CELEX: 62007CJ0387
Hulladékok
Az »ideiglenes tárolás« fogalma
75/442/EGK irányelv
2000/532/EK határozat
A különböző kódoknak megfelelő hulladékok keverésének lehetősége
A »vegyes csomagolások« fogalma

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2003. szeptember 29-i 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
HL L 284., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 447. o.) módosított, a hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelv (
HL L 194., 39. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 23. o.) (a továbbiakban: 75/442 irányelv), valamint a hulladékjegyzéknek a hulladékokról szóló 75/442/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének a) pontja értelmében történő meghatározásáról szóló 94/3/EK határozat, valamint a veszélyes hulladékok jegyzékének a veszélyes hulladékokról szóló 91/689/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (4) bekezdése értelmében történő meghatározásáról szóló 94/904/EK tanácsi határozat felváltásáról szóló, 2000. május 3-i 2000/532/EK bizottsági határozat (
HL L 226., 3. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 5. kötet, 151. o.) értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Provincia di Maceratának a 2005. november 18-án felvett jegyzőkönyv alapján hozott felszólító végzése ellen a MI.VER Srl (a továbbiakban: MI.VER) és D. Antonelli által benyújtott kereset keretében terjesztették elő, amely végzés megállapította az 1997. november 8-i 389. sz. törvényerejű rendelettel (a GURI 1997. november 8-i 261. száma) módosított, a hulladékokról szóló 91/156/EGK irányelv, a veszélyes hulladékokról szóló 91/689/EGK irányelv, valamint a csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló 94/62/EK irányelv átültetéséről szóló, 1997. február 5-i 22. sz. törvényerejű rendelet (decreto legislativo n
o
22, attuazione delle direttive 91/156/CEE sui rifiuti, 91/689/CEE sui rifiuti pericolosi e 94/62/CE sugli imballaggi e sui rifiuti di imballaggio) (a GURI 1997. február 15-i 38. számának rendes melléklete) (a továbbiakban: 22/97. sz. törvényerejű rendelet) 15. cikkének megsértését.
Jogi háttér
A közösségi szabályozás
A 75/442 irányelv 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
a)
»hulladék«: az I. mellékletben felsorolt kategóriák bármelyikébe tartozó olyan anyag vagy tárgy, amelytől birtokosa megválik, megválni szándékozik, vagy megválni köteles.
A Bizottság a 18. cikkben meghatározott eljárásnak megfelelően legkésőbb 1993. április 1-jéig jegyzéket készít azokról a hulladékokról, amelyek az I. mellékletben felsorolt hulladékkategóriákba tartoznak. Ezt a jegyzéket időről időre áttekinti, és ha szükséges, ugyanezen eljárás szerint kijavítja;
b)
»termelő«: akinek a tevékenysége során hulladék keletkezik (’eredeti előállító’), és/vagy bárki, aki előkészítő feldolgozási folyamatot, keverést vagy egyéb olyan műveletet végez, ami ezen hulladék jellegében vagy összetételében változást eredményez;
c)
»birtokos«: a hulladék termelője, vagy az a természetes vagy jogi személy, akinek a hulladék a birtokában van;
d)
»gazdálkodás«: a hulladékok gyűjtése, szállítása, hasznosítása és ártalmatlanítása, beleértve az ilyen műveletek felügyeletét és a hulladéklerakók utógondozását is lezárásuk után;
e)
»ártalmatlanítás«: bármely művelet, amit a II. A. melléklet felsorol;
f)
»hasznosítás«: bármely olyan művelet, amit a II. B. melléklet felsorol;
g)
»gyűjtés«: a hulladék összeszedése, válogatása és/vagy összekeverése elszállítás céljából.”
Ezen irányelv 4. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a hulladék hasznosítása vagy ártalmatlanítása az emberi egészség veszélyeztetése, valamint anélkül történjen, hogy olyan folyamatokat vagy módszereket használnának, amelyek veszélyesek lehetnek a környezetre, így különösen:
—
ne jelentsen kockázatot a vízre, a levegőre, a talajra, a növény- és állatvilágra,
—
ne okozzon kellemetlen zajt vagy szagot,
—
ne befolyásolja hátrányosan a tájképet vagy a különleges érdeklődésre számot tartó helyeket.
