CELEX: 62005TJ0070
Viešasis paslaugų pirkimas
EMSA konkurso procedūros
Informacinių technologijų paslaugų teikimas
Pasiūlymo atmetimas
Ieškinys dėl panaikinimo
Bendrojo Teismo kompetencija
Pasiūlymo neatitikimas
Vienodas požiūris
Specifikacijose ar skelbime apie sutartį nustatytų sutarties sudarymo kriterijų laikymasis
Sutarties sudarymo kriterijų suskaidymas į subkriterijus
Akivaizdi vertinimo klaida
Pareiga motyvuoti

Teisinis pagrindas
Europos jūrų saugumo agentūra (EMSA) buvo įsteigta 2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1406/2002
(OL L 208, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 7 t., p. 3). Jos užduotis – užtikrinti aukštą, vienodą ir
veiksmingą jūrų saugumo ir taršos iš laivų prevencijos lygį Bendrijoje.
Pagal šio reglamento 5 straipsnio 1 dalį EMSA yra Bendrijos įstaiga, turinti juridinio asmens teisinį statusą.
Reglamento Nr. 1406/2002 8 straipsnyje nustatyta:
„1. [EMSA] sutartinę atsakomybę lemia teisė, taikoma atitinkamai sutarčiai.
2. Teisingumo Teismas turi jurisdikciją pareikšti nuomonę sutinkamai su kiekviena arbitražine išlyga, esančia [EMSA] sudarytoje
sutartyje.
3. Nesutartinės atsakomybės atveju, [EMSA], pagal valstybių narių teisei būdingus bendruosius principus, atlygina visą žalą,
kurią, atlikdami savo pareigas, padaro jos tarnautojai ar valdybos.
4. Teisingumo Teismas turi jurisdikciją sprendžiant ginčus dėl žalos, nurodytos 3 straipsnyje [dalyje], atlyginimo.
5. Asmeninę tarnautojų atsakomybę [EMSA] lemia nuostatos, išdėstytos jiems taikomuose personalo nuostatuose ir įdarbinimo
sąlygose.“
2002 m. birželio 25 d. Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui taikomo finansinio
reglamento (OL L 248, 2002 9 16, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 74 ir klaidų ištaisymas OL L 99,
2007 4 14, p. 18, toliau – Finansinis reglamentas) 185 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad:
„Komisija priima pamatinį finansinį reglamentą, taikomą Bendrijų įsteigtoms įstaigoms, turinčioms juridinio asmens statusą,
kurios faktiškai gauna iš biudžeto mokamas dotacijas. Šių įstaigų finansinės taisyklės negali nukrypti nuo pamatinio finansinio
reglamento, išskyrus atvejus, kai to reikalauja jų specifiniai veiklos poreikiai, ir gavus Komisijos išankstinį sutikimą.“
2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2343/2002 dėl finansinio pagrindų reglamento, skirto įstaigoms,
minėtoms <...> finansinio reglamento 185 straipsnyje (OL L 357, p. 72; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t.,
p. 216), 74 straipsnyje nustatyta:
„Viešiesiems pirkimams taikomos bendrojo finansinio reglamento atitinkamos nuostatos ir išsamios to reglamento įgyvendinimo
taisyklės.“
Ši nuostata pakartota 2003 m. liepos 3 d. EMSA Finansinio reglamento, priimto EMSA administracinės valdybos 2003 m. liepos
3 d., 74 straipsnyje.
Todėl Finansinio reglamento 185 straipsnyje nurodytų įstaigų vykdomiems viešiesiems paslaugų pirkimams taikomos Finansinio
reglamento pirmosios dalies V antraštinės dalies nuostatos ir 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas)
Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 dėl Europos Bendrijų bendrajam biudžetui
taikomo finansinio reglamento įgyvendinimo taisykles (OL L 357, p. 1, toliau – Įgyvendinimo taisyklės). Šios nuostatos grindžiamos
šią sritį reglamentuojančiomis direktyvomis, o visų pirma, kiek tai susiję su paslaugų pirkimu, – iš dalies pakeista 1992 m.
birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (OL L 209, p. 1;
2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 6 sk., 1 t., p. 322).
Pagal Finansinio reglamento 89 straipsnio 1 dalį:
„Visi viešieji pirkimai, visiškai ar iš dalies finansuojami iš biudžeto, sudaromi laikantis skaidrumo, proporcingumo, vienodų
sąlygų ir nediskriminavimo principų.“
Faktinių aplinkybių metu galiojusios redakcijos 97 straipsnyje nustatyta:
„1. Kandidatų arba konkurso dalyvių galimybių vertinimo kriterijai ir paraiškų turinio konkurso laimėtojui nustatyti vertinimo
kriterijai turi būti nustatomi iš anksto ir pateikiami konkurso skelbime.
2. Konkurso nugalėtojas gali būti nustatomas taikant automatinę nugalėtojo nustatymo procedūrą arba taikant geriausio ekonominio
pasiūlymo procedūrą.“
Šiuo klausimu faktinių aplinkybių metu galiojusios redakcijos Įgyvendinimo taisyklių 138 straipsnyje nurodyta:
„<...>
2. Geriausio ekonominio pasiūlymo paraiška – tai paraiška, kurioje nurodytas geriausias kainos ir kokybės santykis, atsižvelgiant
į sutarties objektu pateisinamus kriterijus, tokius kaip pasiūlyta kaina, techninis privalumas, estetinės ir funkcinės ypatybės,
aplinkosauginiai privalumai, veiklos sąnaudos, pelningumas, užbaigimo ar pristatymo laikas, tolesnis aptarnavimas ir techninė
pagalba.
3. Sutarties skelbime arba specifikacijose susitariančioji institucija nurodo, kokius svorius kiekvienam iš šių kriterijų
ji taikys, nustatydama geriausią ekonominį pasiūlymą.
Kainai taikomų svorių santykis su kitais kriterijais neturi visai panaikinti kainos reikšmės, parenkant rangovą.
Jei išimtiniais atvejais svorių techniškai negalima taikyti, visų pirma dėl sutarties objekto, susitariančioji institucija
nurodo tik taikomus kriterijus mažėjančia svarbos tvarka.“
Finansinio reglamento 98 straipsnyje nustatyta:
„1. Paraiškų padavimo tvarka turi užtikrinti realią konkurenciją ir paraiškų turinio išlaikymą paslaptyje tol, kol vienu metu
bus atplėštos visos paraiškos.
<...>
3. Išskyrus nedidelės vertės sutartis <...>, pasiūlymus ir paraiškas atidaro tam tikslui paskirta paraiškų atplėšimo komisija.
Bet kuri paraiška ar konkurso pasiūla, kuri komisijos pripažįstama kaip neatitinkanti nustatytų sąlygų, atmetama.
4. Visus pasiūlymus ir paraiškas, kurie paraiškų atplėšimo komisijos pripažįstami atitinkančiais nustatytas sąlygas, įvertina
tam tikslui paskirtas komitetas, remdamasis atrankos ir konkurso laimėtojo išrinkimo kriterijais, nustatytais konkurso skelbimo
dokumentuose, ir pasiūlo, kas turėtų būti pripažintas konkurso nugalėtoju.“
Faktinių aplinkybių metu galiojusios redakcijos Įgyvendinimo taisyklių 143 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Konkurso dalyviai gali pateikti paraiškas:
paštu; tokiu tikslu konkurso skelbimo dokumentuose turi būti nurodyta, kad atitinkama data laikoma registruoto laiško išsiuntimo
data, įrodoma pašto antspaudu; arba
asmeniškai; jas gali įteikti konkurso dalyvis arba jo atstovas, įskaitant greitojo pašto pasiuntinių tarnybą, institucijos
patalpose; tuo tikslu konkurso skelbimo dokumentuose be informacijos, nurodytos 130 straipsnio 2 dalies a punkte, turi būti
nurodytas skyrius, kuriam turi būti pristatytos paraiškos, ir kuris išduoda ir pasirašo jų gavimo kvitą.“
Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalyje nurodyta:
„Susitariančioji institucija visiems kandidatams arba konkurso dalyviams, kurių pasiūlymai arba paraiškos buvo atmestos, praneša
motyvus, kuriais remiantis buvo priimtas sprendimas, ir visiems konkurso dalyviams, kurių paraiškos yra priimtinos ir kurie
raštu prašo tokios informacijos, praneša apie laimėjusios paraiškos charakteristikas ir santykinius pranašumus bei konkurso
dalyvio, kuris laimėjo konkursą, pavadinimą.
Tačiau tam tikros informacijos negalima atskleisti, jei toks atskleidimas trukdytų taikyti teisės aktus, prieštarautų viešiesiems
interesams arba kenktų teisėtiems valstybinių ar privačių įmonių verslo interesams, arba iškraipytų tarp jų sąžiningą konkurenciją“.
Šiuo klausimu faktinių aplinkybių metu galiojusios redakcijos Įgyvendinimo taisyklių 149 straipsnyje nustatyta:
„1. Susitariančiosios institucijos kuo greičiau praneša kandidatams ir konkurso dalyviams apie priimtus sprendimus dėl konkurso
laimėtojo, įskaitant sprendimo nesudaryti sutarties, kuriai įvyko konkursas, arba sprendimo pakartoti procedūrą motyvus.
2. Ne vėliau kaip per penkiolika kalendorinių dienų nuo raštiško prašymo gavimo dienos susitariančioji institucija praneša
informaciją, numatytą finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalyje.“

Ginčo aplinkybės
Ieškovė,
Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE
, yra pagal Graikijos teisę įsteigta bendrovė, veikianti informacinių ir komunikacijos technologijų srityje.
Ši byla susijusi su dviem konkursais, atitinkamai dėl „
SafeSeaNet
programos patvirtinimo ir tolesnio vystymo“, EMSA C‑1/01/04‑2004 (toliau – konkursas C‑1/01/04), bei dėl „Nelaimių jūroje
duomenų bazės, tinklo ir valdymo sistemos specifikacijos ir vystymo (nelaimių jūroje informacinė platforma)“, EMSA C‑2/06/04
(toliau – konkursas C‑2/06/04).
1.
Konkurso EMSA C‑1/01/04 procedūra
2004 m. liepos 1 d.
Europos Sąjungos oficialiojo leidinio
priede (OL S 126, 2004) paskelbtame skelbime apie pirkimą EMSA paskelbė apie konkursą C‑1/01/04. Terminas pasiūlymams pateikti
buvo nustatytas iki 2004 m. rugpjūčio 9 dienos.
Specifikacijų 13 punkte „Sutarties sudarymo kriterijai“ nurodyta:
„Sutartis sudaroma su konkurso dalyviu, pateikusiu ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, kuris vertinamas remiantis tokiais
kriterijais:
a) Techninio vertinimo kriterijai pagal svarbą, vertinami procentais:
1. Siūloma projekto metodika, apimanti išsamius pasiūlymus, susijusius su projekto įgyvendinimo būdu bei pagrindiniais etapais
ir teiktinomis paslaugomis (kaip apibūdinta [specifikacijų] 3 punkte) (40 %).
2. Specifikacijų reikalavimų supratimas ir šį supratimą patvirtinantis trumpas pristatymas (20 %).
3. Teikiamų paslaugų kokybė (
Helpdesk
) (10 %).
b)       Visa kaina (30 %).
Sudarant sutartį bus atsižvelgta tik į pasiūlymus, kurių minimalus galutinis rezultatas yra 70 %, o minimalus rezultatas kiekvieno
kriterijaus atveju – 60 %.
Dėl pirmojo iš šių trijų sutarties sudarymo kriterijų specifikacijų 3 punkte „Ataskaitos ir dokumentai, kuriuos reikia pateikti“
numatyta, kad pasiūlyme turi būti pateikta išsami informacija apie projekto įgyvendinimo planą (
project implementation structure
), aiškiai apibrėžta kiekviena darbo dalis (
work package
) ir kad šiame projekto įgyvendinimo plane turi būti (bent jau) tokia informacija: horizontali veikla (3.1 punktas), projekto
valdymo grupės ir pareigų aprašymas (3.2 punktas), kokybės kontrolė (3.3 punktas), su projekto valdymu susijusios paslaugos
(
deliverables on project management level
) (3.4 punktas), darbo dalių aprašymas bei jų santykis (
work package description and relations
) (3.5 punktas) bei kita reikalinga informacija apie ataskaitų pateikimą (3.6 punktas).
2004 m. liepos 1 d. ieškovei buvo atsiųsti kvietimas teikti pasiūlymą ir specifikacijos.
Ieškovė teigia, kad agentūrai EMSA 2004 m. liepos 31 d. faksu išsiuntė prašymą pateikti papildomą informaciją. Šį prašymą
ji pakartotinai išsiuntė 2004 m. rugpjūčio 1 d. faksu.
2004 m. rugpjūčio 2 d. elektroniniu laišku EMSA ieškovę informavo, kad 2004 m. rugpjūčio 1 d. faksu gautas prašymas pateikti
papildomą informaciją buvo neišsamus, ir paprašė savo klausimus atsiųsti elektroniniu paštu, ir tai ieškovė padarė tą pačią
dieną. Šiame elektroniniame laiške ieškovė tvirtino, jog minėtą faksą mėgino išsiųsti 2004 m. liepos 31 d. ir 2004 m. rugpjūčio
1 d., tačiau tikriausiai iškilo fakso ryšio problemų. Ieškovė prašė išnagrinėti jos prašymą, nes paskutinė jo pateikimo diena,
t. y. 2004 m. liepos 31 d., šeštadienis, buvo nedarbo diena.
2004 m. rugpjūčio 3 d. elektroniniu laišku EMSA ieškovę informavo, kad ji neatsakys į ieškovės klausimus, nes jie pateikti
pavėluotai atsižvelgiant į kvietimo teikti pasiūlymus 8 punktą. Tos pačios dienos elektroniniame laiške ieškovė dar kartą
pabrėžė, kad ji nesėkmingai mėgino minėtą prašymą pateikti informaciją atsiųsti nurodytomis dienomis ir kad bet kuriuo atveju
atsižvelgiant į tai, kad terminas klausimams pateikti baigėsi šeštadienį, t. y. 2004 m. liepos 31 d., jis turėjo būti pratęstas
iki pirmosios darbo dienos, t. y. pirmadienio, 2004 m. rugpjūčio 2 dienos.
2004 m. rugpjūčio 9 d. ieškovė pateikė konkurso pasiūlymą.
2004 m. gruodžio 6 d. laišku EMSA ją informavo, kad jos pasiūlymas neatrinktas dėl to, kad kokybės ir kainos santykis buvo
mažesnis už atrinkto dalyvio pasiūlymo.
2004 m. gruodžio 7 d. faksu ieškovė paprašė EMSA atsiųsti atrinkto konkurso dalyvio pavadinimą, charakteristikas ir santykinius
privalumus, ieškovės pasiūlymui skirtus balus bei atrinkto dalyvio pasiūlymui skirtus balus už kiekvieną sutarties sudarymo
kriterijų, vertinimo komiteto ataskaitos kopiją bei ieškovės ir atrinkto dalyvio finansinio pasiūlymo palyginimą.
2004 m. gruodžio 16 d. laiške, kurį ieškovė tvirtina gavusi tik 2005 m. sausio 7 d., EMSA ieškovei atsiuntė balus, gautus
už kiekvieną jos pasiūlymo sutarties sudarymo kriterijų bei atrinkto pasiūlymo galutinį įvertinimą. Dėl atrinkto pasiūlymo
charakteristikų EMSA nurodė:
„Metodikos atžvilgiu aiškus požiūris, kurio reikia laikytis valdant visą projektą. Realistinis užduočių aprašymas (papildytas
lentelėmis, kuriose nurodytos pastangos ir skiriami ištekliai, Ganto diagrama ir užduočių paskirstymas); siūlomas žmonių skaičius
dienai yra pakankamas, teiktinos paslaugos apibrėžtos pagal kiekvieną užduoties rūšį (
deliverables have been assigned per type of task
), geras projekto supratimas ir geras valdymo planas, siūlomas susitarimas dėl paslaugų lygio (
Service Level Agreement
) atitinka projekto reikalavimus.“
2005 m. sausio 5 d. ieškovė EMSA išsiuntė faksą, kuriame pažymėjo, kad ji nebuvo informuota apie dviejų konkursų laimėtojų
atrankos rezultatus per Finansiniame reglamente nustatytą terminą. Taip pat ieškovė skundėsi tuo, kad EMSA su laimėjusiais
dalyviais pasirašė sutartis ir šią informaciją paskelbė Oficialiajame leidinyje.
EMSA atsakė 2005 m. sausio 7 d. laišku ir faksu bei pridėjo 2004 m. gruodžio 16 d. savo laiško kopiją.
