CELEX: 62005TJ0317
Bendrijos prekių ženklas
Erdvinio prekių ženklo paraiška
Gitaros forma
Absoliutus atmetimo pagrindas
Teisės į gynybą pažeidimas
Motyvavimas
Reglamento (EB) Nr. 40/94 73 straipsnis

Ginčo aplinkybės
2003 m. gegužės 28 d. ieškovė, remdamasi pataisytu 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos
prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1), Vidaus rinkos derinimo tarybai (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) pateikė
Bendrijos prekių ženklo paraišką dėl toliau pavaizduoto gitaros formos erdvinio prekių ženklo:
Prašomas įregistruoti prekių ženklas atvaizduoja ieškovės gamybos linijai
BC Rich
priklausančio vadinamojo „BEAST“ modelio gitaros korpusą.
Paraiškoje įregistruoti patikslinama:
„Prekių ženklas atvaizduoja išgalvotos formos gitaros korpusą. Grifas, galva, skersinis dalmuo, mikrofonai ir kitos gitaros
dalys yra nupiešti punktyrine linija ir nėra prekių ženklo dalis.“
Prekės, kurioms buvo prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio 15 d. Nicos
sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 15 klasei ir apibūdinamos taip: „Styginiai
instrumentai, ypač gitaros“.
2004 m. rugsėjo 7 d. sprendimu ekspertas atmetė paraišką įregistruoti, nurodydamas, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas
neturi skiriamojo požymio Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto prasme (toliau – eksperto sprendimas).
2004 m. lapkričio 4 d. ieškovė padavė apeliaciją dėl eksperto sprendimo VRDT.
2005 m. birželio 7 d. Antrosios apeliacinės tarybos sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) apeliacija buvo atmesta. Iš
esmės Apeliacinė taryba manė, kad paprastas gitara grojantis asmuo yra įpratęs matyti daugelį elektrinių gitarų modelių, įvairių
ir ekstravagantiškų formų, ir ypač daug nusmailintų gitarų formų, todėl jis šioje formoje, kuri labai neišsiskiria iš kitų
elektrinių gitarų, neįžvelgs kilmės nuorodos, bet suvoks nagrinėjamą formą kaip dekoratyvinį elementą.

Šalių reikalavimai
Savo ieškinyje ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
–        pripažinti ieškinį priimtiną,
–        panaikinti ginčijamą sprendimą arba, nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti jį iš dalies apribojant paraiškoje įregistruoti
numatytų prekių sąrašą „styginiais instrumentais, t. y. profesionalams skirtomis elektrinėmis gitaromis,“ priklausančiais
Nicos sutarties 15 klasei,
–        grąžinti paraišką įregistruoti VRDT siekiant, kad būtų imtasi paskelbimo formalumų,
–        priteisti iš VRDT bylinėjimosi išlaidas, įskaitant ir tas, kurias ji patyrė per procedūrą Apeliacinėje taryboje ir ekspertui
atliekant tyrimą.
Per posėdį ieškovė iš dalies pakeitė savo papildomą prašymą dėl panaikinimo iš dalies, patikslindama, jog siekia prekių sąrašą
apriboti „styginiais instrumentais, t. y. elektrinėmis gitaromis“. Be to, ji atsisakė savo prašymo, kad VRDT atlygintų ekspertui
atliekant tyrimą patirtas išlaidas.
