CELEX: 62004CJ0217
Nariadenie (ES) č. 460/2004
Európska agentúra pre bezpečnosť sietí a informácií
Voľba právneho základu

Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska svojou žalobou navrhuje zrušiť nariadenie (ES) č. 460/2004 Európskeho
parlamentu a Rady z 10. marca 2004 o zriadení Európskej agentúry pre bezpečnosť sietí a informácií (Ú. v. EÚ L 77, s. 1; Mim.
vyd. 01/005, s. 35, ďalej len „nariadenie“).
Uznesením predsedu Súdneho dvora z 25. novembra 2004 bol povolený vstup Fínskej republiky a Komisie Európskych spoločenstiev
ako vedľajších účastníkov do konania na podporu návrhov Európskeho parlamentu a Rady Európskej únie.

Právny rámec

Všeobecná právna úprava Spoločenstva
Podľa svojho článku 1 ods. 1 smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/21/ES zo 7. marca 2002 o spoločnom regulačnom rámci
pre elektronické komunikačné siete a služby („rámcová“ smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 33; Mim. vyd. 13/029, s. 349) vytvára
harmonizovaný rámec na reguláciu elektronických komunikačných služieb, elektronických komunikačných sietí, pridružených zariadení
a pridružených služieb. Stanovuje úlohy národných regulačných orgánov a vytvára sústavu postupov na zabezpečenie harmonizovaného
uplatňovania regulačného rámca v celom Spoločenstve.
Medzi právne predpisy Spoločenstva týkajúce sa elektronických sietí a komunikácie patria aj nasledujúce smernice (ďalej len
„osobitné smernice“):
–        smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/19/ES zo 7. marca 2002 o prístupe a prepojení elektronických komunikačných sietí
a príslušných zariadení („prístupová“ smernica) (Ú. v. ES L 108, s. 7; Mim. vyd. 13/029, s. 323),
–        smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/20/ES zo 7. marca 2002 o povolení na elektronické komunikačné sieťové systémy a služby
(smernica „o povolení“) (Ú. v. ES L 108, s. 21; Mim. vyd. 13/029, s. 337),
–        smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/22/ES zo 7. marca 2002 o univerzálnej službe a právach užívateľov týkajúcich sa
elektronických komunikačných sietí a služieb (smernica „o univerzálnej službe“) (Ú. v. ES L 108, s. 51; Mim. vyd. 13/029,
s. 367),
–        smernica Európskeho parlamentu a Rady 2002/58/ES z 12. júla 2002, týkajúca sa spracovávania osobných údajov a ochrany súkromia
v sektore elektronických komunikácií (smernica „o súkromí a elektronických komunikáciách“) (Ú. v. ES L 201, s. 37; Mim. vyd.
13/029, s. 514),
–        smernica Európskeho parlamentu a Rady 1999/93/ES z 13. decembra 1999 o rámci spoločenstva pre elektronické podpisy (smernica
„o elektronickom podpise“) (Ú. v. ES L 13, 2000, s. 12; Mim. vyd. 13/024, s. 239),
–        smernica 2000/31/ES Európskeho parlamentu a Rady z 8. júna 2000 o určitých právnych aspektoch služieb informačnej spoločnosti
na vnútornom trhu, najmä o elektronickom obchode (smernica „o elektronickom obchode“) (Ú. v. ES L 178, s. 1; Mim. vyd. 13/025,
s. 399).
Rozhodnutím 2002/627/ES z 29. júla 2002 (Ú. v. ES L 200, s. 38; Mim. vyd. 13/029, s. 511), Komisia zriadila Európsku skupinu
regulátorov pre elektronické komunikačné siete a služby.

Nariadenie
Nariadenie bolo prijaté na základe článku 95 ES. Jeho článok 1 ods. 1 vytvára Európsku agentúru pre bezpečnosť sietí a informácií
(ďalej len „agentúra“).
V zmysle článku 1 ods. 2 nariadenia je poslaním agentúry „pomáha[ť] Komisii a členským štátom a následne spoluprac[ovať] s podnikateľskou
komunitou, aby jej pomohla splniť požiadavky bezpečnosti sietí a informácií, a tak zabezpečiť plynulé fungovanie vnútorného
trhu, vrátane tých uvedených v súčasnej a budúcej právnej úprave Spoločenstva, ako napríklad v smernici 2002/21/ES“.
