CELEX: 62004CJ0266
Pojem pomoči
Prispevek, odmerjen glede na prodajno površino
Neločljiva povezava med prispevkom in dodelitvijo prihodka od prispevka

Predlogi za sprejetje predhodne odločbe se nanašajo na razlago členov 87 ES in 88 ES.
Ti predlogi so bili vloženi v okviru tožb, v katerih je bil vzbujen dvom o zakonitosti francoskega prispevka za pomoč trgovini
in obrtništvu.

Nacionalni pravni okvir

Prispevek za pomoč trgovini in obrtništvu
Člen 3(2) Zakona št. 72-657 z dne 13. julija 1972, ki določa ukrepe v korist določenih kategorij starejših trgovcev in obrtnikov
(JORF z dne 14. julija 1972, str. 7419), uvaja prispevek za pomoč trgovini in obrtništvu (taxe d’aide au commerce et à l’artisanat,
v nadaljevanju: TACA).
TACA je progresivni prispevek, ki ga plačujejo neposredno trgovine na drobno v Franciji, ki imajo prodajno površino večjo
kot 400 kvadratnih metrov in ustvarjajo letni promet večji kot 460.000 evrov. Stopnje obdavčenja so progresivne glede na znesek
letnega prometa na kvadratni meter.
V trenutku dejanskega stanja, ki je predmet obravnavanja v glavni stvari, je TACO pobiral nacionalni nosilec avtonomne organizacije
za starostno zavarovanje industrijskih in trgovskih poklicev (Caisse nationale de l’organisation autonome d’assurance vieillesse
des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (v nadaljevanju: Organic)).

Dodelitev prihodka od TACE
Nadomestilo za upokojitev
V skladu s členi od 8 do 10 Zakona št. 72-657 je bil prihodek od TACE prvotno namenjen financiranju posebne kompenzacijske
pomoči za upokojitev določenih trgovcev in obrtnikov.
Člen 106 Zakona št. 81-1160 z dne 30. decembra 1981 (JORF z dne 31. decembra 1981, str. 3539) o zakonu o financah za leto
1982, kot je bil spremenjen z Zakonom št. 95-95 z dne 1. februarja 1995 (JORF z dne 2. februarja 1995, str. 1742) in z Zakonom
št. 2002-1575 z dne 30. decembra 2002 (JORF z dne 31. decembra 2002, str. 22025), je nadomestil to posebno kompenzacijsko
pomoč z nadomestilom za upokojitev. Ta člen določa:
„Trgovci in obrtniki, ki imajo že vsaj petnajst let sklenjeno starostno zavarovanje za obrtniške, industrijske in trgovske
poklice, lahko, če so njihovi dohodki nižji od najvišjega zneska, določenega z uredbo, zaprosijo za pomoč zgoraj naštetih
nosilcev zavarovanj po starosti:
a)      dopolnjenih šestdeset let, če dokončno prenehajo vsakršno dejavnost;
[…]“.
Člen 6 Uredbe št. 82-307 z dne 2. aprila 1982 (JORF z dne 4. aprila 1982, str. 1035), kot je bil spremenjen z Uredbo št. 91-1155
z dne 8. novembra 1991 (JORF z dne 10. novembra 1991), določa pogoje za dodelitev nadomestila za upokojitev. V skladu s to
določbo lokalna komisija določi znesek nadomestila v mejah, ki jih določa Ministrski odlok, upoštevajoč „elemente, ki prikazujejo
položaj vsakega prosilca, zlasti stanje njegovih dohodkov in stroškov“.
Člen 10 Ministrskega odloka z dne 13. avgusta 1996 (JORF z dne 29. avgusta 1996, str. 12940), kot je bil spremenjen z odlokom
z dne 3. septembra 2001, o prilagoditvi vrednosti določenih zneskov, izraženih v frankih, v evre (JORF z dne 11 septembra
2001, str. 14495), določa, da „znesek nadomestila znaša od 3140 evrov do 18.820 evrov za gospodinjstvo in od 2020 evrov do
12.100 evrov za posameznika“.
Druge dodelitve TACE
Od uvedbe TACE se je prihodek od nje občutno povečal zaradi razvoja tržnega deleža velike distribucije in povečanja površine
trgovskih objektov na francoskem ozemlju.
