CELEX: 61996CJ0346
Gemensam jordbrukspolitik
Livsmedelsbistånd
Leverans av skummjölkspulver
Anbudsgivarens underlåtenhet att verkställa
Förlust av säkerhet
Betalning av de extra kostnader som har uppkommit till följd av ett nytt anbudsförfarande
Sammanläggning

Domskäl
1 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel har genom dom av den 11 oktober 1996, som inkom till domstolen den 21 oktober samma år, i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget ställt en fråga till domstolen om tolkningen av artikel 25.1 i kommissionens förordning (EEG) nr 1354/83 av den 17 maj 1983 om allmänna villkor för framskaffande och leverans av skummjölkspulver, smör och "butter oil" som livsmedelsbistånd (EGT L 142, s. 1).
2 Denna fråga har uppkommit i en tvist mellan Belgisch Interventie- en Restitutiebureau (nedan kallad myndigheten) och Prolacto NV, ett bolag bildat i enlighet med belgisk rätt (nedan kallat Prolacto), angående en begäran om betalning av ersättning som omfattar samtliga de merkostnader som har uppkommit till följd av ett andra anbudsförfarande, avseende olika partier av skummjölkspulver som skall levereras som livsmedelsbistånd från gemenskapen, vilket blev nödvändigt till följd av att den anbudsgivare som först tilldelades kontraktet inte verkställde detta, då den säkerhet som den senare hade ställt redan hade förklarats förverkad till förmån för myndigheten.
Tillämpliga bestämmelser
3 I kommissionens förordning nr 1354/83 föreskrivs allmänna villkor för framskaffande och leverans av skummjölkspulver, smör och "butter oil", avsett som livsmedelsbistånd.
4 Det framgår av artikel 9.1 att ett anbudsförfarande i enlighet med bestämmelserna i artikel 10-14 skall inledas för att fastställa kostnaderna för leverans av skummjölkspulver, däri inbegripet priset avseende inköp och förpackning av produkten, då denna inte har ställts till anbudsgivarens förfogande av ett interventionsorgan utan skall köpas in på gemenskapsmarknaden.
5 I artikel 11.6 b föreskrivs att anbudsgivarens anbud endast är giltigt då det åtföljs av ett intyg på att den säkerhet avseende tilldelningen som föreskrivs i artikel 12 har ställts före det att den tidsfrist som har fastställts för ingivande av anbud har löpt ut.
6 Enligt artikel 12.1 andra strecksatsen uppgår säkerheten avseende tilldelningen till tre procent av det interventionspris på skummjölkspulver som är tillämpligt på den mängd som anbudet avser, när det är fråga om produkter som inköps på gemenskapsmarknaden.
7 Enligt artikel 11.7 kan ett anbud inte dras tillbaka.
8 Enligt artikel 14.1 tilldelas kontraktet den anbudsgivare som inger det lägsta anbudet.
9 I artikel 16.2 föreskrivs att anbudsgivaren inte ensidigt kan avsäga sig att fullfölja den transaktion för vilken denne har tilldelats ett kontrakt. I artikel 16.4 föreskrivs att anbudsgivaren så snart som möjligt skall förse de berörda behöriga organen med samtliga nödvändiga uppgifter, vilka omedelbart vidarebefordrar dem till kommissionen.
10 Artikel 25 i förordning nr 1354/83 har följande lydelse:
"1. Anbudsgivaren skall bära ansvaret för samtliga de ekonomiska konsekvenser som följer av att en leverans, i sin helhet eller till en del, av varorna inte har skett enligt de villkor som har fastställts, om mottagaren har möjliggjort en leverans enligt dessa villkor.
Om lastningen på grund av skäl som är att hänföra till anbudsgivaren inte har genomförts inom tre månader efter det att lastningsfristen, såsom den har fastställts i meddelandet om anbudsförfarandet eller efter ändring av denna i enlighet med artikel 17.5, har löpt ut, skall det organ som ansvarar för betalningen lösa anbudsgivaren från sina skyldigheter. Kommissionen skall i ett sådant fall vidta lämpliga åtgärder.
2. De kostnader som har uppkommit till följd av att varorna inte har levererats till följd av force majeure skall bäras av det organ som ansvarar för betalningen."
