CELEX: 62003CJ0065
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
EY 12, EY 149 ja EY 150 artikla
Muussa jäsenvaltiossa suoritettu toisen asteen tutkinto
Korkeakoulutukseen pääsy

Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut EY 226 artiklan nojalla kanteen, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 14.2.2003
ja jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 12, EY 149 ja EY
150 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että muissa
jäsenvaltioissa toisen asteen tutkinnon suorittaneet henkilöt voivat päästä Belgian ranskankielisen yhteisön (jäljempänä ranskankielinen
yhteisö) järjestämään korkeakoulutukseen samoilla ehdoilla kuin ylemmän toisen asteen tutkinnon (certificat d’enseignement
secondaire supérieur, jäljempänä CESS) suorittaneet henkilöt.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Yhteisön oikeuden säännökset
EY 12 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kiellettyä tämän sopimuksen soveltamisalalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta
tämän sopimuksen erityismääräysten soveltamista.”
EY 149 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
”1. Yhteisö myötävaikuttaa korkealaatuisen koulutuksen kehittämiseen rohkaisemalla jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä
tarvittaessa tukemalla ja täydentämällä jäsenvaltioiden toimintaa pitäen täysin arvossa jäsenvaltioiden vastuuta opetuksen
sisällöstä ja koulutusjärjestelmän järjestämisestä sekä niiden sivistyksellistä ja kielellistä monimuotoisuutta.
2. Yhteisön toiminnalla pyritään:
– –
–        edistämään opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuutta muun muassa rohkaisemalla tutkintotodistusten ja opintojaksojen tunnustamista
akateemisessa maailmassa;
– – ”
EY 150 artiklassa lausutaan seuraavaa:
”1.      Yhteisö toteuttaa ammatillista koulutusta koskevaa politiikkaa, joka tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimia, pitäen täysin
arvossa jäsenvaltioiden vastuuta ammatillisen koulutuksen sisällöstä ja järjestämisestä.
2.       Yhteisön toiminnalla pyritään:
– –
–        helpottamaan pääsyä ammatilliseen koulutukseen ja edistämään ammattiin kouluttavien ja ammattia opiskelevien, erityisesti
nuorison, liikkuvuutta;
– – ”

Kansalliset säännökset
Ulkomaisten tutkintojen ja tutkintotodistusten tunnustamisen edellytyksistä ja siinä noudatettavasta menettelystä 20.7.1971
annetun kuninkaan päätöksen (Moniteur belge 5.8.1971, s. 9254; jäljempänä vuoden 1971 päätös) 1 §:n b kohdassa säädetään seuraavaa:
”Missään tapauksessa 19.3.1971 annetun lain 1 §:ssä säädetystä tutkintojen tunnustamisesta ei voi seurata se, että:
– –
(b) hakijalle annetaan pääsy sellaisiin opintoihin, joita hän ei voisi suorittaa siinä maassa, jossa tutkinto on suoritettu
tai todistus on annettu.”
Vuoden 1971 päätöksen muuttamisesta 3.4.2003 tehdyllä ranskankielisen yhteisön hallituksen päätöksellä (Moniteur belge 16.5.2003,
s. 26867; jäljempänä 3.4.2003 annettu päätös vuoden 1971 päätöksen muuttamisesta) vuoden 1971 päätöksen 1 §:n b kohtaan on
lisätty seuraava lause: ”b kohtaa ei kuitenkaan sovelleta Euroopan unionin jäsenmaissa annettuihin todistuksiin”.
Tiettyjen ulkomaisten toisen asteen tutkintojen ja ylemmän toisen asteen opinnoista annettua tutkinnon välisestä vastaavuudesta
17.5.1999 tehdyn ranskankielisen yhteisön hallituksen päätöksen (Moniteur belge 25.9.1999, s. 36182; jäljempänä vuoden 1999
päätös) 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Luxemburgilaiset uuden järjestelmän mukaiset toisen asteen päättötutkinnot, jotka on suoritettu lukuvuodesta 1993–1994 lähtien
ja joissa on yksi seuraavista maininnoista:
– –
vastaavat ylemmän toisen asteen tutkintoa.”
Vuoden 1999 päätöksen muuttamisesta 3.4.2003 tehdyllä ranskankielisen yhteisön hallituksen päätöksellä (Moniteur belge 15.5.2003,
s. 26497; jäljempänä 3.4.2003 tehty päätös vuonna 1999 tehdyn päätöksen muuttamisesta) on muun muassa kumottu vuoden 1999
päätöksen 2 artikla.

Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Koska komissio katsoi, että vuoden 1971 päätöksen, jossa säädetään toisen asteen päättötodistusten ja -tutkintojen tunnustamisesta
yliopistoissa ja pääsystä opiskelemaan ranskankielisen yhteisön korkeakouluissa ja yliopistoissa, säännökset olivat EY 12,
EY 149 ja EY 150 artiklan vastaisia, se aloitti jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn. Sen jälkeen
kun komissio oli osoittanut Belgian kuningaskunnalle virallisen huomautuksen, jossa se kehotti tätä esittämään huomautuksensa,
komissio lähetti 23.10.2001 perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä jäsenvaltiota toteuttamaan lausunnon noudattamisen
edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa lausunnon tiedoksiannosta.
Ranskankielisen yhteisön hallitus ilmoitti tällöin komissiolle, että se oli päättänyt 20.12.2001 pidetyssä kokouksessaan yhtyä
komission perustellussa lausunnossaan esittämiin huomautuksiin. Se ilmoitti komissiolle myös, että voimassa olevaa lainsäädäntöä
muutettaisiin kyseisen syrjinnän poistamiseksi ja että mainitun päätöksen toimeenpanon edellyttämät toimenpiteet toteutettaisiin
ennen lukuvuoden 2001/2002 päättymistä.
Koska ranskankielinen yhteisö ei vastannut komission kahteen muistutuskirjeeseen, komissio nosti nyt käsiteltävänä olevan
kanteen.

