CELEX: 61985CJ0267
Tjenestemand
tjeneste frihed af personlige årsager
omlægning af tjenesten
forfremmelse
genindtræden

Ved stævning, indgivet til Domstolens justitskontor den 3. september 1985, har Marcel Luttgens, sprogrevisor i afdelingen »oversættelse til fransk« i Kommissionen for De europæiske Fællesskaber i Luxembourg, anlagt sag med påstand om annullation, dels af Kommissionens afvisning af at tage hans ansøgning til en stilling som kontorchef i betragtning, dels af forfremmelses- proceduren i forbindelse med denne stilling og af placeringen af sagsøgeren efter hans genindtræden.
Vedrørende en nærmere redegørelse for de faktiske omstændigheder, retsforhandlingerne samt parternes påstande og anbringender henvises til retsmøderapporten. Disse vil derfor kun blive omtalt i det følgende, såfremt det er nødvendigt for Domstolens afgørelse i sagen.
I duplikken har Kommissionen erklæret, at den — i modsætning til, hvad den havde hævdet indtil da — havde taget Luttgens' ansøgning om forfremmelse til stillingen som kontorchef i betragtning uden dog at imødekomme ansøgningen, idet man foretrak en anden ansøger på grund af dennes fortjenester.
Under retsmødet frafaldt sagsøgeren påstanden i stævningen om annullation af den afgørelse, der var truffet af Kommissionen; han var gået ud fra, at denne afviste at tage hans ansøgning i betragtning. Han begrundede denne delvise ophævelse af sagen med, at hvis han havde fået kendskab til Kommissionens afgørelse, som der er henvist til i duplikken, på det tidspunkt, da den blev truffet, ville han måske ikke have anlagt sagen og i hvert fald ikke have formuleret stævningen på samme måde eller anført de samme søgsmålsgrunde.
Da sagsøgeren mener, at Kommissionen har begået en fejl ved ikke i rette tid at meddele ham, at hans ansøgning var blevet taget i betragtning, har han under retsmødet fremsat krav om, at Domstolen tilkender ham en erstatning på det symbolske beløb 1 ECU og tilpligter Kommissionen at betale sagens omkostninger.
Det bemærkes, at kravet om erstatning er et nyt krav, som ikke kan admitteres, når sagen er nået til den mundtlige forhandling.
Dette krav må derfor afvises.
Sagsøgeren har desuden under retsmødet frafaldet påstandene i stævningen om annullation af forfremmelsesproceduren. Herefter står der kun tilbage at undersøge de påstande i stævningen, hvorved sagsøgeren har anfægtet de vilkår, på hvilke han er genindtrådt i tjenesten ved tjenestefrihedens udløb.
Sagsøgeren har anført, at Kommissionen har handlet til skade for hans ideelle interesser, og navnlig hans muligheder for at kvalificere sig til en forfremmelse, ved at genindsætte ham som sprogrevisor, mens han før sin tjenestefrihed udøvede funktionerne som chef for en særlig tjenestegren svarende til funktionerne som gruppeleder i oversættelsestjenesten, jfr. vedtægtens bilag I. I sit nye hverv har han nemlig ikke længere ledelsen af et vist antal personer, ligesom han havde i sit tidligere hverv, hvilket svækker hans position og bevirker, at det ikke er muligt for ham at udføre et organisatorisk arbejde, der snarere kan bevirke, at han kvalificerer sig til forfremmelse.
Det fremgår af sagen og af drøftelsen under retsmødet, at sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse LA 4, og som tiltrådte tjenesten ved Kommissionen som oversætter den 15. juni 1964, blev udnævnt til chef for den særlige tjenestegren »oversættelse til fransk« i Luxembourg den 18. marts 1983, og at han efter at have haft tjenestefrihed af personlige årsager fra den 1. marts 1984 genindtrådte i afdelingen »oversættelse til fransk« i Luxembourg som sprogrevisor den 1. oktober 1984. Mens han havde tjenestefrihed, foretog Kommissionen en omlægning af de tjenestegrene, der beskæftigede sig med oversættelse til fransk, hvilket blandt andet indebar, at de blev omdannet til en afdeling. Denne omlægning bevirkede, at stillingen som chef for en særlig tjenestegren nedlagdes, en stilling som i øvrigt ikke er omtalt i bilag I til vedtægten. For så vidt som det — som i det foreliggende tilfælde — kan antages, at funktionerne som chef for en særlig tjenestegren svarer til funktionerne som gruppeleder i oversættelsestjenesten, må de også antages at svare til funktionerne som sprogrevisor, da de to funktioner ifølge bilag I til vedtægten befinder sig på samme niveau.
Det påhviler stadig sagsøgeren at kontrollere andre oversætteres arbejde, og i sin nye funktion har han mulighed for i kraft af sit arbejde og det ansvar, det indebærer, at kvalificere sig til en senere forfremmelse, således at hans fremtidsudsigter ikke bliver forringede af hans indplacering. Den omstændighed, at de opgaver, han skal udføre i sin nye funktion, er af en anden karakter end dem, han udførte i sin tidligere funktion, er ikke i sig selv tilstrækkelig til, at det kan antages, at sagsøgerens interesser er tilsidesat, når der som i nærværende sag er tale om genindtræden i samme lønklasse og funktioner, der svarer til denne lønklasse.
Som følge heraf er de klagepunkter, sagsøgeren har fremført, ikke berettigede, og sagsøgte bør frifindes.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 70 bærer institutionerne selv deres egne omkostninger i tjenestemandssager. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, dømmes den tabende part til at betale sagens omkostninger; i henhold til stk. 3 i samme artikel kan Domstolen dog ophæve sagsomkostningerne helt eller delvis, hvor der foreligger ganske særlige grunde. I denne sag lod Kommissionen først sagsøgeren antage, at der ikke var truffet nogen realitetsafgørelse vedrørende hans ansøgning om forfremmelse, idet denne ikke kunne tages i betragtning, og omtalte først i duplikken, at der efter en sammenligning af ansøgernes fortjenester var truffet en formel afgørelse om at udnævne en anden ansøger til stillingen. Dette bevirkede, at sagsøgeren formulerede stævningen på en anden måde og fremsatte andre anbringender, end han ville have gjort, hvis han havde vidst, at hans ansøgning var blevet taget i betragtning. Det findes rimeligt at tage hensyn til, at der således er påført sagsøgeren ekstra udgifter, og at pålægge Kommissionen at bære halvdelen af sagsøgerens omkostninger.

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (første afdeling)

1)
Sagsøgte frifindes.

2)
Kommissionen bærer sine egne og halvdelen af sagsøgerens omkostninger.

Schockweiler
Bosco
Joliet
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 13. november 1986.
P. Heim
Justitssekretær
F. Schockweiler
Formand for første afdeling
(
*1
) – Processprog Fransk.