A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket azért is, hogy megtiltsák a hulladékok ellenőrizetlen elvezetését vagy lerakását, illetve ellenőrizetlen ártalmatlanítását.”
A 75/442 irányelv II. A. melléklete felsorolja az ártalmatlanítási műveleteket, köztük az egyéb ártalmatlanítási műveleteket megelőzően végzett tárolást, „kivéve az ideiglenes tárolást és a telephelyen a képződő hulladék gyűjtése folyamán való tárolást [helyesen: kivéve a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolást]”. Ezen irányelvnek a hasznosítási műveleteket összefoglaló II. B. mellékletében is megtalálható – ugyanezen kivételként – az egyéb hasznosítási műveleteket megelőzően végzett hulladéktárolás.
A Bizottság a 2000/532 határozattal elfogadta a 75/442 irányelv 1. cikkének a) pontja és a veszélyes hulladékokról szóló, 1991. december 12-i 91/689/EGK tanácsi irányelv (
HL L 377., 20. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 78. o.) 1. cikkének (4) bekezdése alapján felállított hulladékjegyzéket. Ezen, az említett határozathoz mellékelt jegyzékben a hulladékok tételek alapján vannak osztályozva, amelyeknek egy-egy kód felel meg. A „vegyes csomagolási hulladékok [helyesen: vegyes csomagolások]” tétel a 15 01 06 kódnak felel meg. Az említett lista tartalmazza a 15 01 05 kódnak megfelelő „kompozit csomagolási hulladékok [helyesen: kompozitcsomagolások]” tételt is.
A kompozitcsomagolást az Európai Parlament és a Tanács csomagolásról és a csomagolási hulladékról szóló 94/62/EK irányelve szerinti adatbázisrendszerre vonatkozó formátumok létrehozásáról szóló, 2005. március 22-i 2005/270/EK bizottsági határozat (
HL L 86., 6. o.
) 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja a következőképpen határozza meg: „különböző, egymástól kézzel szétválaszthatatlan anyagokból álló csomagolást jelent, amely anyagok egyike sem halad meg egy adott tömegszázalékot”.
A nemzeti szabályozás
A hulladékokra vonatkozó közösségi szabályozást a 22/97. sz. törvényerejű rendelet ültette át az olasz jogrendbe. E rendelet 6. cikke (1) bekezdésének a) pontja átveszi a hulladéknak a 75/442 irányelvben foglalt meghatározását, utalva az említett rendelet A. mellékletére, amely az előbbi eredeti változatában „európai hulladékjegyzéket” tartalmazott, amelynek a helyébe olyan hulladékjegyzék lépett, amely – a 2000/532 határozatban felállított jegyzék mintájára – a hulladékokat tételek alapján osztályozza, amelyeknek egy-egy kód felel meg. A „vegyes csomagolások” tétel – ahogyan a 2000/532 határozatban is – a 15 01 06 kódnak felel meg.
A 22/97. sz. törvényerejű rendelet 6. cikke (1) bekezdésének m) pontja az ideiglenes tárolást a hulladékoknak a keletkezési helyen a gyűjtésig való összekeveréseként határozza meg. Meghatározza az ideiglenes tárolás feltételeit, különösen a hasznosítás vagy ártalmatlanítás előtti maximális időtartamát, és előírja különösen, hogy e tárolást a vonatkozó műszaki szabályok betartásával homogén jellegű hulladékokkal kell végezni. A 22/97. sz. törvényerejű rendelet B., illetve C. melléklete az ártalmatlanítási műveleteket, illetve a hasznosítási műveleteket sorolja fel, amelyek az ideiglenes tárolásra vonatkozóan a 75/442 irányelvben előírt ugyanazon kivétellel magukban foglalják az e műveleteket megelőzően végzett tárolást.