VRDT Pirmosios instancijos teismo prašo:
–        atmesti kaip nepriimtinus ieškovės reikalavimus tiek, kiek jais siekiama, kad: a) Pirmosios instancijos teismas nurodytų VRDT
paskelbti Bendrijos prekių ženklo paraišką, b) Pirmosios instancijos teismas iš dalies panaikintų ginčijamą sprendimą, remdamasis
nauju prekių sąrašu, c) Pirmosios instancijos teismas priteistų iš VRDT ekspertui atliekant tyrimą ieškovės patirtas išlaidas,
–        tuo atveju, jei Pirmosios instancijos teismas nuspręs, kad ieškinys apima tariamą Reglamento Nr. 40/94 pažeidimą, paskelbti
šį „pagrindą“ nepriimtinu,
–        atmesti likusią ieškinio dalį arba visus reikalavimus, jei Pirmosios instancijos teismas nespręs, kad jie priimtini, kaip
nepagrįstus,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl priimtinumo
Dėl trečiojo reikalavimo, kuriuo siekiama, kad Pirmosios instancijos teismas nurodytų VRDT paskelbti Bendrijos prekių ženklo
paraišką, ieškovė per posėdį patikslino, jog ji neprašo paskelbti prašomo įregistruoti prekių ženklo, bet pageidauja, kad
Pirmosios instancijos teismas nurodytų VRDT iš naujo išnagrinėti prašomą įregistruoti prekių ženklą atsižvelgiant į Pirmosios
instancijos teismo sprendimą.
Remiantis Reglamento Nr. 40/94 63 straipsnio 6 dalimi VRDT turi imtis visų priemonių, kad būtų įvykdytas Bendrijų teismo sprendimas.
Todėl Pirmosios instancijos teismas neturi įpareigoti VRDT tai daryti. Iš tikrųjų, pastaroji turi padaryti išvadas iš Pirmosios
instancijos teismo sprendimų rezoliucinių dalių bei motyvų (2001 m. sausio 31 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld prieš VRDT
(Giroform)
, T‑331/99, Rink. p. II‑433, 33 punktas; 2002 m. vasario 27 d. Sprendimo
Eurocool Logistik prieš VRDT
(EUROCOOL), T‑34/00, Rink. p. II‑683, 12 punktas; 2005 m. balandžio 21 d. Sprendimo
Ampafrance prieš VRDT – Johnson & Johnson (monBeBé)
, T‑164/03, Rink. p. II‑1401, 24 punktas ir 2006 m. balandžio 5 d. Sprendimo
Madaus prieš VRDT – Optima Healthcare
(ECHINAID), T‑202/04, Rink. p. II‑0000, 14 punktas).
Taigi trečiasis ieškovės reikalavimas yra nepriimtinas.
Kalbant apie papildomą prašymą, nurodytą antrajame reikalavime, jis bus nagrinėjamas tik tuo atveju, jei bus atmestas pagrindinis
prašymas.

Dėl esmės
Ieškovė nurodo vienintelį ieškinio pagrindą, kurį iš esmės sudaro dvi dalys, susijusios su, viena vertus, nepakankamu motyvavimu
ir teisės būti išklausytam pažeidimu ir, antra vertus, Reglamento Nr. 40/94 7 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.

Šalių argumentai
Ieškovė kaltina VRDT tuo, kad ji eksperto ir ginčijame sprendimuose naudojo labai daug nuorodų į interneto puslapius, nepateikdama
atspausdintos tikslaus šių puslapių turinio kopijos.
Šiuo atžvilgiu ji pažymi, kad į dvi eksperto nurodytas interneto svetaines buvo neįmanoma įeiti, kai ji siekė susipažinti
su jų turiniu. Ji mano, jog pateikus tik nuorodas į interneto svetaines neįrodomas nagrinėjamos svetainės puslapių turinys,
o tik pateikiami eksperto parodymai dėl šios svetainės turinio.
Kalbant apie penkias interneto svetaines, į kurias ieškovei pavyko įeiti, pastaroji mano, kad negalima užtikrintai teigti,
jog šių puslapių turinys yra toks pats, kaip tas, kuriuo ekspertas grindė savo išvadas, nes interneto puslapiai yra reguliariai
atnaujinami.