11 Enligt artikel 26.5 i förordningen skall det berörda interventionsorganet, för varje dags försening i förhållande till den mängd som inte har skeppats, innehålla en procent av det belopp som säkerheten uppgår till om lastningsfristen, på grund av skäl som är hänförliga till anbudsgivaren, såsom den har fastställts i meddelandet om anbudsförfarandet eller efter ändring av denna i enlighet med artikel 17.5, inte har iakttagits.
12 I artikel 26.6 i förordning nr 1354/83 föreskrivs:
"All säkerhet skall förverkas då anbudsgivaren i enlighet med artikel 25.1 andra stycket har lösts från sina skyldigheter."
13 Kommissionen fastställde genom beslut 87/203/EEG av den 10 mars 1987 om fastställande av de totala mängderna livsmedelsbistånd och upprättande av en förteckning över de produkter som skall levereras för bistånd år 1987 (EGT L 80, s. 32) att den mängd skummjölkspulver som skall levereras som livsmedelsbistånd för år 1987 skall uppgå till maximalt 94 100 ton.
14 Kommissionens förordningar (EEG) nr 345/87 av den 3 februari 1987 (EGT L 34, s. 8) och nr 1358/87 av den 15 maj 1987 (EGT L 131, s. 1) föreskrev i enlighet med förordning nr 1354/83 att interventionsorganen (med avseende på konungariket Belgien rörde det sig om myndigheten) skulle leverera olika partier skummjölkspulver som livsmedelsbistånd under vissa särskilda villkor som preciserades i bilagorna till förordningarna.
Förfarandet vid den nationella domstolen
15 Prolacto ingav anbud den 23 februari 1987, det vill säga före sista anbudsdatum, i enlighet med förordning nr 345/87 avseende två partier om 232 ton till ett pris av 82 070 BFR per ton respektive 270 ton till ett pris av 82 360 BFR per ton. Ifrågavarande skummjölkspulver skulle inköpas av Prolacto på gemenskapsmarknaden.
16 Myndigheten meddelade Prolacto den 5 mars 1987 att dess anbud hade antagits, med erinran om att leveransen av mjölken skulle ske i enlighet med bestämmelserna i förordning nr 1354/83. Den ifrågavarande mjölken skulle senast den 30 april 1987 lastas på fartyg som mottagaren av livsmedelsbiståndet skulle ställa till förfogande.
17 Mottagaren av de partier som Prolacto hade åtagit sig att leverera meddelade myndigheten den 17 juni 1987 att mjölken i fråga fortfarande inte hade levererats.
18 Myndigheten kontaktade Prolacto den 30 juni 1987 med hänvisning till den avsevärda förseningen av lastningen av mjölken och med en begäran om att företaget skulle meddela myndigheten när leveranserna skulle komma att utföras. Skrivelsen innehöll en hänvisning till artiklarna 25.1 och 26.6 i förordning nr 1354/83.
19 Prolacto ansökte den 6 juli 1987 om förlängning av leveransfristen till slutet av augusti 1987, vilket emellertid inte bifölls med anledning av att detta inte hade föreskrivits i förordning nr 1354/83.
20 Efter det att tidsfristen om tre månader från sista dagen för leverans hade löpt ut begärde myndigheten den 5 augusti 1987 att Prolacto skulle bekräfta att den inte skulle komma att utföra leveranserna.
21 Prolacto underrättade myndigheten den 7 augusti 1987 om att det inte var i stånd att utföra leveranserna.
22 Myndigheten underrättade Prolacto genom rekommenderad skrivelse av den 20 augusti 1987 om att, med anledning av att ingen leverans hade skett, den säkerhet som hade ställts i fråga om tilldelningen, på 573 330 BFR respektive 667 238 BFR för de två ifrågavarande partierna, skulle komma att förverkas om inte Prolacto betalade motsvarande belopp, vilket Prolacto gjorde. Denna skrivelse återger artikel 25.1 första stycket i förordning nr 1354/83 i sin helhet.
23 Prolacto ingav den 20 maj 1987, det vill säga före sista anbudsdatum, ånyo anbud i enlighet med förordning nr 1358/87 avseende fyra partier på 425 ton till ett pris av 81 590 BFR per ton, på 235 ton till ett pris av 81 340 BFR per ton, på 320 ton till ett pris av 81 390 BFR per ton respektive på 720 ton till ett pris av 81 690 BFR per ton. Ifrågavarande skummjölkspulver skulle inköpas av Prolacto på gemenskapsmarknaden.
