CELEX: 62003CJ0436
Tühistamishagi
Määrus (EÜ) nr 1435/2003
Euroopa ühistu (SCE) -Õigusliku aluse valik
EÜ artikkel 95
EÜ artikkel 308

1       Euroopa Parlament palub tühistada nõukogu 22. juuli 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1435/2003 Euroopa ühistu (SCE) põhikirja kohta
(ELT L 207, lk 1; edaspidi „vaidlustatud määrus”).

Õiguslik raamistik
2       Vaidlustatud määrus võeti vastu EÜ artikli 308 alusel. Sellega kehtestati ühtne Euroopa ühistu (SCE) põhikiri, et kõrvaldada
takistused ühistute piiriüleselt koostöölt, arvestades ühtlasi nende eripäraga.
3       Vaidlustatud määruse teine põhjendus sätestab:
„Siseturu väljakujundamine ja seega kogu ühenduse majandusliku ja sotsiaalse olukorra parendamine tähendab peale kaubandustõkete
kõrvaldamise ka tootmisstruktuuride kohandamist ühenduse ulatuses. Selleks on oluline, et kõikidel äriühingutel, kelle tegevus
ei piirdu vaid kohalike vajaduste rahuldamisega, peaks olema võimalus kavandada ja korraldada oma tegevust ühenduse tasandil.”
4       Üheteistkümnenda kuni neljateistkümnenda põhjenduse kohaselt:
„(11) Ühenduse ühistute piiriülest koostööd takistavad juriidilised ja haldusraskused, mis tuleks piirideta turult kõrvaldada.
(12)      Üldpõhimõtetel põhineva, kuid ühistute eripära arvestava Euroopa ühistu kui uue Euroopa õigusliku vormi kasutuselevõtmine
peaks võimaldama ühistutel tegutseda väljaspool oma riigi piire kas osal või kogu ühenduse territooriumil.
(13)      Käesoleva määruse oluliseks eesmärgiks on luua eri liikmesriikides elavatele füüsilistele isikutele või eri liikmesriikides
asutatud juriidilistele isikutele võimalus asutada SCE. Samuti loob käesolev määrus võimaluse luua SCE kahe ühistu ühinemise
teel või ühistu uueks õiguslikuks vormiks ümberkujundamise teel ilma eelneva lõpetamiseta, kui ühistu registrijärgne asukoht
ja peakontor on ühes liikmesriigis ning üksus või tütarettevõtja teises liikmesriigis.
(14)      SCE erilist ühenduse laadi silmas pidades ei piira käesoleva määrusega SCEde suhtes sätestatud "tegeliku asukoha" kord liikmesriikide
seadusi ega välista muid valikuid, mis tehakse teistes äriühinguõigust käsitlevates ühenduse õigusaktides.”
5       Vaidlustatud määrus kehtestab eelkõige normid Euroopa ühistu asutamise (artikkel 2), samuti selle miinimumkapitali (artikkel 3)
ja põhikirja kohta (artikkel 5). Vaidlustatud määruse artikli 1 lõikest 5 tulenevalt on Euroopa ühistu juriidiline isik.
6       Vastavalt vaidlustatud määruse artiklile 6:
„SCE registrijärgne asukoht on ühenduses samas liikmesriigis, kus asub tema peakontor. Liikmesriik võib peale selle kehtestada
oma territooriumil registreeritud SCEdele nõude, et tema registrijärgne asukoht ja peakontor oleksid samas kohas.”
7       Vaidlustatud määruse artikkel 7 reguleerib Euroopa ühistu registrijärgse asukoha muutmist, mis toimub juriidilise isiku staatust
kaotamata:
„1.      SCE registrijärgse asukoha võib viia teise liikmesriiki lõigete 2–16 kohaselt. Selleks ei ole vaja SCEd lõpetada ega asutada
uut juriidilist isikut.”
