CELEX: 62004CJ0366
Laisvas prekių judėjimas
Kiekybiniai ribojimai
Lygiaverčio poveikio priemonės
Nacionalinės teisės nuostata, draudžianti prekybą neįpakuotais konditerijos gaminiais iš prekybos automatų
Maisto produktų higiena

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su EB 28–30 straipsnių bei 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos Nr. 93/43/EEB
dėl maisto produktų higienos (OL L 175, p. 1, toliau – direktyva) 7 straipsnio išaiškinimu.
2       Šis prašymas buvo pateiktas sprendžiant ginčą tarp G. Schwarz ir
Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg
, kuris pradėjo administracinių nuobaudų skyrimo procedūrą prieš šį asmenį dėl to, kad jis prekiavo neįpakuotais saldumynais
iš prekybos automatų.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisė
3       EB 28 straipsnis draudžia kiekybinius importo apribojimus ir visas lygiaverčio poveikio priemones valstybių narių tarpusavio
prekyboje.
4       Remiantis EB 30 straipsniu, EB 28 straipsnis nekliudo taikyti prekių importo draudimų arba apribojimų, jei jie yra pateisinami
žmonių ar gyvūnų sveikatos bei gyvybės apsaugos sumetimais, su sąlyga, kad tokie draudimai arba apribojimai nėra savavališka
diskriminacijos priemonė ar užslėptas valstybių narių tarpusavio prekybos apribojimas.
5       Direktyvos pirma konstatuojamoji dalis nustato, kad laisvas maisto produktų judėjimas yra būtina prielaida vidaus rinkai sukurti.
6       Remiantis direktyvos antra konstatuojamąja dalimi, žmogaus sveikatos apsauga yra svarbiausia.
7       Pagal direktyvos ketvirtą konstatuojamąją dalį bendrieji maisto produktų higienos reikalavimai turi būti tarpusavyje suderinti,
kad būtų apsaugota žmogaus sveikata.
8       Direktyvos 1 straipsnis nustato:
„1.      Šioje direktyvoje nustatytos bendrosios maisto produktų higienos taisyklės ir šių taisyklių laikymosi tikrinimo tvarka.
2.      Ši direktyva taikoma nepažeidžiant nuostatų, priimtų pagal konkretesnes Bendrijos maisto higienos taisykles. <…>“
9       Direktyvos 3 straipsnio 1 dalis numato:
„Maisto produktai ruošiami, perdirbami, gaminami, pakuojami, laikomi, vežami, paskirstomi, tvarkomi ir siūlomi parduoti ar
tiekiami laikantis higienos reikalavimų.“
10     Remiantis direktyvos 3 straipsnio 2 dalimi, maisto įmonės turi nustatyti svarbius savo veiklos etapus maisto saugai užtikrinti
ir garantuoti, kad remiantis toje pačioje dalyje išvardytais principais, taikomais plėtojant HACCP sistemą (rizikos veiksnių
analizės ir svarbių jų valdymo taškų sistema), būtų nustatytos, įgyvendinamos, palaikomos ir tobulinamos atitinkamos saugos
sistemos.
11     Direktyvos 3 straipsnio 3 dalis nustato:
„Maisto įmonės turi laikytis higienos taisyklių, nustatytų šio reglamento priede. <...>“
12     Direktyvos 7 straipsnio 1 dalis numato:
„Valstybės narės, remdamosi Sutartimi, gali turėti, keisti ar įvesti konkretesnes nacionalines higienos nuostatas negu išdėstytos
šioje direktyvoje, jeigu tokios nuostatos:
–       ne mažiau griežtos už pateiktas priede,
–       neapriboja, netrukdo ar nesudaro kliūčių prekybai maisto produktais, pagamintais laikantis šios direktyvos reikalavimų.“
13     Direktyvos priedo III skyriuje išvardyti šie reikalavimai, taikomi kilnojamoms ir (ar) laikinoms patalpoms bei smulkių maisto
prekių prekybos automatams:
„1.      Patalpos ir smulkių maisto prekių prekybos automatai turi būti išdėstyti, sukonstruoti, valomi ir prižiūrimi taip, kad būtų
galima išvengti maisto užteršimo pavojaus ir kad į jas nepatektų kenkėjai, kiek to praktiškai įmanoma pasiekti.