2005 m. sausio 18 d. fakse ieškovė pabrėžė, kad 2004 m. gruodžio 16 d. EMSA laišką ji gavo pavėluotai. Be to, ji kaltino EMSA
Finansinio reglamento pažeidimu, nes ši neatsakė į jos prašymą pateikti informaciją per nustatytą terminą, neatsiuntė laimėjusio
dalyvio pavadinimo, jo finansinio pasiūlymo kainos bei jo techninio įvertinimo, palyginti su ieškovės, ir nusprendė pasirašyti
sutartį. Be to, ieškovė pažymėjo, kad 2004 m. gruodžio 16 d. laiške EMSA nurodytas jos pasiūlymui už kiekvieną sutarties sudarymo
kriterijų vertinimo komiteto skirtas įvertinimas nebuvo išsamiai paaiškintas ir nebuvo nurodyti sprendimo motyvai. Galiausiai
ji prašė tam tikrų paaiškinimų, susijusių su vertinimo komiteto vertinimu.
2005 m. vasario 9 d. faksu EMSA ieškovei atsakė ir išsiuntė atrinkto dalyvio pavadinimą bei pabrėžė, jog ieškovė jau gavo
savo pasiūlymo vertinimo rezultatus ir kad išsamesnė informacija, kaip antai su laimėjusiu dalyviu susijusi finansinė ir komercinė
informacija, pakenktų šio teisėtiems interesams ir todėl negali būti atskleista.
2.
Konkurso EMSA C‑2/06/04 procedūra
2004 m. liepos 3 d.
Europos Sąjungos oficialiojo leidinio
priede (OL S 128, 2004) paskelbtame skelbime apie pirkimą EMSA pradėjo konkursą C‑2/06/04. Terminas pasiūlymams pateikti
buvo nustatytas iki 2004 m. rugpjūčio 9 dienos.
Specifikacijų 13 punkte „Sutarties sudarymo kriterijai“ nurodyta:
„Sutartis sudaroma su konkurso dalyviu, pateikusiu ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, kuris vertinamas remiantis tokiais
kriterijais, vertinamais procentais:
a)      Techninio vertinimo kriterijai: iš viso 70 %
Techninio vertinimo kriterijai pagal svarbą:
– siūloma metodika: ji turi apimti išsamius pasiūlymus, susijusius su visų užduočių įgyvendinimo būdu bei atsakingais asmenimis
(nurodyti asmenys), įskaitant pagrindinius etapus ir teiktinas paslaugas (40 %),
– specifikacijų reikalavimų supratimas ir šį supratimą patvirtinantis trumpas pristatymas bei ankstesnė panašaus darbo patirtis
(20 %),
– siūlomų priemonių, programų ir modulių kokybė (10 %).
b)      Visa kaina: (30 %)
Sudarant sutartį bus atsižvelgta tik į pasiūlymus, kurių minimalus galutinis rezultatas 70 %, o minimalus rezultatas kiekvieno
kriterijaus atveju – 60 %.“
2004 m. liepos 9 d. ieškovei buvo atsiųsti kvietimas teikti pasiūlymą ir specifikacijos.
2004 m. liepos 26 d. elektroniniu laišku visoms susidomėjimą konkursu pareiškusioms įmonėms už projektą atsakingas EMSA asmuo
pateikė tam tikrą papildomą informaciją, susijusią su nagrinėjamu konkursu.
Kaip minėta ankstesniame 20 punkte, ieškovė teigia, kad 2004 m. liepos 31 d. faksu ji taip pat išsiuntė prašymą pateikti papildomą
informaciją, susijusią su šiuo konkursu. Šį prašymą ji pakartojo 2004 m. rugpjūčio 1 dieną.
2004 m. rugpjūčio 2 d. EMSA gavo minėtą prašymą pateikti informaciją elektroniniu paštu. Šiame elektroniniame laiške ieškovė
tvirtina mėginusi išsiųsti priede pateiktus dokumentus 2004 m. liepos 31 d. ir 2004 m. rugpjūčio 1 d., tačiau iškilo fakso
ryšio problemų. Ieškovė prašė nagrinėti priede pateiktus prašymus, nes paskutinė diena jiems pateikti, t. y. 2004 m. liepos
31 d., šeštadienis, buvo nedarbo diena.
2004 m. rugpjūčio 3 d. elektroniniame laiške atsakydama į prašymus pateikti specifikacijų tam tikrų punktų paaiškinimus EMSA
ieškovei ir kitoms suinteresuotosioms įmonėms išsiuntė papildomą informaciją, susijusią su konkursu C‑2/06/04.
2004 m. rugpjūčio 5 d. EMSA informavo ieškovę, kad neatsakys į jos klausimus, nes jie pateikti pavėluotai atsižvelgiant į
kvietimo teikti pasiūlymą 8 punktą.
2004 m. rugpjūčio 9 d. ieškovė pateikė pasiūlymą konkurse C‑2/06/04.
2004 m. rugpjūčio 25 d. vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija, sudaryta iš keturių asmenų ir EMSA paskirta 2004 m. liepos
16 d., atplėšė pasiūlymus ir visų pirma nustatė, kad atsižvelgiant į tai, jog
SSPA Sweden AB
(toliau – SSPA) pateiktam pasiūlymui, gautam 2004 m. rugpjūčio 10 d., t. y. kitą dieną po to, kai pasibaigė nustatyto terminas
pasiūlymams pateikti, reikėjo patvirtinimo raštu apie išsiuntimą, nes ant voko, kuriame buvo pasiūlymas, nebuvo pašto antspaudo.
2004 m. rugpjūčio 26 d. vokų su pasiūlymais atplėšimo komisijos pirmininkas SSPA parašė laišką prašydamas pateikti įrodymą,
kad pasiūlymas buvo išsiųstas laikantis nustatyto termino bei kvietime teikti pasiūlymus nurodytos tvarkos.
2004 m. rugsėjo 21 d., išnagrinėjusi SSPA pateiktus dokumentus, vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija nusprendė priimti jos
pateiktą pasiūlymą.
2004 m. lapkričio 30 d. laišku, kurį ieškovė tvirtina gavusi tik 2004 m. gruodžio 13 d., EMSA ją informavo, jog jos pasiūlymas
atmestas dėl to, kad kokybės ir kainos santykis buvo mažesnis už atrinkto dalyvio pasiūlymo.
2004 m. gruodžio 7 d. ieškovė EMSA išsiuntė faksą dėl konkurso C‑1/01/04, kuriame ji, be kita ko, prašė informuoti apie jos
pasiūlymo konkurse C‑2/06/04 priėmimą ar atmetimą ir atsiųsti tokią pačią informaciją, kurios ji prašė dėl pirmojo konkurso.
2005 m. sausio 5 d. faksu ieškovė agentūrai EMSA nurodė, jog ji negavo informacijos, susijusios su abiejų konkursų rezultatais
per Finansiniame reglamente nustatytą terminą. Be to, ieškovė skundėsi tuo, kad EMSA pasirašė sutartis su atrinktais dalyviais
ir šią informaciją paskelbė Oficialiajame leidinyje.
EMSA atsakė 2005 m. sausio 6 d. laišku, kuris išsiųstas ir 2005 m. sausio 7 d. faksu, ir atsiuntė ieškovės pasiūlymui skirtus
balus bei atrinko pasiūlymo galutinį įvertinimą, taip pat
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbto pranešimo apie sutarties sudarymą kopiją, kuriame nurodytas atrinkto dalyvio pavadinimas. Dėl atrinkto dalyvio
pasiūlymo charakteristikų EMSA pažymėjo:
„Atrinkto dalyvio pasiūlymas patvirtina reikiamą įsigilinimą ir buvo pateiktas kaip gerai apgalvotas pasiūlymas. Projekto
vadovo užduotys ir vaidmuo tinkamai aprašyti. Grupės vadovas vadovautų grupei, turinčiai didelę patirtį, įgytą ankstesniuose
projektuose, visiškai atitinkančiuose projektą, dėl kurio paskelbtas konkursas. Įrodytas labai geras projekto supratimas.
Siūlomos priemonės jau buvo sėkmingai naudojamos ir yra suderinamos su EMSA informacinėmis technologijomis.“
Atsakydama į minėtą laišką, 2005 m. sausio 18 d. ieškovė EMSA atsiuntė faksą, kuriame ją kaltino Finansinio reglamento pažeidimu,
nes ši neatsakė į jos prašymą pateikti informaciją per nustatytą terminą, neatsiuntė atrinkto dalyvio pavadinimo, jo finansinio
pasiūlymo kainos bei jo techninio įvertinimo, palyginti su ieškovės, ir nusprendė pasirašyti sutartį. Galiausiai ji prašė
tam tikrų paaiškinimų, susijusių su vertinimo komiteto vertinimu.
2005 m. vasario 9 d. laiške EMSA ieškovei atsakė nurodžiusi, jog ieškovė jau turi atitinkamą informaciją ir kad išsamesnė
informacija, kaip antai su atrinktu dalyviu susiję tam tikri finansiniai ir komerciniai duomenys, pažeistų jo teisėtus interesus
ir todėl negali būti atskleista.

Procesas ir šalių reikalavimai
2005 m. vasario 14 d. Pirmosios instancijos teismo kanceliarijai pateiktu pareiškimu ieškovė pareiškė šį ieškinį.
Susipažinęs su teisėjo pranešėjo pranešimu, Bendrasis Teismas (trečioji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir,
taikydamas proceso organizavimo priemones pagal savo Procedūros reglamento 64 straipsnį, paprašė šalių pateikti tam tikrus
dokumentus, o EMSA – raštu atsakyti į klausimą. Šalys tai padarė per nustatytą terminą.
Per 2009 m. sausio 20 d. posėdį buvo išklausytos šalių žodinės pastabos ir jų atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti EMSA sprendimus atmesti jos pasiūlymus ir sudaryti sutartis su atrinktais dalyviais,
–        panaikinti visus vėlesnius EMSA sprendimus, susijusius su nagrinėjamais konkursais,
–        priteisti iš EMSA bylinėjimosi išlaidas, jeigu prašymas būtų atmestas.
EMSA Bendrojo Teismo prašo:
–        pripažinti ieškinį nepriimtinu arba, nepatenkinus šio reikalavimo, jį atmesti kaip nepagrįstą,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl priimtinumo
Nors EMSA oficialiai nepateikė prieštaravimo dėl priimtinumo, ji nurodė du nepriimtinumo pagrindus, atitinkamai susijusius
su tuo, kad Bendrasis Teismas neturi kompetencijos priimti sprendimą dėl pagal EB 230 straipsnį pareikšto ieškinio dėl EMSA
akto, ir su ieškinio formaliu trūkumu. Visų pirma Bendrasis Teismas nagrinės pirmąjį nepriimtinumo pagrindą.
1.
Dėl Bendrojo Teismo kompetencijos priimti sprendimą dėl pagal EB 230 straipsnį pareikšto ieškinio dėl EMSA akto

Šalių argumentai
EMSA tvirtina, kad jos aktai vien dėl jos statuso negali būti skundžiami pareiškiant ieškinį pagal EB 230 straipsnį. Kadangi
šiame straipsnyje nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės nuorodos į Europos Sąjungos agentūrų ar įstaigų aktus, išskyrus
institucijas, Bendrasis Teismas negali vykdyti jos aktų teisėtumo kontrolės. EMSA teigimu, 1986 m. balandžio 23 d. Teisingumo
Teismo sprendimas
Les Verts prieš Parlamentą
, vadinamas
Les Verts
(294/83, Rink. p. 1339), šiuo atveju netaikytinas, nes jis buvo susijęs su institucijos, o ne agentūros sprendimo teismine
kontrole.
Tai, kad Reglamento Nr. 1406/2002 8 straipsnyje numatyta Teisingumo Teismo jurisdikcija tik spręsti ginčus, susijusius su
sutartine ir nesutartine EMSA atsakomybe, atvirkščiai, tik patvirtina, kad nei Bendrasis teismas, nei Teisingumo Teismas neturi
jurisdikcijos vykdyti jos aktų teisėtumo kontrolę. Be to, kadangi šioje nuostatoje minimas tik Teisingumo Teismas, darytina
išvada, jog tuo atveju, jeigu kuris nors teismas ir turi kompetenciją priimti sprendimą, tai yra Teisingumo Teismas, o ne
Bendrasis Teismas.
Be to, ieškinio dėl agentūros priimto sprendimo panaikinimo nepriimtinumą patvirtina 2005 m. kovo 15 d. Teisingumo Teismo
sprendimas
Ispanija prieš Eurojustą
(C‑160/03, Rink. p. I‑2077, 35–37 punktai ir 40 punktas) bei 1998 m. birželio 8 d. Pirmosios instancijos teismo nutartis
Keeling prieš VRDT
(T‑148/97, Rink. p. II‑2217).
Kadangi šiais sprendimu ir nutartimi įvedamas dvigubas kriterijus, siekiant nustatyti, ar taikomas EB 230 straipsnis, t. y.
įstaigos paminėjimas šiame straipsnyje ir veiksmingos teisminės kontrolės nebuvimas, tai reiškia, kad turi būti tenkinamos
abi sąlygos, o šiuo atveju EMSA neatitinka pirmosios, nes ji nepaminėta 230 straipsnyje. Be to, net jei kiekvienos iš šių
sąlygų savaime pakaktų, antroji nebūtų tenkinama, nes iš tikrųjų Reglamento Nr. 1406/2002 8 straipsnyje numatytos teisminės
kontrolės apimtis vis dėlto ribojama ginčais, susijusiais su EMSA sutartine ir nesutartine atsakomybe.
Ieškovė ginčija šį nepriimtinumo pagrindą.

Bendrojo Teismo vertinimas
Visų pirma reikia konstatuoti, kad pagal antrinę teisę įsteigtos agentūros, kaip antai EMSA, nenurodytos tarp institucijų,
išvardytų EB 230 straipsnio pirmojoje pastraipoje.
Taip pat pažymėtina, kad Reglamento Nr. 1406/2002 8 straipsnyje nustatyta, jog Teisingumo Teismas turi jurisdikciją sprendžiant
ginčus dėl žalos atlyginimo EMSA nesutartinės atsakomybės atveju bei priimti sprendimą pagal arbitražinę išlygą, kuri gali
būti įtvirtinta agentūros sudarytoje sutartyje. Tačiau šiame reglamente nenumatyta, kad Teisingumo Teismas turi jurisdikciją
nagrinėti ieškinius dėl kitų EMSA priimtų sprendimų panaikinimo.
Vis dėlto šie samprotavimai neprieštarauja tam, kad Bendrasis Teismas vykdytų Reglamento Nr. 1406/2002 8 straipsnyje nenurodytų
EMSA aktų teisėtumo kontrolę.
Iš tikrųjų, kaip Bendrasis Teismas tai pažymėjo savo 2008 m. spalio 8 d. sprendime
Sogelma prieš ERA
(T‑411/06, Rink. p. II‑02771, 36 punktas), remdamasis šio sprendimo 56 punkte minėtu Sprendimu
Les Verts
, Europos bendrija yra teisinė bendrija ir Sutartimi nustatyta išsami teisių gynimo priemonių ir procedūrų sistema tam, kad
Teisingumo Teismas vykdytų institucijų teisės aktų teisėtumo kontrolę. Pagal Sutarties sistemą leidžiama pareikšti tiesioginį
ieškinį dėl visų nuostatų, kurias priėmė institucijos ir kuriomis siekiama sukurti teisinių pasekmių. Tuo pagrindu šio sprendimo
56 punkte minėtame Sprendime
Les Verts
Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad ieškinys dėl panaikinimo gali būti pareikštas dėl Europos Parlamento aktų, kuriais
siekiama sukurti teisinių pasekmių tretiesiems asmenims, nors tuo metu taikomos redakcijos Sutarties nuostatoje, reglamentuojančioje
ieškinį dėl panaikinimo, buvo nurodyti tik Tarybos ir Komisijos aktai. Iš tikrųjų šios nuostatos aiškinimas, kad Europos Parlamento
aktai nėra aktai, kurie gali būti užginčyti, Teisingumo Teismo teigimu, lemtų tiek Sutarties esmei, kaip nurodyta EB sutarties
164 straipsnyje (dabar – EB 220 straipsnis), tiek jos sistemai prieštaraujantį rezultatą (šiuo klausimu žr. šio sprendimo
56 punkte minėto Sprendimo
Les Verts
23–25 punktus).
Iš šio sprendimo galima išvesti bendrąjį principą, kad turi egzistuoti galimybė vykdyti kiekvieno tokios įstaigos, kokia yra
EMSA, priimto akto, kuriuo siekiama sukurti teisinių pasekmių tretiesiems asmenims, teisminę kontrolę.
