CELEX: 62005TJ0050
Julkiset palveluhankintoja koskevat sopimukset
Yhteisön tarjouspyyntömenettely
Valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen valvonnassa käytettäviä telemaattisia järjestelmiä koskevien tietoteknisten palvelujen tarjoaminen
Tarjoajan tarjouksen hylkääminen
Kumoamiskanne
Tarjoajien konsortio
Tutkittavaksi ottaminen
Tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun ja menettelyn avoimuuden periaatteet
Ratkaisuperusteet
Hyvän hallinnon ja huolellisuusvelvollisuuden periaatteet
Perusteluvelvollisuus
Ilmeinen arviointivirhe

Asiaa koskevat oikeussäännöt
Euroopan yhteisöjen komission palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyihin sovelletaan Euroopan yhteisöjen yleiseen
talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL
L 248, s. 1; jäljempänä varainhoitoasetus) V osaston ensimmäisen osan säännöksiä sekä varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä
23.12.2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (EYVL L 357, s. 1; jäljempänä soveltamissäännöt) säännöksiä,
sellaisina kuin ne olivat esillä olevan asian tosiseikkojen tapahtumahetkellä.

Tosiseikat
I
Tietokoneistettu järjestelmä valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen valvontaa varten (EMCS)
Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto tekivät valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan tietokoneistamisesta
16.6.2003 päätöksen N:o 1152/2003/EY (EUVL L 162, s. 5), jossa ne totesivat, että on tarpeen perustaa tietokoneistettu järjestelmä
valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen valvontaa varten, niin että jäsenvaltiot voivat saada reaaliajassa tietoja liikkumisesta
ja suorittaa tarvittavat tarkastukset (päätöksen N:o 1152/2003 kolmas perustelukappale).
Päätöksen N:o 1152/2003 1 artiklassa säädetään näin EMCS:n perustamisesta.
Lisäksi päätöksen N:o 1152/2003 3 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Komissio varmistaa, että yhteisön vastuulla olevia tietokoneistetun järjestelmän osia koskevassa työssä pyritään kaikin tavoin
hyödyntämään uutta tietokoneistettua passitusjärjestelmää (NCTS) ja että varmistetaan tietokoneistetun järjestelmän yhteensopivuus
tietokoneistetun passitusjärjestelmän kanssa ja, jos se on teknisesti mahdollista, integroidaan se uuteen tietokoneistettuun
passitusjärjestelmään tavoitteena luoda integroitu tietokonejärjestelmä, jolla voidaan valvoa sekä valmisteveron alaisten
tuotteiden yhteisönsisäistä liikkumista että valmisteveron alaisten tuotteiden ja muiden tullien ja verojen alaisten tuotteiden
liikkumista niitä tuotaessa kolmannesta maasta tai vietäessä kolmanteen maahan.”
Asiakirja-aineistosta käy ilmi, että EMCS piti perustaa neljässä vaiheessa vuosina 2002–2009 (vaihe 0 samanaikaisesti vaiheiden
1, 2 ja 3 kanssa).
Vaiheen 0 piti olla välivaihe EMCS:n lopullisessa asentamisessa. Tämän vaiheen aikana valmisteveron alalla olemassa olevia
tietokonejärjestelmiä oli tarkoitus ylläpitää ja tukea siihen asti, kunnes ne integroidaan EMCS:ään sen tultua käyttövalmiiksi.
Vaiheen 0 piti tapahtua samanaikaisesti EMCS:n muiden vaiheiden kanssa ja päättyä sitten kun tämä järjestelmä alkaisi toimia.
Fiscalis Information Technology Systems, specification, development, maintenance and support (FITS‑DEV) -sopimuksen sopimuspuolen
piti toteuttaa vaiheeseen 0 liittyvät tehtävät.
Vaiheeseen 1 piti sisältyä EMCS:n asentaminen ja järjestelmän määritysten määrittely. EMCS System Specifications (ESS) -sopimuksen
(jäljempänä ESS-sopimus) sopimuspuolen piti toteuttaa nämä määritykset. Kyseisen sopimuspuolen piti toteuttaa työt vuoden
2005 puoliväliin mennessä.
Lopuksi vaiheiden 2 ja 3 piti olla kehittämis- ja toteuttamisvaiheita, ja niiden piti liittyä sopimuksen, jonka otsikkona
on Euroopan yhteisössä väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmään kuuluvien valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen
valvonnassa käytettävien telemaattisten järjestelmien erittelyt sekä kehitys-, ylläpito- ja tukipalvelut (EMCS‑DEV)‑(TAXUD/2004/AO-004)
(jäljempänä kyseinen sopimus), sopimuspuolen toteuttamiin toimintoihin.
II
Kyseisen sopimuksen tekomenettely
Komission verotuksen ja tulliliiton pääosasto (jäljempänä kyseinen pääosasto tai hankintaviranomainen) käynnisti Euroopan
unionin virallisen lehden täydennysosassa (EUVL 2004, S 139) kyseistä sopimusta koskevan avoimen tarjouskilpailun 20.7.2004
julkaistulla hankintailmoituksella. Hankintasopimus piti tehdä sen tarjoajan kanssa, joka tekee taloudellisesti edullisimman
eli hinta-laatu-suhteeltaan parhaan tarjouksen. Tarjousten jättämisen määräajaksi vahvistettiin 31.8.2004.
Tarjouspyyntöön liitettyjen eritelmien 10 kohdassa määriteltiin tarjouskilpailun ratkaisuperusteet seuraavasti:
”10. Sopimuksenteon perusteet
Hankintasopimus tehdään sen tarjoajan kanssa, joka tekee taloudellisesti edullisimman tarjouksen. Tarjouksia arvioitaessa
otetaan huomioon seuraavat perusteet:
1.      Ehdotetun ratkaisun laatu:
1. – sopimukseen kuuluvien tehtävien suorittamista koskevan lähestymistavan soveltuvuus (40/100)
2. – tehtävien suorittamista varten ehdotettujen menetelmien, välineiden, laadunvalvontaympäristön ja -menetelmien soveltuvuus
(30/100)
3. – tehtävien suorittamista varten ehdotetun työryhmän organisaation soveltuvuus (20/100)
4. – ehdotuksen rakenne, selkeys ja perusteellisuus (10/100)
Hinta arvioidaan niiden tarjousten osalta, jotka saavat 60 % kaikista laatuperusteista yhteensä ja vähintään 50 % kustakin
laatuperusteesta erikseen.
2.      Hinta
Hinta-laatusuhteeltaan paras tarjous määritellään seuraavasti:
–      teknisesti parhaimmalle tarjoukselle annetaan laatuarvioinnissa 100 pistettä. Muille tarjouksille annetaan tätä pienemmät
pisteet niiden saamien teknisten pisteiden mukaisesti;
–      hinnaltaan edullisimmalle tarjoukselle annetaan hinta-arvioinnissa 100 pistettä. Muille tarjouksille annetaan tätä suuremmat
pisteet näiden tarjoamien hintojen mukaisesti.
Kullekin tarjoukselle lasketaan laatu-hintasuhde jakamalla laatuarvioinnissa saadut pisteet hinta-arvioinnin pisteillä. Suurimmat
pisteet saa tarjous, jolla on paras hinta-laatusuhde.”
Kantaja, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, joka on Kreikan oikeuden
mukaan perustettu yhtiö, joka toimii informaatio- ja viestintäteknologian alalla, esitti 27.8.2004 lähetetyllä faksilla kyseisen
hankintamenettelyn osalta varauksia, jotka koskivat tarjouspyynnön mahdollista objektiivisuuden puutetta sellaisten tarjoajien
eduksi, jotka olivat jo tarjonneet palveluja kyseiselle pääosastolle, selkeiden eritelmien puuttumista samasta tarjouspyynnöstä
ja täsmällisten ja objektiivisten tarjoajia koskevien arviointiperusteiden puuttumista. Samassa faksissa se pyysi myös hankintaviranomaista
jatkamaan tarjousten jättämiselle varattua määräaikaa siihen asti, kunnes se olisi ratkaissut edellä mainitut ongelmat.
Kantaja jätti 31.8.2004 tarjouksensa yhdessä Steria SA -nimisen, Ranskan oikeuden mukaan perustetun yhtiön kanssa (jäljempänä
Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjous).
Hankintaviranomainen ilmoitti 3.9.2004 päivätyllä kirjeellä, että kantajan 27.8.2004 lähetetyllä faksilla esittämät varaukset
eivät olleet perusteltuja, ja kieltäytyi hyväksymästä tämän pyyntöä jatkaa tarjousten jättämiselle varattua määräaikaa.
Kantaja esitti 6.9.2004 lähetetyllä faksilla vastauksena edellä mainittuun 3.9.2004 päivättyyn kirjeeseen varauksia hankintamenettelyn
yhteensopivuudesta varainhoitoasetuksen 92 artiklan ja soveltamissääntöjen 131 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa.
Hankintaviranomainen vastasi 5.10.2004 päivätyllä kirjeellä, että varainhoitoasetuksen 92 artiklassa ja soveltamissääntöjen
131 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä oli noudatettu.
Tarjoukset avattiin 8.9.2004. Tarjouksia oli saapunut viisi, ja ne kaikki todettiin päteviksi. Yksi tarjouksista hylättiin
sopimuksentekomenettelyn ulkopuolelle jättämistä koskevassa vaiheessa. Toinen hylättiin laadun arviointia koskevassa vaiheessa.
Vain kolmea tarjousta, joiden joukossa oli Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjous, verrattiin hinta-laatusuhteen perusteella.
Arviointikomitea esitti, että hankintasopimus tehtäisiin hinta-laatu-suhteeltaan parhaan tarjouksen tehneen Intrasoft International SA:n
(jäljempänä Intrasoft) kanssa. Se katsoi, että Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjous oli luokiteltava kolmanneksi.
Hankintaviranomainen vahvisti arviointikomitean ehdotuksen ja ratkaisi hankintamenettelyn 18.11.2004 tekemällään päätöksellä.
Tarjouskilpailumenettelyn tuloksesta ilmoitettiin kantajalle 18.11.2004 päivätyllä kirjeellä. Tässä kirjeessä todetaan, että
”[sen] tarjousta ei ollut valittu hankinnan suorittamiseksi, koska se ei ollut hinta-laatusuhteeltaan paras tarjous arvioitavaksi
valittujen tarjousten arvioinnin ja tarjouseritelmässä ilmaistujen ratkaisuperusteiden valossa”.
Kantaja pyysi 22.11.2004 päivätyllä kirjatulla kirjeellä ja faksilla hankintaviranomaiselta seuraavia tietoja ja asiakirjoja:
valitun tarjoajan nimi ja mikäli tällä on yhtiökumppani tai alihankkija, sen/niiden nimi ja sille/niille sopimuksesta kuuluva
prosenttimäärä, kantajan ja valitun tarjoajan teknisille tarjouksille annetut arvosanat kunkin ratkaisuperusteen osalta, jäljennös
arviointikomitean kertomuksesta ja selvitys siitä, miten kantajan rahoitustarjous menestyi valittuun rahoitustarjoukseen verrattuna
ja erityisesti näille kahdelle tarjoukselle annetut arvosanat. Kantaja toisti pyyntönsä 8.12.2004 lähetetyllä faksilla.
Hankintaviranomainen lähetti 10.12.2004 päivätyllä kirjeellä kantajalle vastauksena otteen arviointikomitean kertomuksesta.
Tähän otteeseen sisältyvät muun muassa kyseisen komitean lausumat Intrasoftin ja Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjouksista
hankintamenettelyn kunkin ratkaisuperusteen osalta. Näissä lausumissa todetaan seuraavaa:
”A.      Intrasoft – –
Kokonaisarvio
Erinomainen tarjous, josta käy ilmi esillä olevien kysymysten syvällinen tuntemus sekä hankkeen hallinnoinnin erittäin hyvin
mietitty ja yksityiskohtainen lähestymistapa. Yksityiskohtaisuus, huolellinen lähestymistapa mahdollisten ongelmien analysoinnissa
ja laatujohtamista koskeviin kysymyksiin kiinnitetty huomio myötävaikuttavat tämän tarjouksen kokonaislaatuun. Ainoana heikkoutena
on arkkitehtuurisen analysoinnin puute, mikä ei kuitenkaan heikennä suuressa määrin tarjouksen kokonaislaatua.
Tarjous perustuu vankkaan tuntemukseen valmisteveroalasta ja siihen liittyvästä poliittisesta ja organisatorisesta ympäristöstä
komissiossa ja jäsenvaltioissa.
Menetelmät ja työryhmän organisointi ovat hyvin korkealaatuisia, ja niistä käy ilmi, että niiden avulla kyetään suoriutumaan
tehtävän laajuudesta sen edellyttämällä joustavuudella.
Tästä seuraa, että ehdotus vaikuttaa täysin soveltuvalta hankkeesta vastaamiseksi.
Peruste: Sopimukseen kuuluvien tehtävien suorittamista koskevan lähestymistavan soveltuvuus
Tällä yhtiöllä on huomattava tuntemus EMCS:n yhteydessä ratkaistavista ongelmista ja selkeä ymmärrys siitä, miten hankkeen
osat liittyvät yhteen.
Tarjouksessa selostetaan selkeästi ja yksityiskohtaisesti lähestymistapa ja toteuttamistapa sekä annetaan hyvin yksityiskohtainen
kuvaus osatehtävistä.
Yhtiön näkemystä ja lähestymistapaa on tuettu erittäin yksityiskohtaisella ja pätevällä projektisuunnitelmalla.
Mahdollisuudesta hyödyntää NCTS:n osia on esitetty hyvä analyysi.
Tarjoukseen sisältyy laaja vaatimustenvalvontaa koskeva selostus, mikä osoittaa yhtiön syvällisen ymmärryksen hankkeen tavoitteista
sekä sen, että se noudattaa tarjouseritelmässä määriteltyjä ’korkean tason’ vaatimuksia.
Tarjouksessa ehdotetaan useita kaikki toiminnat kattavia laatuarviointeja, joilla täydennetään tarjouseritelmässä ehdotettuja
laatuarviointeja.
Tämän tarjouksen lievänä heikkoutena on arkkitehtuurisia kysymyksiä koskevan syvällisen analysoinnin puute (kestävyys, laajennettavuus
ja suorituskyky).
Peruste: Tehtävien suorittamista varten ehdotettujen menetelmien, välineiden, laadunvalvontaympäristön ja -menetelmien soveltuvuus
Ehdotetut menetelmät ja välineet on kuvattu erittäin yksityiskohtaisesti. Yleisestä lähestymistavasta, jossa yhdistyvät RUP
[Rational Unified Process] määrityksiä koskevassa vaiheessa ja TEMPO kehittämisvaiheessa, käy ilmi ymmärrys komission ja jäsenvaltioiden
välisen yhteistyön kehittämistä koskevien kahden vaiheen välisistä eroista.
Laadunvarmistusta koskeva lähestymistapa on erittäin hyvin mietitty, koska siinä ehdotetaan sekä prosessille että tuotteelle
laatuarviointeja, jotka perustuvat ’pääkohtien arviointiin’.
Tarjoajalla on hyvä ymmärrys Cosmic-FFP-periaatteista [alaviite puuttuu], mutta kuvaus on hieman liian teoreettinen, koska
tarjouksesta puuttuu käytännöllinen toteutus (esimerkki: käytettäviä välineitä ei mainita).
Vaikka infrastruktuurin kehittäminen on erittäin hyvin määritelty, turvatoimet tarjoajan tiloissa on jätetty huomiotta.
Peruste: Tehtävien suorittamista varten ehdotetun työryhmän organisaation soveltuvuus
Työryhmän koostumus ja organisaatio on erittäin hyvin määritelty selontekojen, erittäin täsmällisten toimenkuvauksien (yhteensä
23) ja niitä koskevien kuvausten avulla, joihin sisältyy täydellinen taulukko pätevyyksistä. Työryhmän koostumus on tasapainoinen
siten, että siihen kuuluu johtajia, kaupallisia asiantuntijoita, talousanalyytikkoja, ohjelmistosuunnittelijoita, suunnittelijoita,
helpdesk-toimijoita ym.
Tehtävät ja vastuualueet työryhmässä on erittäin hyvin määritelty.
Työryhmän koko (noin 60 henkeä) on asianmukainen ja vastaa suoritettavien toimintojen määrää.
Tarjouksessa taataan henkilöstön vähäinen vaihtuvuus siten, että noin 80 prosenttia henkilöstöstä on pysyvää, eikä työntekijöitä
siirretä työskentelemään muihin hankkeisiin.
Peruste: Ehdotuksen rakenne, selkeys ja perusteellisuus
Tarjouksessa esitetään kattavasti ja yksityiskohtaisesti kaikki hankkeeseen kuuluvat toiminnot.
Yleinen esittämistapa on hyvin jäsennelty, ja tarjouksessa on paljon selventäviä kaavioita. Tiedot on helppo löytää ja niitä
on helppo lukea tarjouksen selkeän kielen vuoksi. Tästä tarjouksesta puuttuu ainoastaan taulukko kirjainsanoista.
B.      [Evropaïki Dynamiki-Steria]
Kokonaisarvio
Vaikka tähän tarjoukseen sisältyy joitakin arkkitehtuuria koskevia kiinnostavia ehdotuksia, se on liian yleinen: määritys-
ja kehittämisprosessin kuvauksessa ei korosteta juurikaan EMCS:n [toteuttamiseen liittyviä] erityispiirteitä.
Tarjouksessa ehdotettu metodologia koostuu parhaista käytännöistä ja tietokonejärjestelmien kehittämistä koskevasta kirjallisuudesta.
EMCS:n kehittämiseen liittyviä erityispiirteitä käsitellään kuitenkin jälleen hyvin yleisesti, eikä ehdotettu analyysi ole
täysin kattava.
Työryhmän organisaatiota koskeva kuvaus on hyvä, mutta siitä ei kuitenkaan käy ilmi riittävää ymmärrystä vahvan tuen tarpeesta
loppukäyttäjille EMCS:n [toteuttamisvaiheen] määritystoimintojen kuluessa.
Tarjoukseen sisältyy tiettyjä ristiriitaisuuksia, mikä herättää epäilyjä tämän ehdotuksen luotettavuudesta.
Peruste: Sopimukseen kuuluvien tehtävien suorittamista koskevan lähestymistavan soveltuvuus
Tarjoaja on sisällyttänyt selonteon EMCS:n teknisestä arkkitehtuurista ja tehnyt arkkitehtuuria koskevan kiinnostavan ehdotuksen
(esim. verkkopalvelujen käyttö), alustavia yrityksiä ehdottaakseen teknisiä ratkaisuja ja ehdotuksen infrastruktuurin toimintakuntoon
saattamisesta.
Tarjoukseen sisältyy yksityiskohtainen luettelo osatöistä tärkeysjärjestyksessä, tilaus-, suunnittelu- ja toimitus/hyväksymismekanismeista
sekä laatuarvioinneista.
Kokonaislähestymistapa on kuitenkin erittäin yleinen, ja vain harvoja EMCS:n erityispiirteitä käsitellään tarkemmin.
Ehdotettu lähestymistapa on hieman liian yksipuolinen. Siihen sisältyy ulkoisista lähteistä peräisin olevia lukuisia otteita
(esim. pitkiä otteita IBM-Rational RUP -aineistosta), mutta siinä ei kuitenkaan selosteta, mikä merkitys niillä on hankkeen
kannalta.
Tarjouksessa ei ole täysin ymmärretty tarjouseritelmää siltä osin kuin tarjouksessa viitataan toimintoihin, jotka on jo toteutettu
tai tullaan toteuttamaan siihen mennessä kun sopimus tulee voimaan. Siinä ehdotetaan myös arkkitehtuuria koskevia seikkoja,
jotka eivät sopisi EMCS:n ympäristöön suorituskyvyn tai laajennettavuuden osalta.
Tarjoukseen sisältyy tiettyjä ristiriitaisuuksia muun muassa suunnittelun osalta: esimerkiksi tietyt kehittämistoiminnat alkavat
ennen määritysten alkamista.
Peruste: Tehtävien suorittamista varten ehdotettujen menetelmien, välineiden, laadunvalvontaympäristön ja -menetelmien soveltuvuus
Ehdotetut menetelmät on yleensä esitetty hyvin. Tarjouksessa on täsmällinen kuvaus IT-infrastruktuurin kehittämisestä sekä
hyvä kuvaus merkityksellisistä turvallisuusseikoista.
Tarjouksessa tehdään lukuisia käsikirjoihin rinnastuvia standardiviittauksia arkkitehtuuriin, standardeihin, IT-välineisiin
ja infrastruktuurin osiin (esim. XML, X509, J2EE). Niihin on liitetty satoja sivuja HP:n, Oraclen, CISCO:n, ym. käsikirjoista
ja esitteistä, mutta useimmiten ilman mitään perusteluja siitä, miten ne liittyvät EMCS:n tavoitteisiin.
Tarjouksessa on yksityiskohtainen kuvaus Cosmic FFP:stä, mutta arvioita varten ehdotetut välineet (Calico ja Costar) soveltuvat
ainoastaan Cocomo II -metodologiaan perustuviin arvioihin, mikä ei ole johdonmukaista (ks. 4.1.3.5.1 osa).
Tarjouksessa RUP:n katsotaan olevan ’ainoa’ hankkeen hallinnointia koskeva metodologia, mutta kehitysympäristön ohjelmistoa
koskevassa ehdotuksessa ei mainita yhtään IBM-Rational-lisenssiä.
Peruste: Tehtävien suorittamista varten ehdotetun työryhmän organisaation soveltuvuus
Työryhmän organisaatio on kuvattu hyvin, mikä osoittaa ymmärrystä sen kokoonpanon kehityksestä hankkeen edetessä määrittämisestä
kehittämiseen, tuottamiseen ja luovutukseen, mukaan luettuna turvallisuus, testit ja helpdesk. Vuorovaikutus työryhmän välillä
on hyvin kuvattu.
Työryhmän koko, joka on 67 henkilöä, on asianmukainen.
Vaikka kokemus tullien ja valmisteverojen alalla mainitaan tarjouksessa välttämättömäksi pätevyyden osalta, käytännössä tarjouksessa
ei osoiteta tämäntyyppistä pätevyyttä.
Peruste: Ehdotuksen rakenne, selkeys ja perusteellisuus
Tarjous on esitetty selkeästi.
Sen rakenne ja kokonaisarvio ovat hyvät.
Kuitenkin äärimmäisen yleinen aineisto ja yksityiskohtien puute heikentävät tarjouksen luettavuutta.”
Kantajalle toimitettuun arviointikomitean kertomuksen otteeseen sisältyy myös vertaileva arviointitaulukko, joka koskee Evropaïki
Dynamiki‑Steria -konsortion ja Intrasoftin tarjousten laatua, sekä näiden kahden tarjouksen hinta-laatusuhdetta koskeva vertaileva
arviointitaulukko. Nämä taulukot ovat seuraavanlaiset:
Vertaileva arviointitaulukko
ITT TAXUD/2004/AO-004 EMCS-DEV
Perusteet
[…]
Intrasoft
Evropaïki Dynamiki-Steria
[…]
[…]