8       Vaidlustatud määruse artikli 8 lõike 1 kohaselt:
„SCEd reguleerivad:
a)      käesolev määrus;
b)      käesolevas määruses selgesõnaliselt lubatud juhtudel tema põhikirja sätted;
c)      käesoleva määrusega reguleerimata juhtudel või kui küsimus on reguleeritud osaliselt, määrusega hõlmamata aspektide puhul:
i)      konkreetselt SCEsid käsitlevate ühenduse meetmete rakendamiseks vastuvõetud liikmesriikide õigusaktid;
ii)      liikmesriikide õigusaktid, mida kohaldatakse SCE registrijärgse asukoha liikmesriigi õiguse kohaselt moodustatud ühistute
suhtes;
iii)      SCE põhikirja sätted samal viisil, nagu neid kohaldatakse SCE registrijärgse asukoha liikmesriigi õiguse kohaselt moodustatud
ühistute suhtes.”
9       Lõpuks, vaidlustatud määrus võimaldab Euroopa ühistute piiriülest ühinemist (vaidlustatud määruse artikli 2 lõike 1 neljas
taane ja artiklid 19–34).

Vaidlustatud määruse vastuvõtmise seadusandlik menetlus
10     Euroopa Ühenduste Komisjon esitas Euroopa Liidu Nõukogule oma algse Euroopa ühistut puudutava ettepaneku 6. märtsil 1992 (EÜT
1992, C 99, lk 14). See ettepanek põhines EÜ asutamislepingu artiklil 100 A (muudetuna EÜ artikkel 95).
11     Pärast asutamislepingute muutmist Maastrichti ja Amsterdami lepingutega kohandati selle määruse ettepaneku õiguslik alus EÜ
artiklile 95. Parlament nõustus oma arvamuses selle õigusliku alusega.
12     Nõukogus aset leidnud arutelude tulemusena muudeti õiguslik alus EÜ artikli 95 asemel EÜ artikliks 308. Antud muudatuse tõttu
otsustas nõukogu veel kord parlamendiga konsulteerida.
13     Parlament nõudis oma 14. mai 2003. aasta arvamuses, et õigusliku alusena tuleb säilitada EÜ artikkel 95. Seda seisukohta toetas
ka komisjon parlamendi muudatuste kohta arvamust avaldades.
14     Nõukogu võttis vaidlustatud määruse ametlikult vastu 22. juulil 2003, kinnitades sellega õiguslikuks aluseks EÜ artikli 308.

Poolte nõuded ja menetlus Euroopa Kohtus
15     Parlament palub Euroopa Kohtul:
–       tühistada vaidlustatud määrus;
–       jätta see kehtima kuni samas valdkonnas mõistliku tähtaja jooksul ja kohasel õiguslikul alusel vastu võetud uue määruse jõustumiseni;
–       mõista kohtukulud välja nõukogult.
16     Nõukogu palub Euroopa Kohtul:
–       jätta hagi rahuldamata;
–       mõista kohtukulud välja parlamendilt.
17     Euroopa Kohtu president andis 9. märtsi 2004. aasta määrusega komisjonile loa menetlusse astumiseks parlamendi nõuete toetuseks.
Sama määrusega anti luba nõukogu nõuete toetuseks menetlusse astuda Hispaania Kuningriigile ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri
Ühendkuningriigile.

Hagi

Poolte argumendid
18     Parlament esitab oma hagi toetuseks ühe väite, mis tuleneb EÜ artikli 308 ebaõigest valikust vaidlustatud määruse õigusliku
alusena. Tema arvates on kohane õiguslik alus EÜ artikkel 95.
19     Parlament märgib eelneva kohta, et liikmesriikide äriühinguõiguse erinevused takistavad ühistute tegevust ja seda eelkõige
registrijärgse asukoha muutmisel ja piiriüleste ühinemiste puhul.
20     Parlamendi hinnangul võiks selle määruse õiguslik alus suurepäraselt olla EÜ artikkel 95. Liikmesriikide õiguse ühtlustamist
võiks samuti läbi viia, täiendades siseriiklikke õigusakte Euroopa juriidilise isiku vormide loomisega. Euroopa ühistu puhul
on liikmesriikide õiguse ühtlustamine vajalik selleks, et oleks võimalik asutada ja juhtida üleeuroopalisi ühistuid.
21     Parlament lisab, et EÜ artiklis kasutatav mõiste „ühtlustamine” hõlmab peale meetmete, mille eesmärk on kõrvaldada erinevate
siseriiklike õiguskordade erinevustest tingitud takistused, ka meetmeid, mille siht on ületada siseturu rajamiseks ja toimimiseks
vajalikus ulatuses siseriiklike õiguskordade territoriaalsed piirid.