Iš tiesų šio sprendimo 56 punkte minėtame Sprendime
Les Verts
minimos tik institucijos, o EMSA, kaip tai konstatuota ankstesniame 61 punkte, nėra viena iš EB 230 straipsnyje minėtų institucijų.
Vis dėlto tokių įstaigų, kurioms suteikta teisė priimti aktus, kuriais siekiama sukurti teisinių pasekmių tretiesiems asmenims,
– ir nėra jokios abejonės, kad taip yra, kai per viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūrą tokios įstaigos priima sprendimus,
kuriais atmetamas konkurso dalyvio pasiūlymas ir sutartis sudaroma su kitu konkurso dalyviu, – padėtis yra identiška tai,
kuri nagrinėta šio sprendimo 56 punkte minėtame Sprendime
Les Verts
. Todėl teisinėje bendrijoje negalima toleruoti, kad tokie aktai išvengtų teisminės kontrolės (šiuo klausimu žr. šio sprendimo
64 punkte minėto Sprendimo
Sogelma prieš ERA
37 punktą).
Iš to darytina išvada, kad EMSA per viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūras priimti sprendimai, kuriais siekiama sukurti
teisinių pasekmių tretiesiems asmenims, yra aktai, kuriuos galima ginčyti.
Šios išvados nepaneigia teismų praktika, kuria EMSA remiasi savo argumentams dėl ieškinio nepriimtinumo pagrįsti.
Tiesa, kad šio sprendimo 58 punkte minėtame Sprendime
Ispanija prieš Eurojustą
Teisingumo Teismas nusprendė, jog ginčijamų teisės aktų nėra tų teisės aktų, kurių teisėtumą gali prižiūrėti Teisingumo Teismas
pagal EB 230 straipsnį, sąraše (Sprendimo 37 straipsnis). Vis dėlto, to sprendimo tolesniame punkte Teisingumo Teismas pažymėjo,
kad nagrinėjamoje byloje taikomame ES 41 straipsnyje nenumatyta, jog EB 230 straipsnis taikomas nuostatoms dėl policijos ir
teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose pagal Europos Sąjungos sutarties VI antraštinę dalį, nes Teisingumo Teismo
galios šioje srityje yra apibrėžtos ES 35 straipsnyje, į kurį nukreipiama ES 46 straipsnio b punkte. Be to, dėl teisės į veiksmingą
teisminę apsaugą to paties sprendimo 41 ir 42 punktuose Teisingumo Teismas pažymėjo, kad šioje byloje ginčijami teisės aktai
nebuvo atleisti nuo teisminės kontrolės (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 64 punkte minėto Sprendimo
Sogelma prieš ERA
45 punktą).
Šio sprendimo 58 punkte minėtos nutarties
Keeling prieš VRDT
32 punkte Bendrasis Teismas ne tik konstatavo, kad Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui)
(VRDT) nėra nei viena iš EB sutarties 4 straipsnyje (dabar – EB 7 straipsnis) išvardytų Bendrijos institucijų, nei nurodyta
EB sutarties 173 straipsnio (dabar – EB 230 straipsnis) pirmoje pastraipoje, bet 33 punkte konstatavo ir tai, kad potencialiai
buvo ir kitų teisių gynimo priemonių, taikytinų ginčijamo VRDT pirmininko sprendimo atžvilgiu, visų pirma paminėdamas EB sutarties
179 straipsnį (dabar – EB 236 straipsnis). Taigi ši nutartis neužkerta kelio galimybei pagal EB 230 straipsnį pareikšti ieškinį
dėl sprendimo, kurį priėmė šiame straipsnyje nenurodytas Bendrijos organas (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 64 punkte minėto
Sprendimo
Sogelma prieš ERA
46 punktą).
Taigi EMSA nurodyta teismų praktika nepaneigia išvados, kad tokios įstaigos priimtas aktas, kuriuo siekiama sukurti teisinių
pasekmių tretiesiems asmenims, negali išvengti teisminės kontrolės.
Be to, šios išvados negali paneigti ir šio sprendimo 64 punkte minėto Sprendimo
Sogelma prieš ERA
aiškinimas, kurį per teismo posėdį pateikė EMSA ir pagal kurį jos padėtis skiriasi nuo Europos rekonstrukcijos agentūros
(ERA), nes Komisija šiai agentūrai pavedė įgyvendinti Bendrijos pagalbą Serbijai ir Juodkalnijai, rengti ir vertinti kvietimus
dalyvauti konkurse bei sudaryti sutartis. Iš to matyti, jog sprendimai, kuriuos būtų priėmusi pati Komisija, jei nebūtų perdavusi
savo įgaliojimų, negalėjo prarasti akto, kuriam taikoma teisminė kontrolė, statuso vien dėl to, kad Komisija perdavė įgaliojimus
ERA, nes kitaip atsirastų teisės spraga.
Tačiau EMSA aiškinimu neatsižvelgiama į šio sprendimo 64 punkte minėto Sprendimo
Sogelma prieš ERA
39 ir 40 punktus, iš kurių aišku, kad argumentas dėl įgaliojimų, kuriais remdamasi veikia ERA, pobūdžio Bendrojo Teismo pateiktas
tik papildomai ir juo siekiama patvirtinti išvadą, padarytą to paties sprendimo 37 punkte, kuriame Bendrasis Teismas primena
bendrąjį principą, kad bet kuriam Bendrijos organų aktui, kuriuo siekiama sukurti teisinių padarinių tretiesiems asmenims,
turi būti galima taikyti teisminę kontrolę. Be to, priešingai nei tvirtina EMSA, tokia pati rizika, kad atsiras teisės spraga,
yra ir šioje byloje, jei būtų nuspręsta, kad nagrinėjamiems aktams netaikoma teisminė kontrolė.
Galiausiai dėl EMSA argumento, kad iš Reglamento Nr. 1406/2002 8 straipsnio, kuriame nurodytas tik Teisingumo Teismas, galima
daryti išvadą, jog tuo atveju, jeigu teismas turi jurisdikciją nagrinėti šią bylą, tai turėtų būti Teisingumo Teismas, o ne
Bendrasis Teismas, pakanka pažymėti, kad šiuo atveju žodžiai „Teisingumo Teismas“ vartojami bendrąja prasme, siekiant įvardyti
instituciją, kurią dabar sudaro Teisingumo Teismas, Bendrasis Teismas ir specializuotas teismas, t. y. Europos Sąjungos tarnautojų
teismas. Todėl Reglamento Nr. 1406/2002 8 straipsnyje esanti nuoroda į „Teisingumo Teismą“ turi būti suprantama kaip susijusi
su šia institucija, o ne su vienu iš ją sudarančių teismų (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2005 m. kovo 17 d. Teisingumo
Teismo sprendimo
Komisija prieš AMI Semiconductor Belgium ir kt.
, C‑294/02, Rink. p. I‑2175, 49 punktą).
Taigi iš EB 230 straipsnio pirmos pastraipos, kaip ji išaiškinta atsižvelgiant į šio sprendimo 56 punkte minėto Sprendimo
Les Verts
23–25 punktus ir šio sprendimo 64 punkte minėto Sprendimo
Sogelma prieš ERA
36 ir 37 punktus, darytina išvada, jog šis ieškinys priimtinas. Šiuo atveju tokią išvadą patvirtina SESV 263 straipsnio pirma
pastraipa, pagal kurią Europos Sąjungos Teisingumo Teismas prižiūri Sąjungos institucijų ar įstaigų aktų, kuriais siekiama
sukurti teisinių pasekmių trečiosioms šalims, teisėtumą. Todėl EMSA pateiktą pirmąjį nepriimtinumo pagrindą reikia atmesti.
2.
Dėl exceptio obscuri libelli

Šalių argumentai
Iš esmės savo prieštaravimu, susijusiu su ieškinio neaiškumu, EMSA teigia, kad ieškovė nenurodo, kuris ieškinio pagrindas
kuriam konkursui taikomas, ir kad todėl šiame ieškinyje, kuriame supainioti du konkursai, nėra pakankamai aiškios ir tikslios
pagrindų, kuriais remiamasi, santraukos, pažeidžiant Teisingumo Teismo statutą ir Bendrojo Teismo procedūros reglamentą bei
atitinkamą teismų praktiką.
Ieškovė ginčija šį tvirtinimą.

Bendrojo Teismo vertinimas
Primintina, kad pagal Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnio pirmą pastraipą, taikomą procesui Bendrajame Teisme pagal Statuto
53 straipsnio pirmą pastraipą, ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punktą bet kuriame ieškinyje
turi būti nurodomas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Ši nuoroda turi būti pakankamai aiški bei tiksli,
kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Bendrasis Teismas atitinkamai nagrinėti ieškinį prireikus be jokios kitos papildomos
informacijos, kuria galima būtų pasiremti. Siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir gerą teisingumo vykdymą tam, kad ieškinys
būtų priimtinas, būtina, jog pagrindinės teisinės ir faktinės aplinkybės, kuriomis pagrįstas ieškinys, bent sutrumpintai,
tačiau nuosekliai ir suprantamai būtų išdėstytos ieškinio tekste (šiuo klausimu žr. Pirmosios instancijos teismo priimtų:
1996 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo
Asia Motor France ir kt. prieš Komisiją
, T‑387/94, Rink. p. II‑961, 106 ir 107 punktus; 2002 m. sausio 11 d. Sprendimo
Biret ir Cie prieš Tarybą
, T‑210/00, Rink. p. II‑47, 34 punktą ir 2005 m. gruodžio 14 d. Sprendimo
Honeywell prieš Komisiją
, T‑209/01, Rink. p. II‑5527, 55 ir 56 punktus bei nurodytą teismų praktiką).
Šiuo atveju pažymėtina, kad ieškinys atitinka Procedūros reglamente nustatytus reikalavimus, nes jis leidžia tiek atsakovei,
tiek ir Bendrajam Teismui nustatyti veiksmus, dėl kurių kaltinama EMSA, bei faktus ir aplinkybes, dėl kurių kilo ginčas. Be
to, iš bylos medžiagos matyti, kad EMSA tinkamai pasirengė gynybai ir pateikė išsamius argumentus atsakydama į kiekvieną ieškovės
nurodytą kaltinimą.
Todėl prieštaravimą dėl formalaus ieškinio trūkumo reikia atmesti.

Dėl esmės
Prašymams dėl panaikinimo pagrįsti ieškovė nurodo keturis ieškinio pagrindus. Pirmasis susijęs su sąžiningumo, gero administravimo
ir rūpestingumo principų pažeidimu. Antrasis grindžiamas Finansinio reglamento, Įgyvendinimo taisyklių bei Direktyvos 92/50
pažeidimu. Trečiasis susijęs su EMSA padarytomis akivaizdžiomis vertinimo klaidomis. Ketvirtasis susijęs su svarbios informacijos
nebuvimu ir motyvavimo stoka. Be to, EMSA atsiliepimo į ieškinį prieduose pateikus administracines bylas, susijusias su nagrinėjamomis
dviem konkurso procedūromis, ieškovė dublike pateikė ieškinyje nurodytiems pagrindams pagrįsti konkrečių kaltinimų grupę,
susijusią su keletu tariamų pažeidimų, kurie matyti iš minėtų administracinių bylų, bei, kiek tai susiję su konkurso procedūra C‑2/06/04,
atskirą ieškinio pagrindą dėl atrinkto konkurso dalyvio pateikto pasiūlymo neatitikimo nustatytiems reikalavimams atsižvelgiant
į pasiūlymų pateikimo tvarką, nurodytą skelbimo apie konkursą 2 punkte. Pirmiausia Bendrasis Teismas nagrinės prašymą panaikinti
EMSA priimtus sprendimus per konkurso procedūrą C‑2/06/04.
1.
Dėl prašymo panaikinti EMSA priimtus sprendimus per konkurso procedūrą C‑2/06/04

Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su atrinkto dalyvio pateikto pasiūlymo neatitikimu nustatytiems reikalavimams
Šalių argumentai
Dublike ieškovė pateikia naują ieškinio pagrindą, susijusį su tuo, kad atrinkto dalyvio pasiūlymas negalėjo būti laikomas
atitinkančiu skelbimo apie konkursą C‑2/06/04 2 punkto a papunktį. Iš tikrųjų iš bylos medžiagos matyti, kad atrinktas dalyvis
neturėjo pasiūlymo išsiuntimo įrodymo ir tik vėliau pateikė Švedijos pašto tarnautojo patvirtinimą, kuriame nurodyta, jog
siuntinys iš tikrųjų išsiųstas laiku. Ieškovės nuomone, pašto tarnautojo laiškas negali pakeisti „pašto antspaudo“ ir „būti
įrodymu“, todėl šis laiškas negali būti pakankamas įrodymas. Ieškovės teigimu, tokio trūkumo toleravimas gali tapti pavojingu
precedentu ir sukurti netikrumą, kiek tai susiję su terminų laikymusi viešųjų pirkimų sektoriuje.
EMSA atsikerta, kad minėto skelbimo apie konkursą 2 punkto a papunkčiu siekta įtvirtinti priemonę, skirtą patikrinti, ar visi
dalyviai pasiūlymus pateikė nepasibaigus nustatytam terminui. Vertinimo komiteto sprendimas priimti kitokį įrodymą pagrįstas,
nes šiuo atveju paštas, atvirkščiai nei įprasta jo praktikoje, laiško neužantspaudavo.
Bendrojo Teismo vertinimas
Visų pirma pažymėtina, kad ieškinio pagrindas, susijęs su konkurse C‑2/06/04 atrinkto dalyvio pateikto pasiūlymo neatitikimu
atsižvelgiant į skelbimo apie konkursą 2 punkte nustatyta pasiūlymų pateikimo tvarka, kurį ieškovė nurodė dubliko pateikimo
etape, yra naujas ieškinio pagrindas. Vis dėlto jis gali būti priimtas remiantis Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalimi,
nes pagrįstas teisinėmis ir faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui, t. y. su minėtu konkursu susijęs
vokų su pasiūlymais atplėšimo komisijos protokolas, kurį EMSA pateikė byloje kaip atsiliepimo į ieškinį priedą.
Vis dėlto atsižvelgiant į nusistovėjusią teismų praktiką perkančioji organizacija privalo užtikrinti, kad visuose viešojo
pirkimo procedūros etapuose būtų laikomasi vienodo požiūrio principo ir kad visiems dalyviams būtų sudarytos vienodos galimybės
(šiuo klausimu žr. 2004 m. balandžio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš
CAS Succhi di Frutta
, C‑496/99 P, Rink. p. I‑3801, 108 punktą; taip pat šiuo klausimu žr. Pirmosios instancijos teismo priimtų: 2007 m. liepos
12 d. Sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
, T‑250/05, 45 punktą ir nurodytą teismų praktiką bei 2008 m. kovo 12 d. Sprendimo
European Service Network prieš Komisiją
, T‑332/03, 122 punktą). Tokia neiškraipytos konkurencijos sistema, kokia numatyta Sutartyje, gali būti užtikrinta tik jei
atitinkamiems ūkio subjektams bus sudarytos vienodos galimybės (minėto Sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
46 punktas).
Taip pat primintina, kad pagal Finansinio reglamento 98 straipsnio 1 dalį „paraiškų padavimo tvarka turi užtikrinti realią
konkurenciją ir paraiškų turinio išlaikymą paslaptyje tol, kol vienu metu bus atplėštos visos paraiškos“.
Šioje byloje skelbime apie pirkimą nustatyta pasiūlymų pateikimo termino paskutinė diena buvo 2004 m. rugpjūčio 9 diena. Be
to, kvietimo teikti pasiūlymus, kuriame pagal Įgyvendinimo taisyklių 130 straipsnio 2 dalies a punktą „nurodomos taisyklės,
kaip pateikti ir pristatyti paraiškas, įskaitant visų pirma paraiškų priėmimo paskutinę datą ir laiką“, 2 punkte buvo nurodyta,
kad pasiūlymai gali būti teikiami arba nurodytu adresu išsiunčiant registruotą laišką, kuris paštui įteikiamas ne vėliau kaip
2004 m. rugpjūčio 9 d. (data įrodoma pašto antspaudu), arba nurodytu adresu asmeniškai pateikiant ne vėliau kaip 2004 m. rugpjūčio
9 d. 16 val.; šiuo atveju pasiūlymo pateikimas patvirtinamas EMSA pareigūno išduotu ir pasirašytu gavimo kvitu, kuriame nurodyta
data. Taip pat kvietime teikti pasiūlymus buvo nurodyta, kad bet koks kitas pasiūlymo įteikimo būdas, išskyrus registruotą
paštą, įskaitant pasiūlymo pristatymą per „greitojo pašto pasiuntinių tarnybą“, bus laikomas „asmenišku pateikimu“.
