CELEX: 61994CJ0098
Asetus (ETY) N:o 1408/71
Sosiaaliturva
Päällekkäisyyden estävät kansalliset säännökset
Samanlaiset etuudet

Tuomion perustelut
1 Arbeidsrechtbank Antwerpen on 11.3.1994 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 22.3.1994, esittänyt EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti ennakkoratkaisukysymyksen sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83 (EYVL L 230, s. 6, jäljempänä asetus N:o 1408/71), 12 artiklan 2 kohdan ja 46 artiklan tulkinnasta sekä saman asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä huhtikuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1248/92 (EYVL L 136, s. 7, jäljempänä muutettu asetus N:o 1408/71), 12 artiklan 2 kohdan ja 46 a artiklan tulkinnasta.
2 Ennakkoratkaisukysymykset on esitetty riita-asiassa belgische Rijksdienst voor Pensioenen vastaan Christel Schmidt, joka koskee vanhuuseläkkeen laskemista eronneelle aviopuolisolle.
3 Asetuksen N:o 1408/71  12 artiklan 2 kohdassa esitetään seuraava päällekkäisyyden estämissääntö:
"Jäsenvaltion säännöksiä etuuden vähentämiseksi, keskeyttämiseksi tai peruuttamiseksi tapauksissa, joissa ne menevät päällekkäin muiden sosiaaliturvaetuuksien tai muun tulon kanssa, voidaan soveltaa, vaikka oikeus sellaisiin etuuksiin on saavutettu toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti tai tällainen tulo syntyi toisen jäsenvaltion alueella. Kuitenkaan tätä säännöstä ei sovelleta, kun se, jonka etua asia koskee saa samanlaisia etuuksia työkyvyttömyyden, vanhuuden, kuoleman (eläkkeet) tai ammattitaudin perusteella, jotka on myönnetty 46, 50 ja 51 artiklan tai 60 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännösten mukaisesti kahden tai useamman jäsenvaltion laitoksesta."
4 Asetuksen N:o 1408/71  46 artiklan 3 kohdan mukaisesti etuuksien perusteettomana päällekkäisyytenä pidetään sitä, jos etuuteen oikeutettu saa samanlaisia etuuksia, joiden kokonaismäärä ylittää korkeimman teoreettisen määrän. Teoreettinen määrä määritellään 46 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, ja sillä tarkoitetaan etuutta, jota kysymyksessä oleva henkilö voisi hakea jäsenvaltiossa, jos kaikki vakuutuskaudet olisivat täyttyneet kyseisessä jäsenvaltiossa.
5 Näitä artikloja on muutettu edellä mainitulla asetuksella N:o 1248/92.
6 Muutetun asetuksen 12 artiklan 2 kohdassa säädetään:
"Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, etuuksien pienentämistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskevia jäsenvaltion lainsäädännön säännöksiä voidaan soveltaa muiden sosiaaliturvaetuuksien ollessa päällekkäisiä tai muun tulon vuoksi, vaikka tällaiset etuudet saavutettiin toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tai tällainen tulo ansaittiin toisen jäsenvaltion alueella."
7 Muutetussa 46 artiklassa säädetään, että toimivaltaisen laitoksen on yhtäältä tehtävä ainoastaan soveltamaansa lainsäädäntöön perustuva itsenäinen laskelma (1 kohta) ja että toisaalta sen on tehtävä suhteellisuuteen perustuva laskelma (2 kohta), jolloin sillä, jonka etua asia koskee, on oikeus korkeimpaan määrään (3 kohta).
8 Uuden 46 a artiklan 1 kohdassa samanlaisten etuuksien päällekkäisyys määritellään siten, että päällekkäisyydellä tarkoitetaan "työkyvyttömyys-, vanhuus- ja jälkeenjääneiden etuuksien päällekkäisyyttä, jotka on laskettu tai myönnetty saman henkilön osalta täyttyneiden vakuutus- ja/tai asumiskausien perusteella."
9 Asetuksessa N:o 1248/92 on uusi 95 a artikla, jonka mukaisesti sellaisen henkilön oikeuksia, jolle on myönnetty eläke ennen 1.6.1992, voidaan asianosaisen hakemuksesta muuttaa ottaen huomioon 46 artikla ja sitä seuraavat artiklat.
