CELEX: 62005CJ0254
Valsts pienākumu neizpilde
EKL 28. un 30. pants
Importa kvantitatīvie ierobežojumi
Pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību
Automātiskas ugunsgrēka signalizācijas sistēmas ar punktveida detektoriem
Prasība par atbilstību valsts standartam
Valsts apstiprināšanas procedūra

1       Savā prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atzīt, ka, pieprasot, lai uz automātiskām ugunsgrēka signalizācijas
sistēmām ar punktveida detektoriem, kas tiek likumīgi ražotas vai tirgotas citā dalībvalstī un kurām nav
CE
marķējuma:
–       attiektos Beļģijas 1986. gada septembra standarts NBN S 21‑100 par vispārēju automātisku ugunsgrēka signalizācijas sistēmu
ar punktveida detektoriem konstrukciju, kas grozīts ar tā 1996. gada augusta pielikumu Nr. 2 (turpmāk tekstā – “standarts
NBN S 21‑100”),
–       attiektos apstiprināšanas procedūra, ko īsteno
BOSEC
(
Belgian Organisation for Security Certification
[Beļģijas Drošības sertifikācijas organizācija]) un kas ir šķērslis, ko pastiprina apstiprināšanas procedūras nesamērīgās
izmaksas, un
–       attiektos pārbaudes un testi sakarā ar šo apstiprināšanu, kas būtībā ir tādi paši kā jau citā dalībvalstī citu procedūru ietvaros
veiktās pārbaudes,
Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar EKL 28. pantu uzliktos pienākumus.

Atbilstošās tiesību normas
2       Franču kopienas vadības 1990. gada 24. decembra lēmuma, kas paredz detalizētus noteikumus un procedūru, saskaņā ar kuru 1991. gada
1. janvārī pastāvošas iestādes, kuras piedāvā naktsmītnes, var saņemt drošības sertifikātu, un noteic ugunsdrošības standartus,
kas ir specifiski iestādēm, kuras piedāvā naktsmītnes (1991. gada 21. jūnija
Moniteur belge
, 13999. lpp.; turpmāk tekstā – “1990. gada 24. decembra lēmums”), 2. pantā noteikts:
“Iestāde var sākt piedāvāt nakstsmītnes tikai pēc tam, kad tai ir ticis izsniegts drošības sertifikāts.”
3       Saskaņā ar šī lēmuma 3. pantu šo sertifikātu izsniedz tad, ja ir tikuši apmierināti ugunsdrošības standarti, kas ir specifiski
iestādēm, kuras piedāvā naktsmītnes, kā noteikts minētā lēmuma 1. pielikumā.
4       Saskaņā ar šī pielikuma 7.4.4. punktu ugunsgrēka signalizācijas iekārtu ar punktveida detektoriem vispārēja uzstādīšana un
pārbaude ir jāveic saskaņā ar standartu NBN S 21‑100 un attiecībā uz šīm iekārtām ir jāsaņem sertifikāts par to, ka tās atbilst
šim standartam.
5       Attiecībā uz Valonijas reģionu 1990. gada 24. decembra lēmums tika atcelts saskaņā ar Valonijas reģiona 2003. gada 18. decembra
Dekrēta par iestādēm, kuras piedāvā naktsmītnes tūristiem (2004. gada 11. marta
Moniteur belge
, 13669. lpp.), 158. pantu. Minētā lēmuma noteikumi vēl joprojām ir piemērojami attiecībā uz Briseles reģionu.
6       Valonijas valdības 1998. gada 3. decembra lēmuma, ar ko ievieš 1997. gada 5. jūnija dekrētu, kas attiecas uz veco ļaužu rehabilitācijas
centriem, aprūpētām dzīvesvietām un aprūpes centriem, un saskaņā ar ko izveido Valonijas Pensiju padomi (1999. gada 27. janvāra
Moniteur belge
, 2221. lpp.; turpmāk tekstā – “1998. gada 3. decembra lēmums”), 27. pantā paredzēts:
“I pielikumā noteiktie ugunsdrošības un panikas novēršanas standarti ir piemērojami attiecībā uz veco ļaužu rehabilitācijas
centriem, aprūpētām dzīvesvietām un aprūpes centriem.
[..]”