22     Parlament lükkab sellega seonduvalt ümber nõukogu argumendi, mille kohaselt eeldab ühtlustamismeede vältimatult liikmesriikide
õigusnormide osalist või täielikku asendamist. Euroopa Kohus on tunnistanud, et liikmesriikide õiguse lähendamine, mida taotleb
EÜ artikkel 95, võib toimuda ka siis, kui mõnes liikmesriigis puudub seda valdkonda reguleeriv seadusandlus täielikult (9. oktoobri
2001. aasta otsus kohtuasjas C‑377/98: Madalmaad
vs
. parlament ja nõukogu, EKL 2001, lk I-7079, punkt 15).
23     Sama käib ka nõukogu väite kohta, et õigusaktide ühtlustamise eeltingimus on liikmesriigi pädevus kehtestada seda valdkonda
reguleerivaid õigusakte, millel on samasugune tulemus kui ühtlustamisel. Parlamendi arvates ei ole sellist tingimust võimalik
tuletada EÜ artiklist 95, seda enam, et liikmesriik üksi ei suuda saavutada samasugust tulemust nagu on võimalik saavutada
õigusaktide ühtlustamisega.
24     Parlament rõhutab veel, et EÜ artikkel 308 ei ole vaidlustatud määruse vastuvõtmiseks kohane õiguslik alus, kuna sellele sättele
tuginemine on lubatud tingimusel, et EÜ asutamisleping ei ole taotletava eesmärgi saavutamiseks sätestanud konkreetseid volitusi,
mis ei ole aga käesolevas asjas täidetud.
25     Euroopa ühistu loomist ei saa sarnaselt intellektuaalomandi valdkonnale samastada uue õiguse loomisega siseriiklike õiguste
kõrvale (vt eelkõige nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrus (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994, L 11, lk 1;
ELT eriväljaanne 17/01, lk 146-180) ja nõukogu 27. juuli 1994. aasta määrus (EÜ) nr 2100/94 ühenduse sordikaitse kohta (EÜT
L 227, lk 1; ELT eriväljaanne 16/03 lk 390). Parlament juhib tähelepanu ka asjaolule, et erinevalt vaidlustatud määrusest
loodi nende EÜ artiklil 308 põhinevate määrustega ühenduse haldusorganid, millel on juriidilise isiku staatus ning majanduslik
ja administratiivne autonoomia.
26     Euroopa ühistu ei ole uus äriühingu vorm, millel ei ole liikmesriikide õigusega mingit sidet, kuna vaidlustatud määrus ei
sätesta selle korraldust ammendavalt, vaid piirdub selle struktuuri reguleerimisega viidates süstemaatiliselt registrijärgse
asukoha liikmesriigi kohaldatavale õigusele.
27     Komisjon toetab menetlusse astujana samasugust väidet kui see, mida kaitseb Parlament. Ta pakub samuti välja, et EÜ artiklis 95
sisalduval mõistel „ühtlustamine” on lai tähendus.
28     Komisjoni arvates on vaidlustatud määrus suunatud siseturu rajamise ja toimimise tingimuste parandamisele, kuna luues Euroopa
juriidilise isiku vormi, mis võimaldab ühistutel tegutseda väljaspool oma riigi piire, aitab ta kaotada teenuste osutamise
vabaduse takistusi. Käesoleval juhul täiendaks Euroopa ühistu eripärane ja kogu ühendust hõlmav põhikiri ühistute erinevaid
siseriiklike põhikirju, et hõlbustada nende piiriüleste tegevuste arengut.
29     Nõukogu hinnangul loob vaidlustatud määrus uue juriidilise isiku vormi, millel on üleeuroopaline mõõde ja mis eksisteerib
lisaks liikmesriigi õiguse alusel asutatud ühistutele.
30     Nõukogu lisab, et asjaolu, et ühenduse akt on suunatud siseturu rajamisele ja toimimisele, ei ole selleks piisav, et selle
õigusliku alusena tuleb kasutada EÜ artiklit 95. EÜ artikkel 14 täpsustab, et EÜ artikkel 95 on vaid üks säte teiste seas,
mille alusel rajatakse siseturgu.
