CELEX: 62006CJ0427
Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel
EÜ artikkel 13
Direktiiv 2000/78/EÜ
Tööandja pensioniskeem, mis välistab üleelanud abikaasa õiguse vanaduspensionile, kui ta on üle 15 aasta noorem kui surnud töötaja
Vanuse alusel diskrimineerimine
Seos ühenduse õigusega

Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada EÜ artiklit 13 ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (
EÜT L 303, lk 16
; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79), ning ühenduse õiguse üldpõhimõtteid.
See taotlus esitati B. Bartschi ja ettevõtja pensionikindlustusfondi Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH (edaspidi „BSH Altersfürsorge”) vahelises kohtuvaidluses seoses viimatinimetatu keeldumisega maksta B. Bartschile toitjakaotuspensioni.
Õiguslik raamistik
Ühenduse õigus
Direktiivi 2000/78 artikkel 1 sätestab:
„Käesoleva direktiivi eesmärk on kehtestada üldine raamistik, et võidelda usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise vastu töö saamisel ja kutsealale pääsemisel ning tagada liikmesriikides võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine.”
Direktiivi artikkel 6 sätestab:
„1.   Olenemata artikli 2 lõikest 2 võivad liikmesriigid ette näha, et erinevat kohtlemist vanuse alusel ei peeta diskrimineerimiseks, kui sellel on siseriikliku õigusega objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud, tööhõivepoliitikat, tööturgu ja kutseõpet hõlmav õigustatud eesmärk ning kui selle eesmärgi saavutamise vahendid on asjakohased ja vajalikud.
Selline erinev kohtlemine võib muu hulgas seisneda järgmises:
a)
tööle ja kutseõppele pääsemise, töö saamise ja kutsealale pääsemise ning töölt vabastamise ja palga eritingimuste kehtestamine noortele, vanematele töötajatele ja hooldamiskohustusi täitvatele isikutele, et edendada nende kutsealast integreerimist või tagada nende kaitse;
b)
vanuse, töökogemuse või teenistusalase vanemusega seotud tööle pääsemise või teatavate töösoodustuste miinimumtingimuste kehtestamine;
c)
tööle võtmise vanuse ülempiiri kehtestamine kõnealuse ametikoha koolitusnõuete alusel või selleks, et pensionile jäämisele eelneks mõistlik tööstaaž.
2.   Olenemata artikli 2 lõikest 2 võivad liikmesriigid ette näha, et vanusepiiride kehtestamist kutsealaste sotsiaalkindlustuskavade pensioni- või invaliidsushüvitiste saamiseks, sealhulgas töötajatele või töötajate rühmadele või kategooriatele eri vanusepiiride kehtestamist nende kavade raames, ning vanusekategooriate kasutamist kindlustusstatistikas ei peeta vanuseliseks diskrimineerimiseks, kui sellest ei tulene soolist diskrimineerimist.”
Direktiivi artikli 18 esimese lõigu kohaselt pidi see direktiiv olema liikmesriikide õiguskordadesse üle võetud hiljemalt 2. detsembriks 2003. Sama artikli teine lõige sätestab siiski järgmist:
„Et arvesse võtta eritingimusi, võivad liikmesriigid pärast 2. detsembrit 2003 vajaduse korral saada kolmeaastase lisaaja, seega kokku kuus aastat, et rakendada käesoleva direktiivi vanuse ja puude alusel diskrimineerimist käsitlevaid sätteid. Sel juhul teatavad nad sellest viivitamata komisjonile. […]”
Saksamaa Liitvabariik kasutas seda võimalust, mistõttu tuli vanuse ja puude alusel diskrimineerimist käsitlevad direktiivi 2000/78 sätted võtta selles liikmesriigis üle hiljemalt 2. detsembriks 2006.
BSH Altersfürsorge pensioniskeemi üldtingimused
BSH Altersfürsorge pensioniskeemi suhtes kohaldatavate 1. jaanuari 1984. aasta üldtingimuste (alates 1. aprillist 1992 kehtivas versioonis; edaspidi „üldtingimused”) artikli 6 lõige 4 näeb ette järgmist:
„
Pensioni maksmise tingimused
[…]
4.   [Artikli 5 lõike 1 punktis b ettenähtud] pensioni makstakse sellise töötaja lesele, kes suri töösuhte käigus […] ning kellel täitus (artiklis 2 ettenähtud) kindlustusstaaž, juhul ja niikaua kui Saksa riiklik vanaduskindlustus annab talle õiguse toitjakaotuspensionile (lesepension). Analoogilist reeglit kohaldatakse pensionäri lesele.
Hüvitisi ei maksta, kui
a)
lesk on üle 15 aasta noorem kui endine töötaja.
[…]”
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Eelotsusetaotlusest nähtub, et 1965. aastal sündinud B. Bartsch abiellus 1986. aastal Max Hubert Bartschiga, kes oli sündinud 1944. aastal ja suri 5. mail 2004. M. H. Bartsch oli sõlminud töölepingu äriühinguga Bosch-Siemens Hausgeräte GmbH (edaspidi „BSH”), kelle teenistusse ta asus 1. märtsil 1988 ja kelle juures ta töötas müüjana kuni oma surmani.
BSH asutatud BSH Altersfürsorge on võtnud enda kanda kohustused, mis BSH-l võivad olla B. Bartschi ees tulenevalt M. H. Bartschi ettevõtjapensionist.
Veel nähtub eelotsusetaotlusest, et M. H. Bartschi ja BSH vahelist töösuhet reguleerisid üldtingimused, eelkõige üldtingimuste artikkel 6. Põhikohtuasja olukord kuulub üldtingimuste artikli 6 lõike 4 teise lõigu punkti a kohaldamisalasse, kuna B. Bartsch on üle 15 aasta noorem kui tema surnud abikaasa.
Pärast abikaasa surma taotles B. Bartsch, et BSH Altersfürsorge maksaks talle üldtingimuste alusel toitjakaotuspensioni.
BSH Altersfürsorge jättis B. Bartschi taotluse rahuldamata ning B. Bartsch pöördus Arbeitsgerichti poole, paludes otsustada, et BSH Altersfürsorge on kohustatud talle üldtingimuste kohaselt pensioni maksma. Arbeitsgericht jättis selle nõude rahuldamata ning B. Bartsch pöördus Landesarbeitsgerichti poole, kes jättis esimese astme kohtu otsuse muutmata.
B. Bartsch esitas Landesarbeitsgerichti otsuse peale kassatsioonkaebuse Bundesarbeitsgerichtile, kes otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
a)
Kas Euroopa Ühenduse esmane õigus sisaldab vanusel põhineva diskrimineerimise keeldu, mille alusel liikmesriikide kohtud peaksid tagama kaitse ka juhul, kui väidetavalt diskrimineeriv kohtlemine ei ole seotud ühenduse õigusega?
b)
Juhul kui küsimusele a vastatakse eitavalt:

