CELEX: 61995CJ0400
Ligebehandling af mænd og kvinder
Direktiv 76/207/EØF
Afskedigelsesvilkår
Fravær som følge af sygdom forårsaget af graviditet eller fødsel
Sygefravær under graviditeten og efter fødslen

Dommens præmisser
1 Ved kendelse af 19. december 1995, indgaaet til Domstolen den 21. december 1995, har Soe- og Handelsretten i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 5, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, i Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder, for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (EFT L 39, s. 40, herefter »direktivet«).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en sag mellem Helle Elisabeth Larsson og hendes tidligere arbejdsgiver, Foetex Supermarked A/S (herefter »Foetex«). Helle Elisabeth Larsson, der blev ansat af Foetex i marts 1990, meddelte i august 1991 sin arbejdsgiver, at hun var gravid. Under graviditeten var hun sygemeldt i to perioder. Hun var foerst sygemeldt fra den 7. august 1991 til den 24. august 1991. Den anden sygefravaersperiode, som skyldtes baekkenloesning i forbindelse med graviditeten, varede fra den 4. november 1991 til den 15. marts 1992, paa hvilket tidspunkt hun paabegyndte barselsorlov.
3 Hun foedte den 2. april 1992 og holdt derefter barselsorlov i 24 uger, hvilket hun havde ret til i henhold til de gaeldende danske bestemmelser. Hendes barselsorlov udloeb den 18. september 1992, hvorefter hun afholdt ferie til den 16. oktober 1992. Da hun fortsat var under behandling for baekkenloesning, blev hun paa ny sygemeldt. Hun blev foerst raskmeldt den 4. januar 1993.
4 Ved skrivelse af 10. november 1992, dvs. mindre end en maaned efter, at hun havde afsluttet sin ferie, meddelte Foetex hende, at hun var opsagt til fratraeden med udgangen af december 1992 med foelgende begrundelse:
»Opsigelsen skyldes din lange fravaersperiode samt den omstaendighed, at det naeppe er sandsynligt, at du paa et senere tidspunkt igen - af helbredsmaessige grunde - vil blive i stand til paa tilfredsstillende maade at passe dit job ...«
5 Ifoelge Helle Elisabeth Larsson er afskedigelsen af hende, mens hun var sygemeldt, i strid med direktivet, idet sygdommen, som er opstaaet under graviditeten, fortsatte efter barselsorlovens udloeb.
6 Direktivet tilsigter ifoelge artikel 1, stk. 1, gennemfoerelse i medlemsstaterne af princippet om ligebehandling af maend og kvinder med hensyn til adgang til beskaeftigelse, forfremmelse, erhvervsuddannelse samt arbejdsvilkaar.
7 I direktivets artikel 2, stk. 1, er princippet om ligebehandling defineret saaledes, at der ikke maa finde nogen forskelsbehandling sted paa grundlag af koen, hverken direkte eller indirekte, under henvisning saerlig til aegteskabelig eller familiemaessig stilling. I samme artikels stk. 3 bestemmes det imidlertid, at direktivet ikke er til hinder for bestemmelser vedroerende beskyttelse af kvinder, saerlig i forbindelse med graviditet og moderskab.
8 I direktivets artikel 5, stk. 1, praeciseres det, at det saaledes definerede princip om ligebehandling omfatter arbejdsvilkaar, herunder afskedigelsesvilkaar.
9 Under den sag, som Handels- og Kontorfunktionaerernes Forbund i Danmark (herefter »HK«) som mandatar for Helle Elisabeth Larsson anlagde mod hendes arbejdsgiver, anmodede parterne Soe- og Handelsretten om at forelaegge et praejudicielt spoergsmaal for Domstolen om, hvorvidt direktivet er til hinder for en afskedigelse under omstaendigheder som dem, der foreligger i hovedsagen.
10 Soe- og Handelsretten tog ikke begaeringen til foelge, idet retten fandt, at det fremgaar af Domstolens dom af 8. november 1990 i sagen Handels- og Kontorfunktionaerernes Forbund (sag C-179/88, Sml. I, s. 3979, herefter »Hertz-dommen«), at direktivet ikke er til hinder for afskedigelse af Helle Elisabeth Larsson. Sagsoegeren kaerede Soe- og Handelsrettens kendelse til Hoejesteret, som ophaevede den ved kendelse af 27. oktober 1995, idet Hertz-sagen ikke fandtes at vaere identisk med hovedsagen.