7       Saskaņā ar 1998. gada 3. decembra lēmuma I pielikuma 0.5. punktu:
“Ja ar apliecinošu dokumentu palīdzību tiek konstatēts, ka prece atbilst šī lēmuma prasībām saskaņā ar līdzvērtīgām testu
un klasifikācijas metodēm, kas ir spēkā citā Eiropas Ekonomikas kopienas dalībvalstī, šī prece tiek uzskatīta par atbilstīgu
šajā pielikumā noteiktajām tehniskajām specifikācijām.”
8       Šī pielikuma 7.7.1. punktā noteikts:
“Vispārējās automātiskās signalizācijas sistēmas ir jāpārbauda saskaņā ar Beļģijas standartu NBN S 21‑100 “Automātisku ugunsgrēka
signalizācijas sistēmu ar punktveida detektoriem konstrukcija”. Tomēr pārbaudes jāveic attiecībā uz visām sistēmas daļām (detektoriem,
centrālēm, signālu indikācijas paneļiem, servoierīcēm u.c.).”
9       Beļģijas standarts NBN S 21‑100 ietver noteikumus par vispārēju automātisku ugunsgrēka signalizācijas sistēmu ar punktveida
detektoriem konstrukciju.
10     Šī standarta 4.2. punktā ar virsrakstu “Apraksts” noteikts:
“Automātiska ugunsgrēka signalizācijas sistēma galvenokārt sastāv no:
–       sensoriem, kas ir jūtīgi pret vienu no degšanas raksturīgajām iezīmēm, kuri tiek dēvēti par detektoriem,
–       vadu un elektrības kabeļu tīkla,
–       kontroles paneļa, kas saceļ trauksmi un norāda zonu, kurā atklāta problēma, un šīs problēmas raksturu,
–       elektrības piegādēm.
Šādām iekārtām jāatbilst Eiropas
CEN
vai Beļģijas standartiem, un gan sistēma, gan tās uzstādītājs jāsertificē
BOSEC
. Visām vienā sistēmā ietilpstošajām sastāvdaļām jābūt savstarpēji savietojamām.
Sistēmai var pievienot indikatorus, ar roku darbināmas signālierīces vai jebkādas citas servoierīces, ar noteikumu, ka tās
atbilst šī standarta prasībām.
Detektora pamats vai savienojums ir jāaprīko ar optisku brīdinājuma signālu.”
11     Saskaņā ar šī standarta 4.3.1. punktu ar virsrakstu “Detektoru tipi”:
“Visiem detektoru tipiem ir jāatbilst Beļģijas standartu prasībām.”
12     Standarta NBN S 21‑100 4.4.6. un 4.4.8.2. punktā attiecīgi ar virsrakstiem “Elektrības piegādes” un “Kabeļi” noteiktas prasības
rezerves elektrības piegādei un kabeļiem, ko izmanto automātiskās ugunsgrēka signalizācijas sistēmās ar punktveida detektoriem.

Prāvas fakti un pirmstiesas procedūra
13     Saņēmusi informāciju par Apvienotās Karalistes uzņēmuma grūtībām, Beļģijā tirgojot noteikta veida ugunsgrēka signalizācijas
sistēmu, Komisija 2003. gada 21. janvārī Beļģijas valdībai nosūtīja brīdinājuma vēstuli, lūdzot sniegt paskaidrojumus par
ugunsgrēka signalizācijas sistēmu ar punktveida detektoriem importa un tirdzniecības noteikumiem Beļģijā.
14     Beļģijas iestādes savus paskaidrojumus izklāstīja 2003. gada 9. septembrī nosūtītā vēstulē.
15     Uzskatot, ka Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar EKL 28. pantu uzliktos pienākumus, Komisija 2004. gada 9. jūlijā izdeva
argumentētu atzinumu, kurā tā aicināja Beļģiju veikt vajadzīgos pasākumus šī atzinuma izpildei divu mēnešu termiņā pēc tā
paziņošanas.