Ši siuntimo tvarka atitinka Įgyvendinimo taisyklių 143 straipsnio 2 dalį, cituotą šio sprendimo 12 punkte, pagal kurią „Konkurso
dalyviai gali pateikti paraiškas <...> paštu; tokiu tikslu konkurso skelbimo dokumentuose turi būti nurodyta, kad atitinkama
data laikoma registruoto laiško išsiuntimo data, įrodoma pašto antspaudu <...> arba asmeniškai; jas gali įteikti konkurso
dalyvis arba jo atstovas, įskaitant greitojo pašto pasiuntinių tarnybą, institucijos patalpose; tuo tikslu konkurso skelbimo
dokumentuose <...> turi būti nurodytas skyrius, kuriam turi būti pristatytos paraiškos ir kuris išduoda ir pasirašo jų gavimo
kvitą. Šiuo klausimu pažymėtina, kad pagal 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/67/EB dėl Bendrijos
pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo (OL L 15, 1998, p. 14; 2004 m. specialusis
leidimas lietuvių k., 6 sk., 3 t., p. 71) 2 straipsnio 9 punktą „registruotoji siunta“ − tai paslauga, teikianti pastovaus
dydžio garantiją nuo siuntos dingimo, vagystės ar sugadinimo rizikos ir leidžianti siuntėjui paprašius jam pateikti įrodymą,
jei tai būtina, kad siunta buvo pristatyta ir (arba) įteikta adresatui.
Be to, pagal kvietimo teikti pasiūlymus 2 punktą dėl neatitikimo minėtiems formaliems reikalavimams pasiūlymas turėjo būti
atmestas per atplėšimo procedūrą.
Pagal 2004 m. rugpjūčio 25 d. vokų su pasiūlymais atplėšimo komisijos parengtą pirmąjį protokolą ant SSPA pasiūlymo, t. y.
to, kuris vėliau buvo atrinktas, nebuvo įrodymo apie išsiuntimą ir tam, kad jis būtų pripažintas atitinkančiu reikalavimus,
konkurso dalyvis būtinai turėjo pateikti rašytinį išsiuntimo patvirtinimą. Iš antrojo protokolo, parengto 2004 m. rugsėjo
21 d., matyti, kad gavusi vokų su pasiūlymais atplėšimo komisijos pasiūlymą pateikti minėtą rašytinį patvirtinimą SSPA atsiuntė
EMSA Švedijos pašto darbuotojo patvirtinimą, jog pasiūlymas buvo išsiųstas laiku. Todėl vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija
nusprendė, kad SSPA pasiūlymas atitiko reikalavimus.
EMSA minėto protokolo priede esančius dokumentus pateikė byloje atsakydama į Bendrojo Teismo nurodytą proceso organizavimo
priemonę. Be kita ko, kalbama apie SSPA atsiųstų ir EMSA gautų vokų, kuriuose buvo pasiūlymas, kopijas, jų susirašinėjimo
kopijas bei apie 2004 m. rugpjūčio 6 d. Geteborgo pašto skyriaus gavimo kvito kopiją ir 2004 m. rugsėjo 2 d. šio pašto skyriaus
darbuotojo pasirašyto pareiškimo, iš esmės patvirtinančio, kad voką, kuriame turėjo būti nagrinėjamas pasiūlymas, šis pašto
skyrius iš tikrųjų išsiuntė 2004 m. rugpjūčio 6 d., kopiją.
Taigi iš šių dokumentų visų pirma matyti, kad SSPA pasiūlymą EMSA gavo 2004 m. rugpjūčio 10 d., t. y. kitą dieną po to, kai
pasibaigė nustatytas pasiūlymų pateikimo terminas, ir kad ant vokų, kuriuose buvo minėtas pasiūlymas, nebuvo nei išsiuntimą,
nei gavimą patvirtinančio pašto antspaudo.
Antra, pažymėtina, jog, nors 2004 m. rugpjūčio 26 d. SSPA adresuotame laiške EMSA ir nurodė, kad „ant laiško nebuvo žymos
nei apie tai, kad jis išsiųstas registruotu paštu, nei pateikimo pašto skyriui datos“ ir kvietė ją pateikti „bet kokį vėlesnį
įrodymą, [kad pasiūlymas jai buvo pateiktas] laiku ir laikantis kvietime teikti pasiūlymus nurodytos tvarkos“, SSPA jai atsiuntė
paprastą Geteborgo pašto skyriaus gavimo kvitą.
Šiuo atžvilgiu per teismo posėdį EMSA pateiktam argumentui, jog šis gavimo kvitas įrodo laiško registraciją, t. y. registraciją,
kuri tam tikra prasme gali būti prilyginama siuntimui registruotu paštu, negalima pritarti. Pirma, toks gavimo kvitas jokiu
būdu negali prilygti išsiuntimo registruotu paštu kvitui, kuris neatsižvelgiant į ant voko dedamą pašto antspaudą paprastai
išduodamas siuntėjui kaip pašto siuntos pateikimo įrodymas, kaip tai minėta šio sprendimo 88 punkte. Iš tikrųjų minėtame kvite
nenurodytas nei siuntėjo, nei gavėjo pavadinimas, nenurodyta ir vieta, į kurią siunčiamas laiškas, ar kokia kita informacija,
patvirtinanti, kad buvo siunčiama registruotu laišku. Be to, iš bylos medžiagos matyti, kad EMSA kito dalyvio pasiūlymą pripažino
atitinkančiu reikalavimus tik po to, kai šis savo iniciatyva pateikė kvitą, kuriame nurodyta registruoto laiško išsiuntimo
data ir skaitmeninis kodas, siejantis šį kvitą ir voką, kuriame buvo pasiūlymas, nors iš pradžių šis pasiūlymas buvo atmestas
dėl to, kad ant voko, į kurį jis buvo įdėtas, nebuvo antspaudo su gavimo data. Antra, priešingai nei EMSA mėgino įtikinti
per teismo posėdį, iš bylos medžiagos aiškiai matyti, jog galiausiai SSPA pasiūlymą ji pripažino atitinkančiu reikalavimus
ne dėl minėto kvito, o dėl Švedijos pašto darbuotojo pareiškimo, nors minėto dalyvio atveju EMSA pripažino pakankamu įrodymu
jo kvitą, kurį šis pateikė sužinojęs apie jo pasiūlymo atmetimą.
Trečia, reikia pripažinti, kad Geteborgo pašto skyriaus darbuotojo patvirtinime pažymėta: „Išnagrinėjęs pridėtą gavimo kvito
kopiją <...> bei pateikto voko kopiją, šiuo dokumentu <...> patvirtinu, kad anksčiau nurodytas pašto skyrius šį voką išsiuntė
2004 m. rugpjūčio 6 d., penktadienį“. Taigi Švedijos pašto darbuotojas pripažino, kad vokas, kuriame turėjo būti SSPA pasiūlymas,
buvo išsiųstas 2004 m. rugpjūčio 6 d., tačiau nepaaiškino, pirma, kodėl ant šio voko nebuvo pašto antspaudo, ir, antra, kodėl
nebuvo nurodyta, ar jis siunčiamas registruotu laišku. Per teismo posėdį šiuo klausimu EMSA negalėjo įrodyti, kad buvo siųsta
registruotu laišku.
Iš jokio bylos dokumento nematyti, jog SSPA pasiūlymą atsiuntė registruotu laišku.
Todėl pirmiausia kyla klausimas, ar vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija galėjo atplėšti SSPA pasiūlymą ir ar vertinimo
komitetas jį galėjo nagrinėti, nors EMSA jį gavo kitą dieną po to, kai pasibaigė pasiūlymų pateikimo terminas.
Šiuo klausimu primintina, kad skelbime apie pirkimą nustatytas pasiūlymų gavimo terminas (diena ir laikas) buvo 2004 m. rugpjūčio
9 d. 16 valanda. Todėl iš skelbimo apie konkursą 2 punkto aiškiai matyti, kad paprastai pasiūlymus EMSA turėjo gauti ne vėliau
kaip nurodytą dieną ir valandą, nesvarbu, ar jie pateikiami asmeniškai, ar per „greitojo pašto pasiuntinių tarnybą“, o vienintelė
šios taisyklės išimtis – siuntimas registruotu laišku, kuris turėjo būti išsiųstas vėliausiai iki nurodyto termino pabaigos,
nors gauta galėjo būti ir vėliau, o išsiuntimo datos įrodymas yra pašto antspaudas. Iš to darytina išvada, kad atsižvelgiant
į tai, kad iš esmės galimybė atsiųsti pasiūlymus vėliau nei nustatytas terminas yra išimtis, kalbant apie jų gavimą, turi
būti aiškinama siaurai.
Toliau pažymėtina, kad skelbimo apie konkursą 2 punkto a papunktyje nurodytos dvi skirtingos formalios sąlygos, kurių turi
laikytis konkurso dalyviai, ketinantys savo pasiūlymą pateikti paštu, t. y. atitinkamai pasiūlymo išsiuntimo terminas ir pateikimo
siunčiant registruotu laišku tvarka. Nors šios sąlygos yra papildomos, tačiau turi savarankišką svarbą vertinant pateikto
pasiūlymo atitikimą konkurso dokumentų bei Įgyvendinimo taisyklių 143 straipsnio nuostatoms.
Todėl tai, ar buvo laikytasi šių dviejų sąlygų, apie kurių svarbą EMSA konkrečiai priminė 2004 m. rugpjūčio 26 d. SSPA atsiųstame
laiške, turi patikrinti perkančioji organizacija, konkrečiai – vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija prieš jas atplėšdama
ir po to jas nagrinėdama. Šiuo klausimu vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija neturi jokios diskrecijos: konstatavusi, kad
pasiūlymas gautas pasibaigus terminui, taigi pateiktas nesilaikant skelbime apie konkursą nustatytų reikalavimų bei Įgyvendinimo
taisyklių, ji pasiūlymą turi atmesti, kaip tai buvo priminta ankstesniame 86 punkte.
Beje, pasiūlymų atplėšimo etapui, kurio eigos taisyklės nustatytos Įgyvendinimo taisyklių 145 straipsnyje, būdingas būtent
formalumas, ir juo siekiama leisti ne mažiau kaip iš trijų asmenų sudarytai komisijai įvertinti ir užtikrinti taisyklių, visų
pirma susijusių su pasiūlymų pateikimo tvarka, atsižvelgiant į šių taisyklių svarbą sutarčių sudarymo procedūroje, laikymąsi.
Pirmiausia šios komisijos nariai pasirašo dokumentus, įrodančius kiekvieno pasiūlymo išsiuntimo datą ir laiką bei pasirašo
gautų pasiūlymų atplėšimo protokolą, kuriame įvardijamos reikalavimus atitinkančios ir jų neatitinkančios paraiškos bei nurodomas
pagrindas, kuriuo remiantis paraiškos buvo atmestos dėl Įgyvendinimo taisyklių 143 straipsnyje nurodytų pasiūlymų pateikimo
būdų nesilaikymo. Todėl tai yra formalumai, kurių laikymasis yra esminis sutarčių sudarymo procedūroje.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, ir į vienodo dalyvių vertinimo principą, kurio laikymasis, kaip jau minėta 85 punkte, turi
būti užtikrintas kiekviename konkurso etape, šiuo atveju SSPA pateikto pasiūlymo vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija neturėjo
nei atplėšti, nei priimti, nes, atsižvelgiant į tai, kad nebuvo pašto antspaudo ir įrodymo, jog jis išsiųstas registruotu
laišku, jis turėjo būti laikomas EMSA pateiktu jo gavimo dieną, t. y. 2004 m. rugpjūčio 10 d., o tai reiškia, kad pavėluotai.
Iš to darytina išvada, kad vokų su pasiūlymais atplėšimo komisija padarė klaidą atplėšusi SSPA pasiūlymą ir todėl vertinimo
komitetas klaidingai įvertino bei skyrė pirmąją vietą.
Tačiau pagal nusistovėjusią teismų praktiką dėl procedūrinio pažeidimo gali būti panaikintas visas sprendimas ar jo dalis
tik tuo atveju, jei nustatyta, kad nesant šio pažeidimo administracinės procedūros rezultatas galėjo būti kitoks, todėl ir
ginčijamo sprendimo turinys galėjo būti kitoks (šiuo klausimu žr. 2008 m. kovo 12 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
, T‑345/03, Rink. p. II‑341, 147 punktą ir šio sprendimo 85 punkte minėto Sprendimo
European Service Network prieš Komisiją
130 punktą bei nurodytą teismų praktiką).
Šiuo atveju, jeigu EMSA nebūtų priėmusi SSPA pasiūlymo dėl to, kad jis neatitiko skelbimo apie konkursą 2 punkte bei Įgyvendinimo
taisyklių 143 straipsnyje nustatytų pateikimo būdų, administracinės procedūros rezultatas būtų buvęs kitoks, nes vertinimo
komitetas nebūtų vertinęs SSPA pasiūlymo, o sprendimo sudaryti sutartį turinys, kuris grindžiamas būtent pasiūlymų lyginamąja
analize, tikrai būtų buvęs kitoks.
Be to, atsižvelgiant į tą aplinkybę, kad šiuo atveju tik dvi įmonės viršijo minimalią ribą, nurodytą specifikacijų 13.1 punkto
b papunktyje, jei SSPA pasiūlymas būtų atmestas pasiūlymų atplėšimo etape, po nagrinėjamos viešojo pirkimo sutarties sudarymo
procedūros būtų likęs tik vienas pasiūlymas. Šiomis aplinkybėmis, nebegalėdama palyginti atskirų pasiūlymų kainų ar kitų charakteristikų,
kad sudarytų sutartį su ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiu asmeniu, perkančioji organizacija neprivalo sudaryti
sutarties su vieninteliu dalyviu, kuris vertinamas kaip tinkamas jame dalyvauti (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 1999 m.
rugsėjo 16 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Fracasso ir Leitschutz
, C‑27/98, Rink. p. I‑5697, 31–33 punktus). Vis dėlto toks vertinimas neleidžia atmesti galimybės, kad EMSA, kaip ji tai pripažino
posėdyje atsakydama į Bendrojo Teismo pateiktą klausimą dėl šio aspekto, galėjo anuliuoti nagrinėjamą pirkimą ir paskelbti
naują konkursą. Todėl teisiškai pakankamai įrodyta, kad nesant šio trūkumo administracinės procedūros rezultatas būtų kitoks.
Todėl EMSA sprendimą sudaryti sutartį su atrinktu dalyviu reikia panaikinti, nes jis pažeidžia Įgyvendinimo taisyklių 143 straipsnį
ir skelbimo apie konkursą 2 punktą, ir nėra reikalo nagrinėti kitų ieškovės pateiktų ieškinio pagrindų, kiek tai susiję su
konkursu C‑2/06/04.
Todėl Bendrasis Teismas nagrinės ieškovės pateiktus ieškinio pagrindus ir argumentus tik tiek, kiek jie susiję su EMSA sprendimais
atmesti ieškovės pasiūlymą ir sudaryti sutartį su kitu dalyviu konkurso procedūroje C‑1/01/04.
2.
Dėl prašymo panaikinti EMSA priimtus sprendimus per konkurso procedūrą C‑1/01/04
Kaip minėta šio sprendimo 81 punkte, prašymui dėl panaikinimo pagrįsti ieškovė nurodė keturis ieškinio pagrindus, susijusius,
pirma, su sąžiningumo, gero administravimo ir rūpestingumo principų pažeidimu, antra, Finansinio reglamento, Įgyvendinimo
taisyklių bei Direktyvos 92/50 pažeidimu, trečia, akivaizdžiomis vertinimo klaidomis ir, ketvirta, svarbios informacijos nebuvimu
bei motyvavimo stoka. Bendrasis Teismas mano, kad pirmiausia tikslinga išnagrinėti pirmąjį, po to – antrąjį, vėliau – ketvirtąjį
ir galiausiai trečiąjį ieškinio pagrindus.

Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su sąžiningumo, gero administravimo ir rūpestingumo principų pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovės teigimu, EMSA pažeidė sąžiningumo, gero administravimo ir rūpestingumo principus, nes ilgai delsė ir nepateikė tinkamų
atsakymų į dalyvių pateiktus klausimus prieš pateikiant pasiūlymus, o tai pagal teismų praktiką gali būti sprendimo panaikinimo
pagrindu, jeigu nesant tokio pažeidimo šis sprendimas būtų buvęs kitoks.
