CELEX: 62003CJ0079
Valsts pienākumu neizpilde
Direktīva 79/409/EEK
Savvaļas putnu aizsardzība
Putnu sagūstīšana ar līmi

Ar šo prasības pieteikumu Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka Spānijas Karaliste, atļaujot putnu sagūstīšana ar
līmi Valensijas (Spānija) pašvaldības teritorijā ar tādas metodes palīdzību, kas ir zināma kā “
parany
”, nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek 8. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā 79/409/EEK
par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 103, 1. lpp., turpmāk tekstā – “Direktīva”).
“
Parany
” ir putnu sagūstīšanas metode. Tā sastāv no līmes, kas ir izlieta uz kokiem, kurp medījamie putni tiek pievilināti ar mānekļa
palīdzību. Saskaroties ar līmi, putns parasti zaudē savu lidošanas spēju, un mednieks to var sagūstīt un nonāvēt.

Kopienu tiesības
Direktīvas 8. panta 1. punkts noteic, ka “attiecībā uz putnu medībām, to sagūstīšanu vai nonāvēšanu [..], dalībvalstis aizliedz
lietot jebkādus masveidīgas vai neselektīvas putnu sagūstīšanas vai nonāvēšanas līdzekļus, pasākumus vai paņēmienus, arī tādus,
kas var izraisīt kādas sugas lokālu izzušanu, jo īpaši IV pielikuma a) punktā minētos”.
Direktīvas IV pielikuma a) punktā starp citiem veidiem ir minēta arī “putnu” līme.
Ja nevar rast citu pieņemamu risinājumu, Direktīvas 9. panta 1. punkts paredz iespēju atkāpties no 5., 6., 7. un 8. panta
noteikumiem no a) līdz c) apakšpunktā paredzēto iemeslu dēļ. It īpaši šāda atkāpšanās ir iespējama, lai “nepieļautu nopietnu
[būtisku] kaitējumu kultūraugiem [..]” [a) apakšpunkta trešais ievilkums] vai “lai stingri kontrolētos apstākļos un izlases
veidā atļautu nelielā skaitā sagūstīt, turēt vai citādi saprātīgi izmantot dažus putnus” [c) apakšpunkts].

Valsts tiesības
Valensijas pašvaldības 2000. gada 12. septembra dekrēts 135/2000 nosaka izņēmuma atļauju piešķiršanas sistēmu, lai varētu
veikt strazdu medības ar “
parany
” metodi Valensijas pašvaldībā (turpmāk tekstā – “dekrēts 135/2000”). Šis dekrēts paredz:
–        apstākļus, kas “
parany
” metodei ir jāievēro, it īpaši attālumu starp līmēm un izmantojamās līmes īpašības;
–        putnu sugas, kuru sagūstīšana ir atļauta: dziedātājstrazds (
turdus philomelos
), plukšķis (
turdus iliacus
), pelēkais strazds (
turdus pilaris
) un sila strazds (
turdus viscivorus
);
–        medību sezonu un diennakts laiku, kad medības ir atļautas;
–        maksimālo sagūstīto putnu skaitu ar “
parany
” metodi.
Šo dekrētu 2002. gada 26. septembrī atcēla Valensijas pašvaldības
Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Velenciana
(Spānija). Par šo spriedumu Valensijas pašvaldība iesniedza kasācijas sūdzību
Tribunal Supremo
(Augstākajā tiesā)
.