2.      Visų pirma ir jei būtina:
<…>
b)      paviršiai, kurie gali liestis su maistu, turi būti švarūs, lengvai valomi ir, jei būtina, dezinfekuojami. Jie turi būti pagaminti
iš lygių, plaunamų, netoksiškų medžiagų, nebent maisto įmonės gali įrodyti kompetentingai institucijai, kad ir kitos panaudotos
medžiagos atitinka keliamus reikalavimus;
<…>
d)      turi būti tinkamai pasirūpinta maisto produktų valymu;
<…>
h)      maisto produktai turi būti laikomi taip, kad būtų galima išvengti jų užteršimo, kiek tai praktiškai įmanoma.“
14     To paties priedo IX skyriaus „Nuostatos, taikomos maisto produktams“ 3 punktas nustato:
„Visas maistas, kuris yra tvarkomas rankomis, laikomas, pakuojamas, teikiamas parduoti ir vežamas, turi būti saugomas nuo
bet kokio užteršimo, dėl kurio jis gali nebetikti žmonėms vartoti ir tapti kenksmingu sveikatai, arba nuo tokio užteršimo,
dėl kurio pagrįstai negalima tikėtis, kad maistas galėtų būti tinkamas vartoti. Maistas turi būti laikomas ir (ar) saugomas
taip, kad visiškai sumažėtų bet kokia jo užteršimo galimybė. Turi būti naudojamos tinkamos apsaugos nuo parazitų procedūros.“

Nacionalinė teisė
15     Direktyvos nuostatos į Austrijos nacionalinę teisę buvo perkeltos 1998 m. vasario 3 d. Reglamentu dėl maisto produktų higienos
(
Lebensmittelhygieneverordnung
) (BGBl. II, 31/1998, BGBl. II, 33/1999 paskelbta redakcija). Direktyvos nuostatos į šį reglamentą buvo perkeltos praktiškai
identiškomis formuluotėmis.
16     1988 m. vasario 10 d. Reglamento dėl konditerijos gaminių smulkių maisto prekių prekybos automatuose higienos (
Verordnung über die Hygiene bei Zuckerwaren aus Automaten
) (BGBl. 127/1988, toliau – Reglamentas dėl konditerijos gaminių higienos) 1 straipsnio 1 ir 2 dalys suformuluotos taip:
„1.      Prekybos konditerijos gaminiais automatai šio reglamento prasme yra prekybos automatai, kurie, į juos įmetus tam tikrą pinigų
sumą, išduoda konditerijos gaminius, kurių gamyboje panaudotas cukrus ar cukraus pakaitalai. Šie konditerijos gaminiai, laikomi
uždaroje talpoje, išduodami per prekių išdavimo kanalą, turintį prekių paėmimo ertmę.
2.      Prekybos konditerijos gaminiais automatai turi būti išdėstyti ar pastatyti taip, kad ant jų tiesiogiai nekristų saulės spinduliai.
Siekiant išvengti bet kokio užteršimo, prekių paėmimo ertmė turi būti apsaugota nuo blogų oro sąlygų.“
17     Pagal Reglamento dėl konditerijos gaminių higienos 2 straipsnį:
„Draudžiama prekybos automatuose siūlyti įsigyti neįpakuotus konditerijos gaminius, kurių gamyboje panaudotas cukrus ar cukraus
pakaitalai.“

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
18     G. Schwarz atžvilgiu Zalcburgo meras priėmė kelis sprendimus dėl administracinių nuobaudų skyrimo, kuriais G. Schwarz kaltinamas
prekiavęs įvairiais neįpakuotais kramtomaisiais saldainiais naudodamas prekybos automatus ir tuo pažeidęs Reglamento dėl konditerijos
gaminių higienos 2 straipsnio reikalavimus.
19     G. Schwarz dėl šių sprendimų pareiškė ieškinį
Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg
, kuriame jis tvirtina, kad Reglamentas dėl konditerijos gaminių higienos, ypač jo 2 straipsnis, prieštarauja Bendrijos teisei,
ir, be kita ko, direktyvos nuostatoms.