Presežek prihodka od TACE je bil dodeljen sistemom osnovnega starostnega zavarovanja za samozaposlene osebe iz obrtniških
poklicev in samozaposlene osebe iz industrijskih in trgovskih poklicev, intervencijskemu skladu za ohranitev obrtništva in
trgovine (Fonds d’intervention pour la sauvegarde de l’artisanat et du commerce (v nadaljevanju: Fisac)) in poklicnemu odboru
za distribucijo goriva (comité professionnel de la distribution des carburants (v nadaljevanju: CPDC).
–       Dodelitev v korist sistemom starostnega zavarovanja
Člen 40-II Zakona št. 96-1160 z dne 27. decembra 1996 o financiranju socialne varnosti za leto 1997 (JORF z dne 29. decembra
1996, str. 19369) je dopolnil člen L 633-9 Zakona o socialni varnosti z odstavkom 6, ki določa, da je del prihodka TACE namenjen
financiranju sistemov osnovnega starostnega zavarovanja za samozaposlene osebe iz obrtniških poklicev in za samozaposlene
osebe iz industrijskih in trgovskih poklicev. Njen znesek je razdeljen sorazmerno bilančnemu primanjkljaju med Organicom in
nacionalnim nosilcem starostnega zavarovanja za obrtnike (Caisse nationale d’assurances vieillesse des artisans, v nadaljevanju:
Cancava).
Znesek TACE, namenjen financiranju zadevnih sistemov zavarovanja, je vsako leto določen z medministrskim odlokom.
Ta pravila o financiranju sistemov osnovnega starostnega zavarovanja so bila razveljavljena s členom 35-IV zakona št. 2002-1575.
–       Dodelitev v korist Fisaca
Člen 2 Uredbe št. 95-1140 z dne 27. oktobra 1995 o dodelitvi prihodka [TACA] (JORF z dne 29. oktobra 1995, str. 15808) določa,
da del presežka od prihodka TACE oskrbuje posebni račun Fisaca.
V skladu s členom 1 te uredbe Fisac financira kolektivne operacije, katerih cilj je vzdrževanje in prilagajanje trgovine in
obrtništva, da bi oživili trgovsko dejavnost v geografskih ali poklicnih sektorjih in lokalne storitve, ki ugodno vplivajo
na družbeno življenje, ter operacije za prenos in prestrukturiranje, namenjene trgovskim in obrtniškim podjetjem, katerih
ustvarjeni letni promet je nižji od zneskov, ki so določeni z odlokom ministra, pristojnega za trgovino in obrt.
V skladu s členom 8 te uredbe, „odločitve [o dodelitvi pomoči] sprejema minister, pristojen za trgovino in obrt po predhodnem
mnenju komisije“, ustanovljene na podlagi te uredbe.
–       Razdelitev v korist CPDC
CPDC je bil ustanovljen z Uredbo št. 91-284 z dne 19. marca 1991 (JORF z dne 20. marca 1991, str. 3874), spremenjeno z Uredbo
št. 98-132 z dne 2. marca 1998 (JORF z dne 7. marca 1998, str. 3515) in z Uredbo št. 2001-1048 z dne 12. novembra 2001 (JORF
z dne 13. novembra 2001, str. 18016, v nadaljevanju: Uredba 91-284). V skladu s členom 2 Uredbe št. 91-284 je CPDC zadolžen
za to, da:
„1. Izdela in izvaja programe, katerih cilj je ureditev distribucijske mreže goriv, izboljšanje njene učinkovitosti, posodobitev
pogojev za njeno trženje in upravljanje ter vzdrževanje uravnoteženega oskrbovanja na celotnem nacionalnem ozemlju.
2.      Pomaga zainteresiranim podjetjem, da se jim olajša izvedba izbranih programov in da opravijo vse za to potrebne študije.
3.      Združi informacije, da bi podprl zgoraj omenjene cilje in jih razširil v poklicnem sektorju.“
Člen 8 te uredbe določa, da odločitve CPDC sprejema upravni svet tega odbora, da se o njih obvesti vladnega komisarja in finančnega
kontrolorja in da odločitve postanejo izvršljive, če nobeden od njiju ne vloži veta v petnajstih dneh.