10 Palkkatyöntekijöiden vanhuuseläke-etuuksien ja jälkeenjääneiden etuuksien järjestelmän yleisestä järjestämisestä 21.12.1967 annetun Belgian kuninkaallisen asetuksen (Moniteur belge 16.1.1968) 75 ja sitä seuraavien pykälien mukaisesti palkkatyöntekijän eronnut puoliso, joka ei solmi uutta avioliittoa, saa samoin edellytyksin eläkettä, kuin jos hän olisi avioliittonsa aikana itse ollut palkkatyöntekijänä (76 pykälä). Tämän vanhuuseläkkeen laskemiseksi tulona otetaan huomioon määrä, joka on 62,5 prosenttia siitä entisen aviopuolison vastaavasta vuositulosta, joka otetaan huomioon laskettaessa tämän eläkettä (77 pykälä).
11 Belgian 24.10.1967 annetun kuninkaallisen asetuksen nro 50 (Moniteur belge 27.10.1967) 10 a pykälässa (joka lisättiin 29.8.1983 annetulla kuninkaallisella asetuksella nro 205, Moniteur belge 6.9.1983) esitetään seuraava sääntö:
"... jos näiden osien yhteismäärä, jossa on otettu huomioon kaikki nämä eläkkeet, ylittää täyden yksikön, vähennetään työhistoriasta tarpeellinen määrä palkkatyöntekijän eläkkeeseen oikeuttavia vuosia, jotta yhteismäärä vähenee yksiköksi ..."
12 Belgialaisen 20.7.1990 annetun lain 3 pykälän perusteella huomioon otetaan ainoastaan ne 40 työvuotta, jotka antavat oikeuden edullisimpaan eläkkeeseen.
13 Schmidt, joka syntyi 4.11.1921 Saksassa, työskenteli Saksassa vuoden 1937 lopusta vuoden 1948 alkuun. Hän avioitui 31.1.1948 Belgian kansalaisen kanssa ja sai Belgian kansalaisuuden. Schmidt asettautui Belgiaan, jossa hän oli avioliittonsa aikana osa-aikatyössä vuosina 1973-1979. Vuoden 1981 maaliskuussa aviopuolisot erosivat. Avioerotuomio rekisteröitiin 12.2.1991 väestörekisteriin.
14 Täytettyään 60 vuotta Schimidt alkoi saada 1.12.1981 alkaen yksilöllistä eläkettä Belgiassa tapahtuneen (1973-1979) työskentelynsä perusteella. Hän luopui 15.4.1988 tästä eläkkeestä.
15 Täytettyään 65 vuotta hän alkoi saada 1.12.1986 alkaen Angestelltenversicherungsgesetzin nojalla (laki työntekijöiden sosiaaliturvasta) saksalaista vanhuuseläkettä, joka perustui Saksassa täyttyneeseen työssäolokauteen (1936-1948) ennen avioliittoa.
16 Schmidtin aviomies, josta Schmidt tosiasiallisesti asui erillään, alkoi saada 1.6.1988 alkaen eläkettä, ja Schmidt alkoi saada myös belgialaista eläkettä tosiasiallisesti erillään asuvana puolisona.
17 Kun avioero oli 12.2.1991 rekisteröity, Rijksdienst voor Pensioenen laski uudelleen Schmidtin eläkeoikeudet, jolloin hänelle myönnettiin 10.7.1991 tehdyllä päätöksellä 1.3.1991 alkaen belgialainen eronneen puolison vuosieläke 21.12.1967 annetun kuninkaallisen asetuksen 75 pykälän ja sitä seuraavien pykälien perusteella.
18 Tämä eläke laskettiin hänen entiselle aviomiehelleen hyväksytyn 33 vuoden vakuutushistorian (1948-1980) perusteella. Neljä vuotta (1948-1951) oli jätetty huomioon ottamatta tässä laskelmassa 40 vuoteen vahvistetun yksikön ylittymisen vuoksi. Laskettaessa yhteen Schmidtin entiselle puolisolle hyväksytty vakuutushistoria ja hänen oma vakuutushistoriansa (18 vuotta) Rijksdienst voor Pensioenen on päätynyt yhteensä 51 vuoteen, joista 7 vuotta on laskettu kahdesti. Kun 40/40 vuoden yksikkö ylitettiin 4 vuodella, sovellettiin kuninkaallisen asetuksen nro 50  10 a pykälää.