Laatu






Sopimukseen kuuluvien tehtävien suorittamista koskevan lähestymistavan soveltuvuus (/40)

35,1
23,2



Tehtävien suorittamista varten ehdotettujen menetelmien, välineiden, laadunvalvontaympäristön ja -menetelmien soveltuvuus
(/30)

24,5
16,7



Tehtävien suorittamista varten ehdotetun työryhmän organisaation
soveltuvuus (/20)

17,6
14,5



Ehdotuksen rakenne, selkeys ja perusteellisuus (/10)

8,5
5,8



Laatu yhteensä

85,7
60,2



Laatuarviointi (enimmäismäärä 100 pistettä)

100
70



Vertaileva arviointitaulukko
ITT TAXUD/2004/AO-004 EMCS-DEV
Perusteet
[…]
Intrasoft
Evropaïki Dynamiki-Steria
[…]
[…]
Laatu yhteensä

85,7
60,2


Laatuarviointi (enimmäismäärä 100 pistettä)

100
70


Ehdotettu hinta TBP/(IS+EI) (euroissa)
(IT-palvelut ja varaus infrastruktuurin kehittymistä varten)

11 634 533
15 078 693


Standardoitu hinta-arviointi (vähimmäismäärä 100 pistettä)

100
130


Laatuarviointi / Hinta-arviointi

1
0,54


Kantaja toimitti 30.12.2004 päivätyllä kirjatulla kirjeellä ja faksilla huomautuksensa sille tiedoksi annetusta arviointikomitean
kertomuksen otteesta ja toisti näkemyksensä, jonka mukaan kyseinen hankintamenettely oli varainhoitoasetuksen ja soveltuvan
lainsäädännön vastainen.
Hankintaviranomainen ilmoitti 14.1.2005 päivätyllä kirjeellä, että se aikoi tutkia huolellisesti kantajan 30.12.2004 päivätyssä
kirjeessä esiin tuomia seikkoja ja että kantajalle lähetettäisiin yksityiskohtainen vastaus mahdollisimman pikaisesti.
Hankintaviranomainen vastasi 17.2.2005 päivätyllä kirjeellä kantajan 30.12.2004 päivättyyn kirjeeseen sisältyneisiin huomautuksiin.
Ilmoitus tehdystä sopimuksesta julkaistiin 2.3.2005 Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa (EUVL 2005, S 43).

