CELEX: 61987CJ0308
Ansvar uden for kontraktforhold
fald fra en bygning

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 9 . oktober 1987 har Alfredo Grifoni, som er indehaver af en virksomhed, der udfoerer blikkenslager - og smedearbejder, i medfoer af Euratom-Traktatens artikel 151 og artikel 188, andet afsnit, anlagt erstatningssag mod Det Europaeiske Atomenergifaellesskab ved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber . Sagsoegeren har nedlagt paastand om, at Kommissionen kendes ansvarlig for den skade, han har lidt som foelge af en ulykke, som fandt sted paa Kommissionens Faelles Forskningscenter i Ispra ( herefter benaevnt "centret "), og at Kommissionen dermed paalaegges at erstatte det heraf foelgende tab .
2 Grifoni har forklaret, at han modtog tilslag for en kontrakt om udfoerelse af visse blikkenslager - og smedearbejder paa centrets meteorologiske station . Den 20 . oktober 1985 moedte han op paa stationen og gik, ledsaget af en af centrets ansatte, op paa den meteorologiske stations tagterrasse, som befinder sig i ca . 4,50 m hoejde, for dér at foretage visse opmaalinger . Hans fald har paafoert ham alvorlig legemsbeskadigelse .
3 Grifoni har gjort gaeldende, at Kommissionen ifoelge Traktatens artikel 188, andet afsnit, maa baere ansvaret for ulykken, da den ikke havde truffet de noedvendige sikkerhedsforanstaltninger for at undgaa den .
4 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
5 Det fremgaar af Traktatens artikel 188, andet afsnit, om ansvar uden for kontraktforhold, at Faellesskabet i overensstemmelse med de almindelige retsgrundsaetninger, der er faelles for medlemsstaternes retssystemer, skal erstatte skader forvoldt af dets institutioner eller af dets ansatte under udoevelsen af deres hverv .
6 Efter Domstolens faste praksis forudsaetter Faellesskabets ansvar uden for kontraktforhold og retten til erstatning for tab opfyldelse af en raekke betingelser vedroerende retsstridigheden af den adfaerd, som institutionerne haevdes at have udvist, og eksistensen af en skade samt vedroerende aarsagsforbindelsen mellem adfaerden og den paaberaabte skade ( jfr . bl.a . dom af 4 . marts 1980, Pool, 49/79, Sml . s . 569 ).
7 Det er i denne sag ikke bestridt, at der foreligger en skade . Det maa derfor afgoeres, dels om Kommissionens adfaerd har vaeret retsstridig, dels om der er aarsagsforbindelse mellem denne adfaerd og den af Grifoni lidte skade .
8 Hvad angaar den Kommissionen foreholdte adfaerd bemaerkes foerst, at enhver EF-institution, som lader foretage arbejde med opfoerelse eller vedligeholdelse af bygninger, har pligt til at overholde reglerne om arbejdssikkerhed paa det sted, hvor arbejdet udfoeres . Med hensyn til arbejdet i Ispra havde Kommissionen derfor pligt til at iagttage den relevante italienske lovgivning .
9 Denne pligt til at overholde de italienske regler er i oevrigt udtrykkeligt fastslaaet i artikel 31 i bilag F til overenskomsten af 22 . juli 1959 mellem Den Italienske Republik og Euratom, som blev ratificeret ved lov nr . 906 af 1 . august 1960 om godkendelse og gennemfoerelse af overenskomsten mellem den italienske regering og Det Europaeiske Atomenergifaellesskab ( Euratom ) om oprettelse af et faelles atomforskningscenter med generel kompetence, indgaaet i Rom den 22 . juli 1959 ( GURI nr . 212 af 31.8.1960 ); ifoelge den paagaeldende artikel er Kommissionen eneansvarlig for overholdelse af de italienske hygiejne - og sikkerhedsbestemmelser paa arbejdspladserne .
10 Kommissionen har gjort gaeldende, at artikel 31 i bilag F til ovennaevnte overenskomst ikke finder anvendelse i sagen, da overenskomsten alene regulerer arbejdsforholdet mellem centret og visse af dets egne ansatte, og Grifoni ikke var ansat ved centret .
