CELEX: 62007TJ0449
Марка на Общността
Заявка за триизмерна марка на Общността
Форма на фигура от наденици
Абсолютно основание за отказ
Липса на отличителен характер
Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94

Обстоятелства, предхождащи спора
На 17 март 2005 г. жалбоподателят г-н Thomas Rotter подава заявка за регистрация на марка на Общността в Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) въз основа на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от относно марката на Общността (
ОВ L 11, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), изменен.
Марката, чиято регистрация се иска, се състои в представената по-долу триизмерна форма:
Стоките и услугите, за които първоначално се иска регистрация, спадат към класове 29, 30 и 43 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година и за всеки от тези класове отговарят на следното описание:
—
Клас 29: „Месо, птици и дивеч, местни екстракти, консервирани, сушени и обработени зеленчуци, компоти, млечни продукти, колбаси, картофени продукти“,
—
Клас 30: „Захар, ориз, продукти от зърнени храни“,
—
Клас 43: „Ресторантьорство; временно настаняване“.
С Решение от 28 август 2006 г., от една страна, проверителят приема заявката за регистрация на заявената марка за услугите от клас 43, а от друга страна, отхвърля заявката за регистрация за стоките от класове 29 и 30 съгласно член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 40/94 с довода, че заявената марка е лишена от отличителен характер.
На 30 октомври 2006 г. жалбоподателят подава жалба пред СХВП срещу решението на проверителя на основание членове 57—62 от Регламент № 40/94.
С Решение от 27 септември 2007 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) четвърти апелативен състав на СХВП отхвърля тази жалба. Апелативният състав приема, че що се отнася по-специално до колбасите, формата, за която е поискана регистрация на марката, съответства на подреждането на пет отделни наденици, чиито краища са свързани помежду си. Апелативният състав обаче уточнява, че свързването на надениците едни за други за краищата им с цел образуване на непрекъсната верига е обичайна практика, наложена в производството. Освен това апелативният състав установява, че средният потребител не възприема подобно представяне на стоката като указание за търговския произход, а само като един от многобройните начини на свързване на няколко наденици при тяхното складиране и обща продажба. От горепосоченото апелативният състав прави извод, че това не е от естество да придаде отличителен характер на заявената форма.
С писмо от 3 декември 2007 г. до СХВП, т.е. в деня на подаване на настоящата жалба, жалбоподателят иска ограничаване съгласно член 44 от Регламент 40/94 на съдържащия се в заявката за марка списък на стоки или услуги до „колбаси“ и до услугите „ресторантьорство; временно настаняване“, които спадат съответно към класове 29 и 43 по смисъла на Ницската спогодба. В писмо до жалбоподателя от СХВП посочва, че от този момент в списъка на стоки и услуги, за които се иска регистрацията на марката, се включват вече само „колбаси“ и „ресторантьорство; временно настаняване“, спадащи съответно към посочените класове.
Искания на страните
Жалбоподателят иска Първоинстанционният съд:
—
да отмени обжалваното решение,
—
да осъди СХВП да заплати разноските, включително тези, направени в рамките на производството по обжалване.
В съдебното заседание, в отговор на въпрос на Първоинстанционния съд жалбоподателят посочва, от една страна, че предметът на настоящата му жалба се ограничава само до искане за отмяна на обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля регистрацията на заявената марка за „колбаси“, които спадат към клас 29 по смисъла на Ницската спогодба, а от друга страна, че се отказва да оспорва обжалваното решение в останалата му част.
СХВП иска Първоинстанционният съд:
—
да отхвърли жалбата,
—
да осъди жалбоподателя да заплати разноските.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква само едно правно основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94.
Доводи на страните
Жалбоподателят поддържа, че заявеният знак има отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94, доколкото може да служи за указание на търговския произход на колбасите. В това отношение жалбоподателят посочва, че заявената форма се различава значително от формата на представяне на разглежданите стоки, на която обикновено попада потребителят.
На първо място, жалбоподателят твърди, че в търговията колбасите обикновено се предлагат поотделно и са с характерна форма, а именно продълговата и закръглена. Що се отнася обаче до формата на представяне на разглежданите стоки, заявената форма се различавала в две отношения от обичайното в сектора. От една страна, надениците, които се варят във вряща вода, и тези, които се пекат, състоящи се от няколко елемента, в случая не били разделени на части, а свързани. От друга страна, свързани по този начин, колбасите не запазвали обичайната си продълговата и закръглена форма. Жалбоподателят уточнява, че що се отнася до колбасите, тази фигура представлява нова и оригинална форма, която е подобна на формата на брецел [вид солено тестено изделие], без обаче тази форма да бъде възприета изцяло, тъй като за разлика от брецела, тя видно се състои от няколко елемента.