kas selline seos ühenduse õigusega tekib EÜ artikli 13 alusel või – juba enne ülevõtmise tähtaja möödumist – direktiivi 2000/78 […] alusel?
2.
Kas esimesele küsimusele antavast vastusest tulenev vanusel põhineva diskrimineerimise keeld, mis lähtub ühenduse õigusest, on kohaldatav ka ühelt poolt eraõiguslike tööandjate ja teiselt poolt nende töötajate või tööandjapensioni saavate isikute ja nende üleelanute suhtes?
3.
Juhul kui teisele küsimusele vastatakse jaatavalt:
a)
Kas selline vanusel põhineva diskrimineerimise keeld hõlmab ka tööandja pensioniskeemi käsitlevaid õigusnorme, mille kohaselt ei maksta üleelanud abikaasale toitjakaotuspensioni, kui ta on enam kui 15 aastat noorem kui surnud endine töötaja?
b)
Juhul kui kolmanda küsimuse punktile a vastatakse jaatavalt:

kas sellist õigusnormi õigustav põhjendus saab olla see, et tööandja on huvitatud tööandja pensioniskeemiga kaasnevate riskide piiramisest?
c)
Juhul kui kolmanda küsimuse punktile b vastatakse eitavalt:

kas vanusel põhineva diskrimineerimise võimalikul keelul on tööandjapensioni käsitleva õiguse suhtes piiramatu tagasiulatuv jõud või on see mineviku osas piiratud ja juhul kui see on nii, siis millisel moel?”
Eelotsuse küsimused
Esimene küsimus
Oma esimese küsimuse kahe punktiga, mida tuleb uurida koos, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas ühenduse õigus sisaldab vanusel põhineva diskrimineerimise keeldu, mille kohaldamise peavad liikmesriikide kohtud tagama ka siis, kui väidetavalt diskrimineerival käitumisel puudub igasugune seos ühenduse õigusega. Eitava vastuse korral soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tekib selline seos EÜ artikli 13 alusel või direktiivi 2000/78 alusel enne liikmesriigile direktiivi ülevõtmiseks antud tähtaja möödumist.
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et kui siseriiklikud õigusnormid kuuluvad ühenduse õiguse kohaldamisalasse ja Euroopa Kohtule on esitatud eelotsusetaotlus, siis peab viimane andma kogu tõlgendamiseks vajaliku materjali, et siseriiklik kohus saaks hinnata kõnealuste õigusnormide vastavust ühenduse õiguse üldpõhimõtetele (vt selle kohta eelkõige 22. novembri 2005. aasta otsus kohtuasjas
C-144/04: Mangold, EKL 2005, lk I-9981
, punkt 75).
Ei direktiiv 2000/78 ega EÜ artikkel 13 ei võimalda siiski tekitada seost ühenduse õiguse kohaldamisala ja põhikohtuasjas kõne all oleva olukorra vahel.
Esiteks ei ole üldtingimused direktiivi 2000/78 rakendusmeede ja teiseks suri M. H. Bartsch enne direktiivi ülevõtmise tähtaja möödumist selle liikmesriigi osas.
EÜ artikkel 13, mis võimaldab Euroopa Liidu Nõukogul astuda EÜ asutamislepinguga antud volituste piires vajalikke samme, et võidelda diskrimineerimisega vanuse alusel, ei saa sellise diskrimineerimise keelamiseks lülitada ühenduse õiguse kohaldamisalasse olukordi, mis ei ole – nagu põhikohtuasjaski – hõlmatud selle artikli alusel võetud meetmetega, eelkõige direktiiviga 2000/78 enne selles ettenähtud ülevõtmistähtaja möödumist.
Erinevalt Euroopa Ühenduste Komisjoni seisukohast ei toeta 2. oktoobri 1997. aasta otsus kohtuasjas
C-122/96: Saldanha ja MTS (EKL 1997, lk I-5325
) eelmises punktis esitatule vastupidist järeldust.
Nimetatud kohtuotsus käsitles EÜ asutamislepingu artiklit 6 (muudetuna EÜ artikkel 12), mis annab vahetult õiguse mittediskrimineerimisele kodakondsuse alusel (vt eelkõige 20. oktoobri 1993. aasta otsus liidetud kohtuasjades