31     Selleks, et akti saaks kehtestada EÜ artikli 95 alusel, peab see ühtlustama siseriiklikke õigusakte ja kõrvaldama takistusi,
mida siseriiklike õigusnormide erinevus ja/või piiratud territoriaalne mõju seab asutamislepingu eesmärkide saavutamisele.
32     Nõukogu väidab, et ühtlustamismeede peab ilmtingimata viima tulemuseni, milleni oleks saanud jõuda ka siis, kui igas liikmesriigis
oleks samal ajal kehtestatud ühesugune õigusakt. Käesoleval juhul ei olnud igal liikmesriigil üksikult võimalik kehtestada
sellist põhikirja nagu näeb ette vaidlustatud määrus.
33     Kuna ühtegi teist sobivat sätet ei leidunud, siis sai seega kõnealuse määruse õiguslik alus olla üksnes EÜ artikkel 308.
34     Hispaania Kuningriik ning Ühendkuningriigi valitsus, menetlusse astujad, arvavad samuti, et Euroopa ühistu on uus juriidilise
isiku vorm. Vaidlustatud määrus tuli seega vastu võtta EÜ artikli 308 alusel.

Euroopa Kohtu hinnang
35     Õigusakti vastuvõtmiseks kohane õiguslik alus tuleb kindlaks teha lähtuvalt selle õigusakti sisust ja peamisest eesmärgist
(vt eelkõige 17. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C‑155/91: komisjon
vs
. nõukogu, EKL 1993, lk I-939, punktid 19–21 ja eespool viidatud kohtuotsus Madalmaad
vs
. parlament ja nõukogu, punkt 27).
36     Selle kohta tuleb nentida, et tuginemine EÜ artiklile 308 kui akti õiguslikule alusele on põhjendatud vaid siis, kui üheski
teises asutamislepingu sättes ei ole ühenduse institutsioonidele antud vajalikke volitusi selle akti vastuvõtmiseks (vt 26. märtsi
1987. aasta otsus kohtuasjas 45/86: komisjon
vs
. nõukogu, EKL 1987, lk 1493, punkt 13 ja 13. juuli 1995. aasta otsus kohtuasjas C‑350/92: Hispaania
vs
. nõukogu, EKL 1995, lk I-1985, punkt 26).
37     Euroopa Kohus on varemalt otsustanud, et ühendus võib tugineda EÜ artiklile 308, et luua uusi intellektuaalomandi õigusi,
mis asetuvad siseriiklike õiguste kõrvale (vt 15. novembri 1994. aasta arvamus 1/94, EKL 1994, lk I-5267, punkt 59 ja eespool
viidatud kohtuasjad Hispaania
vs
. nõukogu, punktid 23 ja 27 ning Madalmaad
vs
. parlament ja nõukogu, punkt 24). Tuginemine EÜ artiklile 308 akti õigusliku alusena on välistatud, kui kõnealune ühenduse
akt ei näe ühenduse tasandil ette uue kaitstava õiguse loomist, vaid üksnes ühtlustab liikmesriikide õiguskordades selle õiguse
andmiseks ja kaitsmiseks kehtestatud õigusnorme (eespool viidatud kohtuotsus Madalmaad
v
. parlament ja nõukogu, punkt 25).
38     EÜ artikkel 95 annab ühenduse seadusandjale õiguse võtta vastu meetmeid, mille eesmärk on parandada siseturu rajamise või
toimimise tingimusi, kusjuures see peab olema nende meetmete tegelik eesmärk ning nad peavad aitama kaasa takistuste kõrvaldamisele
asutamislepinguga tagatud majanduslike vabaduste, sh asutamisvabaduse, kasutamiselt (vt eelkõige 5. oktoobri 2000. aasta otsus
kohtuasjas C‑376/98: Saksamaa
vs.
parlament ja nõukogu, EKL 2000, lk I-8419, punktid 83, 84 ja 95, ning 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑491/01:
British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco, EKL 2002, lk I­11453, punkt 60).