Článok 2 nariadenia s nadpisom „Ciele“ znie takto:
„1.      Agentúra zvyšuje schopnosť spoločenstva, členských štátov a v dôsledku toho podnikateľskej komunity predchádzať, adresovať
a reagovať na problémy bezpečnosti sietí a informácií.
2.      Agentúra poskytuje pomoc a poradenstvo Komisii a členským štátom v otázkach týkajúcich sa bezpečnosti sietí a informácií patriacich
do jej kompetencií uvedených v tomto nariadení.
3.      Stavajúc na vnútroštátnom úsilí a úsilí spoločenstva, vytvorí agentúra vysokú úroveň odbornosti. Agentúra používa túto odbornosť
na stimulovanie širokej spolupráce medzi aktérmi z verejného a súkromného sektora.
4.      Agentúra pomáha na požiadanie Komisii pri prípravných technických prácach na aktualizáciu a vytvorenie legislatívy spoločenstva
v oblasti bezpečnosti sietí a informácií.“
Článok 3 nariadenia definuje úlohy vykonávané agentúrou „s cieľom zabezpečiť, aby bola dodržaná pôsobnosť a splnené ciele
stanovené v článku 1 a 2“. Ide o nasledujúce úlohy:
„a)      zber vhodných informácií na analýzu súčasných a vznikajúcich rizík a najmä na európskej úrovni tých, ktoré by mohli mať dopad
na pružnosť a dostupnosť elektronických komunikačných sietí a na pravosť, integritu a dôvernosť informácií, ku ktorým sa prostredníctvom
nich pristupuje a ktoré sú pomocou nich prenášané a poskytnutie výsledkov analýzu členským štátom a Komisii;
b)      poskytovať Európskemu parlamentu, Komisii, európskym orgánom alebo príslušným vnútroštátnym orgánom vymenovaným členskými
štátmi poradenstvo a na požiadanie pomoc v rámci jej cieľov;
c)      zvyšovať spoluprácu medzi rôznymi aktérmi činnými v oblasti bezpečnosti sietí a informácií,
inter alia
, pravidelným organizovaním konzultácií s priemyslom, univerzitami ako aj s inými príslušnými sektormi a vytváraním sietí
a kontaktov pre orgány spoločenstva, orgány verejného sektora vymenované členskými štátmi, orgánmi súkromného sektora a spotrebiteľov;
d)      uľahčovať spoluprácu medzi Komisiou a členskými štátmi pri vytváraní spoločných metodológií na zabránenie, adresovanie a reagovanie
na problémy bezpečnosti sietí a informácií;
e)      prispievať k zvyšovaniu povedomia a dostupnosti včasných, objektívnych a komplexných informácií o otázkach bezpečnosti sietí
a informácií pre všetkých užívateľov medziiným podporovaním výmen najlepších súčasných praxí, vrátane metód varovania užívateľov
a hľadaním vzájomného prepojenia medzi iniciatívami verejného a súkromného sektora;
f)      pomáhať Komisii a členským štátom v ich dialógu s priemyslom na adresovanie problémov súvisiacich s bezpečnosťou v hardwarových
a softwarových výrobkoch;
g)      sledovať vývoj noriem pre výrobky a služby pre bezpečnosť sietí a informácií;
h)      poskytovať Komisii poradenstvo o výskume v oblasti bezpečnosti sietí a informácií ako aj o účinnom využívaní technológií na
predchádzanie riziku;
i)      presadzovať činnosti zisťovania rizika, interoperabilné riešenia pre riadenie rizika a štúdie preventívnych riadiacich riešeniach
v rámci organizácií verejného a súkromného sektora;
j)      prispievať k úsiliu Spoločenstva spolupracovať s tretími krajinami a prípadne s medzinárodnými organizáciami na podporu spoločného
globálneho prístupu k otázkam bezpečnosti sietí a informácií, tým prispievajúc j rozvoju kultúry bezpečnosti sietí a informácií;
k)      nezávisle vyjadrovať svoje vlastné uzávery, usmernenia a poskytovanie poradenstva v záležitostiach v rámci jej pôsobnosti
a cieľov.“
Oddiely 2 a 3 nariadenia sa týkajú organizácie a činnosti agentúry.

O žalobe
Argumentácia účastníkov konania
Spojené kráľovstvo na podporu svojho návrhu na zrušenie nariadenia uvádza, že článok 95 ES nepredstavuje vhodný právny základ
pre jeho prijatie. Článok 95 ES preniesol na zákonodarcu Spoločenstva právomoc aproximovať vnútroštátne zákony, ale nie právomoc
vytvárať orgány Spoločenstva a zverovať im úlohy.