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Kantaja nosti nyt esillä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon 28.1.2005 toimittamallaan kannekirjelmällä.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pyysi prosessinjohtotoimena 30.10.2006 päivätyllä kirjeellä kantajaa vastaamaan kirjallisesti
kanteen tutkittavaksi ottamista koskeviin kysymyksiin. Kantaja vastasi tähän pyyntöön asetetussa määräajassa.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen
käsittelyn.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pyysi prosessinjohtotoimena 3.2.2009 päivätyllä kirjeellä asianosaisia vastaamaan kirjallisesti
tiettyihin kysymyksiin. Se pyysi samassa kirjeessä komissiota esittämään tiettyjä asiakirjoja. Asianosaiset vastasivat näihin
pyyntöihin asetetussa määräajassa.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin pyysi prosessinjohtotoimena 2.3.2009 päivätyllä kirjeellä kumpaakin asianosaista toimittamaan
kirjalliset huomautuksensa vastapuolen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 3.2.2009 päivätyssä kirjeessä esittämiin kirjallisiin
kysymyksiin toimittamista vastauksista. Asianosaiset vastasivat näihin pyyntöihin asetetussa määräajassa.
Asianosaisten lausumat ja niiden vastaukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin kuultiin 17.3.2009
pidetyssä istunnossa.
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa komission päätöksen olla valitsematta sen tarjousta ja tehdä hankintasopimuksen valitun tarjoajan kanssa
–        velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut myös siinä tapauksessa, että kanne hylätään.
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää kanteen perusteettomana
–        velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi
I
Tutkittavaksi ottaminen
A
Asianosaisten lausumat
Vaikka komissio ei esitäkään varsinaista oikeudenkäyntiväitettä, se kiinnittää unionin tuomioistuimen huomion siihen, että
Steria, joka on Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion toinen jäsen, ei ole riitauttanut hankintaviranomaisen päätöstä olla
valitsematta konsortion tarjousta ja tehdä hankintasopimus toisen tarjoajan kanssa ja että kanteesta ei myöskään käy ilmi,
että kantaja olisi riitauttanut tämän päätöksen Sterian lukuun. Tästä seuraa sen mukaan, että kantaja on riitauttanut kyseisen
päätöksen vain omasta puolestaan.
Kantaja vastaa vastauskirjelmässään, että koska se on Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion johtaja ja täysin vastuussa tarjouksen
valmistelusta ja laatimisesta, sillä on asiavaltuus, eikä yhteisön lainsäädännössä tai oikeuskäytännössä edellytetä, että
konsortion kaikkien jäsenten olisi nostettava kanne riidanalaisesta hankintasopimuksen tekemistä koskevasta päätöksestä. Kantaja
on selostanut tätä näkemystään myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kysymyksiin toimittamissaan kirjallisissa vastauksissa
(ks. edellä 28 kohta).
Komissio ei ole kiistänyt kantajan edellä mainittua kantaa.
B
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Käsiteltävässä asiassa on tutkittava kantajan asiavaltuus sen hankintaviranomaisen päätöksen osalta, joka on annettu kantajalle
tiedoksi 18.11.2004 päivätyllä kirjeellä ja jossa todetaan, että Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjousta ei hyväksytä
ja että näin ollen kyseinen sopimus tehdään toisen tarjoajan kanssa (jäljempänä kanteen kohteena oleva päätös).
EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaan ”luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi samoin edellytyksin nostaa kanteen hänelle
osoitetusta päätöksestä tai päätöksestä, joka siitä huolimatta, että se on annettu asetuksena tai toiselle henkilölle osoitettuna
päätöksenä, koskee ensin mainittua henkilöä suoraan ja erikseen”.
Käsiteltävässä asiassa on todettava, että vaikka kanteen kohteena oleva päätös on muodollisesti osoitettu tarjoajalle eli
Evropaïki Dynamiki-Steria -konsortiolle, on kuitenkin niin, kuten käy ilmi kantajan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle
toimittamista kirjallisista vastauksista (ks. edellä 28 kohta), joita komissio ei ole kiistänyt ja joita tuomioistuimella
ei ole mitään syytä asettaa kiistanalaisiksi, että Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortiolla ei ole milloinkaan ollut oikeushenkilöllisyyttä.
Näin ollen on niin, että koska EY 230 artiklan kannalta katsottuna tämä ad hoc -rakenne oli avoin sen jäsenten osalta, on
katsottava, että kanteen kohteena oleva päätös on osoitettu kummallekin yhtiölle. Näin ollen kantajalla oli päätöksen ardessaattina
osoitettu, oli oikeus riitauttaa se EY 230 artiklassa asetettujen edellytysten mukaisesti.
Tästä seuraa, että kantajan kanne voidaan tutkia.
II
Asiakysymys
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste koskee syrjintäkiellon periaatteen ja
vapaata kilpailua koskevan periaatteen loukkaamista. Toinen kanneperuste koskee varainhoitoasetuksen, soveltamissääntöjen,
julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin
92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1) ja julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten
tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134,
s. 114) säännösten rikkomista. Kolmas kanneperuste koskee hankintaviranomaisen ilmeistä arviointivirhettä Evropaïki Dynamiki‑Steria
-konsortion tarjouksen arvioinnissa. Neljäs kanneperuste koskee asiaankuuluvien tietojen ja perustelujen puuttumista. Viides
kanneperuste koskee hyvän hallinnon ja huolellisuusvelvollisuuden periaatteiden loukkaamista.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että on asianmukaista arvioida aluksi ensimmäistä kanneperustetta ja sitten toista, viidettä,
neljättä ja lopuksi kolmatta kanneperustetta. Tämä järjestys perustuu siihen, että ensimmäinen, toinen ja viides kanneperuste
koskevat kyseistä sopimuksentekomenettelyä, kun taas neljäs ja kolmas kanneperuste koskevat kanteen kohteena olevaa päätöstä.
A
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee syrjintäkiellon periaatteen ja vapaata kilpailua koskevan periaatteen loukkaamista
1.     Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää, että komissio on loukannut syrjintäkiellon periaatetta ja tarjoajien vapaata kilpailua koskevaa periaatetta,
koska se ei ole antanut kantajan saataville – sen ennen tarjousten esittämiselle varatun määräajan päättymistä esittämästä
tätä koskevasta pyynnöstä huolimatta – kahdentyyppisiä teknisiä tietoja, jotka olivat tarpeen riidanalaista hankintasopimusta
koskevien tarjousten esittämiseksi ja joita olivat ensinnäkin EMCS:n tarkat määritykset ja toiseksi tekniset tiedot EMCS:ään
liittyvistä olemassa olevista tietokonesovelluksista ja erityisesti uuden tietokoneistetun passitusjärjestelmän (NCTS) lähdekoodi.
Tästä komission väitetystä laiminlyönnistä ovat kantajan mukaan hyötyneet tarjoajat, jotka olivat tai olivat olleen kyseisen
pääosaston sopimuspuolia tai joilla oli sidoksia tällaisiin sopimuspuoliin ja joilla oli tällä perusteella yksinoikeus saada
edellä mainitut tiedot. Nämä tarjoajat, joihin myös valittu tarjoaja kuului, ovat näin ollen voineet esittää kantajan tarjousta
kilpailukykyisempiä tarjouksia sekä teknisten seikkojen että rahoituksen osalta.
Kantaja korostaa EMCS:n määritysten osalta ensinnäkin, että ne eivät olleet vielä saatavilla kyseisen hankintamenettelyn kuluessa,
mutta että eräs toinen sopimuspuoli valmisteli niitä toisen hankintasopimuksen yhteydessä. Se väittää, että komissio ei selosta,
miten tarjoaja voisi asianmukaisesti noudattaa sellaisen tietokonejärjestelmän tavoitteita ja vaatimuksia, jonka osalta se
ei ole saanut mitään yksityiskohtaisia määrityksiä, ja ihmettelee, miten sen tarjous voisi olla ”parempi” kuin sellaisen sopimuspuolen
tarjous, joka on ainoa, jolla on käytettävissään kyseiset määritykset.
Toiseksi kantaja korostaa NCTS:n lähdekoodin osalta, että komissio oli kieltäytynyt antamasta sitä sille ilman pätevää syytä
ja kantajan esittämästä pyynnöstä huolimatta. Sitä vastoin kyseinen koodi on ollut valitun tarjoajan saatavilla, koska se
oli komission sopimuspuoli NCTS:n osalta, ja se on näin ollen voinut tehdä kantajan tarjousta kilpailukykyisemmän tarjouksen.
Voidakseen osoittaa NCTS:n lähdekoodin tärkeyden esillä olevaa hankintasopimusta koskevien tarjousten esittämiseksi kantaja
vetoaa seuraaviin seikkoihin.
Se vetoaa ensinnäkin päätöksen N:o 1152/2003 3 artiklan 2 kohtaan, jonka mukaan sopimuspuolen on pyrittävä kaikin tavoin hyödyntämään
NCTS:ää ja tavoitteena on luoda valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumista yhteisössä koskeva integroitu tietokonejärjestelmä.
Kantaja tulkitsee tätä artiklaa siten, että kyseisessä päätöksessä edellytetään, että riidanalaisen hankintasopimuksen sopimuspuolen
on hyödynnettävä NCTS:n lähdekoodia ja arkkitehtuuria.
Toiseksi se vetoaa tarjouseritelmän teknisessä liitteessä olevaan, osatehtävän nro 7.1 kuvaukseen, jossa viitataan NCTS:n
lähdekoodiin.
Kolmanneksi se vetoaa arviointikomitean valitun tarjoajan tarjouksesta esittämään lausumaa, jonka mukaan tässä tarjouksessa
oli esitetty hyvä analyysi mahdollisuudesta hyödyntää NCTS:n osia (”components”). Kantaja väittää, että termillä ”osa” viitataan
esillä olevassa asiassa ”selvästi lähdekoodin muodostaviin eri osiin”.
Neljänneksi voidakseen näyttää, että tieto NCTS:n lähdekoodista oli tarpeen sen tarjouksen hinnoittelemiseksi, kantaja väittää
tarjouksen taloudellisen puolen osalta, että komissio ei ollut pyytänyt tarjoajia mainitsemaan tarjouksessaan pelkästään yksikköhintoja
niin kuin komissio väittää, vaan myös erityisesti talousarvion ja kokonaishinnan EMCS:n ja siihen liittyvien palvelujen toimittamisen
osalta. Tämä komission vaatimus edellyttää kantajan mukaan, että tarjoajien olisi arvioitava täsmällisesti hankkeen laajuus
ja monimutkaisuus, minkä vuoksi on tarpeen tuntea lähdekoodi. Koska kantajalla ei ollut sitä tiedossaan, sen on täytynyt nostaa
tarjouksensa hintaa voidakseen sisällyttää siihen riskin, joka johtui tästä tiedon puutteesta. Sitä vastoin valittu tarjoaja,
joka tunsi tämän koodin, on voinut tehdä kilpailukykyisemmän tarjouksen, joka oli vain 50 prosenttia kyseisen hankinnan osalta
ilmoitetusta talousarviosta.
Lopuksi kantaja huomauttaa, että erään toisen tarjouspyyntömenettelyn yhteydessä (sopimus, joka koskee kyseisen pääosaston
tietokonehankkeisiin liittyvien tullialan tietokonejärjestelmien määrittely-, kehittämis-, huolto- ja tukipalveluja (CUST‑DEV) (TAXUD/2005/AO‑001)),
joka aloitettiin hieman kyseistä sopimusta koskevan tarjouspyyntömenettelyn jälkeen ja jossa kyseinen pääosasto oli myös hankintaviranomaisena,
NCTS:n lähdekoodi annettiin tarjoajille. Kantaja vaatii näin ollen komissiota selittämään tällaisen erilaisen kohtelun. Lisäksi
kantaja on väittänyt istunnossa, että esillä oleva asia muistutti asiassa T-345/03, Evropaïki Dynamiki vastaan komissio, 12.3.2008
annettua tuomiota (Kok., s. II‑341), jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi kantajan kanneperusteen, joka koski
tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista, ja kumosi näin ollen tarjouskilpailun ratkaisemista koskevan
komission päätöksen.
Komissio kiistää kantajan väitteet.
2.     Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Varainhoitoasetuksen 89 artiklan 1 kohdan mukaan talousarviosta kokonaan tai osittain rahoitettavissa julkisissa hankinnoissa
on noudatettava avoimuuden, suhteellisuuden, tasapuolisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita.
Näin ollen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan hankintaviranomaisella on tarjouspyyntömenettelyn kaikissa vaiheissa velvollisuus
valvoa, että kaikkien tarjoajien osalta noudatetaan yhdenvertaisen kohtelun ja näin ollen yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta
(asia C-496/99 P, komissio v. CAS Succhi di Frutta, tuomio 29.4.2004, Kok., s. I‑3801, 108 kohta; asia T-203/96, Embassy Limousines
& Services v. parlamentti, tuomio 17.12.1998, Kok., s. II‑4239, 85 kohta ja asia T-160/03, AFCon Management Consultants ym.
v. komissio, tuomio 17.3.2005, Kok., s. II‑981, 75 kohta).
Tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaate, jonka tavoitteena on edistää tervettä ja tehokasta kilpailua julkiseen hankintaan
osallistuvien yritysten välillä, edellyttää, että kaikilla tarjoajilla on oltava samat mahdollisuudet tarjoustensa ehtojen
laatimisessa, ja tarkoittaa näin ollen, että kaikkien tarjoajien tarjouksiin on sovellettava samoja edellytyksiä (ks. vastaavasti
asia C-19/00, SIAC Construction, tuomio 18.10.2001, Kok., s. I‑7725, 34 kohta ja asia C-470/99, Universale‑Bau ym., tuomio
12.12.2002, Kok., s. I‑11617, 93 kohta).
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä käy lisäksi ilmi, että yhdenvertaisen kohtelun periaate edellyttää avoimuusvelvollisuutta,
jotta tämän periaatteen noudattamisesta voidaan varmistua (asia C-92/00, HI, tuomio 18.6.2002, Kok., s. I‑5553, 45 kohta ja
edellä 56 kohdassa mainittu asia Universale‑Bau ym., tuomion 91 kohta).
Tämän avoimuusperiaatteen pääasiallisena tarkoituksena on taata, ettei hankintaviranomainen harjoita suosintaa tai käytä mielivaltaa.
Se edellyttää, että kaikki sopimuksentekomenettelyn ehdot ja yksityiskohtaiset säännöt esitetään selvästi, täsmällisesti ja
yksiselitteisesti tarjouskilpailuilmoituksessa tai tarjouseritelmässä (edellä 55 kohdassa mainittu asia komissio v. CAS Succhi
di Frutta, tuomion 111 kohta).
Avoimuuden periaate edellyttää siis myös, että kaikki merkitykselliset tekniset tiedot hankintailmoituksen tai tarjouseritelmän
oikein ymmärtämiseksi on annettava kaikkien julkiseen hankintaan osallistuvien yritysten käyttöön heti, kun se on mahdollista,
siten että yhtäältä mahdollistetaan kaikille kohtuullisen valistuneille ja tavanomaisen huolellisille tarjoajille niiden täsmällisen
merkityksen ymmärtäminen ja niiden tulkitseminen samalla tavalla ja että toisaalta mahdollistetaan hankintaviranomaiselle
sen tarkistaminen, vastaavatko tarjoajien tarjoukset tosiaankin kyseessä olevaa hankintaa säänteleviä arviointiperusteita
(edellä 52 kohdassa mainittu asia Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomion 145 kohta).
Käsiteltävässä asiassa kantaja väittää, että komissio ei ole antanut sille kahden tyyppisiä teknisiä tietoja, jotka olivat
sen mukaan tarpeen tarjousten esittämiseksi ja jotka kuitenkin olivat toisten tarjoajien käytettävissä. Edellä 55–58 kohdassa
mainittu oikeuskäytäntö huomioon ottaen on katsottava, että mikäli tällainen väitetty komission laiminlyönti näytettäisiin
toteen, sillä loukattaisiin tarjoajien yhtäläisiä mahdollisuuksia sekä avoimuuden periaatetta, joka on yhdenvertaisen kohtelun
periaatteen välitön seuraus.
Kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut edellä 52 kohdassa mainitussa asiassa Evropaïki Dynamiki vastaan komissio