Ieškovė primena, kad ji atsiuntė klausimus, į kuriuos EMSA neatsakė, tvirtindama, jog šie klausimai nebuvo pateikti laiku,
t. y. iki 2004 m. liepos 31 dienos. Šiuo klausimu ji pabrėžia, kad nesėkmingai mėgino juos atsiųsti faksu 2004 m. liepos 31 d.
ir kad EMSA jų negavo tikriausiai dėl to, kad blogai veikė jos faksas, o tai EMSA pripažino 2004 m. rugpjūčio 2 d. elektroniniame
laiške. Be to, ji pabrėžia, kad galiausiai EMSA klausimus gavo 2004 m. rugpjūčio 1 d., sekmadienį. Bet kuriuo atveju, kadangi
prašymo pateikti papildomą informaciją pateikimo terminas baigėsi šeštadienį, EMSA turėjo pratęsti terminą iki po to ėjusios
pirmosios darbo dienos, t. y. 2004 m. rugpjūčio 2 d., pirmadienio. Neatsakiusi į ieškovės klausimus EMSA pažeidė ne tik sąžiningumo,
gero administravimo bei rūpestingumo principus, bet ir jai sukliudė pateikti konkurencingesnį pasiūlymą.
Galiausiai ieškovė nurodo, kad priešingai nei tai leidžia suprasti EMSA, ji nemėgino gauti informacijos, kurios kiti dalyviai
neturėjo, nes ji tvirtina, kad visi atsakymai į prašymus pateikti papildomą informaciją išsiunčiami visiems dalyviams. Šiuo
klausimu ji pabrėžia, kad perkančioji organizacija privalo atsakyti į prašymus pateikti papildomą informaciją, kai specifikacijose
yra netikslumų.
Be to, per teismo posėdį ieškovė pirmą kartą tvirtino, jog EMSA pažeidė Įgyvendinimo taisyklių 141 straipsnį, nes skelbime
apie konkursą ji nustatė trumpesnį prašymų pateikti papildomą informaciją pateikimo terminą, nei jis nustatytas minėtame 141 straipsnyje.
EMSA ginčija ieškovės argumentus.
Bendrojo Teismo vertinimas
Ieškovė kaltina EMSA, pirma, kad ši ilgai delsė, ir, antra, kad tinkamai neatsakė į dalyvių prašymus pateikti papildomą informaciją.
Be to, ieškovė teigia, kad vėliau, t. y. 2004 m. liepos 31 d., ji pateikė klausimus, kad gautų paaiškinimus dėl tariamų skelbimų
apie konkursą netikslumų, į kuriuos EMSA neatsakė.
Pirmiausia reikia pripažinti, kad ieškovė ne tik nepagrindė teiginio, jog EMSA delsė ir tinkamai neatsakė į dalyvių klausimus,
bet ir nenurodė nei kokie turėjo būti atsakymai, nei priežasčių, dėl kurių jie laikytini netinkamais. Darytina išvada, kad,
nepaisant netikslios formuluotės, iš esmės šis ieškinio pagrindas turi būti suprantamas kaip ieškovės kaltinimas, kad EMSA
neatsakė į jos klausimus, nors ji juos uždavė laiku, ir kad dėl to ji negalėjo pateikti konkurencingesnio pasiūlymo tiek techniniu,
tiek finansiniu atžvilgiais.
Visų pirma, šiuo klausimu reikia pažymėti, kad ieškovė nepagrindė savo teiginių. Iš tikrųjų, nors ji mini, kad daug kartų
mėgino išsiųsti prašymus pateikti informaciją tiek liepos 31 d., t. y. šeštadienį, tiek 2004 m. rugpjūčio 1 d., t. y. sekmadienį,
ji nepateikia jokios faksimilių perdavimo ataskaitos, kuri patvirtintų, kad EMSA šie dokumentai buvo perduoti (visiškai ar
iš dalies) arba kad įvyko jų siuntimo klaida. Taip pat ieškovė nenurodė, kokią įtaką šis tariamas trūkumas galėjo turėti įtakos
sprendimui sudaryti sutartį.
Antra, reikia konstatuoti, kad pagal skelbimo apie konkursą 8 punktą papildomą informaciją galima gauti raštu pateikus prašymą,
atsiųstą ne vėliau kaip likus dešimčiai dienų iki pasiūlymų pateikimo termino pabaigos. Todėl, priešingai nei tvirtina ieškovė,
šis skelbimo apie konkursą punktas gali būti aiškinamas tik taip, kad pasiūlymų pateikimo diena neturi būti įskaitoma apskaičiuojant
terminą. Kadangi pagal skelbimo apie konkursą 2 punktą šis terminas nustatytas 2004 m. rugpjūčio 9 d., todėl prašymų pateikti
papildomą informaciją pateikimo terminas baigėsi penktadienį, t. y. 2004 m. liepos 30 d., o ne, kaip tai tvirtina ieškovė,
šeštadienį, t. y. 2004 m. liepos 31 dieną.
Todėl, EMSA teisingai pabrėžia, kad ieškovė, kaip ji tai pripažino savo rašytiniuose dokumentuose, mėgino išsiųsti prašymą
pateikti papildomą informaciją nuo 2004 m. liepos 31 d., šeštadienio, taigi pasibaigus prašymo pateikimo terminui. Kadangi
šis prašymas pateiktas pavėluotai, EMSA teisingai pasielgė, kad į jį neatsakė, jeigu jį iš tikrųjų gavo.
Galiausiai dėl tariamo Įgyvendinimo taisyklių 141 straipsnio 2 dalies pažeidimo Bendrasis Teismas pažymi, kad šis ieškinio
pagrindas pirmą kartą buvo nurodytas per žodinę proceso dalį. Pagal Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą
vykstant procesui negalima pateikti naujų pagrindų, išskyrus tuos atvejus, kai jie pagrindžiami teisinėmis arba faktinėmis
aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui. Tačiau pagrindas ar argumentas, kuris toliau plėtoja anksčiau tiesiogiai
ar implicitiškai ieškinyje nurodytą pagrindą ir yra glaudžiai su juo susijęs, nėra naujas pagrindas Procedūros reglamento
48 straipsnio 2 dalies prasme (šiuo klausimu žr. Pirmosios instancijos teismo priimtų: 2002 m. lapkričio 28 d. Sprendimo
Scan Office Design prieš Komisiją
, T‑40/01, Rink. p. II‑5043, 96 punktą ir 2008 m. gegužės 21 d. Sprendimo
Belfass prieš Tarybą
, T‑495/04, Rink. p. II‑781, 87 punktą).
Šiuo atveju pažymėtina, kad per teismo posėdį ieškovės nurodytas ieškinio pagrindas, susijęs su Įgyvendinimo taisyklių 141 straipsnio
2 dalies pažeidimu, nelaikytinas, pirma, nei kaltinimu, pagrįstu teisinėmis ar faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos
per rašytinę proceso dalį, nes jis grindžiamas tariamu neteisėtumu, apie kurį buvo žinoma ir kuris buvo nurodytas pareiškiant
ieškinį, nei, antra, anksčiau ieškinyje nurodyto pagrindo plėtojimu, atsižvelgiant į tai, kad ieškovė šią tariamai pažeistą
teisės nuostatą nurodė tik per žodinę proceso dalį ir kad taip nurodytas panaikinimo pagrindas anksčiau tiesiogiai ar implicitiškai
ieškinyje nebuvo nurodytas, nes šis ieškinio pagrindas, susijęs su tariamu sąžiningumo, gero administravimo ir rūpestingumo
principų pažeidimu (šiuo klausimu žr. 1982 m. rugsėjo 30 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Amylum prieš Tarybą
, 101/81, Rink. p. 3107, 25 punktą). Vis dėlto ieškovė nenurodo jokios teisinės ar faktinės aplinkybės, apie kurią sužinota
vykstant procesui ir kuria gali būti grindžiamas šis kaltinimas. Iš to darytina išvada, kad šis kaltinimas nepriimtinas, nes
pateiktas pavėluotai Procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos prasme.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, darytina išvada, kad pirmąjį ieškinio pagrindą, kiek jis susijęs su konkurso procedūra C‑1/01/04,
reikia atmesti kaip nepagrįstą.

Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su Finansinio reglamento, Įgyvendinimo taisyklių ir Direktyvos 92/50 pažeidimu
Šalių argumentai
Iš esmės šiuo pagrindu ieškovė tvirtina, kad EMSA pažeidė Finansinį reglamentą, Įgyvendinimo taisykles ir Direktyvą 92/50,
nes naudojo netikslius kriterijus ir kurie nebuvo tinkamai apibrėžti skelbime apie konkursą. Be to, dubliko pateikimo etape
ji tvirtino, kad nusprendęs sutarties sudarymo kriterijus suskirstyti į subkriterijus vertinimo komitetas ne tik atvirai pripažino,
jog šie kriterijai nebuvo gerai apibrėžti ir turėjo būti patikslinti ir (arba) pakeisti, o tai pripažino ir EMSA atsiliepime
į ieškinį, bet ir pažeidė Finansinį reglamentą.
Be to, ieškovė teigia, kad tam tikri skelbimo apie konkursą elementai, pavyzdžiui, reali sutarties trukmė, valstybių narių,
kurios jau įdiegė technologijas, skaičius, konkrečių specialistų vaidmuo (
helpdesk
), jų paslaugų turinys ir trukmė, ir t. t., kurie būtini konkurencingam pasiūlymui pateikti, taip pat buvo neaiškiai nurodyti
pažeidžiant Finansinio reglamento 97 straipsnio 1 dalį ir Direktyvos 92/50 17 straipsnio 1 dalį. Grįsdama savo argumentus
ji nurodo institucijų skelbimus apie viešuosius pirkimus, kurių dokumentai buvo išsamūs ir aiškūs.
Galiausiai ieškovė kaltina EMSA, kad ši 2004 m. gruodžio 16 d. laiške atsisakė atsiųsti atrinkto dalyvio pavadinimą remdamasi
viešuosius pirkimus reglamentuojančiomis nuostatomis, nors po kelių savaičių tas pats laišką pasirašęs pareigūnas jai paskambino
siūlydamas asmeniškai susitikti, kad pakomentuotų konkurso procedūros rezultatą, tačiau ieškovė atsisakė susitikti.
EMSA ginčija ieškovės argumentus.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pirmiausia pažymėtina, kad ieškovė klaidingai remiasi Direktyvos 92/50 17 straipsnio pažeidimu. Iš tikrųjų pagal Finansinio
reglamento 105 straipsnį nuo 2003 m. sausio 1 d., t. y., kai įsigalioja šis reglamentas, direktyvos dėl viešojo prekių, paslaugų
ir darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo taikomos viešojo pirkimo sutartims, kurias sudaro institucijos ir įstaigos
savo pačių sąskaita, tik tiek, kiek tai susiję su ribomis, kurios nulemia skelbimo tvarką, procedūrų pasirinkimą ir atitinkamus
laiko terminus. Tai reiškia, kad šiuo atveju, atsižvelgiant į tai, kad kalbama apie tokios agentūros, kokia yra EMSA, sudarytą
viešojo paslaugų pirkimo sutartį, ieškovės kaltinimas, susijęs su ginčijamo viešojo pirkimo sutarties sudarymo kriterijais,
turi būti nagrinėjamas pagal institucijoms taikytinas taisykles atsižvelgiant tik į Finansinio reglamento ir Įgyvendinimo
taisyklių nuostatas.
Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad Finansinio reglamento 97 straipsnio 1 dalyje perkančioji organizacija įpareigojama sutarties
sudarymo kriterijus nustatyti iš anksto ir nurodyti konkurso dokumentuose. Ši pareiga užtikrinti kiekvienam viešajam pirkimui
taikomų kriterijų ir sąlygų viešumą detalizuota Įgyvendinimo taisyklių 138 straipsnyje.
–       Dėl kaltinimo, susijusio su sutarties sudarymo kriterijų netikslumu
Dėl ieškovės kaltinimo, kad EMSA pažeidė Finansinį reglamentą ir Įgyvendinimo taisykles dėl to, kad rėmėsi skelbime apie konkursą
netinkamai apibrėžtais kriterijais, pirmiausia primintina, jog nagrinėjamo konkurso laimėtojas nustatytas taikant geriausio
ekonominio pasiūlymo procedūrą pagal Finansinio reglamento 97 straipsnio 2 dalį bei Įgyvendinimo taisyklių 138 straipsnio
1 dalį (žr. šio sprendimo 18 punkte cituotų specifikacijų 13 punktą).
Kai konkurso laimėtojas nustatomas pagal ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, perkančioji organizacija specifikacijose turi
apibrėžti ir nustatyti sutarties sudarymo kriterijus, leidžiančius įvertinti pasiūlymų turinį. Be to, pagal Įgyvendinimo taisyklių
138 straipsnio 2 dalį šie kriterijai turi būti pateisinami sutarties objektu. Ir dar, pagal 138 straipsnio 3 dalį skelbime
apie pirkimą arba specifikacijose perkančioji organizacija nurodo, kokius svorius kiekvienam iš šių kriterijų ji taikys nustatydama
ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą. Šiomis nuostatomis siekiama užtikrinti vienodo požiūrio ir skaidrumo principų laikymąsi
pasiūlymų vertinimo etape siekiant sudaryti viešojo pirkimo sutartį (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. Teisingumo Teismo
priimtų: 1988 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo
Beentjes
, 31/87, Rink. p. 4635, 21 ir 22 punktus ir 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo
Universale‑Bau ir kt.
, C‑470/99, Rink. p. I‑11617, 90–92 punktus, taip pat šiuo klausimu žr. 2008 m. lapkričio 12 d. Pirmosios instancijos teismo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
, T‑406/06, 85 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Šiomis nuostatomis siekiama, kad visi tinkamai informuoti ir rūpestingi konkurso dalyviai laimėtojo nustatymo kriterijus aiškintų
vienodai (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2001 m. spalio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
SIAC Construction
, C‑19/00, Rink. p. I‑7725, 42 punktą) ir todėl turėtų vienodas galimybes rengdami savo pasiūlymo sąlygas (šiuo klausimu ir
pagal analogiją žr. šio sprendimo 129 punkte minėto Sprendimo
Universale‑Bau ir kt.
93 punktą).
Tačiau nors kriterijai, kuriuos perkančiosios organizacijos gali taikyti, nėra išsamiai išvardyti Įgyvendinimo taisyklių 138 punkto
2 dalyje ir pagal šią nuostatą perkančiosios organizacijos gali pasirinkti sutarties sudarymo kriterijus, kuriuos ketina taikyti,
vis dėlto jos gali pasirinkti tik tuos kriterijus, kurie leidžia nustatyti ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą (šiuo klausimu
ir pagal analogiją žr. 2008 m. sausio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Lianakis ir kt
., C‑532/06, Rink. p. I‑251, 29 punktą ir nurodytą teismų praktiką; taip pat šiuo klausimu žr. 2003 m. vasario 25 d. Pirmosios
instancijos teismo priimtų: Sprendimo
Renco prieš Tarybą
, T‑4/01, Rink. p. II‑171, 65 punktą ir Sprendimo
Strabag Benelux prieš Tarybą
, T‑183/00, Rink. p. II‑135, 73 ir 74 punktus).
Be to, perkančiosios organizacijos pasirinkti kriterijai ekonomiškai naudingiausiam pasiūlymui nustatyti nebūtinai turi būti
kiekybiniai ar susiję tik su kainomis. Net jei į specifikacijas įtraukti laimėtojo nustatymo kriterijai, neišreikšti kiekybinėmis
sąlygomis, jie gali būti objektyviai ir vienodai taikomi pasiūlymams palyginti ir yra aiškiai svarbūs nustatant ekonomiškai
naudingiausią pasiūlymą (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 131 punkte minėto Sprendimo
Renco prieš Tarybą
67 ir 68 punktus).
Šiuo atveju skelbimo apie sutartį IV.2 punkte bei specifikacijų 13 punkte EMSA nurodė, kokius laimėtojo nustatymo kriterijus
ji ketino taikyti sudarydama sutartį su ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiu asmeniu, t. y., pirma, tris kokybinius
kriterijus su atitinkamais lyginamaisiais svoriais, kuriuos ketino skirti už kiekvieną iš jų, ir, antra, kiekybinius kriterijus,
t. y. visą pasiūlymo kainą su lyginamuoju svoriu už visą pasiūlymą.
Trys kokybiniai kriterijai ir atitinkami jų lyginamieji svoriai nustatyti taip:
„1. Siūloma projekto metodika, apimanti išsamius pasiūlymus, susijusius su projekto įgyvendinimo būdu bei pagrindiniais etapais
ir teiktinomis paslaugomis (kaip apibūdinta [specifikacijų] 3 punkte) (40 %).
2. Specifikacijų reikalavimų supratimas ir šį supratimą patvirtinantis trumpas pristatymas (20 %).
3. Teikiamų paslaugų kokybė (
Helpdesk
) (10 %)“.