Kanne

Asianosaisten lausumat
Komissio muistuttaa, että asiassa Gravier 13.2.1985 annetusta tuomiosta (293/83, Kok. 1985, s. 593, Kok. Ep VIII, s. 73) ilmenee,
että ammatilliseen koulutukseen pääsyn ehdot kuuluvat perustamissopimuksen soveltamisalaan. Komission mukaan yhteisöjen tuomioistuimen
oikeuskäytännöstä ilmenee myös, että ammatillisen koulutuksen käsite on ymmärrettävä erittäin laajasti. Lisäksi EY 149 artiklan
nojalla perustamissopimus koskee vastedes kaikentasoista ja kaikenlaista koulutusta.
Komissio korostaa, että muiden jäsenvaltioiden kansalaisten, joilla on muissa jäsenvaltioissa suoritettu toisen asteen päättötutkinto
tai ‑todistus ja jotka haluavat päästä korkeakoulutukseen Belgiassa (lääketieteen, hammaslääketieteen, eläinlääketieteen ja
agronomin opinnot), on osallistuttava soveltuvuuskokeeseen ja läpäistävä se, jos he eivät voi erityisehdon mukaisesti osoittaa,
että heidät on hyväksytty kotimaassaan yliopiston tiedekuntaan ilman pääsykoetta tai muuta sisäänpääsyehtoa.
Komissio väittää, että ranskankielisen yhteisön alueella asetettu lisäedellytys korkeakoulutukseen pääsylle on omiaan vaikuttamaan
enemmän muiden jäsenvaltioiden kansalaisiin kuin Belgian kansalaisiin, koska sitä sovelletaan ainoastaan muissa jäsenvaltioissa
tutkintoja suorittaneisiin henkilöihin.
Komissio katsoo edelleen, että tämä lisäedellytys, joka on puettu kypsyyskokeeksi nimetyn kokeen muotoon ja jota edellytetään
vain muussa jäsenvaltiossa tutkintoja suorittaneilta henkilöiltä, on edellä mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettu ehto
korkea- ja yliopistokoulutukseen pääsylle.
Komissio väittää, että tästä järjestelmästä aiheutuu kahdenlaista syrjintää sillä näet syrjitään ensinnäkin muissa jäsenvaltioissa
tutkintonsa suorittaneita henkilöitä ja lisäksi sillä aiheutetaan syrjintää muiden jäsenvaltioiden kansalaisten välillä sen
mukaan, millaisessa koulujärjestelmässä he ovat suorittaneet toisen asteen tutkintonsa.
Belgian hallitus katsoo vastineessaan, että tekemällä 3.4.2003 kaksi päätöstä, joilla muutettiin vuoden 1971 päätöstä ja vuoden
1999 päätöstä, se on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että muissa jäsenvaltioissa toisen asteen tutkinnon
suorittaneilla henkilöillä on pääsy ranskankielisen yhteisön järjestämään korkeakoulutukseen samoin edellytyksin kuin CESS:n
suorittaneilla henkilöillä.
Komissio korostaa vastauskirjelmässään, että Belgian viranomaisten tekemissä lainsäädäntömuutoksissa on otettu komission väitteet
huomioon vain tulevaisuuden osalta. Näin ollen lukuisat opiskelijat, joilla on muussa jäsenvaltiossa suoritettu toisen asteen
tutkinto ja jotka haluaisivat päästä korkeakoulutukseen Belgiassa, ovat komission mukaan joutuneet menneisyydessä kärsimään
komission kanteessaan esiin tuomasta yhteisön oikeuden rikkomisesta. Komission kannekirjelmän johdosta annettavalle yhteisöjen
tuomioistuimen tuomiolle on siis edelleen tarvetta, jotta Belgian kuningaskunnan vastuun peruste suhteessa heihin vahvistettaisiin.
Lisäksi kannekirjelmässä on komission mukaan tuotu esiin tärkeä oikeudellinen näkökohta, johon komissio toivoo yhteisöjen
tuomioistuimen nimenomaista ratkaisua.
Komission mukaan pelkästään vuoden 1971 päätöksen muuttaminen oli sitä paitsi riittävää esiin tuodun jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämisen lopettamiseksi, eikä ollut tarpeen muuttaa myöskään vuoden 1999 päätöstä, jonka mukaan luxemburgilaiset
toisen asteen tutkinnot vastaavat CESS:ää. Komissio täsmentää, että oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä se ei ole esittänyt
erillistä väitettä, joka koskisi luxemburgilaisia tutkintoja suorittaneiden henkilöiden erityistä tilannetta. Tähän erityiseen
tilanteeseen viittaamisella oli tarkoitus ainoastaan kuvata sitä tosiasiaa, että esiin tuodun muussa jäsenvaltiossa tutkinnon
suorittaneisiin henkilöihin kohdistuneen syrjinnän lisäksi oli kysymys myös muun jäsenvaltion kansalaisten syrjimisestä sen
mukaan, missä jäsenvaltiossa he olivat suorittaneet toisen asteen tutkintonsa.