antamassaan tuomiossa (147 kohta), tällainen yhtäläisten mahdollisuuksien ja avoimuuden periaatteen loukkaus olisi, jos se
näytettäisiin toteen, sellainen oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn virhe, joka loukkaa kyseisten osapuolten tiedonsaantioikeutta.
Tällainen menettelyvirhe voi aiheuttaa kyseessä olevan päätöksen kumoamisen vain, jos osoitetaan, että ilman kyseistä virhettä
hallinnollinen menettely olisi voinut johtaa erilaiseen lopputulokseen tilanteessa, jossa kantajalla olisi ollut mahdollisuus
tutustua kyseisiin tietoihin, ja jos tältä osin olisi ollut pienikin mahdollisuus, että kantaja olisi voinut saada hallinnollisen
menettelyn johtamaan erilaiseen tulokseen (ks. edellä 52 kohdassa mainittu asia Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomion 147
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Näin ollen on ensiksi tutkittava, onko käsiteltävässä asiassa annettu eri tavalla tietoja siten, että tietyillä tarjoajilla,
muun muassa valitulla tarjoajalla, on tarjouspyyntömenettelyssä ollut käytettävissään tietoja, joita kantajan mukaan ei ole
annettu kantajalle. Mikäli tällainen ero näytettäisiin toteen, olisi tutkittava toiseksi, oliko kyseisistä tiedoista hyötyä
tarjousten esittämisessä. Vain mikäli näin olisi, tarjoajalla, joka oli saanut tällaisia tietoja, olisi ollut etua muihin
tarjoajiin verrattuna. Kolmanneksi olisi tutkittava, johtuuko väitetty ero hyödyllisten tietojen saatavuudessa komission menettelyä
koskevasta virheestä. Mikäli kyseessä olisi tällainen virhe, olisi neljänneksi tutkittava, olisiko tarjouspyyntömenettely
voinut johtaa toisenlaiseen tulokseen ilman kyseistä virhettä. Tältä kannalta katsottuna kyseinen virhe loukkaisi tarjoajien
yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta vain siinä tapauksessa, että kantajan selityksistä ilmenee uskottavasti ja riittävän
yksityiskohtaisesti, että menettelyn tulos olisi voinut olla kantajan osalta erilainen (ks. vastaavasti edellä 52 kohdassa
mainittu asia Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomion 148 ja 149 kohta).
Tämä päättely pätee kumpaankin teknisten tietojen ryhmään, joita ei ole annettu kantajalle, eli EMCS:n määrityksiin (kanneperusteen
ensimmäinen osa) ja NCTS:n lähdekoodiin (kanneperusteen toinen osa).
a)     Kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee sitä, että EMCS:n määrityksiä ei ole ollut saatavilla
Kantaja väittää pääasiallisesti, että sillä, että tarjouspyyntömenettelyssä ei ollut saatavilla täsmällisiä EMCS:n määrityksiä,
on suosittu sellaisia tarjoajia, jotka tarjosivat jo palveluja kyseiselle pääosastolle – muun muassa valittu tarjoaja – ja
joilla oli tästä syystä jo tieto näistä määrityksistä. Näin ollen nämä tarjoajat ovat voineet tehdä kantajan tarjousta täsmällisempiä
ja siis kilpailukykyisempiä tarjouksia.
Kuten edellä 62 kohdassa on todettu, aluksi on tutkittava, onko käsiteltävässä asiassa annettu eri tavalla tietoja siten,
että tietyillä tarjoajilla, muun muassa valitulla tarjoajalla, on, toisin kuin kantajalla, ollut käytettävissään EMCS:n määritykset.
Kyseiseen hankintaan liittyvästä tarjouseritelmästä (ks. edellä 7 kohta) käy ilmi, että EMCS:n toteuttamista koskevaan hankkeeseen,
jonka yhteyteen kyseinen hankintasopimus kuuluu, sisältyi vaihe 1, jonka kuluessa ESS-sopimuksen sopimuspuolen piti määritellä
EMCS:n määritykset. Komissio on täsmentänyt, että kyseessä olivat EMCS:n ”korkean tason” määritykset (high level specifications).
Edellä mainitussa tarjouseritelmässä täsmennetään myös, että ESS-sopimuksen sopimuspuolen piti laatia nämä määritykset ennen
ja osittain samanaikaisesti kuin esillä olevan hankintasopimuksen sopimuspuoli laatii omat määrityksensä. Komissio täsmensi,
että kyseisen hankintasopimuksen yhteydessä toteutetut määritykset koskevat EMCS:n soveltamista (soveltamista koskevat määritykset)
(application‑related specifications), toisin kuin tätä järjestelmää koskevat ”korkean tason” määritykset, jotka laaditaan
ESS-sopimuksen yhteydessä. Edellä mainitussa tarjouseritelmässä täsmennetään lopuksi, että ESS-sopimuksen sopimuspuolen piti
saada työnsä päätökseen vuoden 2005 puolivälissä.
Kantajan perusteluista käy ilmi, että sen väite koskee sitä, että tarjoajille ei ole annettu EMCS:n ”korkean tason” määrityksiä.
Komissio on lisäksi todennut, ilman että kantaja olisi kiistänyt tätä, että ESS-sopimuksen sopimuspuoli eli Siemens oli alkanut
työskennellä EMCS:n määritysten parissa kesäkuussa 2004 (ja oli lopettanut huhtikuussa 2005), kun taas esillä olevaa hankintasopimusta
koskeva tarjouspyyntö oli julkaistu heinäkuussa 2004 ja määräaika tarjousten jättämiselle päättyi 31.8.2004. Näin ollen komission
näkemysten valossa, joita kantaja ei kiistä, on katsottava, että siitä, kun Siemens aloitti EMCS:n määrityksiä koskevat työt,
siihen, kun tarjousten jättämiselle esillä olevan hankintasopimuksen yhteydessä varattu määräaika oli päättynyt, oli kulunut
vain kolme kuukautta, mikä tarkoittaa, että tarjouspyyntömenettelyn kuluessa ei vielä ollut sellaisia EMCS:n määrityksiä,
jotka olisivat olleet käyttökelpoisia ja joista olisi voinut olla etua sellaiselle tarjoajalle, joka olisi saanut ne käyttöönsä.
Lopuksi on todettava, että sekä kantaja että komissio ovat täsmentäneet, että Siemens, joka oli ESS-sopimuksen sopimuspuoli,
oli esittänyt tarjouksen myös esillä olevan hankintasopimuksen osalta.
Edellä mainituista seikoista on tehtävä seuraavat johtopäätökset.
Ensinnäkin vaikuttaa siltä, ettei yhdelläkään tarjoajalla – valittu tarjoaja mukaan luettuna – ole voinut olla EMCS:n määritysten
osalta enempää tietoja kuin kantajalla, koska näitä määrityksiä ei ollut vielä olemassa tai ne olivat vasta kehitysvaiheessa.
Näin ollen ei ole näytetty toteen, että asiassa olisi annettu eri tavalla tietoja, millä olisi loukattu tarjoajien yhdenvertaisen
kohtelun periaatetta.
Toiseksi se, että EMCS:n määrityksiä ei ollut vielä olemassa esillä olevaa hankintasopimusta koskevan tarjouspyynnön julkaisemishetkellä,
ei ollut seurausta komission menettelyä koskevasta virheestä, vaan johtui EMCS:n toteuttamista koskevasta suunnitelmasta,
jonka mukaan nämä määritykset laadittiin ESS-sopimuksen yhteydessä esillä olevasta hankintasopimuksesta erillään ja sitä ennen.
Kolmanneksi on niin, että vaikka Siemens olisikin onnistunut ESS-sopimuksen yhteydessä, jonka sopimuspuoli se oli, laatimaan
määritykset, joita olisi voitu käyttää hyväksi kyseistä hankintasopimusta koskevia sopimuksia tehtäessä, on osoittautunut,
että tällaisella seikalla ei kuitenkaan ole ratkaisevaa merkitystä, koska Siemensin tarjousta, jonka se esitti esillä olevan
hankintasopimuksen osalta, ei valittu. Lisäksi siitä, että Siemens on esittänyt tarjouksen esillä olevan hankintasopimuksen
osalta ja että se kilpaili näin ollen suoraan valitun tarjoajan kanssa kyseisestä sopimuksesta, voidaan päätellä, että tämä
yhtiö ei ole antanut kyseiselle tarjoajalle tietojaan, joita sillä oletettiin olevan EMCS:n määrityksistä. Näin ollen minkään
seikkojen perusteella ei voida katsoa, että yhdelläkään tarjoajalla olisi ollut etuoikeutettua pääsyä kyseisiin määrityksiin.
Koska kantaja ei ole näyttänyt toteen, että tietyt tarjoajat, valittu tarjoaja mukaan luettuna, olisivat saaneet kantajaa
enemmän tietoja EMCS:n määritysten osalta, on katsottava, että tällaisten teknisten tietojen osalta tarjoajia ei ole kohdeltu
eriarvoisesti. Näin ollen kanneperusteen ensimmäinen osa on hylättävä.
b)     Kanneperusteen toinen osa, joka koskee sitä, että NCTS:n lähdekoodia ei ole annettu tiedoksi
Kantaja väittää pääasiallisesti, että sillä, että hankintaviranomainen on kieltäytynyt antamasta sille NCTS:n lähdekoodia,
on suosittu valittua tarjoajaa, joka oli myös komission sopimuspuoli kyseistä NCTS:ää perustettaessa ja jolla oli tästä syystä
väistämättä pääsy tähän lähdekoodiin. Koska valitulla tarjoajalla oli käytössään tämä tieto, se saattoi esittää kilpailukykyisemmän
tarjouksen sekä teknisesti että taloudellisesti.
Ero valitun tarjoajan eduksi annettujen tietojen osalta
Komissio ei kiistä sitä, että hankintaviranomaisella oli käytettävissään NCTS:n lähdekoodi ennen esillä olevaa hankintamenettelyä
koskevan tarjouspyynnön julkaisemista, eikä sitä, ettei se ole ilmoittanut sitä tarjoajille. Se toteaa katsoneensa, ettei
lähdekoodi ollut tarpeen tarjousten esittämiseksi.
Asiassa ei ole myöskään kiistetty sitä, että valitulla tarjoajalla oli tarjoustaan tehdessään tiedossaan NCTS:n lähdekoodi,
koska se oli kyseisen pääosaston sopimuspuoli NCTS:n osalta.
Tästä seuraa, että esillä olevaa hankintamenettelyä koskevan tarjouspyynnön julkaisemishetkestä tarjousten jättämiselle varatun
määräajan päättymiseen asti valitulla tarjoajalla oli, koska se oli kyseisen pääosaston sopimuspuoli, sellaisia teknisiä tietoja,
joita ei ollut annettu kantajalle.
NCTS:n lähdekoodin hyödyllisyys tarjousten esittämisessä
Jotta voitaisiin katsoa, että todetuista erilaisista tiedoista on koitunut valitulle tarjoajalle etua sen tarjouksen laatimisessa,
edellytyksenä on vielä, että kyseiset tiedot ovat hyödyllisiä kyseistä hankintasopimusta koskevien tarjousten laatimisessa
siten, että näiden tietojen puuttuminen olisi omiaan tekemään tarjouksesta sekä laadullisesti että taloudellisesti vähemmän
edullisen.
Käsiteltävässä asiassa ja asianosaisten huomautusten valossa on arvioitava NCTS:n lähdekoodin hyödyllisyyttä kyseistä hankintasopimusta
koskevien tarjousten laatimisessa. Aluksi on esitettävä kaksi huomautusta.
Ensiksi on todettava, että kuten asianosaisten huomautuksista käy ilmi, lähdekoodi muodostuu tietokoneen ohjelmointikielellä
kirjoitetuista ohjeista, joiden avulla voidaan luoda tietokoneohjelma. Lisäksi huomautuksista käy ilmi, että lähdekoodi on
yksi tietojenkäsittelymateriaalin ensimmäisistä osista, jotka on tuotettava ohjelmiston koko elinajan kuluessa.
Komissio on lisäksi täsmentänyt istunnossa, kantajan tätä kiistämättä, että NCTS:n ja EMCS:n välillä on selviä eroja, koska
NCTS koski tullialaa ja EMCS valmisteverojen alaa. NCTS:n yhteydessä pääasialliset käyttäjät ovat tulliviranomaisia, kun taas
EMCS:n yhteydessä pääasialliset käyttäjät ovat liike-elämän toimijoita. Tästä seuraa, että näiden kahden järjestelmän ”kohteet”
ovat erilaiset, ja näin ollen näillä kahdella järjestelmällä on eri tehtävät.
Ensinnäkin kantaja vetoaa NCTS:n lähdekoodin saamisen hyödyllisyyttä koskevan väitteensä tueksi edellä 4 kohdassa mainitun
päätöksen N:o 1152/2003 3 artiklan 2 kohtaan.
Tämän osalta on huomautettava, että edellä mainittu päätös muodostaa oikeudellisen perustan EMCS:n perustamiselle ja että
tämän päätöksen 3 artiklan 2 kohdassa määritellään EMCS:n ja NCTS:n väliset suhteet. Komission tehtävänä oli varmistaa EMCS:n
integrointi NCTS:ään, mikäli tämä oli teknisesti mahdollista, ja tavoitteena oli luoda integroitu tietokonejärjestelmä, joka
koskee valmisteveron alaisten tuotteiden yhteisönsisäistä liikkumista. Komissio julkaisi esillä olevaa hankintasopimusta koskevan
tarjouspyynnön tämän yhteisön lainsäätäjän sille antaman tehtävän toteuttamista varten. Komissio katsoi tämän tarjouspyynnön
yhteydessä hankintaviranomaisena, että edellä mainittuun 3 artiklan 2 kohtaan sisältyvä ilmaisu ”pyritään kaikin tavoin hyödyntämään
– – [NCTS:ää]” ei edellyttänyt, että NCTS:n lähdekoodi olisi pitänyt ilmoittaa tarjoajille tarjousten esittämistä varten.
Se ilmoitti tämän ”viestin” tarjoajille kyseistä tarjouspyyntöä koskevissa asiakirjoissa.
Komissio viittaa tämän osalta erityisesti EMCS:n perustamista koskevan toimintasuunnitelman 4.2.1 kohtaan, jonka otsikkona
on ”The EMCS development based on NCTS experience” (EMCS:n kehittäminen NCTS:stä saadun kokemuksen perusteella), joka toimitettiin
tarjoajille ja siis myös kantajalle; siihen sisältyvässä kuvauksessa ”NCTS:stä saadusta kokemuksesta”, joka on otettava huomioon
EMCS:n kehittämisessä, ei viitata NCTS:n lähdekoodiin eikä varsinkaan tarpeeseen saada se käyttöön tarjouksen esittämistä
varten. Lisäksi hankintaviranomainen täsmensi esillä olevassa hankintamenettelyssä toimitetussa selvennyksessä nro 46, että
kun kyseinen hankintasopimus on tehty, kyseisen hankintasopimuksen ”sopimuspuolen tehtävänä on ehdottaa ja [kyseisen] pääosaston
tehtävänä on päättää, mikä osa NCTS:n sovellutusten arkkitehtuurista ja lähdekoodista hyödynnetään”, ja että ”[tämä tieto
eli NCTS:n lähdekoodi] annetaan ainoastaan valitulle tarjoajalle”.
Näin ollen kantaja ei voi käsiteltävässä asiassa vedota päätöksen N:o 1152/2003 3 artiklan 2 kohtaan tukeakseen NCTS:n lähdekoodin
saamisen hyödyllisyyttä koskevaa väitettään, koska hankintaviranomainen on pannut täytäntöön tuohon artiklaan sisältyvän säännöksen,
jossa todetaan, että on pyrittävä ”kaikin tavoin hyödyntämään – – [NCTS:ää]”, tarjouspyynnössä niin konkreettisesti ja avoimesti,
ettei tarjoajien ollut tarpeen saada kyseistä lähdekoodia tarjouksen esittämiseksi.
Toiseksi kantaja vetoaa väitteensä tueksi tarjouseritelmän teknisessä liitteessä olevaan osatehtävän nro 7.1 kuvaukseen. Tässä
kuvauksessa todetaan seuraavaa:
”osatehtävä 7.1: Sovelluksen kehittäminen
Tämä osatehtävä kattaa keskitetysti kehitettyjen sovellusten (CDA), testisovellusten ja keskuspalvelujen sovellusten (esimerkiksi
MCC, ETA, SETA, CS/RD ja CS/MIS) kehittämisen ja ylläpidon.
Kehitetyissä sovelluksissa on hyödynnettävä kaikin tavoin NCTS:n arkkitehtuuria ja jopa NCTS:n sovellusten lähdekoodia:
– –”
Tämän erän kuvauksessa mainitaan todella NCTS:n lähdekoodi. Tämä kuvaus ei kuitenkaan osoita sitä, että kyseisestä koodista
on hyötyä tarjousten valmistelussa, niin kuin kantaja väittää, vaan osoittaa, että siitä on hyötyä esillä olevan hankintamenettelyn
jälkeisessä vaiheessa toteutettaville töille eli siinä vaiheessa, kun valittu tarjoaja toteuttaa tämän hankintasopimuksen.
Tämä seikka käy lisäksi selvästi ilmi edellä mainitusta selvennyksestä nro 46 (ks. edellä 85 kohta).
Tästä seuraa, että osatehtävän nro 7.1 kuvaus ja erityisesti selvennys nro 46 eivät mitenkään osoita, että NCTS:n lähdekoodi
on hyödyllinen tarjousten esittämiseksi esillä olevan hankintasopimuksen yhteydessä, vaan niistä käy ilmi, että ”viestinä”,
jonka hankintaviranomainen halusi toimittaa tarjoajille, oli ensinnäkin, että tällä koodilla ei ollut merkitystä tarjousten
esittämiseksi ja että sillä olisi merkitystä vasta siinä myöhemmässä vaiheessa, jolloin valittu tarjoaja toteuttaisi kyseisen
hankintasopimuksen, ja toiseksi, että olisi hankintaviranomaisen tehtävänä päättää, missä määrin NCTS:n lähdekoodia hyödynnettäisiin.
Lisäksi komissio on todennut istunnossa, että loppujen lopuksi hankintaviranomainen oli päättänyt, ettei yhtään NCTS:n lähdekoodin
riviä käytettäisi EMCS:n perustamista koskevan hankkeen kehittämiseen.
Näin ollen kantajan väitettä, joka perustuu siihen, että NCTS:n lähdekoodi mainitaan erän nro 7.1 kuvauksessa, ei voida hyväksyä.
Kolmanneksi tämä sama pätee kantajan väitteeseen, joka koskee arviointikomitean erityistä lausumaa valitun tarjoajan tarjouksesta