Ieškovė pažymi, kad Apeliacinės tarybos pateiktas paaiškinimas dėl minėtų interneto puslapių neprieinamumo ir galimo jų turinio
pasikeitimo, o būtent, kad „ekspertas aiškiai nukreipė ne į trumpalaikes, o žinomų gitarų gamintojų interneto svetaines“,
nepanaikina neaiškumo dėl informacijos, kuri buvo prieinama, kai ekspertas žiūrėjo šias interneto svetaines, nes galima iš
anksto padaryti išvadą, kad interneto puslapis retkarčiais yra keičiamas, nesvarbu, kokia yra jį administruojančios bendrovės
reputacija.
Ieškovė mano, kad yra nepriimtina, jog Apeliacinė taryba daro nuorodą ir remiasi dokumentais, kurių ji negali pakomentuoti
ir kurie nebuvo pateikti, ir todėl nėra proceso dalis.
VRDT dėl ieškovės tvirtinimo, jog buvo pažeista jos teisė būti išklausytai, pažymi, kad net jei tai tiesa, toks pažeidimas
nepateisintų ginčijamo sprendimo panaikinimo, jei iš tiesų sprendimas buvo teisingas (2004 m. spalio 21 d. Teisingumo Teismo
sprendimo
KWS Saat prieš VRDT
, C‑447/02 P, Rink. p. I‑10107, 60 punktas ir 2005 m. liepos 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sunrider prieš VRDT
(TOP)
, T‑242/02, Rink. p. II‑2793, 65 punktas).
VRDT priduria, jog kadangi ieškovė yra atitinkamo sektoriaus specialistė, ji turėjo žinoti Apeliacinės tarybos nurodytas gitarų
formas. Be to, tai, kad egzistuoja didelė gitarų formų, įskaitant „gitaras nusmailintais kampais“, įvairovė, yra plačiai pripažintas
faktas, kurį galima sužinoti iš visuotinai prieinamų šaltinių (2004 m. birželio 22 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Ruiz-Picasso ir kt. prieš VRDT – DaimlerChrysler
(PICARO)
, T‑185/02, Rink. p. II‑1739, 29 punktas). Todėl tai, kad Apeliacinė taryba padarė nuorodą į gitarų formų įvairovę, nepažeidė
ieškovės teisės į gynybą.
Be to, Apeliacinės tarybos išvada, kad prašomas įregistruoti žymuo yra viena iš daugelio „nusmailintų“ gitarų formų rinkoje,
galėjo būti paremta ir 2004 m. rugpjūčio 13 d. laiške ieškovės pateiktais rašytiniais įrodymais.

Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnio antrą sakinį VRDT sprendimai gali būti grindžiami
tiktai tokiais motyvais ar įrodymais, dėl kurių šalys galėjo pateikti savo atsiliepimus.
Remiantis šia nuostata, VRDT apeliacinė taryba savo sprendimą gali grįsti tik tokiomis faktinėmis ar teisinėmis aplinkybėmis,
dėl kurių šalys galėjo pateikti savo atsiliepimus. Taigi tokiu atveju, kai Apeliacinė taryba savo iniciatyva renka sprendimui
pagrįsti skirtą faktinę medžiagą, ji privalo apie ją pranešti šalims, kad šios galėtų pateikti savo atsiliepimus (21 punkte
nurodyto sprendimo
KWS Saat prieš VRDT
42 ir 43 punktai bei 21 punkte nurodyto sprendimo
TOP
59 punktas).
Šia nuostata Bendrijos prekių ženklų teisėje įtvirtinamas bendrasis teisės į gynybą principas (2005 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Citicorp prieš VRDT
(LIVE RICHLY)
, T‑320/03, Rink. p. II‑3411, 21 punktas). Remiantis šiuo bendruoju Bendrijos teisės principu, asmenims, kuriems skirti valdžios
institucijų sprendimai, galintys turėti didelį poveikį jų interesams, turi būti suteikta galimybė veiksmingai išreikšti savo
nuomonę (1974 m. spalio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Transocean Marine Paint prieš Komisiją
, 17/74, Rink. p. 1063, 15 punktas; 12 punkte nurodyto sprendimo
EUROCOOL
21 punktas ir minėto sprendimo
LIVE RICHLY
22 punktas).