Pirmstiesas procedūra
Tā kā Komisija saņēma sūdzības par putnu medībām ar “
parany
” metodi Valensijas pašvaldības teritorijā, tā iekļāva šo jautājumu 1998. gada 12. un 13. novembra Madrides sanāksmes, kas
veltīta videi, dienas kārtībā. Šīs sanāksmes laikā Spānijas iestādes atzina, ka tās ir atļāvušas šādu medību praksi, pamatojoties
uz atkāpēm, kas paredzētas Direktīvas 9. panta 1. punkta a) apakšpunktā, jo nepastāvēja labāki risinājumi, lai nepieļautu
būtisku kaitējumu kultūraugiem.
Uzskatot, ka, pieļaujot putnu medības ar “
parany
” metodi Valensijas pašvaldības teritorijā un nepierādot cita apmierinoša risinājuma neesamību šajā pašvaldībā piešķirto atkāpju
gadījumos, Spānijas Karaliste nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 8. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts,
Komisija 2000. gada 25. oktobrī tai nosūtīja brīdinājuma vēstuli.
Ar 2000. gada 20. decembra vēstuli Spānijas valdība atbildēja Komisijai, norādot, ka, ņemot vērā it īpaši likumu 40/97, kas
transponē Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktu Spānijas tiesību sistēmā, Valensijas pašvaldība centās piešķirt strazdu
medībām ar “
parany
” metodi atbilstošu juridisku regulējumu, tās izmantošanā garantējot ierobežojuma, selektivitātes un attiecīgas kontroles
principu ievērošanu. Līdz ar to minētās pašvaldības valdība varēja pieņemt dekrētu 135/2000.
2001. gada maijā, tiekoties ar Komisijas pārstāvjiem, Spānijas iestādes precizēja, ka putnu sagūstīšana ar līmi ir stipri
iesakņojusies prakse Valensijas reģionā un ka, to aizliedzot, pastāv risks izraisīt sabiedrības neapmierinātību. Šīs iestādes
uzskata, ka citas metodes nepastāv, lai izvairītos no kaitējuma kultūraugiem.
2001. gada 26. jūlijā Komisija izdeva argumentētu atzinumu, kas pēc būtības atkārtoja iepriekšējā brīdinājuma vēstulē izteiktos
iebildumus, un piešķīra Spānijas Karalistei divu mēnešu termiņu, lai tā veiktu attiecīgus pasākumus Direktīvas uzlikto pienākumu
izpildei.
Savā 2001. gada 28. septembra atbildē Spānijas valdība atkārtoja un papildināja iepriekšējos argumentus, kurus tā izvirzīja,
pamatojot tai inkriminēto medību praksi.
Uzskatot, ka Spānijas Karaliste turpina pārkāpt Direktīvu, Komisija nolēma iesniegt šo prasību.

Par prasību
Komisija norāda, ka strazdu medībām ar “
parany
” metodi ir neselektīvs raksturs un to nevar pamatot nedz ar nopietna kaitējuma kultūraugiem novēršanu, kas paredzēta Direktīvas
9. panta 1. punkta a) apakšpunktā, nedz ar noteiktu putnu sagūstīšanu nelielā skaitā šī paša Direktīvas punkta c) apakšpunkta
nozīmē.

Par medību ar “parany” metodi neselektīvo raksturu