(ks. edellä 50 kohta). Kantaja ei näet esitä mitään seikkaa, joka osoittaisi, että arviointikomitean käyttämässä termissä
”NTCS:n osia” viitattaisiin NCTS:n lähdekoodin osiin. Tämän osalta kyseistä sopimusta koskevasta tarjouseritelmästä käy ilmi,
että hankintaviranomainen on toimittanut tarjoajille NCTS:ää koskevia tiettyjä viiteasiakirjoja, jotka kattoivat, kuten komissio
toteaa perustellusti, laajan valikoiman asioita, jotka koskivat metodologiaa, laadunvarmistusmenetelmiä, järjestelmiä koskevia
määrityksiä, testimenetelmiä, NCTS:n sovellusten toiminnallista kuvausta ja keskustoimintojen määrityksiä. Näin ollen on katsottava,
että arviointikomitea on mainitessaan mahdollisuuden hyödyntää ”NCTS:n osia” viitannut mahdollisuuteen hyödyntää NCTS:n eri
seikkoja, jotka mainitaan tarjoajien käyttöön annetuissa asiakirjoissa. Joka tapauksessa kantaja ei ole esittänyt mitään esimerkkejä
tai näyttöä, joka voisi horjuttaa tätä arviointia.
Neljänneksi kantaja ei ole myöskään näyttänyt toteen että pääsy NCTS:n lähdekoodiin olisi hyödyllinen tarjousten hinnoittelemiseksi.
On muistutettava, että kantaja väittää pääasiallisesti, että tämä hinnoittelu edellytti, että tarjoajien oli arvioitava täsmällisesti
hankkeen laajuus ja monimutkaisuus, minkä vuoksi oli tarpeen tuntea lähdekoodi. Kantajan oli mahdotonta arvioida tarkkuudella
hankkeen laajuus ja monimutkaisuus, koska se ei ollut saanut lähdekoodia, ja sen oli täytynyt nostaa tarjouksensa hintaa.
Tätä kantajan väitettä ei voida hyväksyä.
Aluksi on todettava, että NCTS:n lähdekoodi ei ollut tarpeen EMCS:n toteuttamista koskevan hankkeen laajuuden ja monimutkaisuuden
arvioimiseksi. Kuten on näet jo todettu, NCTS ja EMCS eroavat toisistaan (ks. edellä 82 kohta), ja hankintaviranomainen on
selvästi ilmoittanut tarjoajille – ja siis myös kantajalle –, että NCTS:n lähdekoodilla ei ollut merkitystä tarjousten esittämiseksi
(ks. edellä 90 kohta).
Tämän jälkeen on todettava, kuten komissio on väittänyt ja kuten kantaja on myöntänyt istunnossa, että hankintaviranomainen
on itse vahvistanut sellaisten toimintojen osalta, joiden hinnoittelun väitetään riippuvan hankkeen laajuutta ja monimutkaisuutta
koskevasta arvioinnista, niiden toteuttamiseen tarvittavien päivien määrän, ja se on ainoastaan pyytänyt tarjoajia ilmoittamaan
yksikköhinnat päivähintoina ilmaistuina kunkin tarvittavan henkilöstön jäsenen toimenkuvauksen osalta (esimerkiksi suunnittelija,
ohjelmoija, atk-suunnittelija ym.). Nämä yksikköhinnat oli kerrottava hankintaviranomaisen vahvistamalla päivien määrällä
tarjouksen hinnan laskemiseksi. Näin ollen vahvistaessaan edellä mainittujen toimintojen toteuttamiseen tarvittavien päivien
määrän hankintaviranomainen on itse arvioinut toteutettavien töiden laajuuden, ja se on näin vapauttanut tarjoajat tästä tehtävästä
ja keskittänyt tarjoajien välisen kilpailun kunkin tarvittavan henkilöstön jäsenen toimenkuvauksen ehdotettuun päiväpalkkaan.
Kantaja ei ole näyttänyt toteen, että sillä, ettei se tiennyt NCTS:n lähdekoodia, olisi ollut jotain vaikutusta sen henkilöstön
ehdotettuun päiväpalkkaan.
Tästä seuraa, että ei ole näytetty toteen, että NCTS:n lähdekoodin saamisesta olisi ollut hyötyä kantajan tarjouksen hinnoittelemisessa.
Lopuksi on todettava, että kantajan väitteelle, joka koskee NCTS:n lähdekoodin saatavuuden hyödyllisyyttä, ei löydy tukea
edellä 52 kohdassa mainitussa asiassa Evropaïki Dynamiki vastaan komissio annetusta tuomiosta. Toisin kuin esillä olevassa
asiassa, jossa esillä olevaa hankintasopimusta koskeva tietojenkäsittelyjärjestelmä – EMCS – eroaa järjestelmästä, jonka lähdekoodia
ei ole annettu – NCTS:stä – (ks. edellä 82 kohta), tässä kantajan mainitsemassa asiassa oli kyseessä tietojenkäsittelyjärjestelmä
– Cordis-järjestelmä –, joka oli vain uusi versio samasta Cordis-järjestelmästä, jonka lähdekoodia ei ollut annettu (edellä
52 kohdassa mainittu asia Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomion 7 kohta). Koska esillä olevassa asiassa on kyseessä NCTS:n
lähdekoodin hyödyllisyys, esillä olevan asian ja edellä 52 kohdassa mainitussa asiassa Evropaïki Dynamiki vastaan komissio
annetun tuomion välillä ei voida todeta mitään vastaavuutta.
Sama pätee kantajan väitteeseen, joka koskee CUST‑DEV-sopimusta (ks. edellä 52 kohta). Tämän osalta komissio on todennut tuomioistuimen
2.3.2009 päivätyn kirjeen johdosta esittämissään huomautuksissa (ks. edellä 31 kohta), että CUST‑DEV-sopimus koski tietojenkäsittelysovelluksia
tullien alalla, jolle myös NCTS kuuluu, ja että näin ollen oli perusteltua antaa tarjoajille kyseisen järjestelmän lähdekoodi.
Näin ei sitä vastoin ole sen mukaan kyseisen sopimuksen osalta, joka koskee tietojenkäsittelysovelluksia valmisteverojen alalla
eli muulla kuin tullien alalla. Kantaja ei ole kiistänyt tätä komission väitettä istunnossa eikä tuomioistuimella ole mitään
syytä asettaa sitä kyseenalaiseksi.
Edellä selostettujen seikkojen perusteella on katsottava, että NCTS:n lähdekoodin hyödyllisyyttä tarjousten esittämisessä
esillä olevaa hankintasopimusta koskevassa menettelyssä ei ole näytetty toteen. Näin ollen kantajan kanneperusteen toinen
osa on hylättävä.
Tästä seuraa, että esillä oleva kanneperuste on hylättävä kokonaisuudessaan.
B
Toinen kanneperuste, joka koskee varainhoitoasetuksen, soveltamissääntöjen ja direktiivien 92/50 ja 2004/18 rikkomista
1.     Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää, että esillä olevan tarjouskilpailun ratkaisuperusteet eivät ole riittävän eriteltyjä ja määrällisesti yksilöityjä
ja että näin ollen arviointikomitea ei voinut tutkia niitä objektiivisesti. Tällainen hankintaviranomaisen laiminlyönti tarkoittaa
varainhoitoasetuksen 97 artiklan 1 kohdan, soveltamissääntöjen 138 artiklan, direktiivin 92/50 17 artiklan 1 kohdan ja direktiivin
2004/18 säännösten rikkomista.
Komissio kiistää kantajan väitteet.
2.     Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on todettava, että varainhoitoasetuksen 105 artiklan mukaan 1.1.2003 lukien – jolloin kyseistä asetusta alettiin soveltaa – julkisia
palvelu- ja tavarahankintoja sekä julkisia rakennusurakoita koskevien menettelyjen yhteensovittamisesta annettuja direktiivejä
sovelletaan yhteisöjen toimielinten omaan lukuunsa tekemiin hankintoihin vain sellaisten kysymysten osalta, jotka koskevat
kynnysarvoja, joiden perusteella määräytyvät julkaisemistavat, menettelytavat ja niitä koskevat määräajat. Tästä seuraa, että
väitettä, jonka kantaja esittää esillä olevan tarjouskilpailun ratkaisuperusteista, on tutkittava ainoastaan varainhoitoasetuksen
ja soveltamissääntöjen säännösten kannalta.
Lisäksi on muistutettava, että varainhoitoasetuksen 97 artiklan 2 kohdan ja soveltamissääntöjen 138 artiklan 1 kohdan b alakohdan
mukaan esillä oleva tarjouskilpailu oli ratkaistava valitsemalla taloudellisesti edullisin tarjous.
Tämän jälkeen on muistutettava, että valittaessa tarjouksia tarjouskilpailun ratkaisemiseksi avoimuusperiaatteen, yhdenvertaisen
kohtelun periaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen noudattamisen varmistamiseksi varainhoitoasetuksen 97 artiklan 1 kohdassa
asetetaan hankintaviranomaiselle tapauksissa, joissa tarjouskilpailu ratkaistaan valitsemalla taloudellisesti edullisin tarjous,
velvollisuus määritellä ja esittää tarjouspyyntöasiakirjoissa ratkaisuperusteet, joiden mukaan arvioidaan tarjousten sisältö.
Nämä perusteet on soveltamissääntöjen 138 artiklan 2 kohdan mukaan määriteltävä hankinnan kohteen mukaan. Saman säännöksen
3 kohdan mukaan hankintaviranomaisen on myös täsmennettävä hankintailmoituksessa tai tarjouseritelmässä kokonaistaloudellisesti
edullisimman tarjouksen määrittämiseksi valittujen perusteiden suhteellinen painotus.
Näissä säännöksissä jätetään kuitenkin hankintaviranomaiselle mahdollisuus valita ne ratkaisuperusteet, joiden valossa tarjouksia
arvioidaan. Ratkaisuperusteiden, joita hankintaviranomainen haluaa soveltaa, perusteella on kuitenkin kaikissa tapauksissa
voitava selvittää, mikä tarjouksista on taloudellisesti edullisin (ks. vastaavasti asia T-4/01, Renco v. neuvosto, tuomio
25.2.2003, Kok., s. II‑171, 66 kohta ja asia T-183/00, Strabag Benelux v. neuvosto, tuomio 25.2.2003, Kok., s. II‑135, 74
kohta).
Lisäksi hankintaviranomaisen taloudellisesti edullisimman tarjouksen selvittämiseksi valitsemien ratkaisuperusteiden ei tarvitse
välttämättä olla määrällisiä tai pelkästään hintoihin suuntautuvia. Vaikka tarjouseritelmässä mainitaan ratkaisuperusteita,
joita ei ole ilmoitettu määrällisesti, niitä voidaan soveltaa objektiivisesti ja yhdenmukaisesti tarjousten vertaamista varten
ja niillä on selkeästi merkitystä taloudellisesti edullisimman tarjouksen selvittämiseksi (ks. vastaavasti edellä 107 kohdassa
mainittu asia Renco v. neuvosto, tuomion 67 ja 68 kohta).
Käsiteltävässä asiassa on muistutettava heti aluksi, että esillä olevan tarjouskilpailun ratkaisuperusteet käyvät ilmi sekä
hankintailmoituksesta (IV 2 kohta) että tarjouspyyntöön liitetyistä eritelmistä. Näin ollen varainhoitoasetuksen 97 artiklan
1 kohdassa säädetty julkisuutta koskeva vaatimus täyttyy.
Tämän jälkeen on muistutettava, että ratkaisuperusteet, joiden kantaja on todennut olevan epäselviä ja subjektiivisia, kuuluvat
seuraavasti:
”1.      Ehdotetun ratkaisun laatu:
–      sopimukseen kuuluvien tehtävien suorittamista koskevan lähestymistavan soveltuvuus (40/100)
–      tehtävien suorittamista varten ehdotettujen menetelmien, välineiden, laadunvalvontaympäristön ja -menetelmien soveltuvuus
(30/100)
–      tehtävien suorittamista varten ehdotetun työryhmän organisaation soveltuvuus (20/100)
–      ehdotuksen rakenne, selkeys ja perusteellisuus (10/100).”
Näin ollen on todettava, että kantaja ei ole mitenkään tukenut väitteitään, jotka koskevat sitä, että kyseiset perusteet ovat
epäselviä ja subjektiivisia, ja näiden perusteiden selvä sanamuoto on kantajan väitteiden kanssa ristiriidassa. Kantaja ei
ole erityisesti esittänyt väitteidensä tueksi mitään sellaisia todisteita, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että hankintaviranomainen
ei ole näitä perusteita määrittäessään noudattanut avoimuusperiaatteen ja tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamista
koskevaa velvoitettaan. Päinvastoin kantaja toistaa ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä kehittämänsä väitteen, joka koskee
tarjouskilpailun kohteena olevien suoritusten tarkan kuvauksen ja toteutettavien töiden täsmällisten vaatimusten puuttumista.
Edellä mainittuja perusteita lukemalla voidaan havaita, että niissä keskitytään seuraaviin seikkoihin: tarjoajien ehdottama
lähestymistapa (ensimmäinen peruste), tarjoajien ehdottamat menetelmät, välineet, laadunvalvontaympäristö ja laadunvalvontamenetelmät
(toinen peruste), ehdotetun työryhmän organisaatio (kolmas peruste) ja tarjouksen rakenne, selkeys ja perusteellisuus (neljäs
peruste). Kantaja ei kuitenkaan selosta eikä osoita, miksi näitä perusteita ei olisi määritelty kyseisen hankinnan kohteen
mukaan. Ei ole myöskään mitään syytä epäillä näiden perusteiden merkityksellisyyttä selvitettäessä sitä, mikä on taloudellisesti
edullisin tarjous, koska näillä perusteilla vaikutetaan varmasti kyseessä olevan hankintasopimuksen yhteydessä tarjottavien
palvelujen laatuun ja näin ollen itse tarjouksen arvoon.
Vaikka onkin totta, että nämä perusteet eivät ole luonteeltaan määrällisiä, pelkästään tämän seikan perusteella ei voida päätellä,
että hankintaviranomainen ei ole soveltanut niitä objektiivisesti ja yhdenmukaisesti (ks. vastaavasti edellä 107 kohdassa
mainittu asia Renco v. neuvosto, tuomion 67 ja 68 kohta). On todettava, että kantaja ei ole esillä olevassa asiassa toimittanut
mitään tällaista todistetta.
Lopuksi on huomautettava ylimääräisenä perusteluna, että hankintaviranomainen on soveltuvien säännösten mukaisesti ilmoittanut
kunkin ratkaisuperusteen suhteellisen painotuksen ja informoinut näin ollen tarjoajia siitä merkityksestä, jonka se aikoi
kullekin perusteelle antaa tarjousten keskinäisessä vertailussa.
Edellä esitetystä seuraa, että kantaja ei ole näyttänyt toteen, että hankintaviranomainen olisi laiminlyönyt velvollisuutensa
määritellä tarjouskilpailua koskevissa asiakirjoissa ratkaisuperusteet lainsäännösten ja edellä 104–108 kohdassa ilmaistujen
oikeuskäytännössä vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.
Kaiken edellä esitetyn perusteella toinen kanneperuste on hylättävä.
C
Viides kanneperuste, joka koskee hyvän hallinnon ja huolellisuusvelvollisuuden periaatteiden loukkaamista
1.     Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää pääasiallisesti, että komissio on loukannut hyvän hallinnon ja huolellisuusvelvoitteen periaatteita, koska
se ei ole antanut viipymättä asianmukaista vastausta 27.8.2004 lähetettyyn faksiin, jossa kantaja esitti varauksia tarjouspyynnöstä
erityisesti syrjintäkiellon periaatteen valossa.
Komissio kiistää kantajan väitteet.
2.      Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Hyvän hallinnon yleisen periaatteen nojalla, johon myös huolellisuusvelvoite sisältyy, jokaisella yhteisön toimielimellä on
velvollisuus toteuttaa hallinnolliset menettelyt kohtuullisessa määräajassa sekä toimia huolellisesti sen suhteissa yleisöön
(asia C-47/07 P, Masdar (UK) v. komissio, tuomio 16.12.2008, Kok., s. I-9761, 92 kohta ja asia T-394/03, Angeletti v. komissio,
tuomio 11.4.2006, Kok. H., s. I‑A‑2‑95 ja II‑A‑2‑441, 162 kohta).
Lisäksi on täsmennettävä, että kun kyseessä ovat yhteisön julkiset hankinnat, yhtäältä hankintaviranomaisen ja toisaalta mahdollisten
tarjoajien tai tarjoajien välisiä suhteita säännellään soveltamissääntöjen 141 ja 148 artiklassa.
Soveltamissääntöjen 141 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Jos tarjouseritelmä ja täydentävät asiakirjat on tilattu riittävän ajoissa ennen tarjousten jättämiselle asetettua määräaikaa,
ne on lähetettävä kuuden kalenteripäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta kaikille taloudellisille toimijoille, jotka ovat
tilanneet tarjouseritelmän tai ilmoittaneet kiinnostuksensa tarjouksen esittämiseen.
2. Jos tarjouseritelmään liittyvät lisätiedot tilataan riittävän ajoissa, ne on toimitettava viimeistään kuusi kalenteripäivää
ennen tarjousten vastaanottamiselle asetetun määräajan päättymistä samanaikaisesti kaikille taloudellisille toimijoille, jotka
ovat tilanneet tarjouseritelmän tai ilmoittaneet kiinnostuksensa tarjouksen esittämiseen; alle kahdeksan kalenteripäivää ennen
tarjousten vastaanottamiselle asetetun määräajan päättymistä saatuihin tiedusteluihin on vastattava mahdollisimman nopeasti
tiedustelun vastaanottamisen jälkeen.
– –”
Lisäksi soveltamissääntöjen 148 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1. Yhteydenotot hankintaviranomaisen ja tarjoajien välillä hankintamenettelyn aikana sallitaan ainoastaan 2 ja 3 kohdassa