Teisė būti išklausytam yra taikoma visoms faktinėms ar teisinėms aplinkybėms, kuriomis remiantis priimamas sprendimas, tačiau
ne galutiniam sprendimui, kurį ketina priimti administracinė institucija (2003 m. gruodžio 3 d. Pirmosios instancijos teismo
sprendimo
Audi prieš VRDT
(TDI)
, T‑16/02, Rink. p. II‑5167, 75 punktas).
Šiuo atveju, viena vertus, atitinkamai 2004 m. vasario 23 d. ir 2004 m. gegužės 13 d. dviem laiškais VRDT pranešė ieškovei
apie interneto nuorodas, nepateikdama atspausdintų jų turinio kopijų, 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95,
skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 303, p. 1) 11 taisyklės 1 dalies prasme
informuodama ieškovę, kad prašoma įregistruoti forma neatitinka įregistravimo kriterijų (toliau atitinkamai – pirmasis pranešimas
apie atmetimo pagrindus ir antrasis pranešimas apie atmetimo pagrindus). Antra vertus, Apeliacinė taryba, taip pat neperduodama
ieškovei atspausdintų kopijų, pranešė apie dvidešimt interneto nuorodų adresų, iš kurių vienas buvo toks pats kaip ir antrajame
pranešime apie atmetimo pagrindus.
Pirmajame pranešime apie atmetimo pagrindus ekspertas pažymėjo, kad prašoma įregistruoti forma yra dažna instrumentų kategorijoje,
bendrai žinomų kaip „gitaros nusmailintais kampais“, ir todėl ji nesudaro kilmės nuorodos. Jis pridūrė, kad „trumpa paieška
internete parodė, kad daug didelių gamintojų gamina panašių formų gitaras“. Šiuo atžvilgiu ekspertas nurodo ieškovės interneto
svetainę bei du kitiems gamintojams priklausančius interneto puslapius. Iš to jis padarė išvadą, kad „atsižvelgiant į turimus
įrodymus, prekių ženklas laikomas neturinčiu jokio skiriamojo požymio“.
Antrajame pranešime apie atmetimo pagrindus ekspertas nurodo, kad „paieškos internete rezultatais, apie kuriuos buvo pranešta
ieškovei, buvo grindžiamas VRDT atsisakymas įregistruoti prekių ženklą“. Taip pat jis pateikia nuorodas į penkis gitarų gamintojų
interneto puslapius ir padaro išvadą, jog iš šių įrodymų „matyti (...), kad atitinkamame sektoriuje tretieji asmenys naudoja
labai panašias į prašomą įregistruoti formas“.
Ekspertas savo sprendime pataisė savo išvadą dėl įrodymų, t. y. interneto nuorodų adresų, kurių atžvilgiu buvo atlikta pranešime
apie atmetimo pagrindus minėta paieška internete, reikšmės ir svarbos. Jis nurodo:
„Interneto nuorodos (...) niekada negali būti vienintelis pagrindas prieštaravimui pateikti. Atsižvelgusi į visas faktines
bylos aplinkybes, VRDT nusprendė, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo registracija pažeistų (Reglamento Nr. 40/94) 7 straipsnio
1 dalies b punktą, ir pateikė šį sprendimą pagrindžiančius argumentus. Šie argumentai paremti keliomis VRDT rastomis interneto
nuorodomis, tačiau jie nėra pagrįsti vien tik jomis“.
Vis dėlto Pirmosios instancijos teismas konstatuoja, kad eksperto sprendime nepaminėtas joks naujas įrodymas, kuris sudarytų
faktinį analizės pagrindą ir kuris pakeistų interneto paiešką, apie kurią ieškovei buvo pranešta minėtų nuorodų forma.
Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 20 punkte teigia:
„Šiuo metu rinkoje siūlomų gitarų formos yra praktiškai neribotos (...). Pirmiausia (...) atrodo, kad rinkoje šis (nusmailintas)
stilius įvairių kitų elektrinių gitarų, bendrai vadinamų „gitaromis nusmailintais kampais“ (...), (formose) yra dažnas. Antra,
atrodo, kad yra parduodamos labai įvairių formų (...) ir su ekstravagantiškomis dizaino detalėmis elektrinės
heavy metal
ir
hard‑rock
gitaros“. Tada Apeliacinė taryba pateikia „kelis pavyzdžius, remdamasi eksperto nurodytomis svetainėmis“ ir išvardija septynias
interneto nuorodas.
Pagal ginčijamo sprendimo 21 punktą „eksperto nurodytose interneto svetainėse pateikiamas įvairių gitarų gamintojų į rinką
pateikiamų gitarų modelių asortimentas, kuriame yra daug įvairių nusmailinto dizaino pavyzdžių (...) daugiau ar mažiau panašių
į prašomą įregistruoti formą“. Siekiant „pateikti tik keletą pavyzdžių iš eksperto nurodytų interneto svetainių“, ginčijamame
sprendime nurodomos aštuonios interneto nuorodos.
Ginčijamo sprendimo 22 punkte Apeliacinė taryba priduria, kad „eksperto nurodytose interneto svetainėse yra daug „gitarų nusmailintais
kampais“ (...) pavyzdžių, kurie yra labai panašūs ar net tapatūs prašomai įregistruoti formai“, ir nurodo dar penkias interneto
nuorodas.
Pirmasis ieškovės kaltinimas dėl teisės būti išklausytai susijęs su septyniais kitiems gitarų gamintojams priklausančiais
interneto nuorodų adresais, apie kuriuos prieš priimant ginčijamą sprendimą buvo pranešta pranešimais apie atmetimo pagrindus.
Šiomis aplinkybėmis ieškovė kritikuoja tai, kad nebuvo atspausdintos puslapių, į kuriuos nukreipė šios nuorodos tuo metu,
kai jais rėmėsi ekspertas ir Apeliacinė taryba, kopijos. Savo antruoju kaltinimu dėl teisės būti išklausytai, kuris susijęs
su devyniolika nuorodų, pirmą kartą pateiktų ginčijamame sprendime, ji kaltina ne tik tuo, kad nebuvo atspausdintų kopijų,
bet ir tuo, jog Apeliacinė taryba atsižvelgė į šias interneto nuorodas, nors jos sudarė faktines aplinkybes, dėl kurių prieš
priimant ginčijamą sprendimą ji negalėjo pateikti savo atsiliepimų.
Kalbant apie ieškovės pirmąjį kaltinimą, pateiktą jau per procedūrą Apeliacinėje taryboje, pagal kurį ji negalėjo susipažinti
su daugeliu eksperto pateiktų nuorodų, nes jos buvo neprieinamos, ir pagal kurį netgi tuo atveju, jei nuorodos būtų buvusios
prieinamos, nereiškia, kad ji tikrai būtų radusi gitarų formas, kuriomis ekspertas pagrindė savo sprendimą, Apeliacinė taryba
ginčijamo sprendimo 39 punkte teigia:
„Iš tiesų, jei yra nuorodų į trumpalaikius interneto puslapius, (Bendrijos prekių ženklo) paraišką pateikęs asmuo turi gauti
atspausdintą kopiją, jei jis jos prašo. Vis dėlto šiuo atveju ekspertas aiškiai nukreipė ne į trumpalaikes, bet į žinomų gitarų
gamintojų interneto svetaines“.
Tačiau reikia pažymėti, jog per posėdį VRDT patvirtino, kad nagrinėjamų interneto nuorodų turinys per tą laiką pasikeitė ir
kad tam tikri interneto puslapiai, į kuriuos nukreipė nuorodos, dingo. Ji taip pat nurodė, kad neturi atspausdintų kopijų,
kurias galėtų pateikti Pirmosios instancijos teismui.