Yhteisöjen tuomioistuimen arviointi asiasta
Kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan
otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä
yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. erityisesti asia C-103/00, komissio v.
Kreikka, tuomio 30.1.2002, Kok. 2002, s. I-1147, 23 kohta ja asia C-296/01, komissio v. Ranska, tuomio 20.11.2003, 43 kohta,
ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
Nyt esillä olevassa asiassa 3.4.2003 tehty päätös, jolla muutettiin vuoden 1971 päätöstä, on tehty vasta perustellussa lausunnossa
asetetun määräajan päättymisen jälkeen.
Näin ollen yhteisöjen tuomioistuin ei voi ottaa tätä toimenpidettä huomioon nyt esillä olevaa kannetta tutkiessaan.
EY 12 artiklan 1 kohdan mukaan perustamissopimuksen soveltamisalalla kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kiellettyä,
sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän sopimuksen erityismääräysten soveltamista.
Edellä esitetystä seuraa, että on tutkittava, olivatko perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä voimassa olleet
Belgian oikeuden säännökset, jotka koskevat ranskankielisen yhteisön järjestämään korkeakoulutukseen pääsyä, perustamissopimuksen
määräysten mukaisia.
Kuten yhteisöjen tuomioistuin on edellä mainitussa asiassa Gravier annetun tuomion 25 kohdassa todennut, ammatilliseen koulutukseen
pääsemiselle asetetut ehdot kuuluvat perustamissopimuksen soveltamisalaan (ks. myös asia 24/86, Blaizot, tuomio 2.2.1988,
Kok. 1988, s. 379, Kok. Ep. IX, s. 339, 11 kohta; asia 42/87, komissio v. Belgia, tuomio 27.9.1988, Kok. 1988, s. 5445, 7
kohta ja asia C-295/90, parlamentti v. neuvosto, tuomio 7.7.1992, Kok. 1992, s. I-4193, Kok. Ep. XIII, s. I-1, 15 kohta).
Tältä osin EY 149 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa määrätään nimenomaisesti, että yhteisön toiminnalla pyritään
edistämään opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuutta muun muassa rohkaisemalla tutkintotodistusten ja opintojaksojen tunnustamista
akateemisessa maailmassa. Lisäksi EY 150 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa määrätään, että yhteisön toiminnalla
pyritään helpottamaan pääsyä ammatilliseen koulutukseen ja edistämään ammattiin kouluttavien ja ammattia opiskelevien, erityisesti
nuorison, liikkuvuutta.
Perustamissopimuksessa ei ole ammatilliseen koulutukseen pääsystä sellaisia erityismääräyksiä, joita olisi EY 12 artiklan
1 kohdan mukaan tarkasteltava ensisijaisesti.
EY 12 artiklan 1 kohtaa sovelletaan siis ehtoihin, joita jäsenvaltiot asettavat korkeakoulutukseen pääsylle.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että yhdenvertaisen kohtelun periaatteella, jota EY 12 artiklan 1 kohdassa
oleva kaiken kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltäminen erityisesti ilmentää, kielletään, paitsi kansalaisuuteen perustuva
avoin syrjintä, myös kaikki sellaiset peitellyn syrjinnän muodot, joissa muita erotteluperusteita soveltaen päädytään tosiasiassa
samaan tulokseen (ks. erityisesti asia C-3/88, komissio v. Italia, tuomio 5.12.1989, Kok. 1989, s. 4035, 8 kohta ja asia C-388/01,
komissio v. Italia, tuomio 16.1.2003, Kok. 2003, s. I-721, 13 kohta).
Nyt esillä olevassa asiassa riidanalaisella lainsäädännöllä asetetaan muussa jäsenvaltiossa kuin Belgiassa toisen asteen tutkinnon
suorittaneet henkilöt epäedulliseen asemaan, koska he eivät voi päästä ranskankielisen yhteisön järjestämään korkeakoulutukseen
samoin edellytyksin kuin CESS:n tai sitä vastaavan luxemburgilaisen tutkinnon suorittaneet henkilöt. Sovellettu erotteluperuste
toimii pääasiassa muiden jäsenvaltioiden kansalaisten vahingoksi.
Belgian kuningaskunta ei esitä mitään perustelua, joka oikeuttaisi tämän erotteluperusteen.
Näin ollen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 12 artiklan, luettuna yhdessä EY 149 ja EY 150 artiklan
kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että muissa jäsenvaltioissa
toisen asteen tutkinnon suorittaneet henkilöt voisivat päästä ranskankielisen yhteisön järjestämään korkeakoulutukseen samoin
edellytyksin kuin CESS:n suorittaneet henkilöt.

Oikeudenkäyntikulut
Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Belgian kuningaskunnan velvoittamista korvaamaan
oikeudenkäyntikulut ja koska Belgian kuningaskunta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (kolmas jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1)
Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 12 artiklan, luettuna yhdessä EY 149 ja EY 150 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan,
koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että muissa jäsenvaltioissa toisen asteen tutkinnon
suorittaneet henkilöt voivat päästä ranskankielisen yhteisön järjestämään korkeakoulutukseen samoilla ehdoilla kuin ylemmän
toisen asteen tutkinnon (CESS) suorittaneet henkilöt.
2)
Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Rosas
Schintgen
Colneric
Julistettiin Luxemburgissa 1 päivänä heinäkuuta 2004.
R. Grass

A. Rosas
kirjaaja

kolmannen jaoston puheenjohtaja
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.