Taigi ieškovė remiasi tik šių kriterijų netikslumu ir kelia klausimą, kaip EMSA galėjo objektyviai įvertinti pasiūlymų kokybę
atsižvelgdama į kiekvieną šių kriterijų. Ji nepateikia jokių teiginių patvirtinančių įrodymų, kurie leistų pripažinti, jog
nustatydama šiuos kriterijus EMSA pažeidė skaidrumo, vienodo vertinimo ir nediskriminavimo principus.
Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad nagrinėjami kokybiniai kriterijai, kaip antai numatyti paslaugų teikimo organizavimas ir metodika,
geras specifikacijų reikalavimų supratimas ir perkamų paslaugų kokybė, suprantami atsižvelgiant į specifikacijų 3 punkte pateiktas
detales (žr. šio sprendimo 19 punktą), gali lemti, kad teiktinos paslaugos bus gerai teikiamos ir kartu pačių pasiūlymų vertę.
Todėl tai yra svarbūs kriterijai nustatant ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą. Beje, kaip buvo priminta šio sprendimo 132 punkte,
vien paprastos aplinkybės, kad šie kriterijai nėra kiekybiniai, nepakanka padaryti išvadą, jog perkančioji organizacija jų
netaikė objektyviai ir vienodai (šiuo klausimu žr. šio sprendimo 131 punkte minėto Sprendimo
Renco prieš Tarybą
67 ir 68 punktus). Galiausiai pažymėtina, kad EMSA nurodė, jog pagal taikomas nuostatas kiekvienam kokybiniam kriterijui
suteikti atitinkami procentiniais dydžiais išreikšti lyginamieji svoriai, kurie konkurso dalyviams parodo, kokią svarbą ji
teiks kiekvienam kriterijui atlikdama lyginamąjį pasiūlymų vertinimą.
Priešingai nei teigia ieškovė, joks bylos dokumentas neleidžia EMSA kaltinti tuo, kad pasirinkdama ir apibrėždama sutarties
sudarymo kriterijus ekonomiškai naudingiausiam pasiūlymui nustatyti ji viršijo minėtuose teisės aktuose nustatytas ribas.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, darytina išvada, kad ieškovė teisiškai pakankamai neįrodė, jog EMSA neįvykdė pareigos konkurso
dokumentuose apibrėžti ir detalizuoti sutarties sudarymo kriterijus atsižvelgiant į skaidrumo, vienodo vertinimo ir nediskriminavimo
principus.
Šios išvados nepaneigia ieškovės tvirtinimas, susijęs su tuo, kaip kitos institucijos parengė konkursų dokumentus kitose viešųjų
pirkimo sutarčių sudarymo procedūrose.
Šiuo klausimu primintina, kad suteikęs galimybę perkančiajai organizacijai laisvai pasirinkti sutarties sudarymo kriterijus,
kuriuos ji ketina taikyti, teisės aktų leidėjas stengėsi joms leisti atsižvelgti į kiekvieno viešojo pirkimo pobūdį, objektą
ir specifiką pasirenkant ir formuluojant sutarties sudarymo kriterijus. Todėl ieškovė negali pagrįstai remtis tam tikrų institucijų
kitose viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūrose pasirinktų sutarties sudarymo kriterijų formulavimu, kad įrodytų šioje
byloje pasirinktų sutarties sudarymo kriterijų netikslumą. Dėl to nuoroda į kitų viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūrų
dokumentus nėra nei tinkamas, nei pakankamas įrodymas šiuo atveju.
Galiausiai dėl argumento, kad vertinimo komitetas, nusprendęs kriterijus suskaidyti į subkriterijus, atvirai pripažino, jog
pasirinkti sutarties sudarymo kriterijai nebuvo gerai apibrėžti ir turėjo būti paaiškinti ir (arba) pakeisti, pažymėtina,
jog neatsižvelgiant į klausimą, ar šioje byloje kriterijai buvo suskaidyti, pagrindinio kriterijaus subkriterijų egzistavimas
visiškai neįrodo, jog pagrindiniai kriterijai yra netikslūs.
Todėl kaltinimą, susijusį su sutarties sudarymo kriterijų netikslumu, reikia atmesti kaip nepagrįstą.
–       Dėl kaltinimo, susijusio su skelbimo apie konkursą tam tikrų elementų netikslumu
Dėl argumento, susijusio su tariamu skelbimo apie konkursą tam tikrų elementų netikslumu, primintina, kaip tai jau minėta
šio sprendimo 77 punkte, kad ieškinyje turi būti nurodomas ginčo dalykas ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Ši nuoroda
turi būti pakankamai aiški bei tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti gynybai, o Bendrasis Teismas atitinkamai nagrinėti
ieškinį prireikus be jokios kitos papildomos informacijos. Taigi šioje byloje ieškovė tik nurodė tariamą Finansinio reglamento
pažeidimą dėl to, kad tam tikri skelbimo apie konkursą elementai buvo netikslūs, nepagrįsdama šio teiginio jokiais argumentais
ir, maža to, nenurodė skelbimo apie konkursą, kuriuo remiasi. Todėl atsižvelgiant į minėtus principus argumentą reikia atmesti
kaip nepriimtiną.
–       Dėl kaltinimo, susijusio su vieno iš sutarties sudarymo kriterijų suskaidymu į subkriterijus
Pirmiausia pažymėtina, kad, nors šį kaltinimą ieškovė pateikė dublike, tačiau jis priimtinas remiantis Procedūros reglamento
48 straipsnio 2 dalimi, nes jis pagrįstas teisinėmis ir faktinėmis aplinkybėmis, kurios tapo žinomos vykstant procesui, t. y.
2004 m. lapkričio 19 d. pranešimas leidimus duodančiam pareigūnui (
Report to the authorising officer
) bei vertinimo techninės ataskaitos, kuriuos EMSA pateikė kaip atsiliepimo į ieškinį priedus.
Kaip minėta šio sprendimo 129 punkte, pagal Finansinio reglamento 97 straipsnį ir pagal 138 straipsnio 3 dalį skelbime apie
konkursą arba specifikacijose perkančioji organizacija turi nurodyti taikomus sutarties sudarymo kriterijus ir jų svorį nustatant
ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą.
Šiomis nuostatomis, aiškinamomis atsižvelgiant į vienodo ūkio subjektų vertinimo ir skaidrumo principus, įtvirtintus Finansinio
reglamento 89 straipsnio 1 dalyje, reikalaujama, kad visus elementus, į kuriuos perkančioji organizacija atsižvelgia ekonomiškai
naudingiausiam pasiūlymui nustatyti, ir jų santykinę svarbą galimi pasiūlymus teiksiantys asmenys žinotų dar rengdami savo
pasiūlymus (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2005 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
ATI EAC e Viaggi di Maio ir kt
., C‑331/04, Rink. p. I‑10109, 24 punktą ir šio sprendimo 131 punkte minėto Sprendimo
Lianakis ir kt
. 36 punktą).
Iš to matyti, kad perkančioji organizacija negali taikyti pagrindinių laimėtojo nustatymo kriterijų subkriterijų, su kuriais
ji iš anksto nesupažindino konkurso dalyvių (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. šio sprendimo 131 punkte minėto Sprendimo
Lianakis ir kt.
38 punktą).
Vis dėlto pagal nusistovėjusią teismo praktiką pasibaigus nustatytam pasiūlymų pateikimo terminui perkančioji organizacija
gali nustatyti lyginamojo svorio koeficientus iš anksto nustatytų lyginamojo svorio kriterijų subkriterijams, jeigu įvykdytos
trys sąlygos, t. y. toks
ex post
nustatymas, pirma, nekeičia specifikacijose ar skelbime apie konkursą apibrėžtų sutarties sudarymo kriterijų, antra, neapima
informacijos, kuri, jei apie ją būtų žinoma rengiant pasiūlymus, būtų galėjusi daryti įtaką šiam rengimui, ir, trečia, dėl
jo nebuvo nuspręsta atsižvelgiant į informaciją, galinčią daryti diskriminacinį poveikį vienam iš konkurso dalyvių (šiuo klausimu
ir pagal analogiją žr. šio sprendimo 146 punkte minėto Sprendimo
ATI EAC e Viaggi di Maio ir kt.
32 punktą ir šio sprendimo 131 punkte minėto Sprendimo
Lianakis ir kt.
42 ir 43 punktus).
Šioje byloje primintina, kad specifikacijų 13.1 punkte nurodyta, kad pirmasis sutarties sudarymo kriterijus buvo „siūloma
projekto metodika“ ir kad ji turėjo apimti „išsamius pasiūlymus, susijusius su projekto įgyvendinimo būdu“, įskaitant pagrindinius
etapus ir teiktinas paslaugas, kaip apibūdinta specifikacijų 3 punkte. Specifikacijose šiam kriterijui skiriama 40 balų iš
100.
Pagal specifikacijų 3 punktą asmenų pateikiamuose pasiūlymuose turėjo būti išsami informacija apie projekto įgyvendinimo planą,
aiškiai apibrėžta kiekviena darbo dalis ir šiame projekto įgyvendinimo plane turi būti bent jau tam tikra informacija (žr.
šio sprendimo 19 punktą). Pirmiausia ši informacija turėjo apimti horizontalią veiklą (3.1 punktas), projekto valdymo grupės
ir pareigų aprašymą (3.2 punktas), su projekto valdymu susijusias paslaugas (3.4 punktas) ir darbo dalių aprašymą bei jų santykį
(3.5 punktas). Būtent 3.2 punkte, susijusiame su projekto valdymo grupės ir pareigų aprašymu, buvo nurodyta, jog konkurso
dalyviai turėjo „pasiūlyme aiškiai apibrėžti konkrečias paslaugas ir <...> per atsakymo pateikimo terminą pateikti išsamią
informaciją [bei] prie pasiūlymo pridėti kiekvieno už darbo atlikimą atsakingo personalo nario išsamų gyvenimo aprašymą, įskaitant
jo išsilavinimą, mokslinius laipsnius ir diplomus, profesinę patirtį, mokslinius tyrimo darbus, išspausdintus darbus ir kalbų
mokėjimą“. Be to, 3.4 punkte dėl su projekto valdymų susijusių paslaugų nurodyta, jog pasiūlyme konkurso dalyvis turėjo pateikti
šiame punkte išvardytų sąlygų išsamų aprašymą bei su projekto organizavimu susijusią Ganto diagramą. Galiausiai 3.5 punkte
patikslinta, kad turėjo būti nurodyta išsami informacija apie kiekvienai darbo daliai reikalingą darbuotojų skaičių per dieną
ir išlaidas, susijusias su darbuotojais, per dieną.
Iš 2004 m. lapkričio 19 d. pranešimo leidimus duodančiam pareigūnui matyti, kad vertinimo komitetas nusprendė suskaidyti pirmąjį
kriterijų, susijusį su siūloma projekto metodika (turinti apimti išsamius pasiūlymus, susijusius su projekto įgyvendinimo
būdu bei pagrindiniais etapais ir teiktinomis paslaugomis, kaip apibūdinta specifikacijų 3 punkte), į du subkriterijus: „užduočių
paskirstymas, siūlomų darbuotojų kvalifikacija ir žmonių skaičius dienai (
roadmap
) – 20 %; teiktinos paslaugos – 20 %“.
Priešingai nei tvirtina ieškovė, vertinimo komitetas minėto sutarties sudarymo kriterijaus nesuskaidė į subkriterijus, apie
kuriuos konkurso dalyviai iš anksto nežinojo. Iš esmės šie subkriterijai atitinka pirmojo kriterijaus, susijusio su metodika,
kaip apibrėžtas specifikacijų 13.1 punkte, aiškinamo atsižvelgiant į specifikacijų 3 punktą, aprašymą (žr. šio sprendimo 149
ir 150 punktus). Todėl reikia pripažinti, kad vertinimo komitetas tik šiuos už pirmąjį sutarties sudarymo kriterijų galimus
skirti 40 balų paskirstė teisingai išskaidydamas minėtiems subkriterijams.
Atsižvelgiant į šiuos samprotavimus reikia įvertinti, ar tokius lyginamuosius svorius numatęs vertinimo komitetas pažeidė
Finansinį reglamentą ir jo Įgyvendinimo taisykles.
Iš šio sprendimo 148 punkte minėtos teismų praktikos matyti, kad perkančioji organizacija negali pažeisti Finansinio reglamento
ir Įgyvendinimo taisyklių, kai ji iš anksto nustatyto sutarties sudarymo kriterijaus subkriterijams paskirsto rengiant specifikacijas
už šį kriterijų numatytus balus, jeigu šis paskirstymas nekeičia specifikacijose ar skelbime apie konkursą apibrėžtų sutarties
sudarymo kriterijų, neapima informacijos, kuri, jei apie ją būtų žinoma rengiant pasiūlymus, būtų galėjusi daryti įtaką šiam
rengimui, ir jis nebuvo nustatytas atsižvelgiant į informaciją, galinčią daryti diskriminacinį poveikį vienam iš konkurso
dalyvių.
Šioje byloje reikia pripažinti, kad ieškovė tik bendrai nurodžiusi aplinkybę, jog perkančioji organizacija kriterijų suskaidė
į du subkriterijus, neįrodė, jog perkančiosios organizacijos sprendimas atlikti tokį paskirstymą lėmė konkurso dokumentuose
iš anksto apibrėžtų sutarties sudarymo kriterijų pasikeitimą, nei kad jame buvo elementų, galinčių padaryti įtaką pasiūlymų
rengimui, ar kad jis turėjo diskriminacinį poveikį ieškovei ar vienam iš konkurso dalyvių.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, šį kaltinimą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Galiausiai dėl kaltinimo, iš esmės susijusio su pavėluotu atrinkto konkurso dalyvio pavadinimo pranešimu, kurį EMSA turėjo
atsiųsti pagal Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalį per penkiolika dienų nuo ieškovės prašymo gavimo dienos, o apie
tai buvo pranešta tik po kelių savaičių atsiuntus Oficialiajame leidinyje paskelbtą skelbimą apie sutarties sudarymą, pridėtą
prie 2005 m. sausio 6 d. EMSA laiško, reikia pripažinti, jog, nors šis vėlavimas labai nemalonus ir nepateisinamas, vis dėlto
jis neapribojo ieškovės galimybės ginti savo teises pareiškiant ieškinį Bendrajame Teisme, ir todėl vien tai negali lemti
ginčijamo sprendimo panaikinimo (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2008 m. rugsėjo 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
, T‑465/04, 52 punktą). Šiuo atveju ieškovė nenurodo, kokių pasekmių ši aplinkybė galėjo turėti sprendimo sudaryti sutartį
teisėtumui, ar konkretaus šios aplinkybės poveikio jos turimai teisei į gynybą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas pasakyta, darytina išvada, kad reikia atmesti visą antrąjį pagrindą, kiek jis susijęs su konkurso C‑1/01/04
procedūra.

Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti pažeidimu ir svarbios informacijos nepateikimu
Šalių argumentai
Ieškovė tvirtina, kad EMSA sprendimas atmesti jos pasiūlymą ir sudaryti sutartį su kitu konkurso dalyviu turi trūkumų dėl
to, kad netinkamai motyvuotas.
Visų pirma, ji kaltina EMSA, kad ši iš ieškovės atėmė galimybę vertinti EMSA veiksmų teisėtumą, nes neatsakė į laiku pateiktus
klausimus ir nepateikė kelis kartus raštu prašytos informacijos.
Antra, ieškovė tvirtina, kad EMSA jai nepateikė visos prašytos informacijos, susijusios su jos pasiūlymo atmetimo motyvais.
Šiuo klausimu ieškovė primena, jog pagal EB 253 straipsnį ir Direktyvos 92/50 8 straipsnį perkančioji organizacija privalo
pakankamai motyvuoti savo sprendimą atmesti konkurso dalyvio pasiūlymą, jei šis jos prašo pateikti tokio atmetimo motyvus,
ir tai padaryti per penkiolika dienų nuo šio prašymo gavimo dienos.
Taigi šiuo atveju EMSA aiškiai nenurodė priežasčių, dėl kurių ji atmetė ieškovės pasiūlymą, o tik jai pateikė, – labai vėluodama
ir tik po to, kai buvo priminta, – nedaug informacijos, kuri neatitiko Finansinio reglamento ir teismų praktikos viešųjų pirkimų
srityje reikalavimų. Be to, ji nenurodė jokių atrinkto pasiūlymo lyginamųjų charakteristikų ir privalumų, ir dėl to ieškovė
neteko galimybės pateikti veiksmingų pastabų dėl pasirinkimo ir jį ginčyti bei teisme siekti žalos atlyginimo.