Iš to reikia padaryti išvadą, jog VRDT ginčijamo sprendimo 39 punkte pateikti argumentai visiškai neatsako į pirmąjį ieškovės
kaltinimą, susijusį su teise būti išklausytai.
Dėl VRDT argumento, pagal kurį ieškovė, kaip nagrinėjamo sektoriaus specialistė, turėjo žinoti eksperto ir Apeliacinės tarybos
nurodytas gitarų formas, reikia pažymėti, jog VRDT per posėdį sutiko, kad vienintelis būdas nustatyti gitarų formas, kuriomis
rėmėsi ekspertas ir Apeliacinė taryba, buvo atidaryti nagrinėjamą nuorodą.
Vis dėlto yra aišku, kad šis būdas nustatyti nagrinėjamą formą yra neveiksmingas, jei nagrinėjama nuoroda yra neprieinama,
ir neatmeta galimybės, jog ši nuoroda vėliau nukreips ne į gitarą, į kurią atsižvelgė ekspertas ar Apeliacinė taryba, bet
į kitą gitarą.
Dėl tam tikrų prieinamų nuorodų, kurios nukreipia į įvairias gitarų formas, VRDT per posėdį nurodė, kad nustatyti konkrečią
formą, į kurią atsižvelgė Apeliacinė taryba, buvo galima tik susisiekus su Apeliacinės tarybos pranešėju.
Todėl kalbant apie pirmąjį ieškovės kaltinimą, susijusį su teise būti išklausytai, Pirmosios instancijos teismas konstatuoja,
jog vien tik tai, kad apie interneto nuorodų adresus buvo pranešta dviem pranešimais apie atmetimo pagrindus, nepateikiant
atspausdintų puslapių, į kuriuos nukreipė minėtos nuorodos, kopijų, neleido ieškovei prieš priimant ginčijamą sprendimą nustatyti
gitarų formų, į kurias atsižvelgė Apeliacinė taryba.
Dėl antrojo ieškovės kaltinimo taip pat reikia pažymėti, kad prieš priimant ginčijamą sprendimą ji net teoriškai negalėjo
įeiti į 19 nuorodų, kurios jai pirmą kartą buvo nurodytos tik ginčijamame sprendime (žr. šio sprendimo 33‑35 punktus).
Todėl reikia padaryti išvadą, kad Apeliacinė taryba, priimdama ginčijamą sprendimą, atsižvelgė į faktines aplinkybes, apie
kurias ieškovei nebuvo pranešta prieš priimant minėtą sprendimą.
Todėl ji pažeidė Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnio antrąjį sakinį.
Taigi reikia išnagrinėti, ar šis teisės būti išklausytam pažeidimas susijęs su faktinėmis aplinkybėmis, kuriomis grindžiamas
ginčijamas sprendimas.
Šiuo atžvilgiu VRDT tvirtina, kad sprendimas atmesti paraišką buvo pagrįstas nepriklausoma nagrinėjamos interneto paieškos
analize. Šiuo požiūriu ji teigia, jog tai, kad egzistuoja didelė gitarų formų, įskaitant „gitaras nusmailintais kampais“,
įvairovė, yra plačiai pripažintas faktas ir kad išvada, pagal kurią prašomas įregistruoti žymuo yra viena iš daugelio „nusmailintų“
gitarų formų rinkoje, yra paremta ieškovės pateiktais rašytiniais įrodymais. Per posėdį VRDT patikslino, kad ginčijamo sprendimo
15, 24, 25 ir 29 punktai, kuriais remiasi sprendimas dėl atmetimo, nėra susiję su eksperto ir Apeliacinės tarybos atlikta
paieška internete.
Reikia pažymėti, kad pirmiau nurodytuose punktuose iš esmės pateikiami du tvirtinimai: pirma, kad rinkoje egzistuoja didelė
gitarų formų įvairovė, kuri neleistų vartotojams gitaros formos laikyti kilmės nuoroda. Antra, prašoma įregistruoti forma
labai nesiskirtų nuo kitų
heavy metal
gitarų formų rinkoje, ir todėl neleistų vartotojams jos laikyti kilmės nuoroda.