Podľa Spojeného kráľovstva je potrebné preskúmať otázku, či predpis prijatý na základe článku 95 ES sleduje cieľ, ktorý by
sa dal dosiahnuť súčasným prijatím rovnakej zákonnej úpravy v každom členskom štáte. Ak ide o takýto prípad, nariadenie aproximuje
vnútroštátne právne predpisy. Naopak, ak nariadenie „robí niečo“, čo by sa nedalo dosiahnuť súčasným prijatím rovnakej právnej
úpravy na úrovni členských štátov, t. j. ak prijíma právne predpisy v oblastiach prekračujúcich medze toho, čo môžu prijať
členské štáty jednotlivo, nejde o harmonizačné opatrenie.
Spojené kráľovstvo uznáva, že harmonizačné opatrenie prijaté na základe článku 95 ES môže obsahovať ustanovenia, ktoré sami
osebe nepredstavujú aproximáciu vnútroštátnych zákonov, ak tieto ustanovenia sú iba vedľajšie alebo sledujú vykonanie ustanovení,
ktoré aproximujú vnútroštátne právo.
Podľa tohto členského štátu žiadne ustanovenie nariadenia neaproximuje vnútroštátne pravidlá, a to ani nepriamo a vo veľmi
obmedzenej miere. Naopak, agentúre je výslovne zakázané zasahovať do právomocí vnútroštátnych orgánov, keďže v danej oblasti
môže poskytovať iba nezáväzné poradenstvo.
Spojené kráľovstvo uvádza, že vytvorením konzultačného orgánu Spoločenstva nariadenie namiesto aproximácie vnútroštátnych
pravidiel reaguje na riziko, ktoré predstavuje zložitosť danej oblasti pre správne fungovanie vnútorného trhu. To, že opatrenie
Spoločenstva môže byť na osoh fungovaniu vnútorného trhu, však ešte neznamená, že ide o harmonizačné opatrenie v zmysle článku
95 ES.
Spojené kráľovstvo upresňuje, že poskytovanie nezáväzného poradenstva nemôže byť rovnocenné „aproximácii ustanovení zákonov,
iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov“ v zmysle článku 95 ES. Okrem toho poskytovanie takého poradenstva
môže v praxi ešte zväčšiť existujúce rozdiely medzi vnútroštátnymi právnymi úpravami. Otázka, či v praxi poradenstvo poskytované
agentúrou privedie členské štáty k tomu, aby diskrečnú právomoc, ktorú požívajú na základe rámcovej smernice a osobitných
smerníc, vykonávali podobným spôsobom, je čisto špekulatívna.
Tento členský štát zdôrazňuje, že úlohy agentúry sú obmedzené na získavanie odborných poznatkov a poskytovanie poradenstva
širokému okruhu adresátov a jediným možným spojením medzi ňou vykonávanými úlohami a aproximáciou práva môže byť skutočnosť,
že poskytuje pomoc Komisii. Táto rola, pri ktorej sa zdá, že ide o úlohu vykonávať technický výskum, je však s právnou úpravou
Spoločenstva smerujúcou k aproximácii vnútroštátnych pravidiel spojená príliš vzdialene.
Podľa Spojeného kráľovstva na tomto hodnotení nič nemení ani existencia rámcovej smernice a osobitných smerníc. Činnosť agentúry
totiž výrazne presahuje ich pôsobnosť. Okrem toho poskytovanie nezáväzného poradenstva v zmysle nariadenia neuľahčuje vykonávanie
týchto smerníc, keďže táto úloha je vyhradená výlučne pre príslušné orgány členských štátov a nie pre agentúru.
Členský štát uvádza, že úlohy zverené agentúre sú rozsiahlejšie, ako vyplýva z pôsobnosti osobitných smerníc, pretože nariadenie
sa týka nielen bezpečnosti sietí a komunikácie, ale aj informatických systémov, ako sú databázy.
Spojené kráľovstvo rovnako tvrdí, že odôvodnenie nariadenia je nedostatočné, pokiaľ ide o pravdepodobnosť vzniku prekážok
obchodu vyplývajúcich z odlišných vnútroštátnych požiadaviek kladených na bezpečnosť informácií. Iba možnosť odlišného uplatňovania
požiadaviek kladených na bezpečnosť sietí a skutočnosť, že tieto požiadavky môžu viesť k neefektívnym riešeniam a prekážkam
na vnútornom trhu, nemôže v tomto smere predstavovať dostatočné odôvodnenie.