Lietas dalībnieku argumenti
Komisija uzskata, ka pretēji Spānijas iestāžu pieņemtajiem pasākumiem, tādiem kā tie, kas it īpaši attiecas uz “
parany
” metodi, līmes izvietošanu, mānekļu izmantošanu, kā arī “
parany
” slazdu īpašnieku pienākumu notīrīt un atbrīvot citus sagūstītos putnus, kas nav strazdi, putnu medības ar līmi ir neselektīvs,
ar Direktīvas 8. pantu aizliegts sagūstīšanas veids. Faktiski minētie pasākumi nevar nepieļaut to putnu sagūstīšanu, kas nepieder
sugām, uz kurām tiek attiecināts atkāpes režīms.
Spānijas valdība norāda, ka atbilstoši dekrēta 135/2000 apsvērumiem līme pati par sevi ir neselektīvs elements, bet, ja tā
tiek lietota atbilstošā veidā saskaņā ar dekrētā noteiktām atrunām un ierobežojumiem, tā kļūst par pilnībā selektīvu sagūstīšanas
metodi vai veidu. Tādējādi jebkuras citas sugas putnu sagūstīšana, kas nepieder ar līmi sagūstīt atļautai sugai, ir nejauša.
Dekrēta 135/2000 medniekiem uzliktais pienākums notīrīt visus nejauši sagūstītos putnus un atlaist tos brīvībā garantē selektīvo
“
parany
” sagūstīšanas raksturu.
Tiesas vērtējums
Ir jāatgādina, ka attiecībā uz putnu medībām, to sagūstīšanu vai nonāvēšanu Direktīvas 8. panta 1. punkts paredz, ka dalībvalstis
aizliedz lietot jebkādus masveida vai neselektīvas putnu sagūstīšanas vai nonāvēšanas līdzekļus, pasākumus vai paņēmienus,
arī tādus, kas var izraisīt kādas sugas lokālu izzušanu, it īpaši šīs direktīvas IV pielikuma a) punktā minētos, starp kuriem
ir sagūstīšana ar līmi.
Tomēr nav strīda par to, ka strazdu medības ar līmes palīdzību tādā veidā, kā tas ir organizēts Valensijas pašvaldības teritorijā,
neļauj izvairīties no citu putnu sagūstīšanas, kas nav strazdi. Šajā sakarā no trešā Spānijas Ornitoloģijas sabiedrības ziņojuma
par strazdu sagūstīšanu ar “
parany
” metodi Valensijas pašvaldībā (turpmāk tekstā – “
SEO/BirdLife
ziņojums”), kas 2001. gada septembrī tika iesniegts
Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana
izskatāmajā strīdā un ko Komisija pievienoja šīs lietas materiāliem, izriet, ka pēc šīs metodes sagūstīto putnu vidū attiecība
starp strazdiem un citu sugu putniem ir no 1,24 līdz 4. Turklāt Tiesas lietas materiālos nav neviena pretēja pierādījuma.
No tā izriet, ka medības ar “
parany
” metodi ir balstītas uz neselektīvu sagūstīšanu. Tas, ka mednieku pienākums ir notīrīt un atbrīvot citus putnus, kas nav
minēti dekrētā 135/2000, ja tie iekļūst līmē, nepamato šīs sagūstīšanas metodes neselektīvo raksturu.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, ir jāatzīst, ka Direktīvas 8. panta 1. punkta minētais aizliegums attiecas uz medībām
ar “
parany
” metodi.