39     EÜ artiklile 95 kui õiguslikule alusele on võimalik tugineda ka siis, kui soovitakse vältida kaubavahetusele tulevikus tekkida
võivaid takistusi, mis on tingitud siseriiklike õigusnormide erinevast arengust, samas peab selliste takistuste tekkimine
olema tõenäoline ja asjaomase meetme eesmärk peab olema takistuste ennetamine (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus
Hispaania
vs
. nõukogu, punkt 35; Saksamaa
vs
. parlament ja nõukogu, punkt 86; Madalmaad
vs
. parlament ja nõukogu, punkt 15 ja British American Tobacco (Investments) ja Imperial Tobacco, punkt 61).
40     Käesolevas asjas nähtub vaidlustatud määruse sisust ja eesmärgist, et see on suunatud uue juriidilise isiku vormi loomisele,
mis asetuks siseriiklike ühistuvormide kõrvale; sama selgub ka vaidlustatud määruse kaheteistkümnendast ja neljateistkümnendast
põhjendusest, mille kohaselt tuleb Euroopa ühistut pidada ühistute üleeuroopaliseks, eripäraseks ja kogu ühendust hõlmavaks
õiguslikuks vormiks.
41     Vaidlustatud määruse artikli 8 lõike 1 punkti a kohaselt reguleerib Euroopa ühistu õiguslikku vormi eelkõige antud määrus.
Selle artikli 8 lõike 1 punkt b sätestab, et Euroopa ühistut võivad käesolevas määruses selgesõnaliselt lubatud juhtudel reguleerida
ka tema põhikirja sätted. Üksnes täiendava võimalusena ja määruse või Euroopa ühistu põhikirjaga reguleerimata juhtudel viitab
kõnealuse määruse artikli 8 lõike 1 punkt c Euroopa ühistu registrijärgse asukoha liikmesriigi õigusele.
42     Lisaks on vaidlustatud määruse artiklis 2 esitatud Euroopa ühistu asutamise tingimused omased üksnes temale. Nõnda on Euroopa
ühistule eriomane ka vaidlustatud määruse artiklis 7 ettenähtud võimalus viia oma registrijärgne asukoht ühest liikmesriigist
teise ilma, et see muutmine tooks kaasa lõpetamise või uue juriidilise isiku asutamise.
43     Viimasena nähtub vaidlustatud määruse artiklist 9, mille kohaselt käsitletakse Euroopa ühistut igas liikmesriigis nii, nagu
oleks see oma registrijärgse asukoha liikmesriigi õiguse kohaselt asutatud ühistu, et Euroopa ühistu vorm eksisteerib rööbiti
siseriikliku õiguse ühistutega.
44     Neil asjaoludel ei saa pidada selle vaidlustatud määruse eesmärgiks, mis ei muuda olemasolevaid erinevaid siseriiklikke õigusakte,
liikmesriikide ühistutele kohaldatava õiguse ühtlustamist, vaid selle eesmärk on luua ühistu uus õiguslik vorm, mis asetub
siseriiklike vormide kõrvale.
45     Käesolevat tõdemust ei mõjuta tõsiasi, et vaidlustatud määrus ei kehtesta ammendavalt kõiki Euroopa ühistule kohaldatavaid
sätteid ja viitab mõnedes küsimustes selle liikmesriigi õigusele, mille territooriumil on Euroopa ühistu registrijärgne asukoht,
kuna selline viide, nagu ülal esitatud, on üksnes täiendava loomuga.
46     Eelnevast järeldub, et EÜ artikkel 95 ei saanud olla vaidlustatud määruse vastuvõtmiseks kohane õiguslik alus ning kõnealune
määrus võeti õigustatult vastu EÜ artikli 308 alusel.
47     Kuna hagi ainus väide ei ole põhjendatud, tuleb hagi jätta rahuldamata.

Kohtukulud
48     Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna nõukogu on parlamendilt kohtukulude hüvitamist nõudnud ja kuna viimane on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud
mõista välja parlamendilt. Hispaania Kuningriik, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ja komisjon kui menetlusse astujad
kannavad kodukorra artikli 69 lõike 4 alusel ise oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt.
3.
Hispaania Kuningriik, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ning Euroopa Ühenduste Komisjon kannavad ise oma kohtukulud.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: prantsuse.