säädetyissä poikkeustapauksissa.
2. Ennen tarjouksen tekemiselle asetetun määräajan päättymistä, kun on kyse 141 artiklassa tarkoitetuista täydentävistä asiakirjoista
ja lisätiedoista, hankintaviranomainen voi:
a) tarjoajan aloitteesta: antaa sellaisia lisätietoja, joiden tarkoituksena on ainoastaan selventää hankinnan luonnetta, jotka
tiedot toimitetaan samaan aikaan myös muille tarjouseritelmän pyytäneille;
– –”
Edellä mainituista säännöksistä käy näin ollen ilmi, että yhtäältä hankintaviranomaisen ja toisaalta mahdollisten tarjoajien
tai tarjoajien välinen yhteydenpito ennen tarjousten esittämiselle varatun määräajan päättymistä on sallittua siltä osin kuin
se koskee tarjouseritelmään liittyviä ”lisätietoja” (soveltamissääntöjen 141 artiklan 2 kohta) ja 141 artiklassa tarkoitettuihin
täydentäviin asiakirjoihin ja lisätietoihin liittyviä ”lisätietoja” ja ”joiden tarkoituksena on ainoastaan selventää hankinnan
luonnetta” (soveltamissääntöjen 148 artiklan 2 kohdan a alakohta).
Soveltamissääntöjen 141 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut lisätiedot hankintaviranomaisen on annettava mahdollisille tarjoajille
tuossa artiklassa säädetyssä määräajassa. Soveltamissääntöjen 148 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut lisätiedot hankintaviranomaisella
on mahdollisuus, mutta ei velvollisuutta, antaa tarjoajille.
Käsiteltävässä asiassa on todettava, että 27.8.2004 päivätty faksi, johon kantaja viittaa, ei sisällä soveltamissääntöjen
edellä mainituissa säännöksissä tarkoitettua tietojensaantipyyntöä. Kuten on jo todettu (ks. edellä 11 kohta), kantaja on
esittänyt tällä faksilla kyseisestä hankintamenettelystä varauksia, jotka koskivat tämän hankintamenettelyn mahdollista objektiivisuuden
puutetta sellaisten tarjoajien eduksi, joilla oli jo ollut sopimus kyseisen pääosaston kanssa, selkeiden eritelmien puuttumista
samasta tarjouspyynnöstä ja täsmällisten ja objektiivisten tarjoajia koskevien arviointiperusteiden puuttumista. Samassa faksissa
se pyysi myös kyseistä pääosastoa jatkamaan tarjousten jättämiselle varattua määräaikaa siihen asti, kunnes tämä olisi ratkaissut
edellä mainitut ongelmat. Tästä seuraa, että komissiolla ei ollut velvollisuutta vastata tähän kirjeeseen. Se kuitenkin teki
niin nopeasti ja asianmukaisesti 3.9.2004 päivätyllä kirjeellä, jossa se totesi, että kantajan esittämät varaukset eivät olleet
perusteltuja, ja kieltäytyi hyväksymästä sen pyyntöä jatkaa tarjousten jättämiselle varattua määräaikaa (ks. edellä 13 kohta).
Vastaaja on näin toimiessaan osoittanut kiistatonta huolellisuutta, joka kuuluu hyvään hallintoon, erityisesti koska, kuten
on todettu edellä, sille ei ollut esillä olevassa asiassa asetettu mitään vastausvelvollisuutta lainsäätäjän taholta. Tästä
seuraa, että komission vastauksella kantajan 27.8.2004 lähettämään faksiin ei loukata mitenkään hyvän hallinnon ja huolellisuusvelvoitteen
periaatteita.
Ylimääräisenä perusteluna on todettava, että kantaja ei ole kiistänyt komission väitettä, jonka mukaan hankintaviranomainen
oli vastannut nopeasti kaikkiin tarjoajien tarjouseritelmästä esittämiin kysymyksiin, joista suurimman osan oli esittänyt
kantaja.
Edellä esitetyn perusteella esillä oleva kanneperuste on hylättävä perusteettomana.
D
Neljäs kanneperuste, joka koskee merkityksellisten tietojen ja perustelujen puuttumista
1.     Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää, että kanteen kohteena oleva päätös on virheellinen, koska kyseinen pääosasto ei ole riittävästi perustellut
toimiaan. Tämä kanneperuste voidaan jakaa kahteen väitteeseen.
Kantaja toteaa ensinnäkin, että kyseinen pääosasto ei ole toimittanut sille kaikkia pyydettyjä tietoja sen tarjouksen hylkäämisen
perusteista, mikä on vastoin EY 253 artiklaa ja direktiivin 92/50 8 artiklaa. Kyseinen pääosasto ei ole sen mukaan selostanut
selvästi syitä, joiden vuoksi se hylkäsi kantajan tarjouksen, eikä se ole maininnut mitään valitun tarjouksen vertailussa
esille tulleista ominaisuuksista ja eduista, ja se on näin evännyt kantajalta mahdollisuuden esittää merkityksellisiä huomautuksia
tehdystä valinnasta sekä mahdollisuuden saada oikeussuojaa. Kantaja huomauttaa myös, että kyseinen pääosasto ei ole vedonnut
mihinkään yleiseen järjestykseen liittyvään perusteeseen eikä liikesalaisuuteen perustellakseen sen, että se on kieltäytynyt
antamasta arviointikomitean kertomusta, jonka komissio normaalisti antaa kaikille tarjoajille tällaisissa tapauksissa direktiivin
92/50 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kantajan mukaan esillä olevan kaltaiset riittämättömät perustelut tekevät erittäin
vaikeaksi tai jopa mahdottomaksi kanteen kohteena olevan päätöksen tuomioistuinvalvonnan.
Toiseksi kantaja korostaa vastauksessaan, että se, että arviointikomitean kertomuksen otteiden tiedoksi antamista tarjoajille
koskeva 15 päivän määräaika on ylitetty, on vastoin varainhoitoasetusta ja julkisia hankintoja koskevaa lainsäädäntöä. Tämä
määräajan ylittyminen ja kanteen kohteena olevaa päätöstä koskevien tiettyjen seikkojen perustelujen täydellinen puuttuminen
ovat aiheuttaneet kantajalle vaikeuksia kanteen nostamisen osalta.
Komissio vaatii, että tämä kanneperuste on hylättävä.
2.     Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on täsmennettävä, että säännökset, joissa määritetään sen perusteluvelvollisuuden sisältö, joka hankintaviranomaisella
on suhteessa tarjoajaan, jota ei ole valittu hankintamenettelyssä, ovat varainhoitoasetuksen 100 artiklan 2 kohta ja soveltamissääntöjen
149 artikla eivätkä direktiivin 92/50 säännökset, niin kuin kantaja väittää (ks. edellä 104 kohta).
Edellä mainituista säännöksistä seuraa, että julkisten hankintojen alalla hankintaviranomainen täyttää perusteluvelvollisuutensa,
jos se ensin antaa hylätyille tarjoajille välittömästi tiedoksi perusteet, joiden vuoksi niiden tarjous on hylätty, ja ilmoittaa
tämän jälkeen pätevän tarjouksen tehneille tarjoajille näiden nimenomaisesta pyynnöstä valitun tarjouksen ominaisuudet ja
sen suhteelliset edut sekä tarjouskilpailun voittajan nimen 15 päivän kuluessa kirjallisen pyynnön vastaanottamisesta (ks.
asia T-250/05, Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomio 12.7.2007, 68 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa ja asia T-465/04,
Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomio 10.9.2008, 47 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Tämä menettelytapa on sen EY 253 artiklassa määrätyn perusteluvelvollisuuden mukainen, jonka mukaan perusteluista pitää selkeästi
ja yksiselitteisesti ilmetä toimenpiteen tekijän päättely siten, että yhtäältä niille, joita toimenpide koskee, selviävät
sen syyt, jotta he voivat puolustaa oikeuksiansa, ja että toisaalta yhteisöjen tuomioistuimet voivat tutkia toimenpiteen laillisuuden
(ks. vastaavasti asia T-19/95, Adia interim v. komissio, tuomio 8.5.1996, Kok., s. II‑321, 32 kohta; asia T-169/00, Esedra
v. komissio, tuomio 26.2.2002, Kok., s. II‑609, 190 kohta; edellä 107 kohdassa mainittu asia Strabag Benelux v. neuvosto,
tuomion 55 kohta ja edellä 133 kohdassa mainittu asia Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomio 12.7.2007, 69 kohta).
Lisäksi on todettava, että perusteluvelvollisuutta on arvioitava niiden tietojen mukaan, jotka kantajalla oli tiedossaan kanteen
nostamisen hetkellä (edellä 107 kohdassa mainitut asia Strabag Benelux v. neuvosto, tuomion 58 kohta ja asia Renco v. neuvosto,
tuomion 96 kohta).
Tästä seuraa, että sen ratkaisemiseksi, onko komissio esillä olevassa asiassa täyttänyt perusteluvelvollisuutensa, on tutkittava
komission 18.11. ja 10.12.2004 kantajalle ennen esillä olevan kanteen nostamista lähettämät kirjeet.
Kantajalle ilmoitettiin 18.11.2004 päivätyssä kirjeessä, että sen tarjousta (joka esitettiin Sterian kanssa Evropaïki Dynamiki‑Steria
-konsortion tarjouksen yhteydessä) ei ollut valittu. Siinä todettiin, että kyseistä tarjousta ei valittu, koska se ei ollut
ratkaisuperusteiden valossa hinta-laatusuhteeltaan paras tarjous. Tässä kirjeessä täsmennetään myös, että kantajalla oli mahdollisuus
saada lisätietoja tarjouksensa hylkäyksen perusteista ja että mikäli se esittäisi kirjallisen pyynnön, sille voitaisiin ilmoittaa
valitun tarjouksen ominaisuudet ja siihen liittyvät edut sekä valitun tarjouksen tekijän nimi. Lopuksi tässä kirjeessä todetaan,
että edellä mainittua tarjousta koskevat tietyt yksityiskohdat jätetään ilmoittamatta, jos niiden ilmoittaminen estäisi lain
soveltamista tai olisi yleisen edun vastaista tai vahingoittaisi julkisyhteisöjen tai yksityisten yritysten laillisia kaupallisia
etuja taikka haittaisi tarjoajien välistä rehellistä kilpailua. Tästä seuraa, että vaikka tämä kirje onkin tietyiltä osin
standardikirje, se on laadittu varainhoitoasetuksen 100 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.
Komission kantajalle 10.12.2004 osoittamassa kirjeessä tälle annetaan tiedoksi arviointikomitean kertomuksen ote. Tämä kirje
on lähetetty vastauksena 22.11.2004 päivättyyn kantajan kirjalliseen pyyntöön, joka toistettiin 8.12.2004.
Arviointikomitean kertomuksen otteessa mainitaan valitun tarjoajan nimi. Lisäksi tähän otteeseen sisältyvät arviointikomitean
tyhjentävät lausumat valitun tarjoajan ja Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjouksista kunkin ratkaisuperusteen osalta
(ks. edellä 21 kohta). Tähän otteeseen sisältyy myös taulukko, jossa ovat kummallekin tarjoukselle kunkin ratkaisuperusteen
osalta annetut arvosanat, sekä taulukko, johon sisältyvät näiden kahden tarjouksen hinnat ja hinta-laatu-suhteen keskinäinen
vertailu (ks. edellä 22 kohta).
Näin ollen on todettava, että koska komissio on antanut kantajalle tiedoksi ensin Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjouksen
hylkäämistä koskevat olennaiset perustelut ja lisäksi edellä mainitun arviointikomitean kertomuksen otteen, se on oikeudelliselta
kannalta perustellut riittävästi kantajan tarjouksen hylkäämisen varainhoitoasetuksen 100 artiklan 2 kohdan ja soveltamissääntöjen
149 artiklan 2 kohdan mukaisesti. On näet todettava, että kyseisessä otteessa mainitaan tarjouskilpailun voittajan nimi, ja
arviointikomitean lausumista ja kahdesta edellä mainitusta taulukosta käyvät ilmi ”valitun tarjouksen ominaisuudet ja siihen
liittyvät edut”. Kantaja saattoi näin ollen 18.11.2004 päivätyn kirjeen ja tämän otteen avulla, joka annettiin tiedoksi 10.12.2004
päivätyllä kirjeellä, yksilöidä välittömästi ne syyt, joiden vuoksi sen tarjousta ei ollut valittu, eli että sen tarjous oli
valitun tarjoajan tarjousta epäedullisempi taloudellisesti, koska viimeksi mainittu oli hinta-laatu-suhteeltaan paras tarjous.
Kantajan väitteestä, joka koskee sitä, että arviointikomitean kertomuksen otteiden tiedoksi antamista koskeva 15 päivän määräaika
on ylitetty, on tosiaankin huomattava, että tämä ote annettiin sille tiedoksi 10.12.2004 päivätyllä kirjeellä ja saapui sille
siis ainakin 18 kalenteripäivää sen kirjallisen pyynnön esittämisen jälkeen; kyseinen pyyntö oli osoitettu komissiolle 22.11.2004
päivätyllä faksilla ja kirjatulla kirjeellä. Vaikka tällainen lievä viivästyminen onkin valitettavaa, se ei ole kuitenkaan
mitenkään rajoittanut kantajan mahdollisuutta vedota oikeuksiinsa unionin yleisessä tuomioistuimessa eikä voi sellaisenaan
saada aikaan kanteen kohteena olevan päätöksen kumoamista. Asiakirja-aineistosta käy näet ilmi, että kantaja on käyttänyt
kaikkia tähän otteeseen sisältyneitä tietoja esillä olevaa kannetta nostaessaan (ks. vastaavasti edellä 133 kohdassa mainittu
asia Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomio 10.9.2008, 52 kohta).
Edellä selostettujen seikkojen perusteella on katsottava, että kantaja on voinut kanteen kohteena olevan päätöksen perustelujen
avulla vedota oikeuksiinsa ja unionin yleinen tuomioistuin on voinut harjoittaa tuomioistuinvalvontaansa. Näin ollen tämä
kanneperuste on hylättävä.
E
Kolmas kanneperuste, joka koskee hankintaviranomaisen ilmeisiä arviointivirheitä kantajan tarjouksen arvioinnissa
1.     Asianosaisten lausumat
Kantaja väittää, että kyseinen pääosasto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, koska se ei ole arvioinut asianmukaisesti ja
objektiivisesti kantajan tarjouksen laatua ja se on katsonut, että valitun tarjoajan tarjous oli kantajan tarjousta parempi.
Tämän kanneperusteen yhteydessä kantaja väittää ensinnäkin, että koska kyseinen pääosasto ei ole noudattanut objektiivista,
ennalta määritettyä ja tarjoajien tiedossa olevaa metodologiaa lopullista luokitusta tehdessään, on selvää, että arviointikomitean
päätös on perustunut oletuksiin, jotka eivät pitäneet paikkaansa.
Toiseksi kantaja toteaa, että käytettyjen perusteiden yleinen luonne sekä se, että tarjoajilla ei ollut tietoa sopimuksen
mukaan toteutettavien tehtävien täsmällisestä luonteesta, ovat johtaneet siihen, että tarjousten arvoa on arvioitu subjektiivisesti.
Lopuksi kantaja kritisoi arviointikomitean tiettyjä erityisiä lausumia, jotka osoittavat, että kantajan tarjouksen arvioinnissa
on tehty ilmeisiä arviointivirheitä.
Komissio kiistää kantajan väitteet.
2.      Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan hankintaviranomaisella on laaja harkintavalta huomioon otettavien seikkojen osalta päätettäessä
tarjouskilpailun ratkaisemisesta, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan on rajoituttava sen tutkimiseen,
että menettelyä ja perusteluja koskevia sääntöjä on noudatettu, että tosiseikat pitävät aineellisesti paikkansa, ettei asiassa
ole tehty ilmeistä arviointivirhettä ja ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin (asia T-211/02, Tideland Signal v. komissio,
tuomio 27.9.2002, Kok., s. II‑3781, 33 kohta ja asia T-148/04, TQ3 Travel Solutions Belgium v. komissio, tuomio 6.7.2005,
Kok., s. II‑2627, 47 kohta; ks. vastaavasti myös asia 56/77, Agence européenne d’intérims v. komissio, tuomio 23.11.1978,
Kok., s. 2215, 20 kohta).
Käsiteltävässä asiassa on todettava, että kantaja tukeutuu pääasiallisesti kahteen seikkaan osoittaakseen, että hankintaviranomainen
on tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
Se toteaa ensinnäkin, että kyseinen pääosasto ei ole noudattanut objektiivista, ennalta määritettyä ja tarjoajien tiedossa
olevaa metodologiaa tehdessään lopullisen luokittelun. Se väittää myös, että tarjoajilla ei ollut tietoa sopimuksen mukaan
toteutettavien tehtävien täsmällisestä luonteesta ja että ratkaisuperusteet olivat luonteeltaan yleisiä, ja vetää niistä sen
johtopäätöksen, että tarjouksien arviointi on väistämättä ollut subjektiivista ja perustunut oletuksiin, jotka eivät pitäneet
paikkaansa.
On kuitenkin todettava, että kantaja tyytyy esittämään yleisiä väitteitä, joita ei ole tuettu tai vahvistettu millään todisteilla.
Sen väitteissä toistetaan vain se, mitä on jo esitetty ensimmäisen ja toisen kanneperusteen yhteydessä, jotka unionin yleinen