11 Herefter forelagde Soe- og Handelsretten foelgende praejudicielle spoergsmaal for Domstolen:
»Omfatter bestemmelserne i artikel 5, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 1, i Raadets direktiv af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder for saa vidt angaar beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar (76/207/eoef) afskedigelse som foelge af fravaer efter endt barselsorlov, saafremt fravaeret skyldes sygdom, der er opstaaet under graviditeten og fortsat under og efter barselsorlov, idet det laegges til grund, at afskedigelsen fandt sted efter endt barselsorlov?«
12 Indledningsvis bemaerkes, at Domstolen i Hertz-dommen, som vedroerte afskedigelse af en kvinde paa grund af fravaer efter barselsorlovens udloeb, kendte for ret, at medmindre andet er fastsat i nationale bestemmelser udstedt i medfoer af direktivets artikel 2, stk. 3, er direktivets artikel 5, stk. 1, sammenholdt med dets artikel 2, stk. 1, ikke til hinder for afskedigelse som foelge af fravaer, som skyldes en sygdom, der er foraarsaget af graviditet eller foedsel.
13 Under behandlingen af hovedsagen har parterne fremfoert forskellige opfattelser med hensyn til fortolkningen og raekkevidden af Hertz-dommen. Ifoelge HK skal der sondres mellem paa den ene side graviditets- og foedselsbetinget sygdom, der, som i Hertz-sagen, foerst er opstaaet efter barselsorlovens udloeb, og paa den anden side sygdom, der, som i den foreliggende sag, allerede er opstaaet under graviditeten eller under barselsorloven, og som fortsat behandles efter barselsorlovens ophoer. Selv om det fremgaar af Hertz-dommen, at den foerste situation er omfattet af de almindelige bestemmelser om sygefravaer, er direktivet imidlertid til hinder for afskedigelse af en kvinde i den anden situation. I modsat fald ville spoergsmaalet om, hvorvidt en kvindelig arbejdstager, der rammes af sygdom foraarsaget af graviditet eller foedsel, er beskyttet i henhold til de gaeldende EF-retlige principper, alene bero paa den enkelte medlemsstats tidsmaessige rammer for barselsorlov.
14 Denne argumentation kan ikke tiltraedes.
15 Det bemaerkes saaledes, at Domstolen i Hertz-dommens praemis 15 fastslog, at direktivet ikke omhandler det tilfaelde, at sygdommen er foraarsaget af graviditet eller foedsel. Direktivet er imidlertid ikke til hinder for udfaerdigelse af nationale bestemmelser, der sikrer kvinder saerlige rettigheder i forbindelse med graviditet og moderskab, som f.eks. barselsorlov, saaledes at kvinden i den barselsorlovsperiode, der tilkommer hende efter national ret, er beskyttet mod afskedigelse som foelge af sit fravaer. Domstolen bemaerkede, at det tilkommer den enkelte medlemsstat at fastsaette barselsorlovsperioden saaledes, at kvinder kan vaere fravaerende i den periode, hvor graviditets- og foedselsbetingede sygdomme maa forventes at opstaa.
16 Domstolen tilfoejede i dommens praemis 16, at med hensyn til sygdom, der viser sig efter barselsorlovens udloeb, er der ikke grundlag for at sondre mellem sygdomme, som er foraarsaget af graviditet eller foedsel, og andre sygdomme, og at en saadan patologisk tilstand derfor er omfattet af de almindelige bestemmelser om sygefravaer.
17 I modsaetning til, hvad HK har anfoert, kan det saaledes ikke haevdes, at Domstolen har opstillet en sondring alt efter, hvornaar sygdommen viser sig eller opstaar. Paa grundlag af de faktiske omstaendigheder i den paagaeldende sag fastslog Domstolen blot, at der ikke ud fra det i direktivet fastsatte princip om ligebehandling er grundlag for at sondre mellem sygdomme, som er foraarsaget af graviditet eller foedsel, og andre sygdomme. Denne fortolkning bekraeftes i oevrigt af, at domskonklusionen i Hertz-dommen ikke omtaler det tidspunkt, hvor sygdommen viser sig eller opstaar.
18 Som Domstolen paapegede i Hertz-dommens praemis 17, er maend og kvinder i samme grad udsat for at blive syge. Selv om visse sygdomme er koensbetingede, maa det afgoerende spoergsmaal vaere, om kvinder afskediges som foelge af sygefravaer paa samme vilkaar som maend; i saa fald er der ikke tale om direkte forskelsbehandling paa grundlag af koen.
19 I Hertz-dommens praemis 18 fastslog Domstolen, at der i saa fald heller ikke er grund til at tage stilling til, om kvinder er hyppigere fravaerende paa grund af sygdom end maend, og foelgelig heller ikke til, om der eventuelt er tale om indirekte forskelsbehandling.
20 Direktivet er saaledes ikke til hinder for afskedigelse som foelge af fravaer, som skyldes en sygdom, der er foraarsaget af graviditet eller foedsel, selv hvis sygdommen er opstaaet under graviditeten og fortsat under og efter barselsorloven.
21 HK, den danske regering og Kommissionen har anfoert, at det er uforeneligt med faellesskabsretten, hvis arbejdsgiveren ved beregningen af den periode, der efter national ret kan give grundlag for opsigelse, tager hensyn dels til fravaer i perioden fra graviditetens indtraeden og indtil paabegyndelse af barselsorloven, dels til fravaer under barselsorloven. Det fremgaar af oplysningerne i hovedsagen, at saafremt de paagaeldende fravaersperioder samt de fire ugers ferie ikke tages i betragtning, har Helle Elisabeth Larsson kun vaeret fravaerende paa grund af sygdom i mindre end fire uger, inden hun blev afskediget.