Grįsdama savo argumentus ieškovė kaip pavyzdį pateikia vertinimo komiteto ataskaitos, susijusios su kita viešojo pirkimo sutarties
sudarymo procedūra, kopiją, kurią jai atsiuntė Komisijos generalinis direktoratas. Vien paprasto šio dokumento ir 2004 m.
gruodžio 16 d. EMSA laiško palyginimo pakanka tam, kad būtų galima įrodyti, jog šis laiškas neatitinka teisės aktuose ir teismų
praktikoje viešųjų pirkimų srityje įtvirtintos pareigos motyvuoti.
Po to, ieškovė atmeta EMSA argumentą, kad Bendrasis Teismas gali panaikinti tik sprendimą nemotyvuoti, o ne pačius ginčijamus
sprendimus. Jei būtų pritarta tokiam argumentui, tai reikštų, jog perkančiosios organizacijos gali priimti savavališkus sprendimus
jų nemotyvavusios ir pasirašyti sutartį.
EMSA ginčija ieškovės argumentus.
Bendrojo Teismo vertinimas
Visų pirma reikia konstatuoti, kad savo pirmuoju kaltinimu ieškovė nepritaria EMSA atsisakymui su ieškove aptarti jos pasiūlymo
privalumus, palyginti su atrinktu pasiūlymu. Todėl šiuo atveju pakanka priminti, jog vykdydama savo pareigą motyvuoti sprendimą
atmesti pasiūlymą perkančioji organizacija neprivalo rengti tokio aptarimo (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 1 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
AWWW prieš FEACVT
, T‑211/07, 43 punktą). Be to, vien ši aplinkybė nepaneigia minėto sprendimo teisėtumo (šio sprendimo 85 punkte minėto 2007 m.
liepos 12 d. sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
78 punktas). Todėl ieškovė negali kaltinti EMSA, kad ši neįvykdė pareigos motyvuoti dėl to, kad neatsakė į ieškovės klausimus
ir prašymus pateikti paaiškinimus, kuriuos ši pateikė EMSA gavusi 2004 m. gruodžio 16 d. laišką.
Dėl antrojo kaltinimo, susijusio su ieškovės tiesiogiai nurodytu pareigos motyvuoti pažeidimu, nes EMSA jai neatsiuntė prašytos
informacijos apie jos pasiūlymo atmetimo motyvus, pažymėtina, jog tokioje viešojo pirkimo sutarčių sudarymo procedūroje, kokia
nagrinėjama šioje byloje, konkurso dalyvio, kurio pasiūlymas nepriimtas, atžvilgiu turimos perkančiosios organizacijos pareigos
motyvuoti turinį apibrėžia Finansinio reglamento 100 straipsnio 2 dalies ir Įgyvendinimo taisyklių 149 straipsnio nuostatos,
o ne Direktyva 92/50, kaip tai tvirtina ieškovė (žr. šio sprendimo 126 punktą).
Iš minėtų straipsnių matyti, jog viešųjų pirkimų srityje perkančioji organizacija įvykdo savo pareigą motyvuoti, jeigu, visų
pirma, nedelsdama išsiunčia kiekvienam konkurso dalyviui, kurio pasiūlymas atmestas, motyvus, dėl kurių jo pasiūlymas atmestas,
ir po to priimtinus pasiūlymus pateikusiems konkurso dalyviams, kurie to aiškiai prašo, pateikia atrinkto pasiūlymo charakteristikas
ir santykinius privalumus bei konkurso laimėtojo pavadinimą per penkiolika kalendorinių dienų nuo prašymo raštu gavimo dienos
(žr. šio sprendimo 85 punkte minėto 2007 m. liepos 12 d. Sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
68 punktą ir šio sprendimo 157 punkte minėto 2008 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
47 punktą bei nurodytą teismų praktiką).
Toks veikimo būdas atitinka EB 253 straipsnyje įtvirtintos pareigos motyvuoti tikslą, t. y. aiškiai ir nedviprasmiškai atspindėti
teisės akto rengėjo argumentus ir taip leisti suinteresuotiesiems asmenims sužinoti priemonės priėmimo priežastis, kad jie
galėtų ginti savo teises, taip pat suteikti teismui galimybę vykdyti priežiūrą (žr. šio sprendimo 157 punkte minėto 2008 m.
rugsėjo 10 d. Sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
48 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Be to, pažymėtina, kad pareigos motyvuoti vykdymas turi būti vertinamas atsižvelgiant į informaciją, kuria ieškovė disponuoja
ieškinio pareiškimo metu (šio sprendimo 131 punkte minėto Sprendimo
Strabag Benelux prieš Tarybą
58 punktas, šio sprendimo 131 punkte minėto Sprendimo
Renco prieš Tarybą
96 punktas bei šio sprendimo 129 punkte minėto 2008 m. gruodžio 12 d. Sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
50 punktas).
Be to, pažymėtina, kad reikalavimas motyvuoti turi būti vertinamas atsižvelgiant į bylos aplinkybes, ypač į akto turinį, motyvų,
kuriais remiamasi, pobūdį bei į suinteresuotumą gauti paaiškinimus, kurį asmenys, jeigu šis aktas jiems skirtas, arba kiti
asmenys, su kuriais šis aktas tiesiogiai bei konkrečiai susijęs, gali turėti (žr. 1998 m. balandžio 2 d. Teisingumo Teismo
sprendimo
Komisija prieš Sytraval ir Brink‘s France
, C‑367/95 P, Rink. p. I‑1719, 63 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Galiausiai šioje byloje primintina, jog specifikacijų 13.1 punkte numatyti trys sutarties sudarymo kriterijai: atitinkamai
„siūloma projekto metodika“, kuriame aiškiai nukreipiama į specifikacijų 3 punktą, kuriame nurodyta tam tikra išsami informacija,
kurią turi pateikti konkurso dalyviai (žr. šio sprendimo 19 punktą); „specifikacijų reikalavimų supratimas“ ir „teikiamų paslaugų
kokybė“. Pasiūlymų vertinimui atsižvelgiant į kiekvieną iš šių trijų sutarties sudarymo kriterijų nustatyta balų sistema.
Taip pat kiekvienam kriterijui nustatyta minimali balų riba (60 %) ir reikalaujamas bendras minimumas – 70 %. Sudarant sutartį
turėjo būti atsižvelgta tik į tuos pasiūlymus, kurie surinko reikalaujamą balų minimumą.
Todėl, siekiant nustatyti, ar EMSA įvykdė Finansiniame reglamente ir Įgyvendinimo taisyklėse įtvirtintą reikalavimą motyvuoti,
reikia išnagrinėti jos 2004 m. gruodžio 6 d. laišką bei 2004 m. gruodžio 16 d. laišką, atsiųstą atsakant į 2004 m. gruodžio
7 d. ieškovės aiškų prašymą, kuriuo siekta gauti papildomą informaciją apie nagrinėjamos sutarties sudarymą bei jos pasiūlymo
atmetimą.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad 2004 m. gruodžio 6 d. laišku ieškovė buvo informuota, jog jos pasiūlymas neatrinktas
nustatant laimėtoją dėl to, kad kokybės ir kainos santykis buvo mažesnis už atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymo santykį. Taip
pat šiuo laišku EMSA informavo ieškovę, jog ši galėjo prašyti papildomos informacijos, susijusios su jos pasiūlymo atmetimo
motyvais, atrinkto dalyvio pasiūlymo charakteristikomis ir santykiniais privalumais bei jo pavadinimu, ir tai ieškovė padarė
išsiųsdama faksą 2004 m. gruodžio 7 dieną.
Pirmiausia dėl 2004 m. gruodžio 16 d. EMSA laiško pažymėtina, jog ieškovė tvirtina jį gavusi tik 2005 m. sausio 7 d. kaip
priedą prie tą dieną EMSA atsiųsto fakso, atsakant į EMSA gautą 2005 m. sausio 5 d. ieškovės faksą, kuriame ši skundėsi, jog
negavo jokio pranešimo apie nagrinėjamos sutarties sudarymą. Šiuo atžvilgiu Bendrasis Teismas neturi jokio pagrindo abejoti
aplinkybe, jog EMSA minėtą laišką iš tikrųjų atsiuntė tik 2004 m. gruodžio 16 d., – beje, šios aplinkybės ieškovė tiesiogiai
neginčija, – ir mano, kad jokia nagrinėjamą viešojo pirkimo sutarties sudarymo procedūrą reglamentuojanti nuostata EMSA neįpareigojo
laikytis tokių pranešimų siuntimo formalių reikalavimų, kurie jai leistų patikrinti, jog konkurso dalyviai juos iš tikrųjų
gavo, nors ir gaila, kad EMSA nemanė esant tikslinga nustatyti tokią siuntimo tvarką, kuri galėtų užtikrinti šį patikrinimą
(šiuo klausimu žr. 2007 m. spalio 19 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
Evropaïki Dynamiki prieš EFSA
, T‑69/05, 56 punktą). Bet kuriuo atveju šis vėlavimas neapribojo ieškovės galimybės ginti savo teises pareiškiant ieškinį
Bendrajame Teisme, ir vien šis vėlavimas negali lemti ginčijamo sprendimo panaikinimo. Iš tikrųjų iš bylos medžiagos matyti,
kad pareikšdama šį ieškinį ieškovė rėmėsi visa šiame laiške esančia informacija.
Toliau pažymėtina, jog šiame laiške EMSA nurodė ieškovės pasiūlymui už kiekvieną kriterijų skirtų balų skaičių bei galutinį
rezultatą, susijusį su jos pasiūlymo kokybės ir kainos santykiu, kuris sudarė 68,89 balo iš 100 balų, o atrinkto konkurso
dalyvio pasiūlymo rezultatas buvo 79,33 balo iš 100 balų. Kalbant apie atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymą, laiške, kurio
turinys cituotas šio sprendimo 27 punkte, pateikiama išsami šio pasiūlymo analizė.
Iš bylos medžiagos matyti, kad informacija apie projekto valdymo metodiką, užduočių aprašymą, siūlomų darbuotojų skaičių dienai
bei teiktinas paslaugas yra susijusi su atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymo vertinimu remiantis pirmuoju kriterijumi, o informacija
apie projekto supratimą ir apie susitarimą dėl siūlomos paslaugos lygio atitinkamai susijusi su antruoju ir trečiuoju sutarties
sudarymo kriterijais.
Be to, ši informacija turi būti suprantama atsižvelgiant į specifikacijų 3 punktą, kuriame išvardyti tam tikri elementai,
kurie turi būti nurodyti pasiūlyme, be kita ko, apimantys skirtus išteklius, Ganto diagramą, užduočių paskirstymą, siūlomą
darbuotojų skaičių dienai bei teiktinas paslaugas (žr. šio sprendimo 150 punktą), apibrėžtus atsižvelgiant į tam tikrą užduotį.
Kadangi ieškovė išsamiai susipažino su specifikacijomis, kaip tai patvirtina jos parengtas pasiūlymas, todėl ji pati galėjo
padaryti išvadas apie atrinkto pasiūlymo santykinius privalumus.
Atsižvelgusi į visą šią informaciją bei duomenis apie jos pasiūlymui skirtus balus už kiekvieną kriterijų, ieškovė galėjo
ne tik nustatyti savo pasiūlymo silpnąsias puses, taigi ir jo atmetimo motyvus, t. y., kad nepasiekė reikiamo kokybės lygio,
būtino dviejų sutarties sudarymo kriterijų atžvilgiu, bet ir palyginti savo pasiūlymo vertinimo galutinį rezultatą (68,69 balo
iš 100 balų) su atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymo galutiniu rezultatu (79,33 balo iš 100 balų) (šiuo klausimu žr. šio sprendimo
85 punkte minėto 2007 m. liepos 12 d. Sprendimo
Evropaïki Dynamiki prieš Komisiją
75 punktą ir nurodytą teismų praktiką).
Be to, iš visos minėtame laiške pateiktos informacijos aiškiai matyti, kad ieškovės pasiūlymas ne tik nesurinko reikalingos
minimalios balų sumos už pirmąjį („siūloma projekto metodika“) ir trečiąjį („teikiamų paslaugų kokybė“) sutarties sudarymo
kriterijus, bet ir netgi nepasiekė reikalaujamo bendros minimalios 70 balų iš 100 balų sumos, o, remiantis specifikacijomis,
sudarant sutartį atsižvelgiama tik į pasiūlymus, surinkusius reikalaujamą minimalią balų ribą.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, darytina išvada, kad tokie motyvai ieškovei leido ginti savo teises Bendrajame Teisme ir
šiam vykdyti sprendimo atmesti pasiūlymą teisėtumo kontrolę. Todėl šį pagrindą, kiek jis susijęs su konkurso C‑1/01/04 procedūra,
reikia atmesti kaip nepagrįstą.

Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su EMSA padarytomis akivaizdžiomis vertinimo klaidomis
Šalių argumentai
Ieškinyje ieškovė teigia, kad EMSA padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes teisingai ir objektyviai neįvertino jos pasiūlymo
kokybės ir nusprendė, kad jo kokybė buvo blogesnė nei atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymo.
Be to, ji teigia, kad atsižvelgiant į tai, jog EMSA nesilaikė iš anksto nustatytos ir konkurso dalyviams žinomos objektyvios
metodikos, akivaizdu, jog vertinimo komiteto sprendimas grindžiamas netiksliomis prielaidomis.
Pirmiausia dublike ieškovė ginčija EMSA teiginį, kad apibrėžus vertinimo metodiką tam tikri konkurso dalyviai galėjo atsidurti
palankesnėje padėtyje. Ieškovės teigimu, aiški metodika nedaro poveikio konkurso dalyvių teisėms, atvirkščiai, jiems leidžia
pateikti pasiūlymą, kurio geresnis kokybės ir kainos santykis, o Bendrajam Teismui – vykdyti kontrolę. Beje, pati aplinkybė,
kad vertinimo komitetas sutarties sudarymo kriterijus suskaidė į subkriterijus, patvirtina, jog kriterijai buvo nepakankamai
apibrėžti.
Be to, ieškovė pateikia kaltinimus, susijusius su vertinimo komiteto dokumentais, kuriuos EMSA pateikė byloje kaip jos atsiliepimo
į ieškinį priedus.
Šiuo atžvilgiu, jos nuomone, dėl vertinimo komiteto atlikto pirmojo sutarties sudarymo kriterijaus suskaidymo į du subkriterijus
šis komitetas pagrindinį dėmesį skyrė dviem konkretiems skelbimo apie konkursą aspektams, kurie konkurso dalyviams nebuvo
žinomi prieš pateikiant pasiūlymus.
Dėl vertinimo ataskaitos ieškovė tvirtina, kad, pirma, nors iš šios ataskaitos matyti, jog atrinkto konkurso dalyvio pasiūlyme
buvo „smulkių klaidų“, ji neturėjo galimybės pareikšti nuomonės dėl šių klaidų svarbos, nes minėtoje ataskaitoje nenurodytas
jų pobūdis. Antra, jos pasiūlymo trūkumai buvo suformuluoti netiksliai, o pastabos labai bendros.
Taip pat ieškovė neigiamai vertina tam tikras konkrečias pastabas, pateikiamas kiekvieno vertintojo užpildytose vertinimo
ataskaitose. Dėl atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymo ieškovė pabrėžia prieštaravimą tarp vieno iš vertintojų teiginio, kad
atrinkto dalyvio pasiūlyme buvo „smulkių klaidų, susijusių su
SafeSeaNet
sistemoje tvarkytinu informacijos srautu ir tvarkomos informacijos pobūdžiu“ ir išvados, jog šios klaidos neturėjo „tiesioginio
poveikio specifikacijų supratimui“. Dar ieškovė pabrėžia tai, kad, vieno iš vertintojų nuomone, atrinktas konkurso dalyvis
turėjo gerą patirtį projektų, susijusių su jūra, valdymo srityje, nors patirtis nebuvo vertinimo kriterijus.
Taip pat ieškovė ginčija su jos pasiūlymu susijusias tam tikras vertintojų pastabas. Konkrečiai tariant, kalbama apie pirmojo
vertintojo pastabą, susijusią su a papunktyje esančiu pirmuoju sutarties sudarymo kriterijumi, pagal kurią 833,5 darbuotojo
darbo dienai, neskaičiuojant
Helpdesk
, yra pernelyg didelis skaičius, ir apie antrojo bei trečiojo vertintojo pastabas, atitinkamai susijusias su aiškumo trūkumu
Ganto diagramoje, A etapo ir B etapo neatskyrimu minėtoje diagramoje ir pernelyg ilga analizės ir projektavimo etapo trukme.
Ieškovės nuomone, jos pasiūlyme buvo aiškiai nurodyta, kad, neskaičiuojant
Helpdesk
skirtų išteklių, projektų grupė naudotųsi inžinierių specialistų, kurie įskaityti į 833,5 darbuotojo dienai skaičių, paslaugomis.