Okrem toho členský štát uznáva, že vytvorenie agentúry sleduje želateľný cieľ, ktorým je založenie vlastného odborného centra
Spoločenstva v oblasti bezpečnosti sietí a informácií. Upresňuje, že takisto nenapáda obsah ustanovení nariadenia. Na základe
uvedených tvrdení však prichádza k záveru, že nariadenie sa malo prijať na základe článku 308 ES.
Parlament tvrdí, že článok 95 ES nedefinuje mieru, v akej má predpokladaný akt Spoločenstva aproximovať právne poriadky členských
štátov. Zmluva ES nevyžaduje, aby opatrenia prijaté na tomto právnom základe aproximovali ustanovenia vnútroštátnych právnych
predpisov, ak je vhodnejšie zvoliť menej intenzívny zásah Spoločenstva. Postačuje, ak opatrenie prijaté na základe tohto ustanovenia
sa vzťahuje na aproximáciu vnútroštátnych ustanovení, aj keď samotné opatrenie aproximáciu nevykonáva.
Parlament uvádza, že nariadenie smeruje k zabezpečeniu aproximácie určitých ustanovení, ktoré členské štáty prijali alebo
sa chystajú prijať v oblasti bezpečnosti sietí a informácií, aby sa uľahčilo účinné vykonanie existujúcej právnej úpravy Spoločenstva
v tejto oblasti. Voľba odlišného a reštriktívnejšieho právneho základu by nebola súdržná, keďže nariadenie treba chápať ako
doplnenie súboru smerníc týkajúcich sa vnútorného trhu sietí a služieb elektronickej komunikácie.
Podľa Parlamentu zákonodarca usúdil, že je vhodné zaujať spoločný postoj k existujúcim a predvídateľným budúcim problémom
týkajúcim sa bezpečnosti sietí a informácií a vytvoriť orgán poverený poskytovaním poradenstva orgánom verejnej moci na úrovni
Spoločenstva a jednotlivých štátov v úzkej spolupráci so súkromným sektorom. Tri oblasti činnosti agentúry, t. j. zber a rozširovanie
informácií, poskytovanie poradenstva a poslanie spolupráce, prispievajú k prijatiu spoločného postoja k rôznym otázkam bezpečnosti
sietí a informácie.
Parlament zdôrazňuje, že Spoločenstvo síce teoreticky mohlo prijať pravidlá aproximácie ustanovení členských štátov týkajúcich
sa všetkých alebo niektorých oblastí upravených v nariadení, ale zákonodarca Spoločenstva, so zreteľom na technickú zložitosť
predmetnej oblasti a jej rýchleho vývoja, vypracoval nariadenie s cieľom zabrániť vzniku prekážok obchodu a strate efektivity
vyplývajúcej z nekoordinovaného prijímania technických a organizačných postupov členskými štátmi. Zákonodarca chcel tento
cieľ dosiahnuť prostredníctvom „aproximácie nízkej intenzity“, ktorá by členským štátom umožnila prijať homogénne akty na
vykonanie rôznych nástrojov Spoločenstva týkajúcich sa elektronickej komunikácie, a to vytvorením odborného centra povereného
poskytovaním usmernení, poradenstva a pomoci v danej oblasti.
Parlament dodáva, že povaha nariadenia ako doplnkového opatrenia slúžiaceho na uľahčenie vykonávania smerníc sa nezmenila
z dôvodu skutočnosti, že v rámcovej smernici a osobitných smerniciach boli definované harmonizačné opatrenia.
Podľa Parlamentu sú úlohy agentúry pomerne skromné v tom zmysle, že nezahŕňajú právomoc prijímať „štandardy“. Poskytovanie
poradenstva jediným odborným centrom s celoeurópskou autoritou napomáha prijímanie spoločných pozícií v situáciách, keď Spoločenstvo
a vnútroštátni aktéri môžu dostávať protichodné technické rady. Rôzne formy spolupráce podporované agentúrou takisto uľahčujú
zbližovanie trhových podmienok a prijímanie opatrení členskými štátmi na riešenie problémov týkajúcich sa bezpečnosti informácií.
Parlament nakoniec tvrdí, že aj keby Súdny dvor rozhodol v takom zmysle, že nariadenie sa nemôže zakladať na článku 95 ES,
jeho základom môžu stále byť implicitné právomoci priznané zákonodarcovi Spoločenstva týmto ustanovením. Vzhľadom na uplatnenie
implicitných právomocí by sa založenie agentúry mohlo považovať za nevyhnutné pre zaručenie dosiahnutia cieľov, ktoré sledujú
osobitné smernice.