Šiuo atžvilgiu reikia konstatuoti, kad VRDT apsiriboja tvirtinimu, jog didelė gitarų formų įvairovė rinkoje yra plačiai pripažintas
faktas ir kad, jos nuomone, tai, jog prašoma įregistruoti forma priklauso gitarų nusmailintais kampais kategorijai, matyti
iš per administracinę procedūrą ieškovės pateiktų dokumentų. Tačiau ji visiškai neteigia, jog jos tvirtinimas dėl prašomos
įregistruoti formos panašumo į kitas gitarų formas, esančias rinkoje, yra toks plačiai pripažintas faktas.
Šiuo klausimu Pirmosios instancijos teismas mano, jog panašumo tarp prašomos įregistruoti formos ir kitų egzistuojančių formų
vertinimas būtinai reikalauja, kad būtų atliktas lyginamasis prašomos įregistruoti formos ir kiekvieno kito konkretaus modelio,
kurie į ją panašūs, tyrimas. Todėl kitų modelių, kuriais buvo remtasi vertinant minėtą panašumą, nustatymas šiuo atžvilgiu
yra būtina Apeliacinės tarybos analizės dalis. VRDT neginčija, kad pranešimuose apie atmetimo pagrindus ir ginčijamame sprendime
interneto nuorodų tikslas buvo nustatyti kitų gitarų gamintojų konkrečius modelius, į kuriuos atsižvelgė ekspertas ir Apeliacinė
taryba.
Taip pat antrajame pranešime apie atmetimo pagrindus ekspertas aiškiai tvirtino, kad „paieškos internete rezultatais, apie
kuriuos buvo pranešta ieškovei, buvo grindžiamas VRDT atsisakymas įregistruoti prekių ženklą.“
Be to, reikia pažymėti, kad ginčijamo sprendimo 24, 25 ir 29 punktai pratęsia 20‑22 punktus, kuriose nurodomi įvairūs modeliai,
į kuriuos atsižvelgė ekspertas ir Apeliacinė taryba, ir pakartoja 20‑23 punktuose tiriant nagrinėjamose interneto svetainėse
pateiktus modelius padarytas faktines išvadas, ypač konstatavimą, kad prašoma įregistruoti forma yra panaši į kitas rinkoje
esančias formas ar netgi joms tapati.
Todėl Pirmosios instancijos teismas mano, kad nagrinėjama paieška internete nėra patvirtinanti arba papildomai pagrindžianti
Apeliacinės tarybos atliktą analizę, bet sudaro jos išeities tašką.
Dėl to Pirmosios instancijos teismas konstatuoja, kad ginčijamame sprendime atsisakymas įregistruoti prašomą prekių ženklą
pagrįstas faktinėmis aplinkybėmis, apie kurias ieškovei nebuvo pranešta prieš jį priimant. Todėl pati ginčijamo sprendimo
išvada yra padaryta pažeidžiant ieškovės teisę būti išklausytai.
Be to, reikia priminti, kad remiantis Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnio pirmuoju sakiniu VRDT sprendimuose turi būti nurodomi
juos pagrindžiantys motyvai. Šios pareigos motyvuoti apimtis yra tokia pati kaip ir tos, kuri numatyta EB 253 straipsnyje
(2004 m. balandžio 28 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Sunrider prieš VRDT – Vitakraft‑Werke Wührmann ir Friesland Brands
(VITATASTE ir METABALANCE 44)
, T‑124/02 ir T‑156/02, Rink. p. II‑1149, 72 punktas).