16     Beļģijas iestādes uz šo argumentēto atzinumu atbildēja ar 2004. gada 9. septembra vēstuli.
17     Tā kā Komisija nebija apmierināta ar atbildi, ko tā saņēma no Beļģijas iestādēm, tā nolēma celt šo prasību.

Par prasību

Lietas dalībnieku argumenti
18     Komisija norāda, ka 1990. gada 24. decembra un 1998. gada 3. decembra lēmumi ierobežo automātisku ugunsgrēka signalizācijas
sistēmu ar punktveida detektoriem, kurām nav
CE
marķējuma, bet kas tiek likumīgi ražotas un tirgotas citā dalībvalstī, brīvu apriti.
19     Pieprasot atbilstību standartam NBN S 21‑100, Beļģijas tiesiskais regulējums no vienas Beļģijas tirgus daļas izslēdz to, ka
iestādes, kuras piedāvā naktsmītnes, un veco ļaužu mītnes izmanto attiecīgās sistēmas, kas neatbilst minētajam standartam.
Līdz ar to uzņēmēji, kas šos produktus ražo vai tirgo, var atturēties šos produktus laist Beļģijas tirgū vai būt spiesti tos
pielāgot, lai iegūtu pieeju šim tirgum.
20     Līdzīgi ir arī ar pašvaldību tiesību aktiem par ugunsdrošību, kas saskaņā ar Beļģijas iestāžu norādēm pieprasa ugunsgrēka
detektoru atbilstību standartam NBN S 21‑100, kā arī ar ugunsdzēsības dienestu administratīvo praksi, kas, nosakot ugunsgrēka
novēršanas pasākumus, atsaucas uz šo pašu standartu.
21     Tāpat Komisija apgalvo, ka atbilstības standartam NBN S 21‑100 pienākums, kas noteikts Beļģijas tiesiskajā regulējumā, pakļauj
šīs sistēmas
BOSEC
apstiprināšanas procedūrai.
22     Šāda apstiprināšanas procedūra pati par sevi ir ne tikai pasākums ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību,
ko aizliedz EKL 28. pants, bet šo ierobežojumu vēl pastiprina šīs procedūras radītās nesamērīgās aiztures un izmaksas, kā
arī fakts, ka
BOSEC
neņem vērā citā dalībvalstī citu procedūru ietvaros jau veiktās pārbaudes un testus.
23     Neapstrīdot, ka standarta NBN S 21‑100 ievērošana noteikta gan Komisijas minētajā tiesiskajā regulējumā, gan ugunsdzēsības
dienestu praksē, Beļģijas Karaliste uzskata, ka, ņemot vērā grozījumu priekšlikumus, kas no 2005. gada 30. marta līdz 30. septembrim
iesniegti sabiedriskai apspriešanai, it īpaši priekšlikumu svītrot atsauci uz
BOSEC
kā sertifikācijas iestādi, standarts NBN S 21‑100 atbilst EKL 28. pantam un nerada šķērsli automātisku ugunsgrēka signalizācijas
sistēmu ar punktveida detektoriem, kurām nav
CE
marķējuma, bet kas tiek likumīgi ražotas un tirgotas citā dalībvalstī, brīvai apritei.
24     Turklāt Beļģijas iestādes norāda, ka šis standarts atbilst Eiropas standartiem un neietver nekādas papildu prasības, kuru
rezultātā būtu jāpielāgo vai jāpārveido produkti, no kuriem sastāv automātiskās ugunsgrēka signalizācijas sistēmas. Faktiski
pārbaudes, kuras jāveic saskaņā ar šo standartu, neattiecas uz šo sistēmu sastāvdaļām, bet gan tikai uz visas sistēmas darbību
kopumā.
25     Katrā ziņā šāda pārbaude ir attaisnojama, pamatojoties uz sabiedrības drošības un cilvēku un dzīvnieku veselības un dzīvības
aizsardzības apsvērumiem.
26     Šajā sakarā Beļģijas iestādes apgalvo, ka standarta NBN S 21‑100 noteikumi ir piemērojami bez atšķirības un ka tajā noteiktās
pārbaudes, kas attiecas uz ugunsgrēka signalizācijas sistēmām, ir nepieciešamas un samērīgas ar sasniedzamo mērķi.

