CELEX: 62005CJ0252
Atliekos
Direktyvos 75/442/EEB, 91/156/EEB ir 91/271/EEB
Iš nuotekų surinkimo sistemos išbėgusios nuotekos
Priskyrimas
Direktyvų 75/442/EEB ir 91/271/EEB taikymo sritys

Sprendimo motyvai
1. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų (OL L 194, p. 39), iš dalies pakeistos 1991 m. kovo 18 d. Tarybos direktyva 91/156/EEB (OL L 78, p. 32, toliau – Direktyva 75/442), ir 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 91/271 dėl miesto nuotekų valymo (OL L 135, p. 40) išaiškinimu. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia nustatyti, ar iš nuotekų surinkimo sistemos išbėgusios nuotekos laikomos atliekomis Direktyvos 75/442 prasme ir, atsakius teigiamai, ar šioms nuotekoms ši direktyva netaikoma remiantis jos 2 straipsnio 1 dalies b punkto iv papunkčiu arba 2 straipsnio 2 dalimi.
Teisinis pagrindas
Bendrijos teisė
Dėl atliekų
2. Direktyvos 75/442 1 straipsnyje nurodyta:
„Šioje direktyvoje:
a) „atliekos“ reiškia medžiagą ar daiktą, patenkantį į I priedo kategorijas, kurias atliekų turėtojas šalina, ketina arba privalo šalinti.
< … >
b) „gamintojas“ reiškia visus, dėl kurių veiklos susidaro atliekos („pirminis gamintojas“) ir (arba) visus, kurie vykdo pirminį tvarkymą, maišymą ar kitas operacijas, pakeičiančias šių atliekų pobūdį ar sudėtį;
c) „turėtojas“ reiškia atliekų gamintoją arba fizinį ar juridinį asmenį, kuris tas atliekas valdo;
< … > “.
3. Tos pačios direktyvos 2 straipsnyje nustatyta:
„2. Ši direktyva netaikoma:
< … >
b) tam, ką reguliuoja kiti teisės aktai:
< … >
iv) nuotekoms, išskyrus skystas atliekas;
< … >
2. Specialios taisyklės, taikomos ypatingais atvejais arba papildančios šios direktyvos taisykles dėl konkrečių atliekų kategorijų tvarkymo, gali būti nustatytos atskiromis direktyvomis.“
Dėl nuotekų
4. Direktyvos 91/271 1 straipsnyje nurodyta:
„Ši direktyva taikoma miesto nuotekų surinkimui, valymui bei išleidimui ir nuotekų iš tam tikrų pramonės sektorių valymui bei išleidimui.
Šios direktyvos tikslas — apsaugoti aplinką nuo išleidžiamų minėtųjų nuotekų žalingo poveikio.“
5. Tos pačios direktyvos 3 straipsnio 1 dalyje numatyta, jog „valstybės narės užtikrina, kad visose aglomeracijose būtų miesto nuotekų surinkimo sistemos“, o 2 dalyje – kad „šio straipsnio 1 dalyje aprašytos nuotekų surinkimo sistemos atitinka I priedo A dalies reikalavimus“.
6. Direktyvos 91/271 I priedo A dalis nustato šias pareigas:
„ < ... >
Nuotekų surinkimo sistemų projektavimas, statyba ir priežiūra yra vykdoma vadovaujantis geriausiais technikos pasiekimais, jei tai nėra pernelyg brangu, ypač atsižvelgiant į tai:
< … >
– kad būtų apsisaugota nuo nuotekų prasisunkimo,
< … > “.
Nacionalinė teisė
Dėl atliekų
7. 1990 m. Aplinkos apsaugos įstatymo 33 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„ < … > draudžiama: a) pašalinti kontroliuojamas atliekas < … > po žeme arba ant žemės, nesvarbu, kur yra ši žemė, nebent asmuo turi atliekų tvarkymo licenciją, ir šalinimas atliekamas laikantis šios licencijos.“
8. 1990 m. Aplinkos apsaugos įstatymo 75 straipsnio 4 dalyje „kontroliuojamos atliekos“ apibrėžtos kaip „buitinės, gamybinės ar komercinės arba kitos panašios atliekos“.