24 Myndigheten meddelade Prolacto den 22 maj 1987 att dess anbud hade antagits med erinran om att leveransen skulle ske i enlighet med bestämmelserna i förordning nr 1354/83. Den ifrågavarande mjölken skulle senast den 30 juni 1987 lastas på fartyg som mottagaren av livsmedelsbiståndet skulle ställa till Prolactos förfogande.
25 Prolacto genomförde inte den leverans som det hade åtagit sig att genomföra.
26 Efter det att tidsfristen på tre månader från sista dagen för leverans hade löpt ut, begärde myndigheten den 5 oktober 1987 att Prolacto skulle bekräfta att partierna hade levererats. Denna skrivelse innehöll en hänvisning till artiklarna 25.1 och 26.6 i förordning nr 1354/83.
27 Prolacto underrättade den 13 oktober 1987 myndigheten om att det inte var i stånd att genomföra leveransen.
28 Genom skrivelse av den 16 oktober 1987, i vilken det hänvisades till artiklarna 25.1 och 26.6 i förordning nr 1354/83 och i vilken artikel 25.1 första stycket citerades i sin helhet, underrättade myndigheten Prolacto om att den såg sig tvungen att förklara den säkerhet för de fyra ifrågavarande partierna som hade ställts, till ett belopp av 1 150 281 BFR, 580 744 BFR, 790 800 BFR respektive 1 779 300 BFR, för förverkad.
29 Kommissionen beslutade med avseende på de partier som Prolacto inte hade levererat att inleda ett nytt anbudsförfarande i enlighet med artikel 25.1 andra stycket sista meningen i förordning nr 1354/83.
30 Vad avser de två partier som Prolacto skulle ha levererat enligt förordning nr 345/87, inledde kommissionen detta nya anbudsförfarande i enlighet med förordning (EEG) nr 2966/87 av den 30 september 1987 om leverans av olika partier skummjölkspulver som livsmedelsbistånd (EGT L 281, s. 20). Det nya anbudsförfarandet avseende de fyra partierna som Prolacto skulle ha levererat i enlighet med förordning nr 1358/87 genomfördes i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 3182/87 av den 23 oktober 1987 om leverans av olika partier skummjölkspulver som livsmedelsbistånd (EGT L 305, s. 8). I enlighet med de två förordningarna nr 2966/87 och nr 3182/87 omfattades leveransen av ifrågavarande partier skummjölkspulver av bestämmelserna i kommissionens förordning (EEG) nr 2200/87 av den 8 juli 1987 om fastställande av allmänna bestämmelser för framskaffande inom gemenskapen av varor som skall levereras som livsmedelsbistånd från gemenskapen (EGT L 204, s.1).
31 Under detta nya anbudsförfarande tilldelades partierna de anbudsgivare som hade ingivit det lägsta anbudet. Detta uppgick likväl till 104 100 BFR per ton, 104 034 BFR per ton, 105 013 BFR per ton, 105 000 BFR per ton, 105 000 BFR respektive 104 952 BFR per ton, vilket innebar att de merkostnader, med avseende på de sex partier som inledningsvis tilldelades Prolacto, som uppstod i samband med gemenskapens inköp av mjölk som livsmedelsbistånd uppgick till ett totalbelopp på 50 781 099 BFR. Denna summa utgör skillnaden mellan den totala kostnaden för det nya anbudsförfarandet avseende de sex partier som inte hade levererats av Prolacto och det pris som Prolacto hade erbjudit för dessa partier som ursprungligen tilldelades företaget.
32 Det framgår av en skrivelse som kommissionen sände till konungariket Belgien den 17 juli 1991 att detta belopp, på 50 781 099 BFR, ålåg den belgiska staten att betala, som uppmanades att kräva återbetalning av beloppet av Prolacto. Kommissionen minskade, genom beslut 92/235/EEG av den 31 mars 1992 om granskning av vissa medlemsstaters räkenskaper med avseende på utgifter i samband med livsmedelsbistånd i form av jordbruksprodukter för regleringsåren 1984, 1985, 1986 och 1987 (EGT L 121, s. 29), nämnda belopp med det belopp som den hade att betala till konungariket Belgien med anledning av de utgifter som denna medlemsstat hade haft i samband med livsmedelsbistånd.