Tiesas vērtējums
27     Pirmkārt, runājot par atbilstības standartam NBN S 21‑100 prasību, kas noteikta Beļģijas tiesiskajā regulējumā un konkrētu
Beļģijas valsts dienestu administratīvajā praksē, jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru jebkurš dalībvalstu tiesiskais
regulējums par tirdzniecību, kas var tieši vai netieši, pašreiz vai potenciāli ierobežot tirdzniecību Kopienā, ir uzskatāms
par pasākumu ar kvantitatīvajiem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību, ko aizliedz EKL 28. pants (1974. gada 11. jūlija spriedums
lietā 8/74
Dassonville
,
Recueil
, 837. lpp., 5. punkts, un 2004. gada 5. februāra spriedums lietā C‑270/02 Komisija/Itālija,
Recueil
, I‑1559. lpp., 18. punkts).
28     Tādējādi, ja tiesību akti nav tikuši saskaņoti, preču brīvas aprites šķēršļi, kas rodas, precēm no citām dalībvalstīm, kur
tās ir likumīgi ražotas vai tirgotas, piemērojot noteikumus par prasībām, kurām šīm precēm jāatbilst, pat ja šie noteikumi
attiecas uz visiem produktiem bez izņēmuma, ir pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību, ko aizliedz EKL 28. pants (1993. gada 24. novembra
spriedums apvienotajās lietās C‑267/91 un C‑268/91
Keck
un
Mithouard
,
Recueil
, I‑6097. lpp., 15. punkts, un 2000. gada 16. novembra spriedums lietā C‑217/99 Komisija/Beļģija,
Recueil
, I‑10251. lpp., 16. punkts).
29     Tomēr šajā gadījumā no paša standarta NBN S 21‑100 4.2., 4.3.1., 4.4.6. un 4.4.8.2. punkta formulējuma izriet, ka šajā standartā
ietverti ne tikai noteikumi par visu automātisku ugunsgrēka signalizācijas sistēmu ar punktveida detektoriem darbības pārbaudi,
bet arī tehniskās prasības, kurām jāatbilst noteiktām šo sistēmu sastāvdaļām.
30     Līdz ar to, runājot par tādu produktu vai to sastāvdaļu tirgošanu dalībvalstī, kas likumīgi ražotas un tirgotas citā dalībvalstī,
nepastāvot Kopienas saskaņošanai, atbilstības standartam NBN S 21‑100 prasība, kas noteikta Beļģijas tiesiskajā regulējumā,
var piespiest citu dalībvalstu uzņēmējus savas ierīces un iekārtas pielāgot importa dalībvalsts standartu vai tehnisko noteikumu
prasībām un segt papildizmaksas, kas saistītas ar šo pielāgošanu (iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Beļģija, 17. punkts;
2003. gada 8. maija spriedums lietā C‑14/02
ATRAL
,
Recueil
, I‑4431. lpp., 63. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Itālija, 19. punkts), pat atturēties tirgot attiecīgos
produktus Beļģijā (1988. gada 22. septembra spriedums lietā 45/87 Komisija/Īrija,
Recueil
, 4929. lpp., 19. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Beļģija, 18. punkts).
31     Šajā sakarā Beļģijas Karalistes arguments, ka nav nekādas vajadzības Beļģijas tirgum pielāgot citās dalībvalstīs likumīgi
ražotus vai tirgotus produktus, jo standarts NBN S 21‑100 tikai pārņem tehniskās prasības, kas noteiktas EN‑54 sērijas Eiropas
standartos, nevar tikt akceptēts, jo, kā nepārprotami izriet gan no argumentētā atzinuma, gan Komisijas prasības pieteikuma,
šī prasība attiecas vienīgi uz automātiskām ugunsgrēka signalizācijas sistēmām ar punktveida detektoriem, kurām nav
CE
marķējuma.
32     Līdz ar to, lai arī piemērojama visiem produktiem bez izņēmuma, prasība par atbilstību tādam valsts standartam kā NBN S 21‑100
ierobežo tirdzniecību Kopienā un ir pasākums ar importa kvantitatīvajam ierobežojumam līdzvērtīgu iedarbību, ko aizliedz EKL
28. pants.
33     Šādu pasākumu var pamatot tikai ar EKL 30. pantā uzskatītajiem vispārējo interešu apsvērumiem vai ar Tiesas judikatūrā nostiprinātām
imperatīvajām prasībām ar sevišķu nosacījumu, ka vienā vai otrā gadījumā šis pasākums ir piemērots izvirzītā mērķa īstenošanai
un nepārsniedz to, kas vajadzīgs tā sasniegšanai (iepriekš minētais spriedums lietā
ATRAL
, 64. punkts, un 2005. gada 10. novembra spriedums lietā C‑432/03 Komisija/Portugāle, Krājums, I‑9665. lpp., 42. punkts).