9. 1990 m. Aplinkos apsaugos įstatymo 75 straipsnio 8 dalyje numatyta, kad „7 dalyje ir šioje dalyje nurodomos atliekos neapima nuotekų (įskaitant nuotekas tualetuose ir tualetų išmatas), nebent taisyklėse numatyta kitaip“.
10. 1992 m. Kontroliuojamų atliekų taisyklės buvo priimtos remiantis 1990 m. Aplinkos apsaugos įstatymu.
11. Pagal 1992 m. Kontroliuojamų atliekų taisyklių 5 straipsnio 1 dalį „ < … > 3 priede nurodytos atliekos turi būti laikomos gamybinėmis atliekomis įstatymo II dalies prasme“.
12. 3 priedo 7 dalies a punkte nurodomos „nuotekos, kurioms taikomas 7 straipsnio aprašymas < … >, kurios pašalinamos po žeme arba ant žemės“. Vis dėlto pagal 7 straipsnio 1 dalies a punktą kontroliuojamos atliekos neapima „nuotekų, dumblo arba septikų dumblo, kuris valomas, saugomas arba pašalinamas (nesinaudojant mobilia įranga) nuotekų valymo įrenginiais jų buvimo vietose ( curtilage )“, išskyrus tą atvejį, kai valymas, saugojimas ir šalinimas yra sudėtinė valymo veiklos dalis.
13. Pagal 1992 m. Kontroliuojamų atliekų taisyklių a straipsnį „1990 m. Aplinkos apsaugos įstatymo II dalies prasme direktyvoje nenurodytos atliekos neturi būti laikomos buitinėmis, gamybinėmis ar komercinėmis atliekomis“.
14. Galiausiai 1992 m. Kontroliuojamų atliekų taisyklės „direktyvoje nurodytas atliekas“ apibrėžia kaip „visas II dalies 4 priede išvardytų kategorijų medžiagas ir daiktus, kurias gamintojas arba turėtojas pašalina, ketina pašalinti arba turi pašalinti, išskyrus tas, kurios nepatenka į direktyvos taikymo sritį pagal jos 2 straipsnį“. Sąvoka „pašalinti“ reiškia tą patį, ką ir direktyvoje, o sąvoka „gamintojas“ reiškia visus, dėl kurių veiklos susidaro direktyvoje nurodytos atliekos arba kurie vykdo pirminį tvarkymą, maišymą ar kitas operacijas, pakeičiančias šių atliekų pobūdį ar sudėtį“.
Dėl nuotekų
15. Tariamų teisės pažeidimų laikotarpiu 1991 m. Įstatymo dėl pramoninio vandens 94 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Nuotekų surinkimo įmonė privalo: a) aprūpinti, gerinti ir plėsti valstybinę nuotekų surinkimo sistemą (savo plote ar kitur), užtikrindama jos valymą ir priežiūrą taip, kad šis plotas būtų veiksmingai sausinamas dabar ir toliau; b) priimti nuostatas, kurios leistų pašalinti šias nuotekas, ir visas kitas nuostatas, < … > reikalingas pakartotinai veiksmingai surinkti nuotekas naudojant valymo įrenginius arba kitą būdą.“
16. Be to, jei 1991 m. Įstatymo dėl pramoninio vandens (1991 m. Water Industry Act) 94 straipsnio 1 dalyje nurodytų nuotekų surinkimo įmonė neįvykdo pareigos, pagal šio įstatymo 18 straipsnį valstybės sekretorius arba vandens paslaugų generalinis direktorius turi išduoti galutinį (taikomą po ginčo procedūros) arba laikiną (taikomą iš karto) vykdomąjį raštą, reikalaudamas imtis veiksmų įvykdyti minėtą pareigą.
17. 1991 m. Įstatymą dėl pramoninio vandens 94 straipsnio nuostatas papildančios 1994 m. Miesto nuotekų valymo taisyklės (Anglija ir Velsas) (Urban Waste Water Treatment (England and Wales) Regulations 1994) buvo priimtos įgyvendinant Direktyvą 91/271 .