Rada tvrdí, že aproximácia upravená v článku 95 ES sa netýka len vnútroštátnych zákonov, ale aj iných právnych predpisov a správnych
opatrení členských štátov. Okrem toho akty prijaté na tomto právnom základe môžu obsahovať ustanovenia, ktoré nie sú harmonizačnými
pravidlami, ale uľahčujú aproximáciu vnútroštátnych právnych predpisov. Nič v znení tohto článku nebráni zákonodarcovi v tom,
aby vytvoril orgán Spoločenstva poverený poskytovaním odborných znalostí v oblasti, v ktorej už boli prijaté harmonizačné
opatrenia.
Rada v tomto smere upresňuje, že článok 95 ES nevylučuje možnosť, aby zákonodarca Spoločenstva prijal opatrenia určené na
predchádzanie vzniku prekážok obchodu v budúcnosti v dôsledku rozdielneho vývoja zákonodarstva jednotlivých štátov. Zákonodarca
Spoločenstva je oprávnený prijímať akty, ktoré síce nie sú harmonizačnými pravidlami, ale priamo sa týkajú aproximácie vnútroštátnych
pravidiel, najmä s cieľom zabrániť prijatiu neefektívnych riešení a rozdielneho vývoja právnej úpravy členských štátov.
Rada uvádza, že agentúra aj prostredníctvom nezáväzného poradenstva prispeje rozhodujúcou mierou k aproximácii vnútroštátnych
právnych predpisov a praxe v oblasti bezpečnosti sietí a informácií, ako aj k aktualizácii, rozvoju a uplatňovaniu týchto
právnych predpisov tým, že pomôže Komisii pri vykonávaní technických prípravných prác pre prijímanie právnych aktov Spoločenstva.
Podľa Rady stanovisko nezávislého orgánu poskytujúceho technické poradenstvo na žiadosť Komisie a členských štátov uľahčí
prebratie smerníc prijatých v danej oblasti do vnútroštátneho právneho poriadku členských štátov. Z pohľadu zbližovania trhových
podmienok v rámci Spoločenstva preto nariadenie nemá iba dodatočný alebo subsidiárny význam, ale priamo prispieva k aproximácii
vnútroštátnych právnych predpisov.
Rada nakoniec tvrdí, že článok 308 ES priznáva zákonodarcovi Spoločenstva iba zostatkovú právomoc v oblastiach, v ktorých
Spoločenstvu na dosiahnutie určitých cieľov nebola priznaná vecná príslušnosť na prijímanie legislatívnych aktov. Ak totiž
existuje osobitný právny základ pre prijatie aktu Spoločenstva, použitie článku 308 ES je vylúčené, keďže tento predstavuje
iba „núdzový“ právny základ.
Fínska republika tvrdí, že ciele a obsah nariadenia sú úzko späté s vytvorením a správnym fungovaním vnútorného trhu. Základnou
úlohou agentúry je totiž zabezpečiť vysokú úroveň a účinnosť bezpečnosti sietí a informácií, ako aj znížiť prekážky fungovania
vnútorného trhu, ktoré predstavujú rozdiely medzi právnymi predpismi členských štátov v tejto oblasti.
Tento členský štát usudzuje, že agentúra uľahčí jednotné uplatňovanie ustanovení Spoločenstva v oblasti sietí a elektronických
komunikačných služieb. Agentúra sa totiž zameria najmä na predchádzanie budúcim prekážkam obchodu, ktoré by mohli vzniknúť
z dôvodu zložitosti a technickej povahy elektronických sietí, ako aj z rozdielnej praxe členských štátov.
Podľa Fínskej republiky pri hľadaní právneho základu ustanovení zakladajúcich subjekt Spoločenstva je potrebné zohľadniť stupeň
aproximácie zákonodarstva Spoločenstva v danej oblasti. Keďže zjednocovanie prostredníctvom ustanovení Spoločenstva týkajúcich
sa sietí a elektronických komunikačných služieb už pokročilo, právne predpisy prijímané na úrovni Spoločenstva môžu s cieľom
zabezpečiť jednotné uplatňovanie týchto ustanovení požadovať ďalekosiahlejšie opatrenia, ako je v tejto oblasti obvyklé.
Komisia usudzuje, že nariadenie vo svetle svojho cieľa a obsahu predstavuje opatrenie, ktoré priamo prispieva k vykonaniu
a harmonizovanému uplatňovaniu niektorých smerníc prijatých na základe článku 95 ES. Jednou zo základných vlastností existujúcej
právnej úpravy je totiž to, že jej podrobné uplatňovanie je vo veľkej miere decentralizované a zverené národným regulačným
orgánom.