Be to, jos pasiūlyme buvo išaiškintas
Helpdesk
veikimas, jo aiški metodika, naudojama informacinė platforma, bylų tvarkymas, reikalaujamo „paslaugų lygio sutarties“ naudojimas.
Todėl neatsižvelgę į šiuos elementus vertintojai padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
Antrąją akivaizdžią vertinimo klaidą vertintojai padarė nusprendę, kad ieškovės pasiūlyme aprašytas vadinamasis „analizės
ir projektavimo etapas“ yra per ilgas. Šiuo klausimu ji pabrėžia, kad, atsižvelgiant į tai, jog specifikacijose buvo reikalaujama
programos, orientuotos į internetą (
web‑oriented
), reikėjo plėtoti SSN programą, grindžiamą iteratyviu modeliu pagal UML (
Unified Modeling Language
) (universalioji modeliavimo kalba) principus, atsižvelgiant į visose institucijose bei visoje rinkoje taikomą metodiką. Todėl
ji skyrė 105 puslapius savo pasiūlymo „programinės įrangos vystymo metodika“ išaiškinimui, kurio didelė dalis skirta išsamiam
UML principų išaiškinimui. Taigi vertintojai padarė kitą akivaizdžią vertinimo klaidą, nes tinkamai neįvertino ieškovės pasiūlymo,
ir neatsižvelgė į tai, kad taikoma UML metodika.
Be to, dėl aiškumo trūkumo Ganto diagramoje ieškovė pabrėžia, kad UML ir iteratyvaus požiūrio naudojimas procese pagrindžia
jos Ganto diagramą. Visų pirma, kaip ieškovė tai išsamiai paaiškino savo pasiūlymo dalyje, susijusioje su „perėmimo metodika“,
perėmimo etapas turėjo trukti mėnesį, o patvirtinimas būtų turėjęs prasidėti tuo pačiu metu kaip ir perėmimas. Todėl trijų
mėnesių patvirtinimui būtų visiškai pakakę. Per šį laikotarpį ji būtų atlikusi ir „analizę bei projektavimą“ panaudodama patvirtinimo
etape gautą informaciją. Ieškovės teigimu, įgyvendinimo etapas būtų prasidėjęs tuo pačiu metu. Per du pirmuosius mėnesius
ieškovės darbuotojų grupė pagrindinį dėmesį būtų sutelkusi į parengiamuosius darbus įgyvendinimo aplinkos organizavimui. Tai
būtų buvęs klasikinis požiūris, kurio vertintojai negalėjo laikyti neįprastu, todėl jie padarė dar vieną akivaizdžią vertinimo
klaidą.
Galiausiai dėl vertintojų nustatyto ieškovės pasiūlyme esančio nepakankamo A etapo ir B etapo atskyrimo Ganto diagramoje ieškovė
primena, kad būtent specifikacijose nurodyta, jog abu etapai susiję ir turi būti laikomi viename ir tame pačiame projekte.
Tai taip pat akivaizdi vertintojų vertinimo klaida.
Dėl b papunktyje nurodyto pirmojo sutarties sudarymo kriterijaus ieškovė ginčija pirmojo, antrojo ir trečiojo vertintojų pastabas,
atitinkamai susijusias su konkrečios metodikos trūkumu, tikslumo kalbant apie techninius susirinkimus ir aiškumo kalbant apie
teiktinas paslaugas nebuvimu. Šiuo atžvilgiu ieškovė tvirtina, kad jos pasiūlyme buvo nurodyti visi turintys įvykti susirinkimai,
pateiktas aiškus teiktinų paslaugų sąrašas ir išsami metodika, kurią ji siūlė naudoti kiekvienam iš skelbimo apie konkursą
aspektų, bei kiekvienam įgyvendintinam projektui taikoma metodika ir požiūris. Todėl akivaizdu, kad vertintojai padarė kitą
akivaizdžią vertinimo klaidą.
Galiausiai dėl trečiojo sutarties sudarymo kriterijaus ieškovė pažymi, jog, pirmojo vertintojo teigimu, neapibrėžta
Helpdesk
veiklos paskirtis ir nėra jokio konkretaus siūlymo dėl
Helpdesk
organizavimo ir valdymo, o, antrojo vertintojo nuomone,
Helpdesk
skirtų darbuotojų skaičius dienai bei pagalba valstybėms narėms nepakankami, bei nėra gaunamų prašymų valdymo ir intervencijos
laiko trumpinimo procedūrų aiškios metodikos. Šiuo atžvilgiu ieškovė pabrėžia, kad iš jos pasiūlymo buvo aišku, jog
Helpdesk
skyriaus paslaugoms teikti skiriama dalis iš numatytų 833,5 darbuotojų dienai, – nors vertinimo komitetas šį skaičių laikė
pernelyg dideliu, – ir, be to, pasiūlyme buvo aiškiai aprašyta metodika, pagrįsta moderniausiomis procedūromis ir šiuolaikiškiausia
informacine įranga proceso valdymui.
EMSA ginčija ieškovės argumentus.
Bendrojo Teismo vertinimas
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką perkančioji organizacija priimdama sprendimą dėl sutarties sudarymo paskelbus konkursą
turi didelę diskreciją vertinti informaciją, į kurią reikia atsižvelgti, o Pirmosios instancijos teismas tik tikrina, ar nėra
didelių ir akivaizdžių klaidų (1978 m. lapkričio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Agence européenne d’intérims prieš Komisiją
, 56/77. Rink. p. 2215, 20 punktas; 2005 m. liepos 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
TQ3 Travel Solutions Belgium prieš Komisiją
, T‑148/04, Rink. p. II‑2627, 47 punktas ir šio sprendimo 119 punkte minėto Sprendimo
Belfass prieš Tarybą
63 punktas).
Šioje byloje pažymėtina, kad ieškovės rašytiniuose dokumentuose plėtojami argumentai, siekiant įrodyti akivaizdžių vertinimo
klaidų buvimą, iš esmės grindžiami trimis pagrindiniais aspektais.
Pirma, ji nurodo, kad nėra objektyvios, iš anksto nustatytos ir konkurso dalyviams žinomos metodikos galutiniam eiliškumui
nustatyti. Taip pat ji remiasi tuo, jog konkurso dalyviai nežinojo apie kriterijų suskaidymą į subkriterijus ir kad sutarties
sudarymo kriterijai tariamai buvo bendri ir abstraktūs, bei iš to daro išvadą, jog pasiūlymai galėjo būti įvertinti tik subjektyviai
ir remiantis netiksliomis prielaidomis.
Todėl reikia pripažinti, kad ieškovė pateikia tik bendrus teiginius, kurie nepagrįsti ir nepatvirtinti jokiais įrodymais.
Iš esmės šiais argumentais ieškovė mėgina į šį ieškinio pagrindą įtraukti argumentus, kurie jau buvo plėtoti antrajame pagrinde,
kurį Bendrasis Teismas atmetė. Be to, ieškovė visai neįrodė, kaip dėl jos nurodytų perkančiosios organizacijos tariamų pažeidimų
ši padarė netikslias prielaidas ir subjektyviai įvertino pasiūlymus. Bet kuriuo atveju pažymėtina, kad vertinimo komiteto
taikyta metodika nustatant galutinį pasiūlymų eiliškumą buvo iš anksto nustatyta ir apibrėžta skelbimo apie pirkimą IV.2 punkte
ir specifikacijų 13 punkte, kuriame EMSA nurodė kriterijus, pagal kuriuos turėjo vykti atranka, ir už kiekvieną iš minėtų
kriterijų skirtini lyginamieji svoriai.
Todėl darytina išvada, kad ši pirmoji argumentų grupė nepagrindžia šio ieškinio pagrindo.
Antra, ieškovė ginčija galutinėje ataskaitoje vertinimo komiteto atliktą atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymo vertinimą dėl
to, kad, nors minėtame pasiūlyme rasta smulkių klaidų, komitetas nepatikslino, kokios tai klaidos.
Šiuo atžvilgiu Bendrasis Teismas pažymi, kad minėta vertinimo komiteto pastaba susijusi su antruoju sutarties sudarymo kriterijumi
ir joje pasakyta: „konkurso dalyvis įrodė, jog gerai supranta projektą, nors
SafeSeaNet
diagramoje ir padarė smulkių klaidų“. Tačiau tokia pastaba savaime negali reikšti klaidos ar netgi esančio prieštaravimo.
Iš tikrųjų perkančioji organizacija tikrai gali nuspręsti, kad pasiūlymas, nors jame ir padaryta klaidų, kurios įvertintos
kaip smulkios, atskleidžia gerą projekto supratimą. Bet kuriuo atveju ieškovė neįrodė, kad tokia pastaba klaidinga ir, juo
labiau, kad dėl šios tariamai klaidingos pastabos atrinkto dalyvio pasiūlymo vertinime padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
Trečia, dėl ieškovės pateiktų argumentų ginčijant su jos pasiūlymu susijusias konkrečias pastabas, esančias kiekvieno iš vertintojų
užpildytose vertinimo techninėse ataskaitose dėl nagrinėjamo konkurso laimėtojo nustatymo a ir b papunkčiuose įtvirtinto pirmojo
kriterijaus bei trečiojo kriterijaus, pažymėtina, kad šie argumentai nepagrįsti.
Iš tikrųjų pažymėtina, kad pagal Įgyvendinimo taisyklių 146 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą atsakingojo leidimus duodančio
pareigūno paskirtas mažiausiai iš trijų asmenų sudarytas vertinimo komitetas pateikia patariamąją nuomonę. Būtent vertinimo
komitetas surašo vertinimo protokolą, kurį pasirašo visi nariai, ir kuriame, be kita ko, nurodomi neatrinktų konkurso dalyvių
pavadinimai ir jų pasiūlymų atmetimo priežastys bei pasiūlytų rangovų pavadinimai ir jų parinkimo motyvai. Po to galutinį
sprendimą dėl sutarties sudarymo priima perkančioji organizacija, kaip tai numatyta Įgyvendinimo taisyklių 147 straipsnio
3 dalyje.
Iš to matyti, kad vertinimo techninės ataskaitos, kurių tikslas yra surinkti vertinimus, atliktus skirtingų vertintojų, –
ir akivaizdu, kad jų nuomonės gali skirtis, – neturi savarankiškos teisinės reikšmės. Todėl šioje byloje atskirai vien minėtomis
vertinimo ataskaitomis ieškovė negali pasinaudoti remdamasi galimais prieštaravimais tarp vienoje ir kitoje ataskaitoje esančių
vertinimų, nes su visais šiais vertinimais dirbo pasiūlymų vertinimo komitetas, priėmęs galutinę nuomonę, kuri, be to, perkančiajai
organizacijai yra tik patariamoji nuomonė.
Minėto komiteto sprendimas dėl būsimo rangovo siūlymo ir šio parinkimo pateisinimo gali būti tik kolektyvinis, nes kiekvieno
komiteto nario vertinimas atskirai neatsispindi galutinėje ataskaitoje. Todėl akivaizdu, jog kiekvienas argumentas, kuriuo
siekiama įrodyti, kad padaryta akivaizdi vertinimo klaida, prireikus gali būti nukreiptas tik prieš vertinimo komiteto priimtą
vertinimo ataskaitą ir tik tuo atveju, jei perkančiosios organizacijos galutinis sprendimas iš tikrųjų ja grindžiamas.
Bet kuriuo atveju pažymėtina, kad šioje byloje ieškovė neįrodė, kad vertinimo techninėse ataskaitose vertintojų individualiai
pareikštos pastabos atsispindėjo vertinimo komiteto galutinėje ataskaitoje ir kaip, ir ar tai lėmė, jog perkančioji organizacija
vertindama jos pasiūlymą padarė akivaizdžią vertinimo klaidą. Šiuo klausimu ji turėjo bent jau paaiškinti, kokiu būdu tariamai
klaidingos pastabos paveikė jos pasiūlymui skirtus balus, kiek tai susiję su pirmuoju ir trečiuoju sutarties sudarymo kriterijumi,
nes dėl šių kriterijų jos pasiūlymas nesurinko specifikacijose reikalaujamos minimalios balų ribos, ir tik dėl jų ieškovė
pateikė kaltinimus. Taigi pakanka konstatuoti, kad ieškovė to nepaaiškino.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, šį kaltinimą taip pat reikia atmesti.
Todėl darytina išvada, kad ieškovė neįrodė akivaizdžių vertinimo klaidų, kurias tariamai padarė perkančioji organizacija vertindama
atrinkto konkurso dalyvio pasiūlymą ir vertindama jos pasiūlymą, buvimo.
Todėl visą trečiąjį pagrindą, kiek jis susijęs su konkurso C‑1/01/04 procedūra, reikia atmesti kaip nepagrįstą.
3.
Dėl prašymo panaikinti vėlesnius EMSA sprendimus
Antroje reikalavimų dalyje ieškovė Bendrojo Teismo prašo panaikinti visus vėlesnius EMSA sprendimus, susijusius su nagrinėjamais
konkursais.
Šiuo klausimu primintina, kaip minėta šio sprendimo 78 punkte, kad kiekviename ieškinyje turi būti nurodomas ginčo dalykas
ir pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Ši nuoroda turi būti pakankamai aiški bei tiksli, kad atsakovas galėtų pasirengti
gynybai, o Bendrasis Teismas atitinkamai vykdyti teisminę kontrolę. Siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir gerą teisingumo
vykdymą tam, kad ieškinys būtų priimtinas, būtina, jog pagrindinės teisinės ir faktinės aplinkybės, kuriomis pagrįstas ieškinys,
bent sutrumpintai, tačiau nuosekliai ir suprantamai būtų išdėstytos ieškinio tekste.
Šioje byloje ieškovė nenurodo, su kokias aktais susijusi jos reikalavimų antra dalis, ir nepateikia jokių jos prašymą pagrindžiančių
argumentų.
Todėl antrą reikalavimų dalį reikia atmesti kaip nepriimtiną.

Dėl prašymo taikyti tyrimo priemones
Iš esmės ieškovė Bendrojo Teismo prašo nurodyti EMSA pateikti vertinimo komiteto ataskaitos kopiją bei su ja susijusius atitinkamus
dokumentus.
Kadangi EMSA atsiliepimo į ieškinį priede pateikė ieškovės prašomus dokumentus ir ieškovė šiuo klausimu nepateikė kitų pastabų,
šio prašymo nagrinėti nebereikia.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinta, o dalis atmetama,
Bendrasis Teismas gali paskirstyti bylinėjimosi išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas. Šiomis bylos
aplinkybėmis Bendrasis Teismas mano, jog teisinga nuspręsti, kad kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti Europos jūrų saugumo agentūros (EMSA) sprendimą sudaryti sutartį su atrinktu dalyviu konkurso „EMSA C‑2/06/04“
procedūroje.
2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.
3.
Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Azizi
Cremona
Frimodt Nielsen
Paskelbta 2010 m. kovo 2 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys
Teisinis pagrindas
Ginčo aplinkybės
1.  Konkurso EMSA C‑1/01/04 procedūra
2.  Konkurso EMSA C‑2/06/04 procedūra
Procesas ir šalių reikalavimai
Dėl priimtinumo
1.  Dėl Bendrojo Teismo kompetencijos priimti sprendimą dėl pagal EB 230 straipsnį pareikšto ieškinio dėl EMSA akto
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
2.  Dėl exceptio obscuri libelli
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl esmės
1.  Dėl prašymo panaikinti EMSA priimtus sprendimus per konkurso procedūrą C‑2/06/04
Dėl ieškinio pagrindo, susijusio su atrinkto dalyvio pateikto pasiūlymo neatitikimu nustatytiems reikalavimams
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
2.  Dėl prašymo panaikinti EMSA priimtus sprendimus per konkurso procedūrą C‑1/01/04
Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su sąžiningumo, gero administravimo ir rūpestingumo principų pažeidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su Finansinio reglamento, Įgyvendinimo taisyklių ir Direktyvos 92/50 pažeidimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
–  Dėl kaltinimo, susijusio su sutarties sudarymo kriterijų netikslumu
–  Dėl kaltinimo, susijusio su skelbimo apie konkursą tam tikrų elementų netikslumu
–  Dėl kaltinimo, susijusio su vieno iš sutarties sudarymo kriterijų suskaidymu į subkriterijus
Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su pareigos motyvuoti pa˛eidimu ir svarbios informacijos nepateikimu
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su EMSA padarytomis akivaizdžiomis vertinimo klaidomis
Šalių argumentai
Bendrojo Teismo vertinimas
3.  Dėl prašymo panaikinti vėlesnius EMSA sprendimus
Dėl prašymo taikyti tyrimo priemones
Dėl bylinėjimosi išlaidų
*
Proceso kalba: anglų.