20     Manydamas, kad ginčui išspręsti reikalingas Bendrijos teisės išaiškinimas,
Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar EB 28–30 straipsnių ir Direktyvos 93/43 <...> 7 straipsnio nuostatos nekliudo taikyti prieš šios direktyvos įsigaliojimą
priimtą nacionalinę nuostatą, uždraudžiančią neįpakuotų konditerijos gaminių, kurių gamyboje panaudotas natūralus cukrus ar
cukraus pakaitalai, prekybą iš prekybos automatų?“

Dėl prejudicinio klausimo

Teisingumo Teismui pateiktos pastabos
21     G. Schwarz tvirtina, kad Reglamento dėl konditerijos gaminių higienos 2 straipsnio reikalavimas įvynioti kiekvieną kramtomąjį
saldainį trukdo laisvam maisto produktų judėjimui ir prieštarauja direktyvos 7 straipsniui. Ši nacionalinė nuostata reiškia,
kad Austrijos rinkai skirtos nagrinėjamos prekės turi būti specialiai įvyniotos, todėl jos nebegali būti parduodamos dabartiniu
metu Austrijoje naudojamuose prekybos automatuose. Tai praktiškai reiškia prekybos kitose valstybėse nei Austrija pagamintais
produktais draudimą, kadangi užsienio gamintojai vargu ar imsis gaminti įvyniotus produktus tik šiai rinkai.
22     G. Schwarz teigimu, šis importo apribojimas nepateisinamas EB 30 straipsnyje nurodytais motyvais, būtent žmonių sveikatos
apsauga. Jo nuomone, jeigu ši apsauga pateisintų tokių priemonių, kokios nurodytos Reglamento dėl konditerijos gaminių higienos
2 straipsnyje, įvedimą, kramtomieji saldainiai negalėtų būti parduodami neįvynioti prekybos automatuose Vokietijoje arba Italijoje,
kur išorės, ypač klimato, sąlygos yra panašios į Austrijos. Be to, ieškovas pagrindinėje byloje tvirtina, kad net jeigu prekės
būtų įvyniotos, vartotojas dar turėtų jas išvynioti, paprastai plikomis rankomis, todėl potenciali užteršimo per prekių paėmimo
ertmę grėsmė vis dėlto išliktų.
23     Europos Bendrijų Komisija mano, kad tokia nuostata, kokia įtvirtinta Reglamento dėl konditerijos gaminių higienos 2 straipsnyje,
yra kiekybiniam importo apribojimui lygiaverčio poveikio priemonė EB 28 straipsnio prasme. Dėl šio 2 straipsnio produktų,
kuriais teisėtai prekiaujama kitose valstybėse narėse, importas į Austriją tampa brangesnis.
24     Nežinodama konkrečių motyvų, kurie Austrijos įstatymų leidėją paskatino uždrausti prekybą neįpakuotais konditerijos gaminiais
iš prekybos automatų, Komisija mano negalinti galutinai įvertinti galimos grėsmės žmonių sveikatai ir taip pat šios nacionalinės
nuostatos pateisinimo EB 30 straipsnio atžvilgiu. Tačiau ji tvirtina, kad grėsmės vertinimas negali būti grindžiamas išimtinai
hipotetiniais motyvais ir kad nurodoma reali grėsmė visuomenės sveikatai turi būti pakankamai nustatyta remiantis nesenais
moksliniais duomenimis, turimais ribojančios priemonės priėmimo metu.

Teisingumo Teismo atsakymas
25     Paaiškintina, kad EB 29 straipsnis, kuriuo remiasi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nėra svarbus atsakant
į prašymą priimti prejudicinį sprendimą. Todėl Teisingumo Teismas apsiribos EB 28 ir 30 straipsnių bei direktyvos išaiškinimu.
26     Direktyva nereglamentuoja reikalavimo įpakuoti maisto produktus, parduodamus iš prekybos automatų. Taigi derinimas Bendrijos
lygmeniu neapima su šiuo klausimu susijusių nacionalinių priemonių.