18. 1994 m. Miesto nuotekų valymo taisyklių (Anglija ir Velsas) 4 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Šios taisyklės papildo 1991 m. Įstatymo dėl pramoninio vandens 94 straipsnyje įtvirtintą pareigą < … > ir bet koks tų taisyklių reikalavimų pažeidimas šio įstatymo prasme turi būti laikomas šios pareigos pažeidimu.“
19. Taisyklių 4 straipsnio 4 dalyje numatyta, kad tarp kitų pagal 94 straipsnio 1 dalies b punkte pareigų yra numatyta pareiga „užtikrinti, jog prieš patekdamos į nuotekų surinkimo sistemas, miesto nuotekos būtų išvalytos pagal 5 straipsnį“.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
20. Thames Water Utilities Ltd  yra valstybinė nuotekų surinkimo įmonė. Jai iškelta baudžiamoji byla Environment Agency , nepriklausomo juridinio asmens, atsakančio už tam tikrus taršos Anglijoje ir Velse klausimus, iniciatyva. Thames Water Utilties Ltd  kaltinama pašalinusi nevalytas nuotekas ir taip sudariusi „kontroliuojamas atliekas“ Kento grafystės teritorijoje bei šios grafystės kontroliuojamuose vandenyse. Kompetentingas teismas šiuo atveju yra South East London Division, Bromley Magistrates’ Court  (District Judge Carr). Jis atsisakė priimti sprendimą dėl preliminaraus klausimo, kuriuo siekiama nustatyti, ar iš tokios įmonės, kaip antai Thames Water Utilities Ltd , prižiūrimų kanalizacijų, išbėgusios nuotekos yra „kontroliuojamos atliekos Anglijos teisės aktų prasme“.
21. Thames Water Utilities Ltd  prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme apskundė šį atsisakymą priimti sprendimą.
22. Prieš tai pažymėjęs, kad kontroliuojamos atliekos nacionalinės teisės aktų prasme turi būti laikomos atliekomis Direktyvos 75/442 prasme, High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)  nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1. Ar iš nuotekų surinkimo sistemos, kurią naudoja valstybinė nuotekų surinkimo įmonė pagal direktyvą (91/271) ir pagal 1991 m. Įstatymą dėl pramoninio vandens (1991 m. Water Industry Act), išbėgusios nuotekos laikomos „atliekomis“ direktyvos (75/442) prasme?
2. Teigiamai atsakius į pirmąjį klausimą, ar minėtos nuotekos:
a) nepatenka į sąvokos „atliekos“ taikymo sritį, kurios tokiomis pripažįstamos pagal (Direktyvos 75/442) 2 straipsnio 1 dalies b punkto i v papunktį, ypač dėl Direktyvos 91/271 ir (arba) 1991 m. Įstatymo dėl pramoninio vandens; arba
b) patenka į Direktyvos 75/442 2 straipsnio 2 dalies taikymo sritį, bet nepatenka į sąvokos „atliekos“ taikymo sritį, kurios tokiomis pripažįstamos pagal Direktyvą (75/442), ypač dėl Direktyvos 91/271?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
23. Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar nuotekos laikomos „atliekomis“ Direktyvos 75/442 prasme, jeigu pagal perkeliant Direktyvą 91/271 priimtus teisės aktus jos yra išbėgusios iš valstybinės nuotekų surinkimo įmonės naudojamos sistemos.
24. Direktyvos 75/442 1 straipsnio a punkte atliekas apibrėžiamos kaip „medžiaga ar daiktas, patenkantis į I priedo kategorijas, kurias atliekų turėtojas šalina ar ketina < ... > šalinti”. Priede, kuriame pateiktas medžiagų ir daiktų, kurie gali būti pripažinti atliekomis, sąrašas, ši sąvoka yra sukonkretinta ir paaiškinta. Tačiau jis tėra informacinio pobūdžio, nes priskyrimas atliekoms pirmiausia priklauso nuo turėtojo elgesio ir nuo sąvokos „šalinti” prasmės (žr. 2004 m. rugsėjo 7 d. Sprendimo Van de Walle ir kt. , C‑1/03, Rink. p. I‑7613, 42 punktą ir ten nurodytą teismo praktiką).