Z Uredbo 98-132 so se povečala sredstva CPDC, s tem da so se dopolnili njihovi dohodki z delom presežka TACE. Člen 9 Uredbe
91-284 je bil dopolnjen s točko g, ki določa, da „združen odlok ministra, pristojnega za industrijo, ministra pristojnega
za trgovino in obrt in ministra, pristojnega za proračun, vsako leto določa najvišji znesek sredstev, ki se jih v tem okviru
dodeli poklicnemu odboru za distribucijo goriva“.

Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
11. aprila 2001 je vsaka od družb, ki so tožeče stranke v glavni stvari v zadevah od C-321/04 do C-325/04, vložila tožbo proti
Organicu pred tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne (socialno sodišče v Saint-Étiennu ). S temi tožbami
so zahtevale povračilo zneskov, ki so jih vplačale iz naslova TACE v letih 1999 in/ali 2000. Menijo, da je bila TACA uvedena
v nasprotju z določbami členov 87(1) ES in 88(3) ES.
Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne je s sodbami z dne 27. januarja 2003 zavrnilo te tožbe. Tožeče
stranke v glavni stvari so vložile pritožbo pred cour d’appel de Lyon (pritožbeno sodišče v Lyonu).
7. aprila 2003 je tožeča stranka v glavni stvari v zadevi C-276/04 pred tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne
vložila tožbo proti Organicu za povračilo zneskov, ki jih je vplačala iz naslova TACE za leta od 2000 do 2002.
11. aprila 2003 so tožeče stranke v glavni stvari v zadevah od C-266/04 do C-270/04 pred tem sodiščem vložile pet različnih
tožb proti Organicu za povračilo zneskov, ki so jih vplačale iz naslova TACE za leto 2001.
Predložitveni sodišči, ki odločata v teh zadevah, se sprašujeta, ali je bila TACA uvedena v nasprotju s členoma 87(1) ES in
88(3) ES.
Zato je cour d’appel de Lyon z odločbami z dne 24. februarja 2004 (zadeve od C-321/04 do C-325/04) odločilo, da prekine odločanje
in predlaga Sodišču, naj „odloči ali [TACA], ki jo plačujejo [tožeče stranke], pomeni državno pomoč iz člena 87 CE“.
Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne je z odločbo z dne 5. aprila 2004 (zadeve od C-266/04 do C-270/04
in C-276/04) odločilo, da prekine odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predloži to vprašanje:
„Ali je treba člen 87 ES razlagati tako, da državna denarna sredstva, ki jih Francija plačuje v okviru CPDC […], Fisaca […],
pomoči pri upokojitvi obrtnikov in trgovcev in dotacij sistemom starostnega zavarovanja samozaposlenih oseb industrijskih
in trgovskih poklicev tar samozaposlenih oseb obrtniških poklicev, pomenijo sisteme državne pomoči?“
Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 24. septembra 2004 te zadeve združil.

Vprašanji za predhodno odločanje

Uvodne ugotovitve
Iz člena 88(3) ES izhaja, da mora biti Komisija obveščena o vseh načrtih za dodelitev ali spremembo pomoči. Če meni, da tak
načrt ni združljiv s skupnim trgom, nemudoma sproži postopek iz člena 88(2) ES, pri čemer zadevna država članica ne sme izvajati
predlaganih ukrepov, dokler v tem postopku ni sprejeta dokončna odločitev.
Kakršen koli ukrep pomoči v smislu člena 87(1) ES, ki se izvaja v nasprotju z obveznostmi iz člena 88(3) ES, je nezakonit
(glej sodbo z dne 21. novembra 1991 v zadevi Fédération nationale du commerce extérieur des produits alimentaires in Syndicat
national des négociants et transformateurs de saumon, C-354/90, Recueil, str. I-5505, točka 17). Nacionalna sodišča morajo
varovati pravice zainteresiranih oseb v primeru možne kršitve prepovedi izvedbe pomoči nacionalnih organov, tako da v skladu
z nacionalnim pravom sprejmejo vse potrebne ukrepe glede veljavnosti predpisov o izvedbi zadevnih ukrepov pomoči in povračila
dodeljene finančne podpore (glej sodbo z dne 27. novembra 2003 v zadevi Enirisorse, od C-34/01do C-38/01, Recueil, str. I-14243,
točka 42).