19 Schmidt haki Rijksdienst voor Pensioenenin päätöksestä muutosta Arbeidsrechtbank Antwerpenissa. Schmidt kiisti tällöin kuninkaallisen asetuksen nro 50 10 a pykälän soveltumisen. Schmidtin mukaan päällekkäisyyden estämissääntöä voidaan soveltaa ainoastaan silloin, jos se johtaa edullisemman eläkkeen myöntämiseen, kuin mihin 46 artiklan mukaisesti laskettu eläke johtaisi. Katsoen, että saksalainen eläke ja belgialainen eronneelle puolisolle maksettava eläke ovat asetuksessa N:o 1408/71 tarkoitettuja samanlaisia etuuksia, Schmidt pyysi eläkkeensä laskemista 46 artiklan mukaisesti, jotta voitaisiin vertailla kansallista, kuninkaallisen asetuksen nro 50 10 a pykälän mukaisesti laskettua eläkettä asetuksen 46 artiklan mukaisesti laskettuun eläkkeeseen. Jälkimmäistä laskutapaa käytettäessä belgialaisen päällekkäisyyden estämissäännön soveltaminen ei voi johtaa tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen eläkkeen pienentymiseen muulloin, kun jos etuun oikeutetulle laskettu kokonaismäärä jää alle teoreettisen enimmäismäärän.
20 Rijksdienst voor Pensioenen katsoo puolestaan, että koska kyseiset etuudet eivät ole samanlaisia etuuksia, asetuksen N:o 1408/71 46 artiklaa ei voida soveltaa. Sen vuoksi olisi sovellettava saman asetuksen 12 artiklan 2 kohtaa; tämä säännös ei estäisi soveltamasta kansallisia päällekkäisyyden estämissääntöjä.
21 Epätietoisena siitä, onko eronneena puolisona saatavaa vanhuuseläkettä ja henkilökohtaisesti ansaittua vanhuuseläkettä pidettävä samanlaisina etuuksina, Arbeidsrechtbank Antwerpen on päättänyt lykätä asian ratkaisemista esittääkseen yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
"Ovatko yhtäältä saksalainen vanhuuseläke, jota kyseinen henkilö saa Saksassa täyttyneiden vakuutuskausien perusteella Angestelltenversicherungsgesetzin nojalla, ja toisaalta belgialainen eronneelle aviopuolisolle kuninkaallisen asetuksen (21.12.1967) 75 ja 76 pykälän nojalla myönnettävä vanhuuseläke, jota eronnut saa entiselle puolisolleen täyttyneiden vakuutuskausien perusteella ja samoin edellytyksin, kuin jos hän olisi avioliittonsa aikana itse työskennellyt työntekijänä, asetuksen (ETY) N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja samanlaisia etuuksia - asetuksen (ETY) N:o 1408/71  46 ja 46 a artiklasta ja asetuksen (ETY) N:o 574/72  7 artiklasta aiheutuvin seurauksin?"
22 On ensinnäkin huomattava, että jos perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisessa menettelyssä yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa soveltaa yhteisön oikeuden sääntöjä tiettyyn yksittäistapaukseen, eikä siten myöskään toimivaltaa luonnehtia kansallisen oikeuden säännöksiä tällaisen yhteisön oikeuden säännön perusteella, se voi kuitenkin esittää kansalliselle tuomioistuimelle kaikki ne tulkinnassa tarvittavat yhteisöoikeutta koskevat seikat, jotka voivat olla kansalliselle tuomioistuimelle tarpeen sen arvioidessa näiden kansallisten säännösten vaikutuksia (ks. erityisesti asia 37/86, Coenen, tuomio 24.9.1987, Kok. 1987, s. 3589, 8 kohta).
23 Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pyrkii kysymyksellään selvittämään, onko sellaista vanhuuseläkettä, joka myönnetään tietyn jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti kyseisen henkilön tässä jäsenvaltiossa henkilökohtaisesti täyttämien vakuutuskausien perusteella toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, ja sellaista eronneen puolison vanhuuseläkettä, joka maksetaan entisen puolison osalta täyttyneiden vakuutuskausien perusteella, pidettävä asetuksen N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohdassa sekä muutetun asetuksen N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohdassa ja 46 a artiklassa tarkoitettuina samanlaisina etuuksina.
24 On ensinnäkin huomattava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti kansallisten lainsäädäntöjen ominaispiirteistä huolimatta sosiaaliturvaetuuksia on pidettävä samanlaisina silloin, kun niiden tarkoitus ja päämäärä sekä laskentaperusteet ja myöntämisedellytykset ovat samanlaisia (ks. asia 197/85, Stefanutti, tuomio 6.10.1987, Kok. 1987, s. 3855, 12 kohta). Sitä vastoin yksinomaan muodollisia erityispiirteitä ei voi pitää etuuksien luokitelussa olennaisina tekijöinä (ks. em. asiassa Coenen annetun tuomion 10 kohta).