34     Beļģijas Karaliste apgalvo, ka atbilstības standartam NBN S 21‑100 pienākumu pamato sabiedrības drošības, kā arī cilvēku un
dzīvnieku veselības un dzīvības aizsardzības apsvērumi.
35     Kaut arī šie apsvērumi nepārprotami ir apsvērumi, uz kuriem saskaņā ar EKL 30. pantu var atsaukties dalībvalsts, lai pamatotu
šādu pienākumu, un, ja noteikumi nav saskaņoti, dalībvalstis lemj par līmeni, kādā tās plāno nodrošināt cilvēku veselības
un dzīvības aizsardzību (1996. gada 27. jūnija spriedums lietā C‑293/94
Brandsma
,
Recueil
, I‑3159. lpp., 11. punkts, un iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Portugāle, 44. punkts), tomēr izņēmumu no preču
brīvas aprites principa, atsaucoties uz šo pantu, var pamatot vienīgi tad, ja valsts iestādes pierāda, ka šis izņēmums ir
nepieciešams viena vai vairāku minēto mērķu īstenošanai un atbilst samērīguma principam (1983. gada 30. novembra spriedums
lietā 227/82
Van Bennekom
,
Recueil
, 3883. lpp., 40. punkts; 1997. gada 13. marta spriedums lietā C‑358/95
Morellato
,
Recueil
, I‑1431. lpp., 14. punkts; iepriekš minētie spriedumi lietā
ATRAL
, 67. punkts, un lietā Komisija/Itālija, 22. punkts).
36     Pamatojošiem apsvērumiem, uz ko dalībvalsts var atsaukties, ir jāpievieno pierādījumi par šīs valsts veiktā ierobežojošā pasākuma
adekvātumu un tā piemērotības un samērīguma analīze, kā arī elementi, kas ļauj pamatot dalībvalsts argumentāciju (2003. gada
13. novembra spriedums lietā C‑42/02
Lindman
,
Recueil
, I‑13519. lpp., 25. punkts; 2004. gada 18. marta spriedums lietā C‑8/02
Leichtle
,
Recueil
, I‑2641. lpp., 45. punkts; 2005. gada 7. jūlija spriedums lietā C‑147/03 Komisija/Austrija, Krājums, I‑5969. lpp., 63. punkts;
2006. gada 16. februāra spriedums lietā C‑137/04
Rockler
, Krājums, I‑1441. lpp., 25. punkts, un 2006. gada 16. februāra spriedums lietā C‑185/04
Öberg
, Krājums, I‑1453. lpp., 22. punkts).
37     Šajā gadījumā jāatzīst, ka šādi pierādījumi netika sniegti. Beļģijas iestādes tikai apstiprināja, ka attiecīgais pienākums
ir piemērojams visiem valsts un importētajiem produktiem bez izņēmuma un ka tas atbilst iepriekš minētajiem nepieciešamības
un samērīguma nosacījumiem, kā arī apgalvoja, ka standarta NBN S 21‑100 mērķis ir pārliecināties par pareizu sistēmas konstrukciju
un garantēt pareizu sistēmas darbību.
38     Otrkārt, runājot par automātisku ugunsgrēka signalizācijas sistēmu ar punktveida detektoriem pakļaušanu
BOSEC
apstiprināšanas procedūrai, Beļģijas Karaliste atsaucas uz priekšlikumu grozīt standartu NBN S 21‑100, kurā paredzēts svītrot
atsauci uz šo iestādi.
39     Šajā sakarā pietiek atgādināt, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pienākumu neizpildes esamība ir jāvērtē atkarībā no situācijas
dalībvalstī, kāda tā ir, beidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam termiņam, un ka pēc tam sekojošās izmaiņas Tiesa nevar
ņemt vērā (skat.
inter alia
2002. gada 17. janvāra spriedumu lietā C‑423/00 Komisija/Beļģija,
Recueil
, I‑593. lpp., 14. punkts, un 2005. gada 14. jūlija spriedumu lietā C‑433/03 Komisija/Vācija, Krājums, I‑6985. lpp., 32. punkts).