33 Myndigheten anmodade Prolacto genom rekommenderad skrivelse av den 3 oktober 1991 att betala myndigheten beloppet på 50 781 099 BFR i enlighet med artikel 25 i förordning nr 1354/83 och underrättade företaget om att en dröjsmålsränta skulle komma att löpa från och med den 1 november 1991.
34 Då Prolacto inte betalade detta belopp instämde myndigheten företaget till Rechtbank van eerste aanleg te Brussel den 15 april 1992 för betalning av beloppet på 50 781 099 BFR jämte dröjsmålsränta, från och med den 1 november 1991 till dess att det totala beloppet och rättegångskostnaderna hade betalats.
35 Myndigheten stödde sin talan på artiklarna 11.7 och 25.1 i förordning nr 1354/83. Enligt myndigheten utgör den omständigheten att säkerheten har förverkats respektive den omständigheten att en ersättning skall erläggas enligt artikel 25.1 två skilda och oberoende åtgärder som skall tillämpas kumulativt för att på ett lämpligt sätt sanktionera det förhållandet att anbudsgivarens skyldigheter inte har uppfyllts.
36 Prolacto har till sitt försvar åberopat fem grunder, av vilka de fyra första inte godtogs av Rechtbank van eerste aanleg te Brussel, som bland annat ansåg att anbudsgivaren i detta fall inte hade befunnit sig i en situation då force majeure gjorde leveransen omöjlig.
37 Prolacto har genom den femte grunden gjort gällande inför den nationella domstolen att artikel 25 i förordning nr 1354/83 skall läsas i jämförelse med artikel 26 i förordningen och att, för det fall anbudsgivaren inte iakttar sina skyldigheter, de ekonomiska konsekvenser som denne drabbas av på grund av detta, i enlighet med förordning nr 1354/83, inte kan överstiga den säkerhet som denne har ställt.
38 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel har i detta avseende tvekat i fråga om omfattningen av de skyldigheter som åligger den anbudsgivare som inte levererar och har i synnerhet övervägt frågan huruvida förordning nr 1354/83 skall tolkas på så sätt att det enligt denna är möjligt, för det fall anbudsgivaren inte genomför leveransen, att tillämpa artikel 26.6 och artikel 25.1 första stycket i förordningen kumulativt och om interventionsorganet därför kan förklara den säkerhet som har ställts i samband med tilldelningen för förverkad och samtidigt kräva ersättning för de ekonomiska konsekvenserna av att ifrågavarande varor inte har levererats.
39 Då Rechtbank van eerste aanleg te Brussel ansåg att en tolkning av förordning nr 1354/83 således var nödvändig för att den skulle kunna avgöra målet, förklarade den målet vilande och ställde domstolen följande tolkningsfråga:
"Kan en juridisk person, inom ramen för ett anbud avseende leverans av skummjölkspulver som livsmedelsbistånd i enlighet med kommissionens förordningar (EEG) nr 345/87 och 1358/87 av den 3 februari 1987 respektive den 15 maj 1987 och den därtill knutna säkerheten avseende tilldelningen som har ställts i enlighet med artikel 12 i kommissionens förordning (EEG) nr 1354/83 av den 17 maj 1983, som sedan inte har uppfyllt sina skyldigheter och som inte genomförde leveransen, även vara ersättningsskyldig gentemot Belgisch Interventie- en Restitutiebureau med stöd av artikel 25.1 i ovannämnda förordning (EEG) nr 1354/83 efter det att all säkerhet har förklarats förverkad till förmån för denna myndighet?"
40 Det framgår av omständigheterna kring målet vid den nationella domstolen att den nationella domstolen med sin fråga i huvudsak önskar få klarlagt om förordning nr 1354/83 skall tolkas på så sätt att en anbudsgivare som inte har levererat ifrågavarande varor inom den föreskrivna tidsfristen, utan att det har förelegat force majeure, skall bära samtliga de ekonomiska konsekvenser som följer av att denne inte har genomfört leveransen, i enlighet med artikel 25.1 första stycket i denna förordning, även om säkerheten redan har förklarats förverkad i enlighet med artikel 26.6 i nämnda förordning.