tuomioistuin hylkäsi. Kantaja ei myöskään näytä millään tavalla toteen, miten kaikki nämä hankintaviranomaisen väitetyt laiminlyönnit
olisivat johtaneet siihen, että se olisi tehnyt virheellisiä oletuksia ja arvioinut tarjouksia subjektiivisesti. Näin ollen
on katsottava, että näillä väitteillä ei voida perustella esillä olevaa kanneperustetta.
Toiseksi kantaja riitauttaa arviointikomitean Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjouksesta esittämät tietyt erityiset
lausumat.
Ensinnäkin kantaja riitauttaa arviointikomitean lausuman, jonka mukaan ”tarjouksessa ei ole täysin ymmärretty tarjouseritelmää
siltä osin kuin siinä viitataan toimintoihin, jotka on jo toteutettu tai tullaan toteuttamaan siihen mennessä kun sopimus
tulee voimaan”. Kantaja kiistää tämän lausuman perusteltavuuden, katsoo sen olevan subjektiivinen ja epäoikeudenmukainen ja
väittää pääasiallisesti, että jos asiassa on tapahtunut väärinkäsitys, se johtuu siitä, että kantajaa oli pyydetty esittämään
tarjous hankkeesta, jonka eritelmiä se ei tuntenut. Se katsoo lisäksi, että joka tapauksessa tällainen lausuma on epämääräinen
ja että ei ole mahdollista esittää väitteitä sitä vastaan.
Arviointikomitean edellä mainittu lausuma koskee kyseisen sopimuksen ensimmäistä ratkaisuperustetta, eli ”sopimukseen kuuluvien
tehtävien suorittamista koskevan lähestymistavan soveltuvuutta”. Tämän ratkaisuperusteen osalta Evropaïki Dynamiki‑Steria
-konsortion tarjous sai arvosanan 23,2/40, kun taas valittu tarjous sai arvosanan 35,1/40.
On todettava, että jälleen kerran kantaja toistaa edellä mainittua lausumaa koskevissa väitteissään ensimmäisen kanneperusteen
– jonka unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt – yhteydessä esitetyt väitteet. Lisäksi kantaja esittää pelkkiä väitteitä,
mutta ei näytä mitenkään toteen niiden väitteidensä perusteltavuutta, joiden mukaan edellä mainittu lausuma on subjektiivinen,
epäoikeudenmukainen ja epämääräinen. Tästä seuraa, että kantajan edellä mainitusta arviointikomitean lausumasta esittämissä
väitteissä ei näytetä millään tavalla toteen, että kyseinen lausuma olisi virheellinen, ja vielä vähemmän, että kyseessä olisi
sen tarjousta koskeva ilmeinen arviointivirhe.
Toiseksi kantaja riitauttaa arviointikomitean lausuman, jonka mukaan ”tarjoukseen sisältyy tiettyjä ristiriitaisuuksia muun
muassa suunnittelun osalta: esimerkiksi tietyt kehittämistoiminnat alkavat ennen määritysten alkamista”. Kantaja on todennut
unionin yleisen tuomioistuimen kirjalliseen kysymykseen antamassaan vastauksessa, että sen tarjoukseen sisältyvien Gantin
prosessikaavioiden tarkan tutkimisen perusteella voidaan huomata, että toisin kuin arviointikomitean lausumassa todetaan,
sen tarkoituksena oli, että kehittämistoiminnat, muutamia perusteltuja poikkeuksia lukuun ottamatta, alkaisivat määrityksiä
koskevien toimintojen jälkeen.
Kantajan riitauttama edellä mainittu arviointikomitean lausuma koskee myös kyseisen sopimuksen ensimmäistä ratkaisuperustetta.
Unionin yleinen tuomioistuin katsoo kantajan toimittamia Gantin prosessikaavioita tutkittuaan ja ottaen huomioon asianosaisten
vastauksen unionin yleisen tuomioistuimen istunnossa esittämiin kysymyksiin, että näistä kaavakuvista saa todellakin sen vaikutelman,
että kantajan tarkoituksena kyseistä sopimusta koskevassa projektisuunnitelmassa oli, että ainakin tietyt kehittämistoiminnat
olisi aloitettu ennen vastaavia määrityksiä koskevia toimintoja, mikä osoittaa täten, että arviointikomitean lausuma oli perusteltu.
On totta, että kantaja on väittänyt istunnossa pääasiallisesti, että Gantin prosessikaavioiden lukemisesta mahdollisesti aiheutuneet
väärinkäsitykset johtuivat siitä, että nämä kaavakuvat, sellaisina kuin ne on toimitettu unionin yleiselle tuomioistuimelle
ja sisältyvät myös tarjoukseen, olivat A 4 -muodossa, minkä vuoksi tietyt tiedot – jotka olivat tarpeen Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion
tarjoukseen sisältyvän projektisuunnitelman ymmärtämiseksi – eivät olleet näkyvissä. Kantaja on väittänyt, että se oli sisällyttänyt
myös tarjoukseensa samat Gantin prosessikaaviot mutta A 3 -muodossa, mikä tarkoitti, että projektisuunnitelmaa koskevat merkitykselliset
tiedot olivat luettavissa, ja osoittaa, että arviointikomitean lausuma ei ollut perusteltu. On kuitenkin todettava, että huolimatta
näiden kaavakuvien väitetystä merkityksellisyydestä, unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole ollut käytössään edellä mainittuja
kaavakuvia A 3 -muodossa.
Joka tapauksessa on niin, että vaikka katsottaisiinkin, että kantajan tämä väite on perusteltu, on huomattava, että se koskee
kyseisen sopimuksen ensimmäistä ratkaisuperustetta. Edellä 22 kohdassa esitetystä taulukosta kuitenkin käy ilmi, että vaikka
kantajan tarjous olisi saanut tämän ratkaisuperusteen osalta enimmäispisteet eli 40/40, sopimusta ei olisi voitu tehdä kantajan
kanssa, kun otetaan huomioon sen tarjouksen kolmen muun ratkaisuperusteen osalta saamien pisteiden määrä.
Näissä olosuhteissa on todettava, että kantaja ei ole näyttänyt toteen, että arviointikomitean kyseinen lausuma oli virheellinen,
ja että joka tapauksessa se ei ole laisinkaan osoittanut, että tämä virheelliseksi väitetty lausuma olisi johtanut sen tarjouksen
arvioinnissa tapahtuneeseen ilmeiseen arviointivirheeseen.
Kolmanneksi kantaja riitauttaa arviointikomitean seuraavan lausuman:
”Tarjouksessa on yksityiskohtainen kuvaus Cosmic FFP:stä, mutta arvioita varten ehdotetut välineet (Calico ja Costar) soveltuvat
ainoastaan Cocomo II -metodologiaan perustuviin arvioihin, mikä ei ole johdonmukaista (ks. [tarjouksen] 4.1.3.5.1 osa).”
Tämä lausuma koskee kyseistä sopimusta koskevaa toista ratkaisuperustetta, eli ”tehtävien suorittamista varten ehdotettujen
menetelmien, välineiden, laadunvalvontaympäristön ja -menetelmien soveltuvuutta”. Edellä mainittu tarjous sai tämän ratkaisuperusteen
osalta arvosanan 16,7/30 ja valittu tarjous arvosanan 24,5/30.
Komissio on täsmentänyt kirjallisissa huomautuksissaan ja istunnossa, että arviointikomitean toteama epäjohdonmukaisuus johtui
siitä, että vaikka kantaja oli kuvannut tarjouksessaan välineitä, joita se aikoi käyttää voidakseen hyödyntää Cocomo-menetelmää,
mitä ei vaadittu tarjouspyynnössä, se ei ole toimittanut mitään tietoja infrastruktuurista Cosmic FFP-menetelmän hyödyntämiseksi,
joka oli tarjouseritelmässä edellytetty menetelmä. Kantaja ei ole myöskään ilmoittanut, mikä oli sen tarjouksessa mainittujen
Cocomo- ja Cosmic FFP -menetelmien välinen yhteys ja mikä oli Cocomo-menetelmän, joka mainitaan sen tarjouksessa ilman erityistä
syytä, ja kyseisen sopimuksen kohteena olevan järjestelmän välinen yhteys.
Kantaja on todennut tuomioistuimen kirjalliseen kysymykseen antamassaan vastauksessa, että sen tarjouksessa Cocomo-menetelmään
tehdyn viittauksen ei pidä katsoa olevan epäjohdonmukainen ja että syy siihen, että se ei ole ehdottanut erityisiä välineitä
Cosmic FFP -metodologialle oli, että tällaiset erityiset välineet eivät olleet tarpeen. Valittu tarjoajakaan ei sen mukaan
ole ehdottanut tällaisia välineitä tarjouksessaan.
Aluksi on todettava, että kyseistä sopimusta koskevassa tarjouseritelmässä todella edellytetään Cosmic FFP -menetelmän käyttöä
niiden arvioiden tekemiseksi, jotka koskevat ponnistusta, joka oli tarpeen tiettyjen kyseiseen sopimukseen liittyvien tietokonetoimintojen
toteuttamiseksi. Evropaïki Dynamiki-Steria ‑konsortion tarjouksen 4.1.3.5.1 osan tutkimisen perusteella käy ilmi, että siinä
viitataan hyvin lyhyesti ja yleisin termein Cocomo-menetelmään sekä Calico- ja Costar-välineisiin. Lopuksi on huomattava,
että arviointikomitea ei kritisoi ainoastaan kyseistä konsortiota vaan myös valittua tarjoajaa siitä, että se ei ole täsmentänyt
Cosmic FFP -menetelmän yhteydessä käytettäviä välineitä.
On todettava, että kantaja ei esitä mitään väitteitä osoittaakseen, että nämä tosiseikat, joita ei ole kiistetty, tarkoittavat,
että edellä 161 kohdassa mainittu arviointikomitean lausuma on virheellinen ja etenkään, että niiden perusteella voitaisiin
katsoa, että kyseinen lausuma on johtanut siihen, että arviointikomitea on arvioinut ilmeisen virheellisesti Evropaïki Dynamiki‑Steria
-konsortion tarjousta, erityisesti kun kyseiselle tarjoukselle kyseistä sopimusta koskevan toisen ratkaisuperusteen osalta
annettu arvosana ei perustunut ainoastaan tähän analyysiin vaan myös arviointikomitean muihin yhtäpitäviin lausumiin (ks.
vastaavasti edellä 133 kohdassa mainittu asia Evropaïki Dynamiki v. komissio, tuomio 12.7.2007, 106 kohta).
Neljänneksi kantaja riitauttaa arviointikomitean lausuman, jonka mukaan Evropaïki Dynamiki Steria -konsortion ”tarjouksessa
RUP:n katsot[tiin] olevan ”ainoa” hankkeen hallinnointia koskeva metodologia, [vaikka] kehitysympäristön ohjelmistoa koskevassa
ehdotuksessa ei mainita yhtään IBM-Rational-lisenssiä”. Tämä lausuma liittyy myös kyseistä sopimusta koskevaan toiseen ratkaisuperusteeseen.
Komissio on täsmentänyt kirjallisissa huomautuksissaan ja istunnossa, että tuossa lausumassa arviointikomitea oli tuonut esiin
Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjoukseen sisältyvän epäjohdonmukaisuuden, joka muodostui siitä, että vaikka tarjouksessa
viitattiin useaan kertaan RUP-metodologiaan ”ainoana” noudatettavana menetelmänä, siinä ei kuitenkaan täsmennetty, oliko kyseisellä
konsortiolla käytössään IBM‑Rational-ohjelmistolle lisenssi, jota edellytettiin tämän menetelmän käyttämiseksi, ja siinä jätettiin
näin ollen avoimeksi kysymys siitä, kuka, kantaja vai hankintaviranomainen, vastaisi tämän ohjelmiston käytöstä aiheutuvista
kustannuksista.
Kantajan mukaan edellä mainittu huomio oli omiaan johtamaan hankintaviranomaista harhaan ja on lisäksi merkityksetön. Kantajan
oli vastattava tarvittavista lisensseistä aiheutuvista kustannuksista, joten tästä ei ollut syytä mainita mitään tarjouksessa,
koska tarjouspyynnössä ei edellytetty tätä. Kantajan mukaan oli selvää, että se käyttäisi työnsä toteuttamiseen tuotteita,
joille oli lisenssi.
Tämän osalta on riittävää todeta, että tämä kantajan väite on yleinen eikä sitä ole tuettu millään todisteilla. Näin ollen
se ei ole omiaan osoittamaan, että arviointikomitean edellä mainittu lausuma olisi virheellinen, ja vielä vähemmän, että hankintaviranomainen
olisi tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
Viidenneksi kantaja kiistää sen arviointikomitean lausuman merkityksellisyyden, jonka mukaan on niin, että ”vaikka kokemus
tullien ja valmisteverojen alalla mainitaan [Evropaïki Dynamiki Steria -konsortion] tarjouksessa välttämättömäksi pätevyyden
osalta, käytännössä tarjouksessa ei osoiteta tämäntyyppistä pätevyyttä”. Tämä lausuma koskee kyseistä sopimusta koskevaa kolmatta
ratkaisuperustetta eli ”tehtävien suorittamista varten ehdotetun työryhmän organisaation soveltuvuutta”. Evropaïki Dynamiki‑Steria
-konsortiolle on annettu tämän ratkaisuperusteen osalta arvosanaksi 14,5/20, ja valittu tarjous sai arvosanaksi 17,6/20.
Ensinnäkin kantaja väittää, että edellä mainittu lausuma ei ole perusteltu, koska Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortiolla
oli kokemusta tullien ja valmisteverojen alalla ja tämä kokemus kuvattiin tarjouksessa. Toiseksi kantaja huomauttaa, että
ei ollut mitään syytä sisällyttää yksityiskohtaisia tietoja tähän osaan tarjousta, koska tätä ei edellytetty tarjouspyynnössä
eikä tarjouseritelmässä edellytetty tällaista ”kokemusta”. Lopuksi kantaja väittää, että sillä, että Evropaïki Dynamiki‑Steria
-konsortion väitettyä kokemuksen puutetta tullien ja valmisteverojen alalla käytetään perusteena sille, että sen tarjouksesta
on tehty keskinkertainen arvio, rikotaan tarjouspyyntöä, koska siinä ei mainita, että tämä kokemus olisi ratkaisuperuste.
Kantajan väitteet koskevat sekä arviointikomitean lausuman merkityksellisyyttä että sen perusteltavuutta.
Unionin yleinen tuomioistuin huomauttaa lausuman merkityksellisyyden osalta, että vaikka tarjouseritelmässä ei edellytetty
tarjoajilla olevan kokemusta tullien ja valmisteverojen alalla, arviointikomitea halusi yksinkertaisesti korostaa tällä lausumalla
sitä, että Evropaïki Dynamiki-Steria -konsortion tarjouksessa oli epäjohdonmukaisuus. Tämä epäjohdonmukaisuus johtui siitä,
että vaikka Evropaïki Dynamiki-Steria -konsortion tarjouksessa todettiin, että tarjoajalla, jotta se voitiin valita, oli oltava
kokemusta tullien ja valmisteverojen alalla, sen tarjouksessa ei kuitenkaan osoitettu, että sillä oli tällaista kokemusta.
Toisin kuin kantaja väittää, tällainen arviointikomitean lausuma auttoi asian selvittämistä hankintaviranomaiselle.
Kyseisen lausuman perusteltavuudesta on todettava, että komissio on täsmentänyt, että tämä lausuma on esitetty Evropaïki Dynamiki‑Steria
-konsortion tarjouksen 6.3.1 osasta, jossa todettiin, että ehdotetuilla talousanalyytikoilla (business analysts) oli ”todistettua
kokemusta valmistevero/verotus/tullialalla EU:ssa”. Komission mukaan arviointikomitea on katsonut, että kantajan toimittamista
talousanalyytikkojen ansioluetteloista ei käynyt ilmi tällaista kokemusta. Kantaja ei ole kyennyt kumoamaan näitä komission
tekemiä täsmennyksiä. Näissä olosuhteissa on katsottava, että arviointikomitean kyseisen lausuman virheellisyyttä ei ole näytetty
toteen.
Lopuksi on huomattava, että kantaja riitauttaa arviointikomitean lausuman, joka koskee toista ratkaisuperustetta ja jossa
väitetään, että Evropaïki Dynamiki-Steria -konsortion tarjoukseen sisältyy käsikirjoihin rinnastuvia standardiviittauksia
arkkitehtuuriin ja IT-välineisiin, jotka eivät ole perusteltuja ja jotka eivät liity EMCS:n tavoitteisiin. Kantaja riitauttaa
myös arviointikomitean lausuman, joka koskee neljättä ratkaisuperustetta ja sitä, että Evropaïki Dynamiki-Steria -konsortion
tarjouksen väitetään olevan liian yleinen. On kuitenkin todettava jälleen kerran, että kantaja esittää jälleen pelkkiä väitteitä,
jotka esitetään yleisellä tavalla, eikä liitä niihin mitään todisteita. Nämä väitteet on näin ollen hylättävä.
Unionin yleinen tuomioistuin toteaa vielä ylimääräisenä perusteluna, että on tärkeää korostaa, että kantajan yritys kritisoida
arviointikomitean tiettyjä erityisiä lausumia on tehoton, koska se ei näytä millään tavalla toteen, miten nämä virheellisiksi
väitetyt lausumat olisivat omiaan johtamaan Evropaïki Dynamiki‑Steria -konsortion tarjousta koskevaan ilmeiseen arviointivirheeseen.
Tämän osalta kantajan pitäisi ennen kaikkea selostaa, miten virheelliseksi väitetty lausuma vaikuttaa sen tarjoukselle annettuun
arvosanaan. Kantaja ei ole toimittanut tällaista selitystä.
Edellä selostettujen seikkojen perusteella on todettava, että kantaja ei ole näyttänyt toteen hankintaviranomaisen ilmeisiä
arviointivirheitä sen arvioidessa Evropaïki Dynamiki-Steria -konsortion tarjousta. Esillä oleva kanneperuste on näin ollen
hylättävä.
Näin ollen kanne on hylättävä.