40     Šajā gadījumā, beidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam termiņam, Beļģijas Karaliste pilnīgi noteikti nav pieņēmusi priekšlikumu
grozīt standartu NBN S 21‑100, svītrojot atsauci uz
BOSEC
kā automātisku ugunsgrēka signalizācijas sistēmu ar punktveida detektoriem sertifikācijas iestādi.
41     Turklāt Tiesa jau ir atzinusi, ka prasība preci iepriekš atzīt par atbilstošu, apliecinot tās piemērotību noteiktam izmantošanas
veidam, ierobežo pieeju importa dalībvalsts tirgum un tādējādi ir jāuzskata par pasākumu ar importa kvantitatīvajiem ierobežojumiem
līdzvērtīgu iedarbību EKL 28. panta izpratnē (iepriekš minētais spriedums lietā Komisija/Portugāle, 41. punkts).
42     Runājot par šīs prasības nesamērīgumu, jāatzīst, ka pirmstiesas procedūras laikā Beļģijas Karaliste atzina, ka vismaz ar šo
prasību saistīto notikumu laikā saskaņā ar standartu NBN S 21‑100 izsniegtā apstiprinājuma procedūras ietvaros, nepastāvot
divpusējam nolīgumam ar produkta izcelsmes dalībvalsts sertifikācijas iestādi,
BOSEC
neņēma vērā šajā citā dalībvalstī veiktās pārbaudes. Kā atzīmē Komisija, Beļģijas Karaliste nav sniegusi pierādījumus, kas
ļautu secināt, ka šī prakse vairs netiek piekopta.
43     Attiecībā uz šīs apstiprinājuma procedūras radītajiem izdevumiem pietiek norādīt, ka tiktāl, ciktāl šī procedūra neizslēdz
attiecīgā produkta izcelsmes dalībvalstī jau veiktu testu un pārbaužu veikšanu, ar šiem testiem un pārbaudēm saistītie izdevumi
uzskatāmi par nesamērīgiem.
44     Līdz ar to Komisijas celtā prasība uzskatāma par pamatotu.
45     Tādējādi jāatzīst, ka, pieprasot, lai uz automātiskām ugunsgrēka signalizācijas sistēmām ar punktveida detektoriem, kas tiek
likumīgi ražotas vai tirgotas citā dalībvalstī un kurām nav
CE
marķējuma:
–       attiektos standarts NBN S 21‑100,
–       attiektos apstiprināšanas procedūra, ko īsteno
BOSEC
un kas ir šķērslis, ko pastiprina apstiprināšanas procedūras nesamērīgās izmaksas, un
–       attiektos pārbaudes un testi sakarā ar šo apstiprināšanu, kas būtībā ir tādi paši kā jau citā dalībvalstī citu procedūru ietvaros
veiktās pārbaudes,
Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar EKL 28. pantu uzliktos pienākumus.

Par tiesāšanās izdevumiem
46     Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Beļģijas
Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā šai dalībvalstij spriedums nav labvēlīgs, jāpiespriež Beļģijas Karalistei
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:
1)
pieprasot, lai uz automātiskām ugunsgrēka signalizācijas sistēmām ar punktveida detektoriem, kas tiek likumīgi ražotas vai
tirgotas citā dalībvalstī un kurām nav
CE
marķējuma:
–
attiektos Beļģijas 1986. gada septembra standarts NBN S 21‑100 par vispārēju automātisku ugunsgrēka signalizācijas sistēmu
ar punktveida detektoriem konstrukciju, kas grozīts ar tā 1996. gada augusta pielikumu Nr. 2,
–
attiektos apstiprināšanas procedūra, ko īsteno
BOSEC
(
Belgian Organisation for Security Certification
) un kas ir šķērslis, ko pastiprina apstiprināšanas procedūras nesamērīgās izmaksas, un
–
attiektos pārbaudes un testi sakarā ar šo apstiprināšanu, kas būtībā ir tādi paši kā jau citā dalībvalstī citu procedūru ietvaros
veiktās pārbaudes,
Beļģijas Karaliste nav izpildījusi tai ar EKL 28. pantu uzliktos pienākumus;
2)
Beļģijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – franču.