На второ място, жалбоподателят поддържа, че разглежданата фигура не отговаря на обичайната форма на наденицата. По-специално обстоятелството, че колбасите са представени под формата на съвкупност от елементи, създаваща на свой ред асоциация за позната форма, т.е. тази на брецела, който спада към друг сектор стоки, също не представлявало обичайно за потребителя представяне на разглежданите стоки. Именно поради това необичайно за търговията с колбаси представяне потребителят първо щял да забележи стоката, а впоследствие щял да си припомни формата на колбаса. Според жалбоподателя формата на представяне на този колбас ще се превърне в неговото характерно качество, позволяващо на потребителя да я отличи от тази на другите производители. Така за потребителя заявената форма в сравнение с характерната форма на наденица щяла да придаде на представянето на колбаса необходимия за неговия отличителен характер елемент на въображение.
На трето място, жалбоподателят посочва, че заявената форма се различава в още по-голяма степен от формата на представяне на разглежданите стоки, на която обикновено попада потребителят, тъй като използването на своеобразна форма на представяне на колбасите, предназначена да насърчи продажбата им, само по себе си вече било нов търговски феномен.
СХВП оспорва всички изложени от жалбоподателя доводи.
Съображения на Първоинстанционния съд
Следва да се напомни на първо място, че съгласно член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на марките, които са лишени от отличителен характер, се отказва регистрация.
Според постоянната съдебна практика знаците по член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 40/94 се считат за негодни да осъществяват основната функция на марката, а именно да установяват търговския произход на стоката или услугата, за да дадат възможност на потребителя, който придобива обозначената с марката стока или услуга, да направи същия избор при едно последващо придобиване, ако опитът му се окаже положителен, или да направи друг избор, ако опитът се окаже отрицателен (вж. Решение на Първоинстанционния съд от 15 декември 2005 г. по дело Bic/СХВП (Форма на запалка),
T-262/04, Recueil, стр. II-5959
, точка 20 и цитираната съдебна практика).
Отличителният характер на марката трябва да се прецени, от една страна, с оглед на стоките или услугите, за които се иска регистрация, а от друга страна, с оглед на възприемането ѝ от съответните потребители, представляващи средните потребители на стоките или услугите (вж. в този смисъл Решение на Съда от 29 април 2004 г. по дело Procter & Gamble/СХВП, C-473/01 P и C-474/01 P, Recueil, стр. I-5173, точка 33, Решение на Първоинстанционния съд от , г. по дело Neumann/СХВП (Форма на глава на микрофон), T-358/04, Сборник, стр. II-3329, точка 32 и цитираната съдебна практика).
В това отношение следва да се припомни, че критериите за преценка на отличителния характер на триизмерните марки, състоящи се от формата на самата стока, не се различават от приложимите към останалите категории марки (вж. в този смисъл, Решение на Съда от 25 октомври 2007 по дело Develey/СХВП, C-238/06 P, Сборник, стр. I-9375, точка 80, Решение по дело Форма на глава на микрофон, точка 19 по-горе, точка 41).
При прилагането на тези критерии съответният потребител невинаги възприема по един и същ начин триизмерна марка, състояща се от външния вид на самата стока, и словна или фигуративна марка, която представлява знак, независещ от начина, по който изглеждат обозначените с нея стоки. Всъщност средните потребители нямат навик да предполагат какъв е произходът на стоките, изхождайки от тяхната форма или формата на тяхната опаковка в отсъствие на какъвто и да било графичен или текстов елемент, и в резултат може да се окаже по-трудно да се установи отличителният характер на такава триизмерна марка, отколкото този на словна или фигуративна марка (вж. в този смисъл Решение по дело Develey/СХВП, точка 20 по-горе, точка 80 и Решение по дело Форма на глава на микрофон, точка 19 по-горе, точка 42).
Освен това степента на внимание на средния потребител може да варира в зависимост от категорията разглеждани стоки или услуги (Решение на Съда от 22 юни 1999 г. по дело Lloyd Schuhfabrik Meyer,
C-342/97, Recueil, стр. I-3819
, точка 26). Следователно що се отнася до стоки за ежедневна употреба, които се продават на сравнително ниска цена, степента на внимание на средния потребител по отношение на външния им вид е ниска.
На последно място, за да се прецени дали съставена от няколко елемента форма може да бъде възприета от съответните потребители като указание за произход, следва да се анализира направеното от това съчетание цялостно впечатление (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния съд от 19 септември 2001 г. по дело Procter & Gamble/СХВП (Правоъгълни таблетки с инкрустация),
T-129/00, Recueil, стр. II-2793
, точка 54).
В светлината на тези съображения следва да се провери дали апелативният състав е могъл с право да приеме, че формата, за която се иска регистрацията на марката, е лишена от отличителен характер.