27     Todėl tokios nacionalinės priemonės turi būti vertinamos pagal EB sutarties nuostatas, susijusias su laisvu prekių judėjimu.
28     EB 28 straipsnyje nurodytas kiekybiniam importo ribojimui lygiaverčio poveikio priemonių draudimas taikomas visoms priemonėms,
galinčioms tiesiogiai ar netiesiogiai, realiai ar potencialiai apriboti Bendrijos vidaus prekybą (žr., be kita ko, 1974 m.
liepos 11 d. Sprendimo
Dassonville
, 8/74, Rink. p. 837, 5 punktą; 1987 m. kovo 12 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, vadinamojo „Alaus grynumo įstatymo“, 178/84, Rink. p. 1227, 27 punktą; 2003 m. rugsėjo 23 d. Sprendimo
Komisija prieš Daniją
, C‑192/01, Rink. p. I‑9693, 39 punktą ir 2004 m. vasario 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑270/02, Rink. p. I‑1559, 18 punktą).
29     Neginčytina, kad Reglamento dėl konditerijos gaminių higienos 2 straipsnis reikalauja, jog kramtomieji saldainiai, parduodami
Austrijoje iš prekybos automatų, būtų įvynioti, tačiau, kaip matyti iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
Teisingumo Teismui pateiktų bylos dokumentų, tos pačios prekės užsienyje, pavyzdžiui, Vokietijoje, gali būti parduodamos neįvyniotos.
Tai reiškia, kad importuotojai, norėdami prekiauti šiomis prekėmis Austrijoje, yra įpareigoti jas įvynioti, o tai jų importą
į šią valstybę narę daro brangesniu. Iš bylos dokumentų taip pat matyti, kad prekybai neįpakuotomis prekėmis skirti prekybos
automatai negali būti naudojami prekybai įpakuotomis prekėmis. Tai reiškia, kad minėta nacionalinė nuostata iš esmės yra kiekybiniam
importo apribojimui lygiaverčio poveikio priemonė EB 28 straipsnio prasme.
30     Tačiau ne kartą buvo nuspręsta, kad nacionalinė nuostata, kuri sudaro kliūtis laisvam prekių judėjimui, nebūtinai prieštarauja
Bendrijos teisei, jeigu ji gali būti pateisinta vienu iš EB 30 straipsnyje išvardytų bendrojo intereso pagrindų arba vienu
iš imperatyvių Teisingumo Teismo praktikos nustatytų reikalavimų tuo atveju, kai nacionalinė nuostata taikoma be diskriminacijos
(žr. šiuo klausimu 1979 m. vasario 20 d. Sprendimo
Rewe‑Zentral
, vadinamojo „Cassis de Dijon“, 120/78, Rink. p. 649, 8 punktą ir minėto sprendimo
Komisija prieš Italiją
21 punktą).
31     Atsižvelgiant į tai, kad, kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, Reglamento dėl konditerijos
gaminių higienos 2 straipsnis pateisinamas iš esmės visuomenės sveikatos apsaugos reikalavimu, kuris aiškiai numatytas EB 30 straipsnyje,
būtent šios Bendrijos teisės nuostatos atžvilgiu nagrinėtina, ar tokia nacionalinė nuostata, šiuo atveju minėtas 2 straipsnis,
neprieštarauja Bendrijos teisei.
32     Dėl maisto produktų tiekimo į rinką Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad nesant teisės aktų suderinimo valstybės narės turi
pačios nuspręsti, kokiu lygiu jos siekia užtikrinti asmenų sveikatos ir gyvybės apsaugą, atsižvelgdamos į laisvo prekių judėjimo
Bendrijoje reikalavimus (žr. šiuo klausimu 1983 m. liepos 14 d. Sprendimo
Sandoz
, 174/82, Rink. p. 2445, 16 punktą; 1991 m. liepos 25 d. Sprendimo
Aragonesa de Publicidad Exterior ir Publivía
, C‑1/90 ir C‑176/90, Rink. p. I‑4151, 16 punktą; 1993 m. gegužės 25 d. Sprendimo
LPO
, C‑271/92, Rink. p. I‑2899, 10 punktą; minėto sprendimo
Komisija prieš Daniją
42 punktą ir 2004 m. gruodžio 2 d. Sprendimo
Komisija prieš Nyderlandus
, C‑41/02, Rink. p. I‑11375, 42 punktą).