C-92/92 ja C-326/92: Phil Collins jt, EKL 1993, lk I-5145
, punkt 34) asutamislepingu kohaldamisalas.
Sellega seoses tõdes Euroopa Kohus eespool viidatud otsuse Saldanha ja MTS punktis 22, et põhikohtuasjas puudutas vaidlus õigusi, millele äriühingu osanik, kes oli liikmesriigi kodanik, tugines teises liikmesriigis asutatud äriühingu vastu. Sama otsuse punktis 23 märkis Euroopa Kohus, et EÜ asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punkt g (muudetuna EÜ artikli 44 lõike 2 punkt g) annab asutamisvabaduse saavutamiseks nõukogule ja komisjonile pädevuse kooskõlastada vastavalt vajadusele tagatisi, mida liikmesriigid nõuavad äriühingu osanike ja aktsionäride ning kolmandate isikute huvide kaitseks EÜ asutamislepingu artikli 58 teises lõigus (nüüd EÜ artikli 48 teine lõik) määratletud äriühingutelt, pidades silmas selliste tagatiste muutmist võrdväärseks.
Mainitud punktis 23 järeldas Euroopa Kohus, et reeglid, mille eesmärk on äriühinguõiguse valdkonnas kaitsta osanike ja aktsionäride huve, kuuluvad asutamislepingu artikli 6 esimese lõigu mõttes „lepingus käsitletud valdkondade” hulka ning sel põhjusel kehtib nende suhtes kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeld.
Seega ei tulene ühenduse õiguse kohaldatavus eespool viidatud Saldanha ja MTS otsuse aluseks olnud kohtuasjas pelgalt asjaolust, et tegemist on diskrimineerimisega kodakondsuse alusel, vaid sõltub ka tõdemusest, et kõnesolevad siseriiklikud õigusnormid kuuluvad asutamislepingu kohaldamisalasse.
Viimane aspekt eristab käesolevat kohtuasja ka eespool viidatud Mangoldi otsuse aluseks olnud kohtuasjast. Nimetatud kohtuasjas kõne all olnud siseriiklik õigusnorm oli ühenduse direktiivi rakendusmeede, st sellega rakendati nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (
EÜT L 175, lk 43
; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368), mistõttu see õigusnorm kuulus ühenduse õiguse kohaldamisalasse (vt eespool viidatud Mangoldi kohtuotsus, punkt 75). Põhikohtuasjas kõne all olevad üldtingimused ei ole seevastu ühenduse sätete ülevõtmismeetmed.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et ühenduse õigus ei sisalda vanuse alusel diskrimineerimise keeldu, mille kohaldamise peaksid liikmesriikide kohtud tagama ka siis, kui väidetavalt diskrimineerival käitumisel puudub igasugune seos ühenduse õigusega. Sellist seost ei teki EÜ artikli 13 alusel ega põhikohtuasjas kirjeldatud asjaoludel ka direktiivi 2000/78 alusel enne liikmesriigile direktiivi ülevõtmiseks antud tähtaja möödumist
Teine ja kolmas küsimus
Arvestades esimesele küsimusele antud vastust ei ole teisele ega kolmandale küsimusele vaja vastata.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:

Ühenduse õigus ei sisalda vanuse alusel diskrimineerimise keeldu, mille kohaldamise peaksid liikmesriikide kohtud tagama ka siis, kui väidetavalt diskrimineerival käitumisel puudub igasugune seos ühenduse õigusega. Sellist seost ei teki EÜ artikli 13 alusel ega põhikohtuasjas kirjeldatud asjaoludel ka nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ (millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel) alusel enne liikmesriigile direktiivi ülevõtmiseks antud tähtaja möödumist.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.