25 Kyseisen etuuden tarkoituksen ja päämäärän osalta ei ole kiistetty sitä, että eronneelle puolisolle, joka ei ole uudelleen avioitunut, myönnettävän belgialaisen vanhuuseläkkeen tarkoituksena on taata hänelle riittävä toimeentulo, koska hän ei voi enää käyttää entisen puolisonsa tuloja. Tämän eläkkeen laskentaperuste ja myöntämisedellytykset on määritelty siten, että ne korvaavat etuun oikeutetun erosta aiheutuvan tulojen poisjäämisen. Uudelleen avioituminen johtaa tämän oikeuden menettämiseen. Saksassa myönnettävä henkilökohtainen vanhuuseläke pyrkii puolestaan takaamaan työntekijälle riittävät tulot siitä ajankohdasta lähtien, kun hänen henkilökohtainen eläkkeelle pääsynsä hyväksytään.
26 Tästä johtuu, että kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävässä pääasiassa olevilla etuuksilla on erilainen tarkoitus ja päämäärä.
27 Toiseksi on huomattava, että muutetun asetuksen N:o 1408/71 46 a artiklan 1 kohdassa lisätään aikaisemmasta oikeuskäytännöstä jo epäsuorasti ilmennyt arviointiperuste, jolla määritellään samanlaisten etuuksien päällekkäisyys sellaisten työkyvyttömyys-, vanhuus- ja jälkeenjääneiden etuuksien päällekkäisyydeksi "jotka on laskettu tai myönnetty saman henkilön osalta täyttyneiden vakuutus- ja/tai asumiskausien perusteella".
28 Kuten komissio on aivan oikein huomauttanut, edellä mainitussa 46 a artiklassa tarkoitettuina samanlaisina etuuksina ei voida pitää kahden eri henkilön vakuutushistorian perusteella laskettavaa tai myönnettävää etuutta.
29 Tässä tapauksessa on selvää, että belgialaisen eronneen puolison eläkkeen laskemisessa otetaan huomioon entisen puolison vakuutushistoria ja tulot. Sitä vastoin Saksasta saatava vanhuuseläke lasketaan etuun oikeutetun osalta henkilökohtaisesti täyttyneiden vakuutuskausien perusteella ottamalla huomioon samalla kertaa sekä niiden vuosien lukumäärä, joiden aikana hän tosiasiallisesti työskenteli, että sen vastikkeen suuruus, jota hän tänä aikana työstään sai.
30 Tästä johtuu, että sellaiset etuudet, joista kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävässä pääasiassa on kysymys, lasketaan tai myönnetään kahden eri henkilön vakuutushistorian perusteella.
31 Tätä päätelmää ei kumoa se, että Belgian lainsäädännössä samaistetaan kuvitteellisesti eronneelle puolisolle myönnettävä eläke palkkatyöntekijän vanhuuseläkkeeseen katsomalla avioliittovuodet vakuutusvuosiksi. Edellä mainitun oikeuskäytännön mukaisesti kyseisiä etuuksia on arvioitava eri kansallisten lainsäädäntöjen ominaispiirteisiin katsomatta.
32 Näillä perusteilla ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava, että tietyn jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti etuun oikeutetun osalta henkilökohtaisesti tässä jäsenvaltiossa täyttyneiden vakuutuskausien perusteella myönnettävää vanhuuseläkettä sekä toisen jäsenvaltion lainsäädäntöä soveltaen entisen puolison osalta täyttyneiden vakuutuskausien perusteella maksettavaa eronneen puolison vanhuuseläkettä ei ole pidettävä asetuksen N:o 1408/71  12 artiklan 2 kohdassa eikä muutetun asetuksen N:o 1408/71 12 artiklan 2 kohdassa ja 46 a artiklassa tarkoitettuina samanlaisina etuuksina.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
33 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(ensimmäinen jaosto)
on ratkaissut Arbeidsrechtbank Antwerpenin 11.3.1994 tekemällään päätöksellä esittämän kysymyksen seuraavasti:
Sellaista vanhuuseläkettä, joka myönnetään tietyn jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti kyseisen henkilön osalta henkilökohtaisesti täyttyneiden vakuutuskausien perusteella toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja sellaista eronneen puolison vanhuuseläkettä, joka maksetaan entisen puolison osalta täyttyneiden vakuutuskausien perusteella, ei ole pidettävä sellaisina samanlaisina etuuksina, joita tarkoitetaan sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2001/83,  12 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna 30 päivänä huhtikuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1248/92, 12 artiklan 2 kohdassa ja 46 a artiklassa.