41 Prolacto har i detta avseende påpekat att då den omständigheten att det inte har uppfyllt sin skyldighet att leverera i enlighet med förordning nr 1354/83 leder till att det förlorar den säkerhet som det har ställt, utesluter detta att den anbudsgivare som inte har levererat dessutom skall bära ansvaret för de menliga konsekvenserna av att de ifrågavarande varorna inte har levererats. Enligt Prolacto följer det av artikel 25.1 jämförd med artikel 26.6 i förordningen att påföljden för att anbudsgivaren inte har iakttagit sina skyldigheter är begränsad till betalning av säkerheten, då anbudsgivaren, såsom i detta fall, har lösts från sina skyldigheter med tillämpning av artikel 25.1 andra stycket. Det behöriga interventionsorganet hade således inte längre någon rätt att senare kräva bolaget på ytterligare ersättning.
42 Detta påstående kan emellertid inte godtas.
43 För det första har den tolkning som Prolacto förordar inte något stöd i lydelsen av artikel 25 i förordning nr 1354/83.
44 Artikel 25.1 första stycket föreskriver nämligen i en helt allmän ordalydelse följande: "Anbudsgivaren skall bära ansvaret för samtliga de ekonomiska konsekvenser som följer av att en leverans, i sin helhet eller till viss del, av varorna inte har skett enligt de villkor som har fastställts."
45 Den skyldighet som sålunda åligger den anbudsgivare som inte har levererat är underordnad det enda villkoret att mottagaren av varorna som livsmedelsbistånd har möjliggjort en leverans i enlighet med fastställda villkor.
46 Det har inte bestridits att detta villkor är uppfyllt under sådana omständigheter som dem i målet vid den nationella domstolen.
47 Det är för övrigt enligt artikel 25.2 endast då den omständigheten att varorna inte har levererats beror på force majeure som de kostnader som har uppstått till följd av att anbudsgivaren inte har genomfört leveransen skall bäras av det berörda interventionsorganet.
48 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel har i sitt beslut om hänskjutande uttryckligen konstaterat att Prolacto i målet vid den nationella domstolen inte befann sig i en situation i vilken det förelåg force majeure.
49 Det skall under dessa omständigheter konstateras att artikel 25 i förordning nr 1354/83 tydligt uppställer en princip om att den anbudsgivare som inte har levererat bär ansvaret för samtliga de merkostnader som följer av att dennes skyldighet att leverera inte har uppfyllts, då den omständigheten att varorna inte har levererats kan tillskrivas honom. Denna bestämmelse innehåller i synnerhet inte någon uppgift om att den omständigheten att säkerheten har förverkats utesluter en skyldighet för anbudsgivaren att ersätta hela den skada som har uppstått till följd av dennes handlande.
50 Dessutom är villkoren för att artikel 25 skall tillämpas uppfyllda då, i ett fall som det som är för handen i målet vid den nationella domstolen, den berörde aktören inte har uppfyllt sin skyldighet att leverera de olika partierna skummjölkspulver som denne har tilldelats, utan att den omständigheten att någon leverans inte har genomförts kan tillskrivas mottagaren av ifrågavarande varor eller kan förklaras av någon oförutsedd händelse.
51 För det andra är de argument som Prolacto har framfört inte förenliga med det system som finns i förordning nr 1354/83, såsom det bland annat framgår av artikel 25 jämförd med artikel 26.
52 Enligt artikel 11.7 i förordningen kan ett anbud inte dras tillbaka, och enligt artikel 16.2 kan anbudsgivaren inte ensidigt avsäga sig att fullfölja den transaktion för vilken denne har tilldelats ett kontrakt.
53 Enligt förordning nr 1354/83 kan anbudsgivaren endast befrias från att uppfylla de åtaganden som denne har ingått om det berörda interventionsorganet har fattat ett formellt beslut.
54 I artikel 25.1 andra stycket i förordningen föreskrivs med anledning av detta följande: "Om lastningen på grund av skäl som är att hänföra till anbudsgivaren inte har genomförts inom tre månader efter det att skeppningsfristen, såsom den har fastställts i meddelandet om anbudsförfarandet, ... har löpt ut, skall det organ som ansvarar för betalningen lösa anbudsgivaren från sina skyldigheter."
55 När interventionsorganet konstaterar att anbudsgivaren inte har genomfört leveransen inom en tidsfrist om tre månader, utan att det har förelegat force majeure, kan det sålunda avsäga sig från att fullfölja den planerade transaktionen.