Šiuo atžvilgiu pagal nusistovėjusią teismų praktiką pareiga motyvuoti individualius sprendimus turi dvejopą tikslą: pirma,
leisti suinteresuotiesiems asmenims sužinoti priemonės priėmimo priežastis tam, kad jie galėtų ginti savo teises, ir, antra,
leisti Bendrijos teismui vykdyti sprendimo teisėtumo kontrolę (1990 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Delacre ir kt. prieš Komisiją
, C‑350/88, Rink. p. I‑395, 15 punktas; 2000 m. balandžio 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Kuijer prieš Tarybą
, T‑188/98, Rink. p. II‑1959, 36 punktas ir 2002 m. spalio 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Institut für Lernsysteme prieš VRDT – Educational Services
(ELS), T‑388/00, Rink. p. II‑4301, 59 punktas). Klausimas, ar sprendimo motyvavimas atitinka šiuos reikalavimus, turi būti
vertinamas atsižvelgiant ne tik į akto formuluotę, bet ir į jo kontekstą bei į visas atitinkamą sritį reglamentuojančias teisės
normas (1996 m. vasario 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Tarybą
, C‑122/94, Rink. p. I‑881, 29 punktas ir 56 punkte nurodyto sprendimo
VITATASTE ir METABALANCE
44 73 punktas).
Kalbant apie šį atvejį reikia priminti, kad VRDT per posėdį sutiko, jog daugelis dviejuose pranešimuose apie atmetimo pagrindus
bei ginčijamame sprendime ieškovei pateiktų interneto nuorodų tapo neprieinamos, per tą laiką jų turinys pasikeitė ir kad
kalbant apie nuorodas, nukreipiančias į daugelį gitarų formų, vien tik konsultacija su Apeliacinės tarybos pranešėju leido
nustatyti formą, į kurią atsižvelgė Apeliacinė taryba. Taip pat reikia nurodyti, kad, Pirmosios instancijos teismui nagrinėjant
bylą, jis galėjo įeiti tik į dvi iš septynių dviejuose pranešimuose apie atmetimo pagrindus esančių nuorodų, nukreipiančių
į kitų gitarų gamintojų interneto svetaines, ir tik į aštuonias iš devyniolikos pirmą kartą ginčijamame sprendime pateiktų
nuorodų.
Šiuo atžvilgiu Pirmosios instancijos teismas konstatuoja, kad pranešimas apie faktines aplinkybes, kurios sudaro Apeliacinės
tarybos sprendimo pagrindą, pateikiant interneto nuorodas, kurios Pirmosios instancijos teismui vykdant tyrimą yra neprieinamos,
arba prieinamas nuorodas, kurių turinys pasikeitė ar galėjo pasikeisti nuo to laiko, kai ekspertas arba Apeliacinė taryba
atliko tyrimą, nėra pakankamas motyvavimas šio sprendimo 57 punkte nurodytos teismų praktikos prasme, nes jis neleidžia Pirmosios
instancijos teismui vykdyti ginčijamo sprendimo galiojimo kontrolės.
Remiantis tuo, kas pasakyta, reikia padaryti išvadą, jog ginčijamas sprendimas pažeidžia Reglamento Nr. 40/94 73 straipsnį
dėl to, kad juo pažeidžiama šiame straipsnyje numatyta pareiga motyvuoti bei teisė būti išklausytam ir kad šis pažeidimas
turi poveikio esminiam ginčijamo sprendimo, kuriuo atsisakoma įregistruoti prašomą prekių ženklą, pagrindui.
Todėl pirmai vienintelio ieškovės ieškinio pagrindo daliai turi būti pritarta, o ginčijamas sprendimas turi būti panaikintas,
nesant reikalo nagrinėti kitų ieškovės argumentų.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to
prašė. Kadangi VRDT pralaimėjo bylą ir ginčijamas sprendimas naikinamas, ji turi padengti ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas
pagal pastarosios pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2005 m. birželio 7 d. Vidaus rinkos derinimo tarnybos (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) antrosios
apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1035/2004‑2).
2.
VRDT padengia savo ir ieškovės patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Jaeger
Tiili
Czúcz
Paskelbta 2007 m. vasario 7 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris

Pirmininkas
E. Coulon

M. Jaeger
*
Proceso kalba: anglų.