25. Be to, Direktyvos 75/442 2 straipsnio 1 dalyje nurodomos atliekų rūšys, kurios tam tikrais atvejais nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį, net jei minėtos atliekos atitinka jos 1 straipsnio a punkte pateiktą apibrėžimą.
26. Tai pasakytina ir apie Direktyvos 75/442 2 straipsnio 1 dalies b punkto iv papunktyje nurodytas „nuotekas, išskyrus skystas atliekas“. Iš šios nuostatos aišku, kad Bendrijos įstatymų leidėjas aiškiai ketino „nuotekas“ priskirti atliekoms Direktyvos 75/442 prasme, nors ir numatė, jog šios atliekos tam tikrais atvejais gali nepatekti į šios direktyvos taikymo sritį ir – atitinkamai – kad joms netaikoma joje įtvirtinta bendroji atliekų teisės sistema.
27. Šiuo atžvilgiu veiksmažodis „pašalinti” turi būti aiškinamas ne tik atsižvelgiant į Direktyvos 75/442 tikslą, t. y. užtikrinti žmogaus sveikatos ir aplinkos apsaugą nuo kenksmingo poveikio, kylančio dėl atliekų surinkimo, gabenimo, perdirbimo, saugojimo ir perdavimo pasekmių, bet ir į EB 174 straipsnio 2 dalį. Pastaroji nustato, kad „Bendrijos politika aplinkos srityje siekia aukšto apsaugos lygio, atsižvelgiant į skirtingų Bendrijos regionų būklės įvairovę. Ši politika yra grindžiama atsargumo principu bei principais, kad reikia imtis prevencinių veiksmų < .. > “. Todėl veiksmažodis „pašalinti” neturi būti aiškinamas siaurai (šiuo klausimu žr. 2000 m. birželio 15 d. Sprendimo ARCO Chemie Nederland ir kt. , C‑418/97 ir C‑419/97, Rink. p. I‑4475, 36–40 punktus).
28. Aplinkybė, kad nuotekos išbėga iš nuotekų surinkimo sistemos, neturi įtakos „atliekų“ pobūdžiui Direktyvos 75/442 prasme. Tiesą sakant, jei iš nuotekų surinkimo sistemos prasisunkia nuotekos, faktiškai tai reiškia, kad jas „pašalina“ nuotekų valymo įmonė, jų turėtoja. Atsitiktinis nuotekų išsipylimas negali pakeisti šios išvados. Teisingumo Teismas nusprendė, kad atsitiktinis angliavandenilių išsipylimas į dirvožemį gali būti jo turėtojo naudojamas jų „pašalinimo“ būdas (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo Van de Walle ir kt.  47 punktą). Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad Direktyva 75/442 taptų iš dalies neveiksminga, jeigu angliavandeniliai, sukėlę taršą vien dėl to, kad atsitiktinai išsipylė, nebūtų laikomi atliekomis (žr. minėto sprendimo Van de Walle ir kt.  48 punktą). Tą patį argumentą galima taikyti atsitiktinai išsipylusioms nuotekoms.
29. Todėl į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: pagal Direktyvą 91/271 ir ją perkeliant priimtus teisės aktus iš valstybinės nuotekų surinkimo įmonės naudojamos nuotekų surinkimo sistemos išbėgusios nuotekos laikomos „atliekomis“ Direktyvos 75/442 prasme.
Dėl antrojo klausimo a punkto
30. Savo antrojo klausimo a punkte prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar iš nuotekų surinkimo sistemos išbėgusios nuotekos nepatenka į Direktyvos 75/442 taikymo sritį pagal jos 2 straipsnio 1 dalies b punkto iv papunktį, būtent remiantis Direktyva 91/271 arba 1991 m. Įstatymu dėl pramoninio vandens, arba atsižvelgiant kartu į šiuos teisės aktus.