33     Tačiau priimtos priemonės turi būti tinkamos pasiekti vieną ar daugiau EB 30 straipsnyje nurodytų tikslų, nagrinėjamu atveju
– visuomenės sveikatos apsaugos, ir proporcingos, t. y. neviršyti to, kas yra būtina siekiamam tikslui pasiekti (žr., pavyzdžiui,
minėto sprendimo
LPO
12 punktą ir 1993 m. birželio 8 d. Sprendimo
Komisija prieš Belgiją
, C‑373/92, Rink. p. I‑3107, 8 punktą).
34     Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nutarties išplaukia, kad,
Österreichische Agentur für Gesundheit und Ernährungssicherheit GmbH
(Austrijos sveikatos ir maisto produktų saugos agentūra) teigimu, Reglamento dėl konditerijos gaminių higienos 2 straipsnyje
nurodytas draudimas pateisinamas visuomenės sveikatos apsaugos sumetimais, atsižvelgiant į tai, kad praeityje neįpakuoti produktai
prekybos automatų talpose buvo pablogėję dėl drėgmės ar vabzdžių, ypač skruzdžių.
35     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat pabrėžia, kad šis draudimas gerokai padidina nagrinėjamų maisto
produktų saugą. Šiuo atžvilgiu jis konstatuoja, kad neįpakuotus konditerijos gaminius iš prekybos automatų įsigyjantys vartotojai
neišvengiamai plikomis rankomis, prieš tai jų nenusiplovę, turi paliesti prekę ir prekių paėmimo ertmę. Šis teismas mano,
kad šios ertmės užteršimas patogeninėmis bakterijomis ir jų pernešimas ant išduodamos prekės nėra tik teorinė galimybė.
36     Taigi konstatuotina, kad dėl
Österreichische Agentur für Gesundheit und Ernährungssicherheit GmbH
ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo aiškiai išdėstytų pagrindų Reglamento dėl konditerijos gaminių
higienos 2 straipsnyje įtvirtintas draudimas yra tinkama ir proporcinga visuomenės sveikatos apsaugos priemonė.
37     Be to, pažymėtina, kad nė vienas byloje esantis dokumentas neleidžia daryti išvados, kad visuomenės sveikatos motyvai, kuriais
remiamasi siekiant pateisinti Reglamento dėl konditerijos gaminių higienos 2 straipsnį, buvo atskirti nuo jų tikslo ir panaudoti
siekiant įtvirtinti kitose valstybėse narėse pagamintų prekių diskriminaciją arba netiesiogiai ginti tam tikrus nacionalinius
produktus (žr. šiuo klausimu 1979 m. gruodžio 14 d. Sprendimo
Henn ir Darby
, 34/79, Rink. p. 3795, 21 punktą ir minėto sprendimo
Aragonesa de Publicidad Exterior ir Publivía
20 punktą).
38     Atsižvelgiant į minėtų argumentų visumą, į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip, kad EB 28 ir 30 straipsnių ir Direktyvos 93/43
7 straipsnio nuostatos nedraudžia prieš šios direktyvos įsigaliojimą priimtos nacionalinės nuostatos, uždraudžiančios neįpakuotų
konditerijos gaminių, kurių gamyboje panaudotas natūralus cukrus ar cukraus pakaitalai, prekybą iš prekybos automatų.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
39     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo
nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu
Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:
EB 28 ir 30 straipsnių ir 1993 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos 93/43/EEB dėl maisto produktų higienos 7 straipsnio nuostatos
nedraudžia prieš šios direktyvos įsigaliojimą priimtos nacionalinės nuostatos, uždraudžiančios neįpakuotų konditerijos gaminių,
kurių gamyboje panaudotas natūralus cukrus ar cukraus pakaitalai, prekybą iš prekybos automatų.
Parašai.
*
* Proceso kalba: vokiečių.