Komisia tvrdí, že vytvorenie agentúry je súčasťou širšieho rámca aproximácie, najmä prostredníctvom uľahčenia harmonizovaného
uplatňovania smerníc Spoločenstva národnými regulačnými orgánmi. Cieľ nariadenia je totiž širší, ako iba vytvorenie agentúry,
pretože táto bude musieť poskytovať poradenstvo a pomoc Komisii, ako aj vnútroštátnym orgánom. Vytvorenie agentúry je preto
spojené s legislatívnym rámcom Spoločenstva v oblasti elektronickej komunikácie.
Komisia poukazuje na to, že rámcová smernica vytvára harmonizovaný systém pre reguláciu elektronických komunikačných sietí
a služieb, ako aj súvisiacich zdrojov. Táto smernica upravuje úlohy vnútroštátnych regulačných orgánov tým, že stanovuje rôzne
konania pre zabezpečenie harmonizovaného uplatňovania tohto mechanizmu v celom Spoločenstve.
Komisia uvádza, že aj keď sú medze decentralizovaného uplatňovania smernice jasne stanovené, nedá sa vylúčiť, že národné regulačné
orgány pri výkone im zverenej diskrečnej právomoci prijmú odlišné stanoviská. Agentúra bola založená s cieľom, aby tieto orgány
mohli dosiahnuť spoločné technické závery týkajúce sa bezpečnosti sietí a informácií.
Komisia dodáva, že agentúra funguje v rámci harmonizovaných hraníc a medzí v legislatívnom rámci Spoločenstva pre elektronickú
komunikáciu a nie je dôležité, že jej úlohy neboli definované pri prijatí tohto všeobecného rámca.

Posúdenie Súdnym dvorom
O dosahu článku 95 ES
Pokiaľ ide o rozsah zákonodarnej právomoci upravenej v článku 95 ES, je potrebné pripomenúť, že Súdny dvor v bode 44 svojho
rozsudku zo 6. decembra 2005, Spojené kráľovstvo/Parlament a Rada (C‑66/04, Zb. s. I‑10553), rozhodol, že toto ustanovenie
sa ako právny základ použije iba vtedy, ak z právneho aktu objektívne a skutočne vyplýva, že jeho cieľom je zlepšiť podmienky
na vytvorenie a fungovanie vnútorného trhu.
V bode 45 už citovaného rozsudku Spojené kráľovstvo/Parlament a Rada Súdny dvor takisto uviedol, že výrazom „opatrenia na
aproximáciu“ uvedeným v článku 95 ES chceli autori Zmluvy zveriť zákonodarcovi Spoločenstva v závislosti na všeobecnom kontexte
a osobitných okolnostiach harmonizovanej oblasti určitý priestor pre posúdenie najvhodnejšej techniky aproximácie na dosiahnutie
požadovaného výsledku, najmä v oblastiach, pre ktoré sú charakteristické zložité technické podrobnosti.
V tomto smere je potrebné dodať, že znenie článku 95 ES nedovoľuje prijať záver, že adresátmi opatrení prijatých zákonodarcom
Spoločenstva na základe tohto ustanovenia musia byť výlučne členské štáty. Na základe posúdenia zákonodarcom Spoločenstva
sa totiž môže zdať, že je potrebné vytvoriť orgán Spoločenstva, ktorého úlohou bude prispievať k uskutočňovaniu procesu aproximácie
v prípadoch, v ktorých sa na uľahčenie harmonizovaného uplatňovania aktov prijatých na základe tohto ustanovenia zdá byť vhodné
prijať nezáväzné sprievodné a rámcové opatrenia.
Je však potrebné zdôrazniť, že úlohy zverené takému orgánu musia byť úzko späté s oblasťami upravenými opatreniami na aproximáciu
zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov. O tento prípad ide najmä vtedy, keď takto založený
orgán Spoločenstva poskytuje služby vnútroštátnym orgánom a/alebo hospodárskym subjektom, ktoré majú vplyv na jednotné vykonávanie
harmonizačných opatrení a ktoré môžu ich uplatňovanie uľahčiť.
O zlučiteľnosti nariadenia s požiadavkami článku 95 ES
Za týchto okolností je namieste preskúmať, či ciele agentúry upravené v článku 2 nariadenia a ciele jej zverené na základe
článku 3 zodpovedajú podmienkam uvedeným v bodoch 44 a 45 tohto rozsudku.