31. Direktyvos 75/442 2 straipsnio 1 dalies b punkto iv papunktis netaikomas nuotekoms, išskyrus skystas atliekas, tačiau su sąlyga, kad šias nuotekas reguliuoja „kiti teisės aktai“.
32. Teisingumo Teismas 2003 m. rugsėjo 11 d. Sprendimo AvestaPolarit Chrome  49 punkte nusprendė (C‑114/01, Rink. p. I‑8725), kad Direktyvos 75/442 2 straipsnio 1 dalies b punkte vartojama sąvoka „kiti teisės aktai“ taip pat gali reikšti ir nacionalinės teisės aktus.
33. Vis dėlto tam, kad nagrinėjamos taisyklės būtų laikomos „kitais teisės aktais“ šio 2 straipsnio 1 dalies b punkto prasme, jos turi būti susijusios ne tik su konkrečia medžiaga; jose taip pat turi būti konkrečios nuostatos, reglamentuojančios atliekų tvarkymą minėtos direktyvos 1 straipsnio d punkto prasme. Priešingu atveju atliekų tvarkymo nereglamentuotų nei ši, nei kita direktyva, nei nacionalinė teisė, o tai prieštarautų ir Direktyvos 75/442 2 straipsnio 1 dalies b punkto formuluotei, ir Bendrijos teisės aktams atliekų srityje ( šiuo klausimu žr. minėto sprendimo AvestaPolarit Chrome  52 punktą).
34. Iš to išplaukia, jog tam, kad Bendrijos ar nacionalinės teisės aktai būtų laikomi „kitais teisės aktais“, juose turi būti konkrečios atliekų tvarkymą reglamentuojančios nuostatos ir jie turi užtikrinti bent tokį apsaugos lygį, kuris prilygtų užtikrinamam pagal Direktyvą 75/442, ypač pagal jos 4, 8 ir 15 straipsnius.
35. Direktyva 91/271 toks apsaugos lygis neužtikrinamas. Nors ji reglamentuoja nuotekų surinkimą, valymą bei išleidimą, vis dėlto kalbant apie jų prasisunkimą reikėtų pastebėti, kad ji tik įtvirtina pareigą išvengti pavojaus, jog toks prasisunkimas bus projektuojant, statant ir prižiūrint nuotekų surinkimo sistemas. Direktyva 91/271 atliekų šalinimo arba užteršto dirvožemio valymo srityje nenustato jokio tikslo. Todėl jos negalima pripažinti susijusios su iš surinkimo sistemos išbėgusių nuotekų tvarkymu bei užtikrinančios bent tokį apsaugos lygį, kuris prilygtų užtikrinamam pagal Direktyvą 75/442.
36. Kalbant apie pagrindinėje byloje taikomus nacionalinės teisės aktus, reikėtų pažymėti, kad nei iš Teisingumo Teismui pateiktų rašytinių pareiškimų, nei iš posėdyje išsakytų pastabų negalima nustatyti tikslios Jungtinės Karalystės kompetentingai įstaigai suteiktų įgaliojimų apimties. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi, atsižvelgdamas šio sprendimo 34 ir 35 punktuose pateiktus galutinius kriterijus, nustatyti, ar 1991 m. Įstatyme dėl pramoninio vandens arba 1994 m. miesto nuotekų valymo taisyklėse (Anglija ir Velsas) yra konkrečių nuostatų, reglamentuojančios atliekų tvarkymą ir, jei jų yra, ar jos gali užtikrinti bent tokį aplinkos apsaugos lygį, kuris prilygtų užtikrinamam pagal Direktyvą 75/442, būtent pagal jos 4, 8 ir 15 straipsnius.
37. Jei taip nėra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nepaisyti nacionalinių nuostatų ir pagrindinėje byloje taikyti Direktyvą 75/442 bei ją perkeliančias nacionalines priemones.