22 Hertil bemaerkes, at i den barselsorlovsperiode, der tilkommer en kvinde efter national ret, er hun beskyttet mod afskedigelse som foelge af sit fravaer (Hertz-dommen, praemis 15). Det ville saaledes vaere i strid med det formaal, der forfoelges med bestemmelsen i direktivets artikel 2, stk. 3, hvorefter der kan udstedes nationale bestemmelser vedroerende beskyttelse af kvinder, saerlig i forbindelse med graviditet og moderskab, og medfoere, at bestemmelsen mister sin gennemslagskraft, saafremt det antoges, at fravaer i den paagaeldende periode kunne tages i betragtning som begrundelse for en senere afskedigelse (jf. med hensyn til gravide kvinders natarbejde dom af 5.5.1994, sag C-421/92, Habermann-Beltermann, Sml. I, s. 1657, praemis 24).
23 Uden for den barselsorlovsperiode, der er fastsat af medlemsstaterne saaledes, at kvinder kan vaere fravaerende i den periode, hvor graviditets- og foedselsbetingede sygdomme maa forventes at opstaa, og naar der ikke er udfaerdiget nationale eller i givet fald faellesskabsretlige bestemmelser, der sikrer kvinder en saerlig beskyttelse, er kvinder derimod ikke efter direktivet beskyttet mod afskedigelse som foelge af fravaer, som skyldes en sygdom, der er foraarsaget af graviditeten. Da maend og kvinder som ovenfor naevnt i samme grad er udsat for at blive syge, omhandler direktivet ikke sygdomme, der er foraarsaget af graviditet eller foedsel.
24 Det i direktivet fastsatte princip om ligebehandling er saaledes ikke til hinder for, at der ved beregningen af den periode, der efter national ret kan give grundlag for opsigelse, for kvinder tages hensyn til fravaer i perioden fra graviditetens indtraeden og indtil paabegyndelse af barselsorloven.
25 Det maa imidlertid fremhaeves, at i betragtning af risikoen for, at en eventuel afskedigelse kan indvirke paa den fysiske og psykiske tilstand hos arbejdstagere, som er gravide, lige har foedt eller ammer, herunder den saerlig alvorlige risiko for, at den gravide arbejdstager fristes til frivilligt at lade sit svangerskab afbryde, har faellesskabslovgiver ved artikel 10 i Raadets direktiv 92/85/EOEF af 19. oktober 1992 om ivaerksaettelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har foedt, eller som ammer (EFT L 348, s. 1), senere indfoert en saerlig beskyttelse af kvinder ved at udstede forbud mod afskedigelse i perioden fra graviditetens indtraeden til udloebet af barselsorloven, undtagen i saerlige tilfaelde, som ikke har forbindelse med deres tilstand (jf. dom af 14.7.1994, sag C-32/93, Webb, Sml. I, s. 3567, praemis 21 og 22). Det foelger af formaalet med den naevnte bestemmelse, at der herefter ikke laengere som begrundelse for en senere afskedigelse kan tages hensyn til fravaer i beskyttelsesperioden, undtagen af grunde, som ikke har forbindelse med den paagaeldende persons tilstand. Fristen for gennemfoerelse af direktiv 92/85 var imidlertid ikke udloebet, da Helle Elisabeth Larsson blev afskediget.
26 Det forelagte spoergsmaal skal derfor besvares med, at medmindre andet er fastsat i nationale bestemmelser udstedt i medfoer af direktivets artikel 2, stk. 3, er direktivets artikel 5, stk. 1, sammenholdt med dets artikel 2, stk. 1, ikke til hinder for afskedigelse som foelge af fravaer, som skyldes en sygdom, der er foraarsaget af graviditet eller foedsel, selv hvis sygdommen er opstaaet under graviditeten og fortsat under og efter barselsorloven.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
27 De udgifter, der er afholdt af den danske regering og den nederlandske regering, af Det Forenede Kongeriges regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Sjette Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, der er forelagt af Soe- og Handelsretten i Koebenhavn ved kendelse af 19. december 1995, for ret:
Medmindre andet er fastsat i nationale bestemmelser udstedt i medfoer af artikel 2, stk. 3, i Raadets direktiv 76/207/EOEF af 9. februar 1976 om gennemfoerelse af princippet om ligebehandling af maend og kvinder, for saa vidt angaar adgang til beskaeftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkaar, er direktivets artikel 5, stk. 1, sammenholdt med dets artikel 2, stk. 1, ikke til hinder for afskedigelse som foelge af fravaer, som skyldes en sygdom, der er foraarsaget af graviditet eller foedsel, selv hvis sygdommen er opstaaet under graviditeten og fortsat under og efter barselsorloven.