В конкретния случай следва да се посочи, че разглежданите стоки, а именно колбасите (Wurstwaren), се продават не само в магазините за месо и колбаси, а също и в супермаркетите, в предназначените за тази цел места, както и на щандовете със замразени стоки. Следователно става дума за стоки за ежедневна употреба, предназначени за средния потребител на Европейския съюз.
Що се отнася до заявената форма, а именно фигура от няколко наденици, следва да се приеме за установено, че тя се различава от обичайната и най-широко разпространена форма на разглежданите стоки, а именно тази на наденица.
Впрочем следва да се посочи, че това заключение не е оспорено от жалбоподателя. Всъщност жалбоподателят сам твърди, че заявената форма се състои от няколко видимо свързани помежду си наденици, която форма не възприема напълно формата на брецела, макар да е сходна с нея. Поради това апелативният състав правилно е приел, че триизмерната марка, чиято регистрация се иска, е съставена от комбинация от пет отделни наденици, чиито краища са свързани. Поради това в случая следва да се разгледа осъществената от апелативния състав преценка на отличителния характер на формата на фигура от наденици и това трябва да бъде извършено с оглед на цялостното впечатление от тази фигура.
Що се отнася на първо място до довода на жалбоподателя, че заявената форма притежава отличителен характер, тъй като в рамките на тази форма надениците не са представени отделно, а са свързани, следва да се подчертае, че както правилно посочва апелативният състав, фактът на свързването на надениците едни за други за техните краища с цел складирането им и продажбата им заедно е обичайна практика в търговията.
Що се отнася на второ място до довода на жалбоподателя, според който отличителният характер на заявената форма произтича и от обстоятелството, че посредством тази фигура надениците не запазват обичайната си продълговата и закръглена форма, следва да се посочи, че жалбоподателят се ограничава до сравняване на заявената форма, представляваща фигура от няколко наденици, със считаната от него за типична форма от самостоятелна наденица. Както жалбоподателят сам признава, доколкото разглежданата фигура е забележима, подобно сравнение е явно ирелевантно, така че липсва фактическа основа за такъв довод.
Поради това, обратно на поддържаното от жалбоподателя, от извършената в точки 28 и 29 по-горе преценка на двата изтъкнати довода следва, че той не е доказал по какво заявената форма се различава значително от обичайната форма на представяне на наденици в търговията.
От изложените по-горе разсъждения следва, че тъй като разглежданите стоки, т.е. колбасите, са стоки за ежедневна употреба, средният потребител не възприема заявената форма като указание за търговския произход на посочените стоки.
Този извод не може да бъде поставен под въпрос от довода на жалбоподателя, че представянето на наденици под формата на фигура, която на свой ред създава асоциация за позната форма, а именно тази на брецел, спадащ към друг сектор хранителни стоки, също не съставлявало обичайно представяне на стоката за потребителя.
Всъщност както самият жалбоподател признава, заявената форма не възприема напълно формата на брецела, въпреки, че е сходна с нея. Поради това, както вече беше посочено в точка 30 по-горе, макар заявената форма да представлява оригинално, дори необичайно представяне на колбасите, вярно е също, че средният потребител няма да я свърже с формата на брецел и ще възприеме само фигура от пет свързани помежду им наденици.
Този извод не може да бъде поставен под въпрос и от довода на жалбоподателя, че заявената форма се различава в още по-голяма степен от обичайната форма на представяне на разглежданите стоки, тъй като използването на своеобразна форма на представяне на колбасите, предназначена да насърчи продажбата им, само по себе си вече било нов феномен.
Всъщност, съгласно постоянната съдебна практика, специфичното виждане на заявителя на марка за начина, по който предлага или възнамерява да предлага стоките на пазара, зависещо от избора на съответното предприятие и подлежащо на промяна след регистрацията, е фактор, който не може да влияе върху преценката за това дали марката може да бъде регистрирана (Решение на Първоинстанционния съд от 20 март 2002 г. по дело DaimlerChrysler/СХВП (TELE AID),
T-355/00, Recueil, стр. II-1939
, точка 42, Решение на Първоинстанционния съд от , по дело Axions и Belce/СХВП (Форма на пура с кафяв цвят и кюлче злато), T-324/01 и
T-110/02, Recueil, стр. II-1897
, точка 36).
От гореизложените съображения следва, че апелативният състав правилно е приел заявената форма за лишена от отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94.
Поради това единственото изтъкнато от жалбоподателя правно основание следва да се отхвърли като неоснователно и във връзка с това жалбата да бъде отхвърлена в нейната цялост.
По съдебните разноски
Съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той следва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с направените от СХВП искания.

По изложените съображения
ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯТ СЪД (втори състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда г-н Thomas Rotter да заплати съдебните разноски.

Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Постановено в открито съдебно заседание в Люксембург на 5 май 2009 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.