56 Detta beslut leder till att anbudsgivaren med tillämpning av artikel 26.6 i förordning nr 1354/83 förlorar den säkerhet som denne har ställt och till att kommissionen med tillämpning av artikel 25.1 andra stycket i samma förordning kan vidta lämpliga åtgärder genom att inleda ett nytt anbudsförfarande i syfte att kompensera den första anbudsgivarens underlåtenhet.
57 De skyldigheter som denna anbudsgivare har lösts ifrån är, med tillämpning av artikel 25.1 andra stycket, följaktligen desamma som denne åtog sig för att säkerställa leveransen av ifrågavarande varor till mottagaren av livsmedelsbiståndet, med undantag för skyldigheterna, enligt artikel 25.1 första stycket, att bära samtliga de ekonomiska konsekvenser som följer av att leveransen inte har genomförts vid utgången av den tidsfrist som har fastställts för lastningen av varorna.
58 Det skall för övrigt tilläggas att de skrivelser som myndigheten i målet vid den nationella domstolen sände till Prolacto efter det att tidsfristen om tre månader hade löpt ut och de i vilka säkerheten förklarades för förverkad, förutom en hänvisning till artikel 26.6 i förordning nr 1354/83, innehöll en uttrycklig hänvisning till artikel 25.1 i denna förordning och i vissa fall till och med bestämmelsens första stycke återgivet i sin helhet. Anbudsgivaren har i målet vid den nationella domstolen således inte kunnat missta sig med avseende på de skyldigheter som ålåg honom till följd av hans underlåtenhet och kunde därför inte, efter det att det beslut i vilket säkerheten förklarades för förverkad hade fattats, hävda att interventionsorganet inte längre hade rätt att även kräva ersättning för den skada som har uppstått till följd av anbudsgivarens handlande.
59 Det framgår av vad som anförts ovan att förordning nr 1354/83 skall tolkas på så sätt att den omständigheten att säkerheten har förverkats inte utesluter att den anbudsgivare som inte har levererat har en skyldighet att bära ansvaret för samtliga de ekonomiska konsekvenser som följer av att varorna inte har levererats, vilket kan tillskrivas honom.
60 Prolacto har i andra hand gjort gällande att den säkerhet som har förklarats förverkad till förmån för interventionsorganet skall dras av från dettas ersättningsanspråk i enlighet med artikel 25.1 första stycket i förordning nr 1354/83.
61 Kommissionen har i detta avseende med rätta understrukit att säkerheten har ett annat ändamål än anbudsgivarens skyldighet att ersätta den skada som har uppstått till följd av att någon leverans inte har skett, vilket kan tillskrivas denne.
62 Säkerheten syftar till att säkerställa att en anbudsgivare iakttar sina åtaganden genom att ge denne ett incitament att genomföra leveransen av de varor som är avsedda som livsmedelsbistånd inom föreskriven tidsfrist, eller åtminstone så snart som möjligt efter det att denna tidsfrist har löpt ut, genom att anbudsgivaren riskerar att en ökande procentuell andel av den säkerhet som har ställts innehålls i förhållande till hur betydande förseningen är, samt genom att denne bestraffas genom att förlora hela säkerheten, då det efter det att en rimlig tidsfrist har löpt ut är uppenbart att denne inte kommer att uppfylla sin skyldighet att leverera och då det följaktligen inte längre finns någon anledning att fullfölja transaktionen med denne anbudsgivare.
63 Enligt artikel 26.5 i förordning nr 1354/83 skall interventionsorganet för varje dags försening av leveransen i förhållande till den mängd som inte har skeppats innehålla en procent av det belopp som säkerheten uppgår till om lastningsfristen, såsom den har fastställts i meddelandet om anbudsförfarandet, inte har iakttagits, på grund av skäl som är att hänföra till anbudsgivaren.
64 Enligt artikel 26.6 i samma förordning skall säkerheten förverkas till förmån för interventionsorganet, då, av skäl som är att hänföra till anbudsgivaren, lastningen inte har ägt rum inom tre månader efter det att ovannämnda lastningsfrist har löpt ut.
65 Den omständigheten att den säkerhet som har ställts går förlorad är således att anse som en påföljd, då säkerheten efter det att den tidsfrist som i förordning nr 1354/83 har fastställts till tre månader har löpt ut förverkas då det står klart att anbudsgivaren, trots den straffsanktionerade bestämmelsen i artikel 26.5, inte har uppfyllt sin skyldighet att leverera ifrågavarande varor, utan att detta kan förklaras av att det har förelegat force majeure eller utan att detta kan tillskrivas mottagaren av livsmedelsbiståndet.