Na tento účel je potrebné najprv určiť, či tieto ciele a úlohy sú úzko späté s oblasťami, ktorých sa týkajú opatrenia označené
v článku 1 ods. 2 nariadenia ako „súčasná právna úprava Spoločenstva“, a následne, v prípade kladnej odpovede, či tieto ciele
a úlohy sa môžu považovať za také, ktoré sprevádzajú a vytvárajú rámec na vykonanie tejto právnej úpravy.
Pokiaľ ide o rámcovú smernicu, na ktorú odkazuje odôvodnenie č. 9 nariadenia, z jej článku 1 ods. 1 vyplýva, že vytvára harmonizovaný
rámec na reguláciu elektronických komunikačných služieb, elektronických komunikačných sietí, pridružených zariadení a pridružených
služieb. Stanovuje úlohy národných regulačných orgánov a vytvára sústavu postupov na zabezpečenie harmonizovaného uplatňovania
regulačného rámca v celom Spoločenstve.
Odôvodnenie č. 16 rámcovej smernice v tomto smere uvádza, že vnútroštátne regulačné orgány postupujú na základe harmonizovanej
sústavy cieľov a princípov. Tieto princípy sú uvedené v článku 8 rámcovej smernice a zahŕňajú najmä vysokú úroveň ochrany
osobných údajov a súkromia, ako aj integrity a bezpečnosti verejných komunikačných sietí [pozri článok 8 ods. 4 písm. c) a f)
rámcovej smernice].
Tiež je potrebné poukázať na to, že zákonodarca Spoločenstva sa s otázkou bezpečnosti sietí a informácií zaoberal v početných
ustanoveniach osobitných smerníc.
Po prvé, ako vyplýva z odôvodnenia č. 6 nariadenia, smernica „o povolení“ vo svojej prílohe časti A bodoch 7 a 16 uvádza ochranu
osobných údajov a súkromia v sektore elektronickej komunikácie, ako aj bezpečnosť verejných sietí proti neoprávnenému prístupu.
Po druhé, ako vyplýva z odôvodnenia č. 7 nariadenia, smernica „univerzálnej služby“ sleduje zabezpečenie integrity a dostupnosti
verejných telefónnych sietí. V tomto smere článok 23 tejto smernice stanovuje, že členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia
na zabezpečenie týchto funkcií, a to osobitne v prípade katastrofického výpadku siete alebo v prípade vyššej moci.
Po tretie, ako upresňuje odôvodnenie č. 8 nariadenia, smernica „o súkromí a elektronických komunikáciách“ požaduje, aby poskytovatelia
verejne dostupných elektronických komunikačných služieb prijali technické a organizačné opatrenia na zabezpečenie dôvernosti
komunikácií a súvisiacich údajov o ich priebehu. Tieto požiadavky sú uvedené predovšetkým v článkoch 4 a 5 smernice, ktorých
predmetom je bezpečnosť sietí a dôvernosť komunikácie.
Po štvrté článok 17 smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní
osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES L 281, s. 31; Mim. vyd. 13/015, s. 335) stanovuje, že členské štáty
zabezpečia, aby kontrolóri spracovania údajov zaviedli príslušné technické a organizačné opatrenia na ochranu osobných údajov
pred náhodným alebo nezákonným poškodením alebo pri náhodnej strate, zmene, neoprávnenom prezradení alebo sprístupnení, najmä,
kde spracovanie obsahuje prenos údajov cez sieť, a proti všetkým iným nezákonným formám spracovania.
Po piate je potrebné pripomenúť, že v zmysle článku 3 ods. 4 smernice „o elektronickom podpise“ príslušný verejný alebo súkromný
orgán určený členským štátom stanoví požiadavky kladené na súlad bezpečných zariadení na vytvorenie podpisu.
Pokiaľ ide o úlohy zverené agentúre, na úvod je potrebné poukázať na to, že tieto sa týkajú zberu vhodných informácií na analýzu
súčasných a vznikajúcich rizík, najmä tých, ktoré by mohli mať vplyv na pružnosť a dostupnosť elektronických komunikačných
sietí a na pravosť, integritu a dôvernosť informácií. Agentúra je ďalej poverená vytvorením „spoločných metodológií“ na zabránenie
problémom bezpečnosti, prispievaním k zvyšovaniu povedomia všetkých užívateľov a podporovaním výmen „najlepších súčasných
praxí“, ako aj „metód varovania“ a hodnotenia a riadenia rizika.