Tudi če, kot to pravilno poudarja generalna pravobranilka v točkah od 29 do 33 sklepnih predlogov, predložitvene odločbe dajejo
le nekaj kratkih informacij o dejanskem in pravnem stanju sporov o glavni stvari, iz teh odločb jasno izhaja, da se vsi postopki
pred nacionalnimi sodišči nanašajo na zahteve za povračilo zneskov, plačanih iz naslova TACE.
Poleg tega iz spisov, predloženih Sodišču, izhaja, da so tožeče stranke v glavni stvari v postopkih pred nacionalnimi sodišči
trdile, da je TACA nezakonita, ker naj bi predstavljala vez s podeljenimi pomočmi, v nasprotju s členoma 87(1) ES in 88(3)
ES.
V teh okoliščinah se vprašanji za predhodno odločanje vsebinsko nanašata na vprašanje, ali je pobiranje prispevkov, kot je
TACA, v nasprotju s členi 87(1)ES in 88(3) ES.
V skladu z ustaljeno sodno prakso se določbe Pogodbe ES, ki se nanašajo na državne pomoči, ne uporabljajo za dajatve, razen
če so te način financiranja ukrepa pomoči, tako da so sestavni del navedenega ukrepa (sodba z dne 13. januarja 2005 v zadevi
Streekgewest, C-174/02, ZOdl., str. I-85, točka 25).
Če je neki prispevek zares sestavni del pomoči v smislu člena 87(1) ES, nespoštovanje obveznosti iz člena 88(3) ES nacionalnih
organov ne vpliva le na legalnost ukrepa pomoči, ampak tudi na zakonitost prispevka, ki je njen način financiranja (glej zgoraj
navedeno sodbo v zadevi Enirisorse, točke od 43 do 45).
Treba je torej preučiti, ali prispevek, kot je TACA, lahko štejemo za sestavni del enega ali več ukrepov pomoči v smislu prej
navedene sodne prakse.
Domnevni ukrepi pomoči, ki so izpodbijani v okviru postopkov, ki tečejo pred nacionalnimi sodišči in ki lahko, po mnenju teh
sodišč, vplivajo na zakonitost TACE iz naslova določb Pogodbe o državnih pomočeh, so oprostitev plačila TACE za trgovine na
drobno, katerih prodajna površina ne presega 400 kvadratnih metrov ali katerih letni promet ne presega 460.000 evrov (v nadaljevanju:
majhne površine), in različni ukrepi, ki so financirani iz prihodka od TACE.
Te različne ukrepe je treba preučiti ločeno.

Oprostitev od plačila TACE v korist majhnih površin
Tožeče stranke v postopku v glavni stvari zatrjujejo, da pomeni oprostitev od plačila TACE v korist majhnih površin ukrep
pomoči iz člena 87(1) ES. Šlo naj bi za selektivno prednost, dodeljeno z državnimi sredstvi, ki lahko izkrivlja konkurenco
in prizadene trgovino med državami članicami. Ker tega prispevka ni mogoče ločiti od oprostitve od njegovega plačila, naj
bi bil ta prispevek sestavni del pomoči.
Glede tega je treba opomniti, da morata biti zato, da bi bila dajatev lahko sestavni del ukrepa pomoči, dajatev in pomoč na
podlagi upoštevne nacionalne zakonodaje neločljivo povezani, in sicer tako, da so prihodki od dajatve nujno namenjeni financiranju
pomoči. Če taka vez obstaja, prihodki od dajatve neposredno vplivajo na višino pomoči in posledično na presojo združljivosti
te pomoči s skupnim trgom (zgoraj navedena sodba v zadevi Streekgewest, točka 26).
Vendar pa med prispevkom in oprostitvijo plačila tega prispevka v korist ene vrste podjetij ne obstaja nikakršna neločljiva
povezava. Dejansko uporaba oprostitve pri plačilu prispevka in njen obseg nista odvisna od prihodkov od zadevnega prispevka
(glej zgoraj navedeno sodbo v zadevi Streekgewest, točka 28).
Tako je sodišče presodilo, da se zavezanci za plačilo neke dajatve, zato da bi se izognili njenemu plačilu, ne morejo sklicevati
na to, da oprostitev od plačila dajatve, ki jo uživajo druga podjetja, pomeni državno pomoč (glej sodbo z dne 20. septembra
2001 v zadevi Banks, C-390/98, Recueil, str. I-6117, točka 80).