66 Artikel 25.1 första stycket i förordning nr 1354/83 rör däremot principen om anbudsgivarens avtalsrättsliga ansvar, enligt vilket denne skall återbetala interventionsorganet samtliga de merkostnader som har uppstått till följd av att denne inte har uppfyllt sin skyldighet att leverera.
67 Denna bestämmelse syftar således till att ersätta anbudsgivarens motpart i avtalet för hela den förlust som denne har lidit till följd av att anbudsgivaren inte har uppfyllt sina skyldigheter.
68 Då den omständigheten att anbudsgivaren regelmässigt förlorar säkerheten - för det fall denne inte iakttar leveransfristen - sålunda har ett annat ändamål än skyldigheten att ersätta den skada som faktiskt har uppstått till följd av att anbudsgivaren inte har uppfyllt sina avtalsrättsliga åtaganden, och då de två relevanta bestämmelserna i förordning nr 1354/83 således är oberoende av varandra, skall inte den säkerhet som har förklarats förverkad, med tillämpning av artikel 26.6, dras av från ersättningen i enlighet med artikel 25.1 första stycket. Då det inte har förelegat någon oförutsedd händelse eller då underlåtenheten att genomföra leveransen inte kan tillskrivas mottagaren av livsmedelsbiståndet, skall den anbudsgivare som har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter både förlora säkerheten och bära ansvaret för att interventionsorganet ersätts till fullo.
69 Denna tolkning är för övrigt den enda som är förenlig med lydelsen av artikel 25.1 första stycket, enligt vilken anbudsgivaren skall bära ansvaret för "samtliga" de ekonomiska konsekvenser som följer av att en leverans inte har ägt rum, för vilket han är ansvarig. Det är, i enlighet med förordning nr 1354/83, nämligen endast då den omständigheten att varorna inte har levererats beror på mottagaren av livsmedelsstödet eller på att det har förelegat force majeure som de merkostnader som har uppkommit inte skall bäras av anbudsgivaren.
70 I motsats till vad Prolacto har hävdat skall denna fördelning av de kostnader som följer av att varorna inte har levererats anses vara skälig. Det skulle nämligen inte vara riktigt om interventionsorganet skulle bära ansvaret för de merkostnader, även om det endast gällde en del av dessa, som har uppkommit då det har varit nödvändigt att inleda ett nytt anbudsförfarande till följd av en utebliven leverans som kan tillskrivas den förste anbudsgivaren.
71 Mot bakgrund av vad som anförts ovan skall den fråga som har ställts av Rechtbank te eerste aanleg te Brussel besvaras på så sätt att förordning nr 1354/83 skall tolkas på så sätt att en anbudsgivare som inte har levererat ifrågavarande varor inom den föreskrivna tidsfristen, utan att det har förelegat force majeure, skall bära samtliga de ekonomiska konsekvenser som följer av att han inte har genomfört leveransen i enlighet med artikel 25.1 första stycket i denna förordning, även om säkerheten redan har förklarats förverkad i enlighet med artikel 26.6 i nämnda förordning och utan att denna kan dras av från de belopp som i enlighet med artikel 25.1 första stycket i förordningen skall erläggas som ersättning för den skada som har orsakats till följd av utebliven leverans.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
72 De kostnader som har förorsakats Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(andra avdelningen)
- angående den fråga som genom dom av den 11 oktober 1996 har ställts av Rechtbank van eerste aanleg te Brussel - följande dom:
Kommissionens förordning (EEG) nr 1354/83 av den 17 maj 1983 om allmänna villkor för framskaffande och leverans av skummjölkspulver, smör och "butter oil" som livsmedelsbistånd skall tolkas på så sätt att en anbudsgivare som inte har levererat ifrågavarande varor inom den föreskrivna tidsfristen, utan att det har förelegat force majeure, skall bära samtliga de ekonomiska konsekvenser som följer av att han inte har genomfört leveransen i enlighet med artikel 25.1 första stycket i denna förordning, även om säkerheten redan har förklarats förverkad i enlighet med artikel 26.6 i nämnda förordning och utan att denna kan dras av från de belopp som i enlighet med artikel 25.1 första stycket i förordningen skall erläggas som ersättning för den skada som har orsakats till följd av utebliven leverans.