38. Todėl į antrojo klausimo a punktą reikia atsakyti taip: pirma, Direktyva 91/271 nėra „kiti teisės aktai“ Direktyvos 75/442 2 straipsnio 1 dalies b punkto prasme ir, antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, laikydamasis šiame sprendime nustatytų galutinių kriterijų, turi patikrinti, ar nacionalinės teisės aktai gali būti laikomi „kitais teisės aktais“ minėto straipsnio prasme. Taip būtų tuo atveju, jei šiuose nacionalinės teisės aktuose būtų konkrečios atliekų tvarkymą reglamentuojančios nuostatos ir jei jomis būtų galima užtikrinti bent tokį aplinkos apsaugos lygį, kuris prilygtų užtikrinamam pagal Direktyvą 75/442, būtent pagal jos 4, 8 ir 15 straipsnius.
Dėl antrojo klausimo b punkto
39. Teisingumo Teismas nusprendė, kad Direktyva 75/442, kurią iš dalies pakeitė Direktyva 91/156, yra pagrindinė direktyva, todėl jos 2 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad specialios taisyklės, taikomos ypatingais atvejais arba papildančios šios direktyvos taisykles dėl konkrečių atliekų kategorijų tvarkymo, gali būti nustatytos atskiromis direktyvomis. Tokia atskira direktyva gali būti laikoma lex specialis Direktyvos 75/442 atžvilgiu, taigi jos nuostatos turėtų viršenybę Direktyvos 75/442 atžvilgiu tais atvejais, kuriuos ji konkrečiai siekia reglamentuoti (žr. 2003 m. birželio 19 d. Sprendimo Mayer Parry Recycling , C‑444/00, Rink. p. I‑6163, 51 ir 57 punktus).
40. Vis dėlto šio sprendimo 35 punkte teigiama, kad Direktyvoje 91/271 nėra jokios nuostatos dėl iš nuotekų surinkimo sistemos išbėgusių nuotekų. Todėl negali būti laikoma, kad joje yra nustatytos specialios taisyklės, taikomos ypatingais atvejais arba papildančios Direktyvos 75/442 taisykles dėl iš surinkimo sistemos išbėgusių nuotekų.
41. Todėl į antrojo klausimo b punktą reikia atsakyti taip: kalbant apie iš nuotekų surinkimo sistemos išbėgusių nuotekų tvarkymą, reikėtų pastebėti, kad Direktyva 91/271 negali būti lex specialis Direktyvos 75/442 atžvilgiu, todėl pagal antrosios direktyvos 2 straipsnio 2 dalį negalima taikyti pirmosios.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
42. Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Rezoliucinė dalis
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1. Pagal 1991 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvą 91/271 /EEB dėl miesto nuotekų valymo ir ją perkeliant priimtus teisės aktus iš valstybinės nuotekų surinkimo įmonės naudojamos nuotekų surinkimo sistemos išbėgusios nuotekos laikomos „atliekomis“ 1975 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 75/442/EEB dėl atliekų, iš dalies pakeistos 1991 m. kovo 18 d. Tarybos direktyva 91/156/EEB, prasme.
2. Direktyva 91/271 nėra „kiti teisės aktai“ Direktyvos 75/442, kurią iš dalies pakeitė Direktyva 91/156, 2 straipsnio 1 dalies b punkto prasme. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, laikydamasis šiame sprendime nustatytų galutinių kriterijų, turi patikrinti, ar nacionalinės teisės aktai gali būti laikomi „kitais teisės aktais“ minėto straipsnio prasme. Taip būtų tuo atveju, jei šiuose nacionalinės teisės aktuose būtų konkrečios atliekų tvarkymą reglamentuojančių nuostatos ir jei jomis būtų galima užtikrinti bent tokį aplinkos apsaugos lygį, kuris prilygtų užtikrinamam pagal Direktyvą 75/442, iš dalies pakeistą Direktyva 91/156, būtent pagal jos 4, 8 ir 15 straipsnius.
3. Kalbant apie iš nuotekų surinkimo sistemos išbėgusių nuotekų tvarkymą, reikėtų pažymėti, kad Direktyva 91/271 negali būti lex specialis Direktyvos 75/442, kurią iš dalies pakeitė Direktyva 91/156, atžvilgiu, todėl pagal antrosios direktyvos 2 straipsnio 2 dalį negalima taikyti pirmosios.