11 Dette argument kan ikke tages til foelge . De italienske sikkerhedsregler, som Kommissionen er pligtig at overholde i medfoer af den omtalte bestemmelse, har nemlig til formaal at beskytte alle, der er udsat for nedstyrtningsrisiko paa centrets omraade .
12 Blandt de italienske regler om arbejdsskader skal der navnlig henvises til artikel 10 i dekret nr . 164 af 7 . januar 1956 fra republikkens praesident om forebyggelse af arbejdsskader i byggesektoren ( GURI nr . 78 af 31.3.1956 ), som paalaegger Kommissionen en forpligtelse til at forsyne dem, som under deres arbejde er udsat for nedstyrtningsrisiko, med sikkerhedssele, og artiklerne 26 og 27 i dekret nr . 547 af 27 . april 1955 fra republikkens praesident vedroerende sikkerheden paa arbejdspladsen ( GURI nr . 158 af 12.7.1956 ), som forpligter Kommissionen til at forsyne hoejtliggende arbejdssteder med et raekvaerk .
13 Det fremgaar af det under sagen oplyste, at Kommissionen ikke traf de i den ovenanfoerte italienske lovgivning fastsatte sikkerhedsforanstaltninger for at imoedegaa den nedstyrtningsrisiko, som personer beskaeftiget paa centrets tagterrasse er udsat for .
14 Det maa derfor konkluderes, at Kommissionen ved ikke at have truffet de noedvendige sikkerhedsforanstaltninger for at undgaa den ulykke, sagsoegeren kom ud for, har handlet retsstridigt .
15 Hvad angaar aarsagsforbindelsen mellem Kommissionens undladelse og sagsoegerens fald har Kommissionen gjort gaeldende, at den Grifoni overgaaede skade ganske maa tilskrives hans egen skoedesloeshed .
16 Denne indsigelse kan kun delvis laegges til grund . Det bemaerkes i saa henseende for det foerste, at Kommissionens undladelse af at traeffe de omtalte sikkerhedsforanstaltninger har medvirket til skadens indtraeden, men at sagsoegeren, for det andet, paa sin side ikke findes at have udvist den noedvendige forsigtighed med hensyn til sin egen beskyttelse under udfoerelsen af sit arbejde, som da bestod i at foretage opmaalinger . Grifoni, som havde faaet tilslag paa kontrakten og er sagkyndig paa omraadet, burde selv have truffet de noedvendige sikkerhedsforanstaltninger, eventuelt ved at have afslaaet at foretage opmaalingerne, foer beskyttelsesforanstaltningerne var paa plads .
17 Under disse omstaendigheder indtraf ulykken ikke alene som foelge af Kommissionens adfaerd, men skyldtes ogsaa sagsoegeren selv, der, selv om han havde kunnet undgaa ulykken ved den fornoedne forsigtighed, ikke udviste en saadan og saaledes delvis medvirkede til, at den indtraf . Ansvaret for ulykken maa derfor fordeles ligeligt paa begge parter .
18 Det foelger af det anfoerte, at Kommissionen boer doemmes til at erstatte halvdelen af den af sagsoegeren lidte skade som foelge af den ulykke, som ramte sagsoegeren under de omtalte omstaendigheder . Spoergsmaalet om erstatningens stoerrelse henskydes til aftale mellem parterne eller, hvis en saadan aftale ikke kan opnaas, til Domstolen .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Sjette Afdeling )
foer endelig afgoerelse traeffes :
1 ) Kommissionen erstatter halvdelen af den skade, sagsoegeren har lidt som foelge af faldet fra tagterrassen paa den meteorologiske station ved Det Faelles Forskningscenter i Ispra .
2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .
3 ) Parterne meddeler inden seks maaneder fra dommens afsigelse Domstolen en opgoerelse af erstatningen, saaledes som den har kunnet fastlaegges efter faelles aftale .
4 ) Opnaas der ingen saadan aftale, tilstiller parterne inden for samme frist Domstolen deres respektive opgoerelser af erstatningsbeloebet .
5 ) Afgoerelsen vedroerende sagens omkostninger udsaettes .