Iz tega izhaja, da, tudi če štejemo, da oprostitev plačila prispevka za majhne površine pomeni ukrep pomoči v smislu člena
87(1) ES, morebitna nezakonitost te pomoči ne more vplivati na zakonitost TACE.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da morebitna nezakonitost oprostitve plačila TACE v korist majhnih površin ne more vplivati na
zakonitost prispevka samega, tako da se podjetja, ki so zavezana za plačilo TACE, zato da bi se izognila njenemu plačilu ali
da bi dobila povrnjen že plačan prispevek, ne morejo pred nacionalnimi sodišči sklicevati na morebitno nezakonitost oprostitve
njenega plačila.

Različne dodelitve prihodka od TACE
Po mnenju tožečih strank v postopku v glavni stvari so vse različne dodelitve prihodka od TACE državne pomoči v smislu člena
87(1) ES, ki so bile dodeljene v nasprotju s členom 88(3) ES.
Vendar je treba omeniti, da je v kontekstu postopkov v glavni stvari, ki vsi zadevajo zahteve za povračilo prispevkov, za
katere trdijo, da so nezakoniti na podlagi členov 87(1) ES in 88(3) ES, vprašanje o tem, ali različni ukrepi, financirani
s TACO, pomenijo državno pomoč, smiselno le, če se ugotovi, da obstaja neločljiva povezava med prispevkom in zadevnimi ukrepi
(glej zgoraj navedeno sodbo v zadevi Streekgewest, točka 26).
Tožeče stranke v postopku v glavni stvari menijo, da taka neločljiva povezava obstaja med TACO in ukrepi, ki se jih s tem
prispevkom financira. Prihodek od TACE naj namreč ne bi bil dodeljen državni blagajni. Nasprotno, cilj predpisov, ki uvajajo
TACO, naj bi bil zlasti financiranje ukrepov pomoči v korist določenim kategorijam trgovcev, ki so v konkurenčnem odnosu z
zavezanci za plačilo tega prispevka.
Ko gre za nadomestilo za upokojitev (glej točke od 6 do 9 te sodbe), je treba ugotoviti, da se v skladu z zadevno nacionalno
zakonodajo ta ukrep financira s TACO. Vendar v nasprotju s tem, kar zatrjujejo tožeče stranke v glavni stvari, iz nacionalnega
pravnega okvirja ne izhaja nikakršna neločljiva povezava med TACO in nadomestilom za upokojitev.
Zato je treba poudariti, da je znesek nadomestila za upokojitev, dodeljen trgovcem in obrtnikom, ki dokončno prenehajo opravljati
svojo aktivnost, tako kot je bilo navedeno v točki 9 te sodbe, „od 3140 evrov do 18.820 evrov za gospodinjstvo in od 2020
evrov do 12.100 evrov za posameznika“. Znesek nadomestila, ki je bil dejansko nakazan, ni odvisen od prihodka od prispevka,
vendar pa tega, kot to določa člen 6 Uredbe št. 82-307, „lokalna komisija“ določi v mejah, ki jih določa Ministrski odlok,
upoštevajoč „elemente, ki prikazujejo položaj vsakega prosilca, zlasti stanje njegovih dohodkov in stroškov“.
Nacionalna ureditev, ki je sporna v postopku v glavni stvari, se torej razlikuje od preučevane ureditve v postopku, z dne
25. junija 1970 v zadevi Komisija proti Franciji (47/69, Recueil, str. 487, točka 20), ki je določala, da pomoč, ki jo je
uvedla, raste „sorazmerno z rastjo prihodka od dajatve“.
Enako je na podlagi nacionalne ureditve, ki je bila sporna v postopku, v katerem je bila izdana prej navedena sodba v zadevi
Enirisorse, prihodek od dajatve neposredno vplival na višino dodeljene ekonomske prednosti. V bistvu je v tej zadevi omenjena
ureditev izrecno določala, da se dve tretjini prihodka od dajatve izplačata posebnemu pristaniškemu podjetju.