Par būtiska kaitējuma kultūraugiem novēršanu, ko paredz Direktīvas 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kā pamatojumu medībām
ar “parany” metodi
Lietas dalībnieku argumenti
Komisija uzskata, ka nosacījumi, kas atbilstoši Direktīvas 9. panta 1. punkta a) apakšpunktam varētu pamatot atkāpi no aizlieguma,
kurš minēts šīs direktīvas 8. panta 1. punktā, attiecībā uz putnu sagūstīšanu ar līmi, šajā lietā nav izpildīti. Pirmkārt,
pastāv arī citi pieņemami risinājumi, lai nepieļautu iespējamos būtiskos kaitējumus, ko strazdi rada vīnogulāju un olīvkoku
kultūraugiem. Faktiski, medības ar šauteni vai aizbaidošie lielgabali tiek veiksmīgi izmantoti citu Spānijas pašvaldību teritorijās.
Otrkārt, Komisija apstrīd Spānijas valdības norādīto zaudējumu lielumu. Tiek pārspīlēta gan strazdu populācija, ko skar ar
dekrētu 135/2000 ieviestā izņēmuma medību sistēma, gan šo putnu ikdienas augu patēriņš. Treškārt, Komisija uzskata, ka piešķirto
atļauju ģeogrāfiskā koncentrācija “
parany
” metodes izmantošanai nesakrīt ar ģeogrāfisko vīnogulāju un olīvkoku izvietojumu.
Spānijas valdība norāda, ka citi Komisijas norādītie alternatīvie risinājumi, lai nepieļautu būtisku kaitējumu kultūraugiem,
nav pieņemami. Kas attiecas uz aizbaidošiem lielgabaliem, to izmaksas būtu pārāk augstas, salīdzinot ar ciestajiem zaudējumiem,
un to izmantošana varētu izraisīt ugunsgrēkus. Kas attiecas uz šauteņu lietošanu, tā izraisītu medību atļauju skaita palielināšanos
un medību sezonas pagarinājumu. Tās ietekmētu šajā teritorijā pastāvošo meža putnu medību līdzsvaru, vēl jo vairāk tāpēc,
ka Valensijas mednieku uzvedība nav salīdzināma ar citu pašvaldību mednieku uzvedību. Attiecībā uz paredzamo kaitējumu vīnogulāju
un olīvkoku kultūrām Spānijas valdība uzskata, ka tās apgalvojumi šajā sakarā ir precīzi un ka Komisija nav ņēmusi vērā visus
šo novērtējumu attiecīgos elementus.
Tiesas vērtējums
Ir jāatgādina, ka atkāpi no Direktīvas 8. panta atbilstoši Direktīvas 9. panta 1. punktam var piešķirt tad, ja nevar rast
citu pieņemamu risinājumu, un tikai to iemeslu dēļ, kas izsmeļoši uzskaitīti Direktīvas 9. panta 1. punkta no a) līdz c) apakšpunktā
(skat. it īpaši 1987. gada 8. jūlija spriedumu lietā 262/85 Komisija/Itālija,
Recueil
, 3073. lpp., 7. punkts), ieskaitot būtiska kaitējuma kultūraugiem nepieļaušanu.
Šajā sakarā ir jānorāda, ka citos Spānijas reģionos, piemēram, Kastilijā–Lamanšā [
Castille-La Manche
] un it īpaši Andalūzijā, kur lielā mērogā tiek kultivēti olīvkoki un vīnogulāji un kur vienlaicīgi ir apmetusies būtiska
strazdu populācija, putnu sagūstīšana ar līmi nav atļauta. Tur strazdus var šaut ar šautenēm, kas ir selektīvs nonāvēšanas
veids. Tomēr nešķiet, ka šo reģionu olīvkoki un vīnogulāji ciestu lielākus zaudējumus nekā šīs pašas kultūras Valensijas pašvaldībā.
Kas attiecas uz Spānijas valdības argumentu par to, ka strazdu medību ar “
parany
” metodi aizvietošana ar medībām ar šauteni izraisītu šauteņu skaita palielināšanos un tam sekojošu medību dienu skaita palielināšanos,
un citu sugu vajāšanu meža putnu medībās, kā rezultātā mazinātos to populācija, to nepamato neviens šīs lietas materiāls.
Šajā sakarā ir jāuzsver, kā to ir atzinusi Spānijas valdība, ka sarkano irbju – putnu suga, ko varētu medīt Direktīvas 7. panta
un II pielikuma 1. daļas nozīmē – un strazdu medības Valensijas pašvaldības teritorijā norisinās vienlaicīgi un bez jebkādām
problēmām. Šis apstāklis, ja nepastāv cita attiecīga pretēja rakstura informācija, tomēr neattaisno Valensijas mednieku atšķirīgo
izturēšanos.
Turklāt no dekrēta 135/2000 preambulas izriet, ka citu, pieņemamāku risinājumu trūkums, izņemot strazdu medības ar “
parany
” metodi, pamatojas ar to, ka šī metode atbilst ierašai, kas ir stipri ieskaņojusies Valensijas pašvaldībā, nevis ar vajadzību
nepieļaut būtisku kaitējumu kultūraugiem.
Starp citu, netiek apstrīdēts, ka 80 % no Valensijas pašvaldības teritorijā izvietotajiem “
parany
” slazdiem atrodas Kastelonas [
Castellón
] provincē, no kuriem 69,5 % izvietoti apgabalos bez olīvkoku vai vīnogulāju kultūrām. Attaisnojums, kas pamatots ar vajadzību
nepieļaut būtisku kaitējumu šiem kultūraugiem, arī nešķiet atbilstošs šim apstāklim.
Šādos apstākļos nevar uzskatīt par pierādītu nedz to, ka bez medībām ar “
parany
” metodi nepastāv citi pieņemami risinājumi, lai nepieļautu būtisku kaitējumu kultūraugiem, nedz arī to, ka šis mērķis pamato
šāda veida medības.
No tā izriet, ka medības ar “
parany
” metodi izrādās nepamatotas atbilstoši Direktīvas 9. panta 1. punkta a) apakšpunktam.
Tādējādi šajā punktā Komisijas prasība ir jāapmierina.