Oikeudenkäyntikulut
Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta velvoittamaan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut myös siinä tapauksessa,
että kanne hylättäisiin. Se toteaa, että koska kyseinen pääosasto ei ole toimittanut kantajalle ajoissa riittäviä perusteluja,
sen ei ole ollut mahdollista arvioida täysin mahdollisuuksiaan riitauttaa kanteen kohteena oleva päätös ja sen on näin ollen
täytynyt nostaa esillä oleva kanne voidakseen säilyttää oikeutensa.
Komissio katsoo, että tämä vaatimus ei perustu yhteisön oikeuteen.
Työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut,
jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Lisäksi työjärjestyksen 87 artiklan 3 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Jos asiassa osa vaatimuksista ratkaistaan toisen asianosaisen ja osa toisen asianosaisen hyväksi tai jos siihen on muutoin
erityisiä syitä, tuomioistuin voi määrätä oikeudenkäyntikulut jaettaviksi asianosaisten kesken tai määrätä, että kukin vastaa
omista kuluistaan.
Tuomioistuin voi velvoittaa asian voittaneen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka tuomioistuin katsoo asianosaisen
tarpeettomasti tai haitantekona aiheuttaneen toiselle asianosaiselle.”
Käsiteltävässä asiassa on todettu erityisesti, että neljäs kanneperuste, joka koskee merkityksellisten tietojen ja perustelujen
puuttumista, ei ollut perusteltu. Ei ole myöskään mitään muuta syytä, minkä vuoksi tuomioistuimen olisi poikettava edellä
mainittuun 87 artiklan 2 kohtaan sisältyvästä säännöstä. Näin ollen kantajan vaatimus on hylättävä.
Koska kantaja on hävinnyt kaikki vaatimuksensa ja komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantaja velvoitetaan
korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan,
ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Julistettiin Luxemburgissa 19 päivänä maaliskuuta 2010.
Allekirjoitukset
Sisällys
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Tosiseikat
I  Tietokoneistettu järjestelmä valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen valvontaa varten (EMCS)
II  Kyseisen sopimuksen tekomenettely
Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Oikeudellinen arviointi
I  Tutkittavaksi ottaminen
A  Asianosaisten lausumat
B  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
II  Asiakysymys
A  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee syrjintäkiellon periaatteen ja vapaata kilpailua koskevan periaatteen loukkaamista
1.  Asianosaisten lausumat
2.  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
a)  Kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee sitä, että EMCS:n määrityksiä ei ole ollut saatavilla
b)  Kanneperusteen toinen osa, joka koskee sitä, että NCTS:n lähdekoodia ei ole annettu tiedoksi
Ero valitun tarjoajan eduksi annettujen tietojen osalta
NCTS:n lähdekoodin hyödyllisyys tarjousten esittämisessä
B  Toinen kanneperuste, joka koskee varainhoitoasetuksen, soveltamissääntöjen ja direktiivien 92/50 ja 2004/18 rikkomista
1.  Asianosaisten lausumat
2.  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
C  Viides kanneperuste, joka koskee hyvän hallinnon ja huolellisuusvelvollisuuden periaatteiden loukkaamista
1.  Asianosaisten lausumat
2.  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
D  Neljäs kanneperuste, joka koskee merkityksellisten tietojen ja perustelujen puuttumista
1.  Asianosaisten lausumat
2.  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
E  Kolmas kanneperuste, joka koskee hankintaviranomaisen ilmeisiä arviointivirheitä kantajan tarjouksen arvioinnissa
1.  Asianosaisten lausumat
2.  Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Oikeudenkäyntikulut
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.