillä olevaan kysymykseen vastaamiseksi on yhtäältä todettava, että tullikoodeksin 221 artiklan 1 kohdan mukaan tuonti- tai vientitullien määrä on annettava tiedoksi tullivelalliselle.
Toisaalta on todettava, että mainitun artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä vahvistetaan vanhentumissääntö, jonka mukaan tiedoksiantoa ei voida toimittaa enää, kun kolmen vuoden määräaika on kulunut siitä päivästä, jona tullivelka on syntynyt.
Poikkeuksena tästä säännöstä mainitun kohdan toisessa virkkeessä säädetään, että jos tulliviranomaiset eivät kuitenkaan ole voineet tarkasti määrittää lain mukaan kannettavaa tullien määrää sellaisen tapahtuman vuoksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, tiedoksianto voidaan toimittaa tämän määräajan päätyttyä, jos voimassa olevat säännökset sen sallivat.
Näin ollen tullikoodeksin 221 artiklan sanamuodosta ja rakenteesta johtuu, että tullien määrä voidaan antaa tiedoksi velalliselle kolmen vuoden määräajan päätyttyä, jos tulliviranomaiset eivät ole voineet sellaisen tapahtuman vuoksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, alun perin määrittää lain mukaan kannettavien tullien tarkkaa määrää, myös silloin, kun mainittu velallinen ei ole tämän tapahtuman osalta tekijä.
Tätä tulkintaa tukee tullikoodeksin 221 artiklan 3 kohdan toisessa virkkeessä oleva ilmaisu ”tiedoksianto”, joka viittaa tämän säännöksen ensimmäisessä virkkeessä olevaan ilmaisuun ”tiedoksiantoa – – velalliselle”. Näin ollen mainittu säännös ei koske maksettavien tullien tiedoksi antamista ainoastaan velalliselle, joka on tekijä sen tapahtuman osalta, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin.
Näin ollen asiassa C-124/08 esitettyyn toiseen kysymykseen on vastattava, että tullikoodeksin 221 artiklan 3 kohtaa on tulkittava niin, että tulliviranomaiset voivat pätevästi antaa tiedoksi velalliselle lain mukaan kannettavien tullien määrän tullivelan syntymisestä laskettavan kolmen vuoden määräajan päätyttyä, jos kyseiset viranomaiset eivät ole voineet määrittää mainittujen tullien tarkkaa määrää sellaisen tapahtuman vuoksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, myös silloin, kun mainittu velallinen ei ole tämän tapahtuman osalta tekijä.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä yhteisöjen tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asiat seuraavasti:

1)
Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 221 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että tulliviranomaiset antavat maksettavan tuonti- tai vientitullien määrän pätevästi tiedoksi tullivelalliselle asianmukaisten menettelysääntöjen mukaisesti vain, jos mainitut tulliviranomaiset ovat ensin kirjanneet tileihin näiden tullien määrän.

2)
Asetuksen N:o 2913/92 221 artiklan 3 kohtaa on tulkittava niin, että tulliviranomaiset voivat pätevästi antaa tiedoksi velalliselle lain mukaan kannettavien tullien määrän tullivelan syntymisestä laskettavan kolmen vuoden määräajan päätyttyä, jos kyseiset viranomaiset eivät ole voineet määrittää mainittujen tullien tarkkaa määrää sellaisen tapahtuman vuoksi, joka voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, myös silloin, kun mainittu velallinen ei ole tämän tapahtuman osalta tekijä.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.