Par neliela skaita noteiktu putnu sagūstīšanu, kas ir minēta Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktā, kā pamatojumu medībām
ar “parany” metodi
Lietas dalībnieku argumenti
Komisija uzskata, ka šajā lietā minētā medību metode neatbilst nedz nosacījumam, ka sagūstīšanai jānotiek selektīvā veidā,
nedz nosacījumam, ka tai ir jāskar putni nelielā skaitā Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē.
Spānijas valdība iebilst, ka putnu sagūstīšana ar līmi tādā veidā, ko reglamentē dekrēts 135/2000, nozīmē selektīvu sagūstīšanas
veidu. Turklāt, ņemot vērā attiecību starp strazdu skaitu, ko varētu sagūstīt ar līmi, un strazdu kopējo skaitu Valensijas
pašvaldībā, būtu jāuzskata, ka šīs medības atbilst noteiktu putnu pieņemamai izmantošanai nelielā skaitā.
Tiesas vērtējums
Ir svarīgi atgādināt, ka, lai atkāpe no aizlieguma putnu sagūstīšanai izmantot līmi, ko ievieš dalībvalsts, atbilstu Direktīvas
9. panta 1. punkta c) apakšpunktam, tai jebkurā gadījumā jābūt piemērotai selektīvā veidā un jāietver putnu sagūstīšana tikai
nelielā skaitā (šajā sakarā skat. 1988. gada 27. aprīļa spriedumu lietā 252/85 Komisija/Francija,
Recueil
, 2243. lpp., 28. punkts).
Šajā lietā vispirms ir jāpārbauda, vai šis pēdējais nosacījums tiešām šajā gadījumā ir izpildīts.
Šajā sakarā “[Komisijas] otrais ziņojums par Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību piemērošanu” [COM (93) 572
galīgā redakcija, 1993. gada 24. novembris] norāda, ka saskaņā ar
ORNIS
komitejas pētījumu par “nelielu skaitu” ir jāuzskata izmantošana, kas nepārsniedz 1 % no kopējās ikgadējās attiecīgās populācijas
mirstības (vidēji) attiecībā uz sugām, kuras ir aizliegts medīt, un 1 % attiecībā uz sugām, ko drīkst medīt, par migrējošo
sugu “attiecīgo populāciju” uzskatot to reģionu populāciju, no kuriem izlido galvenās migrējošās grupas, kas pārlido pāri
reģionam, kurā tiek izmantota atkāpe, tās piemērošanas laikā.
ORNIS
komiteja ir Direktīvas Tehniskā un zinātniskā progresa adaptācijas komiteja, kas ir izveidota saskaņā ar Direktīvas 16. pantu.
Tās sastāvā ir dalībvalstu pārstāvji, un to vada Komisijas pārstāvis.
Izsmeļoši analizējot palearktiskā rietumu reģiona putnu dabīgo vēsturi (
The BIRDS of Western Paleartic: Cramp 1988, Snow et Perrins 1988
),
SEO/BirdLife
ziņojums konstatēja un norādīja, ka dziedātājstrazdu ikgadējā mirstība var mainīties no 40 % līdz 54 %, bet plukšķu mirstība
mainās no 57 % līdz 58 %.
Tomēr nav strīda par to, ka strazdu populācija tajos reģionos, no kuriem izlido galvenās migrējošo putnu grupas, ir apmēram
16 miljoni dziedātājstrazdu un 5,9 miljoni plukšķu. Dziedātājstrazda gadījumā izmantošana atbilstu 1 % no šīs sugas ikgadējā
mirstības līmeņa un nepārsniegtu 86 400 putnu, turpretim attiecībā uz plukšķi tas nepārsniegtu 34 200 putnu.
Tāpat ir skaidrs, ka 2001. gadā Valensijas pašvaldības kompetentās iestādes izsniedza medību atļaujas izmantot “
parany
” metodi līdz pat 429 600 eksemplāriem.
Tādēļ šķiet, ka, lai arī kāda būtu attiecība starp noķerto dziedātājstrazdu un plukšķu daudzumu, to strazdu skaits, kurus
atļauts medīt ar “
parany
” metodi, stipri pārsniedz maksimālo nelielā skaita robežu, ko apstiprina
ORNIS
un uz ko atsaucas Komisija.
Tomēr, ja patiesi ir tas, ka nelielā skaita kritērijs tādā veidā, kā to ir izstrādājusi
ORNIS
komiteja, dalībvalstīm nav juridiski saistošs, tad, tā kā komitejas atzinumam ir zinātniskā pierādījuma spēks un ja netiek
iesniegti pretēji zinātniski pamatoti pierādījumi, Tiesa šajā lietā var uz to pamatā balstīties, lai novērtētu, vai atbildētājas
dalībvalsts piešķirtā atkāpe atbilstoši Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunktam izpilda nosacījumu, ka atbilstošos putnus
var sagūstīt nelielā skaitā (šajā sakarā skat. 1998. gada 19. maija spriedumu lietā C‑3/96 Komisija/Nīderlande,
Recueil
, I‑3031. lpp., 69. un 70. punkts), ja šīs komitejas atzinumam ir zinātniskā pierādījuma spēks, un tādēļ, ka lietā nav iesniegti
pretēji zinātniski pamatoti pierādījumi.
No iepriekš minētā, it īpaši no šī sprieduma 40. punkta, izriet, ka “
parany
” medības tādā veidā, kā tās ir organizētas Valensijas pašvaldībā, neizpilda šo nosacījumu.
Tādējādi Komisijas iebildums par to, ka “
parany
” medības neatbilst Direktīvas 9. panta 1. punkta c) apakšpunkta prasībām, arī ir jāatbalsta.
Līdz ar to un bez vajadzības analizēt citus argumentus, uz kuriem pamatojas šis iebildums, ir jāatzīst, ka Spānijas Karaliste,
atļaujot putnu sagūstīšanu ar līmi Valensijas pašvaldības teritorijā ar tādas metodes palīdzību, kas ir pazīstama kā “
parany
”, nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek Direktīvas 8. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts.

Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Spānijas
Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums ir nelabvēlīgs, tad jāpiespriež Spānijas Karalistei
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:
1)
Spānijas Karaliste, atļaujot putnu medības ar līmi Valensijas pašvaldības teritorijā ar tādas metodes palīdzību, kas ir pazīstama
kā “
parany
”, nav izpildījusi savus pienākumus, ko tai uzliek 8. panta 1. punkts un 9. panta 1. punkts Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvā
79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību;
2)
Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda - spāņu.