Úlohou agentúry je aj posilniť spoluprácu medzi rôznymi aktérmi v oblasti bezpečnosti sietí a informácií, pomáhať Komisii
a členským štátom v ich dialógu s priemyslom adresovať problémy súvisiace s bezpečnosťou v hardvérových a softvérových výrobkoch,
ako aj prispievať k úsiliu Spoločenstva spolupracovať s tretími krajinami a prípadne s medzinárodnými organizáciami na podporu
spoločného globálneho prístupu k otázkam bezpečnosti sietí a informácií.
Z toho vyplýva, že úlohy zverené agentúre na základe článku 3 nariadenia sú úzko späté s cieľmi sledovanými rámcovou smernicou
a osobitnými smernicami v oblasti bezpečnosti sietí a informácií.
Za týchto okolností, ako bolo uvedené v bode 47 tohto rozsudku, je potrebné určiť, či úlohy agentúry sa môžu považovať za
také, ktoré sprevádzajú a vytvárajú rámec na uplatňovanie právnej úpravy Spoločenstva v danej oblasti, t. j. či založenie
agentúry, ako aj ciele a úlohy jej zverené nariadením sa môžu považovať za „opatrenia na aproximáciu“ v zmysle článku 95 ES.
So zreteľom na charakter dotknutej oblasti je potrebné poukázať na to, že nariadenie nie je izolovaným opatrením, ale súčasťou
normatívneho rámca tvoreného rámcovou smernicou a osobitnými smernicami, ktorý smeruje k uskutočneniu vnútorného trhu v oblasti
elektronickej komunikácie.
Z celkového obsahu spisu tiež vyplýva, že zákonodarca Spoločenstva sa zaoberal oblasťou, v ktorej sa používajú nielen zložité,
ale aj veľmi rýchlo sa meniace technológie. Dospel preto k záveru, že sa dajú predvídať rozdiely medzi členskými štátmi pri
preberaní a uplatňovaní rámcovej smernice a osobitných smerníc.
Za týchto okolností zákonodarca Spoločenstva usúdil, že založenie orgánu Spoločenstva, akým je agentúra, je primeraným prostriedkom
na zabránenie vzniku odlišností, ktoré by mohli vytvoriť prekážky správneho fungovania vnútorného trhu v danej oblasti.
Je pritom potrebné pripomenúť, že z odôvodnení č. 3 a 10 nariadenia vyplýva, že z dôvodu technickej zložitosti sietí a informačných
systémov, rozmanitosti výrobkov a služieb, ktoré sú navzájom prepojené, ako aj obrovského počtu súkromných a verejných aktérov,
ktorí nesú vlastnú zodpovednosť, zákonodarca Spoločenstva usúdil, že rozdielne uplatňovanie technických požiadaviek stanovených
v rámcovej smernici a osobitných smerniciach môže ohroziť správne fungovanie vnútorného trhu.
Za takýchto okolností zákonodarca Spoločenstva mohol usúdiť, že stanovisko nezávislého orgánu poskytujúceho technické poradenstvo
na žiadosť Komisie a členských štátov môže uľahčiť prebratie týchto smerníc do vnútorných právnych poriadkov členských štátov
a ich uplatňovanie na vnútroštátnej úrovni.
Nakoniec je namieste pripomenúť, že v zmysle článku 27 nariadenia sa agentúra vytvorí od 14. marca 2004 na obdobie piatich
rokov a podľa článku 25 ods. 1 a 2 nariadenia je Komisia povinná najneskôr do 17. marca 2007 vykonať hodnotenie efektivity
činnosti tejto agentúry a jej pracovných metód.
Zo spoločného preskúmania týchto ustanovení preto vyplýva, že zákonodarca Spoločenstva usúdil, že pred rozhodnutím o budúcnosti
agentúry bude vhodné vyhodnotiť efektivitu činnosti agentúry, ako aj jej skutočný prínos k vykonaniu rámcovej smernice a osobitných
smerníc.
Za týchto okolností a so zreteľom na celkový obsah spisu je potrebné prijať záver, že nariadenie sa správne zakladá na článku
95 ES, a preto je potrebné žalobu zamietnuť.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Parlament a Rada navrhli zaviazať Spojené kráľovstvo na náhradu trov konania a Spojené
kráľovstvo nemalo úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania. V súlade s odsekom 4 toho
istého článku Fínska republika a Komisia znášajú svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska je povinné nahradiť trovy konania.
3.
Fínska republika a Komisia Európskych spoločenstiev znášajú svoje vlastné trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: angličtina.