Nasprotno pa v postopkih v glavni stvari ne obstaja nobena zveza med prihodkom od TACE in zneskom nadomestila za upokojitev,
ki je dodeljen trgovcem in obrtnikom, ki dokončno prenehajo opravljati svojo aktivnost. Zadevna nacionalna ureditev namreč
neodvisno od prihodka od prispevka določa znesek nadomestila za upokojitev od najnižje do najvišje vrednosti. Torej je lokalna
komisija tista, ki določi znesek nadomestila zgolj na podlagi osebnega položaja trgovcev in obrtnikov. Ker prihodek od TACE
ne vpliva na višino prednosti, ki je dodeljena trgovcem in obrtnikom iz naslova nadomestila za upokojitev, neločljive povezave
– v smislu sodne prakse, navedene v točki 40 –, med TACO in nadomestilom za upokojitev ni.
V teh okoliščinah morebitna nezakonitost nadomestila za upokojitev glede na določbe Pogodbe, ki se nanašajo na državne pomoči,
ne more vplivati na zakonitost TACE.
Glede dodelitve dela prihodka TACE financiranju sistemov osnovnega starostnega zavarovanja za samozaposlene osebe iz obrtniških
poklicev ter samozaposlene osebe iz industrijskih in trgovskih poklicev (glej točke od 12 do 14) je treba ugotoviti, da nosilca
zavarovanja, ki sta prejemnika tega prihodka (Organic in Cancava), upravljata sistem osnovne socialne varnosti, ki temelji
na mehanizmu solidarnosti. Ker dejavnost, ki jo opravljajo zadevni nosilci zavarovanj, ni gospodarska dejavnost (sodba z dne
16. marca 2004 v zadevi AOK-Bundesverband in drugi, C-264/01, C-306/01, C-354/01 in C-355/01, Recueil, str. I-2493, točka
47), se za financiranje te dejavnosti ne uporablja člen 87(1) ES.
Poleg tega zadevna nacionalna ureditev v nobenem primeru ne vzpostavlja neločljive povezave med TACO in sistemi starostnega
zavarovanja za obrtnike in trgovce. V skladu s členom 40-II Zakona št. 96-1160 je namreč znesek TACE, namenjen za financiranje
zadevnih sistemov zavarovanja, določen vsako leto s skupnim odlokom pristojnih ministrov. Upoštevajoč diskrecijsko pravico,
ki jo imajo ti ministri, ni mogoče sprejeti trditve, da prihodek od TACE neposredno vpliva na višino prednosti, dodeljene
zadevnim nosilcem zavarovanj, ki prejemajo ta prihodek (glej sodbo z dne 13. januarja 2005 v zadevi Pape, C-175/02, ZOdl.,
str. I-127, točka 16). Sicer pa iz spisov, predloženih Sodišču, izhaja, da je znesek, dodeljen Organicu in Cancavi, vsako
leto nespremenljivo določen na 45.730.000 evrov, neodvisno od prihodka od TACE.
Končno, na temelju elementov iz spisov, predloženih Sodišču, ne kaže niti, da bi neločljiva povezava obstajala med TACO in
ukrepi, ki jih financirata Fisac (glej točke od 15 do 17 te sodbe) in CPDC (glej točke od 18 do 20 te sodbe). V bistvu diskrecijska
pravica, ki jo imajo Fisac in CPDP ter pristojni ministri na podlagi člena 8 Uredbe št. 95-1140 in člena 4 Uredbe št. 91-284,
za razdelitev sredstev, ki izhajajo iz prihodka od TACE, izključuje obstoj take povezave (glej zgoraj navedeno sodbo v zadevi
Pape, točka 16).
Zato ob predpostavki, da Fisac in CPDF financirata ukrepe, ki bi jih bilo mogoče opredeliti kot državno pomoč, morebitna nezakonitost
te pomoči ne more vplivati na zakonitost TACE, glede na določbe Pogodbe o državnih pomočeh.
Iz vsega navedenega izhaja, da je treba člena 87(1) ES in 88(3) ES razlagati tako, da ne nasprotujeta pobiranju prispevka,
kot je TACA.

Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči
o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.
Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:
Člena 87(1) ES in 88(3) ES je treba razlagati tako, da ne nasprotujeta pobiranju davka, kot je francoski davek za pomoč trgovini
in obrtništvu.
Podpisi
*
Jezik postopka: francoščina.