A 22/97. sz. törvényerejű rendelet 15. cikke előírja, hogy a szervezetek vagy vállalkozások által végzett hulladékszállítást azonosító nyomtatványnak kell kísérnie, amelyen fel kell tüntetni különösen a termelő vagy a birtokos nevét és címét, a hulladék származását, típusát és mennyiségét, a rendeltetési létesítményt, a szállítási időpontot és a megtett útvonalat, valamint a címzett nevét és címét. Az azonosító nyomtatvány mintája tartalmaz egy különösen a hulladékok leírására és európai kódjuk megjelölésére szolgáló rovatot. A provinciák a 22/97. sz. törvényerejű rendelet 20. cikke szerint hatáskörrel rendelkeznek a vonatkozó jogszabályok alkalmazásának ellenőrzésére. A különösen az említett rendelet 15. cikke rendelkezéseinek be nem tartása esetén kiszabható közigazgatási bírságokat e rendelet 52. cikke írja elő.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A maceratai provinciai rendőrség a 2005. november 17-én végzett ellenőrzés során megállapította, hogy a D. Antonelli által vezetett teherautó különböző típusú csomagolásokból – úgymint nejlonzacskók, polisztirol kosarak, raklapok és kartoncsomagolások – álló hulladékot szállított. E rakományt a „vegyes csomagolásoknak” megfelelő 15 01 06 kódot megjelölő hulladékazonosító nyomtatvány kísérte. Az ellenőrök, mivel úgy ítélték meg, hogy – különböző anyagokból álló, összekevert csomagolásokról lévén szó – a szállított hulladékra e kód nem alkalmazható, jegyzőkönyvet vettek fel, amely megállapította a 22/97. sz. törvényerejű rendelet 15. cikkének egyrészről a hulladék termelője, másrészről pedig D. Antonelli, a teherautó vezetője és a MI.VER, a hulladék szállítója általi megsértését. A közigazgatási eljárás végén a Provincia di Macerata D. Antonellivel és a MI.VER-rel szemben felszólító végzést hozott, amelyben egyetemlegesen összesen 540 euró fizetésére kötelezte őket. 2006. december 4-én D. Antonelli és a MI.VER e felszólító végzés ellen keresetet nyújtott be a Tribunale di Anconához.
E bíróság előtt az alapügy felperesei előadták, hogy az azonosító nyomtatványon feltüntetett kód helyes, és másodlagosan, hogy az esetleges tévedésért való felelősség kizárólag a hulladék termelőjének tudható be. A Provincia di Macerata előadta, hogy ideiglenes tárolás során a különböző kódok alá tartozó hulladékok nem keverhetők. Máskülönben engedélyhez kötött gazdálkodási tevékenységről lenne szó. Úgy érvelt továbbá, hogy még ha az ilyen hulladékkeverés el is fogadható, a „vegyes csomagolásoknak” megfelelő 15 01 06 kód csak a „több anyagból álló” csomagolásokra alkalmazható, a különböző anyagokból álló, összekevert csomagolásokra nem.
A Tribunale di Ancona, mivel felmerült benne a kérdés, hogy a csomagolási hulladékok termelője köteles-e e hulladékokat – a 2000/532 határozathoz mellékelt jegyzék megfelelő kódjait használva – kategóriánként különválasztani, mielőtt átadja azokat a szállítójuknak vagy a címzettjüknek, úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé előzetes döntéshozatal céljából:
„1)
A […] 75/442 irányelvben előírt »ideiglenes tárolás« fogalma lehetővé teszi-e a termelő számára az európai hulladékjegyzék különböző kódjai alá tartozó hulladékok keverését, ahogyan azt a […] 2000/532 határozat előírja?
2)
Igenlő válasz esetén a »vegyes csomagolások« 15 01 06 kód alkalmazható-e különböző anyagokból álló, összekevert csomagolási hulladékok megjelölésére, vagy ez a kód kizárólag a több anyagból álló, vagy különböző anyagból készült, önálló összetevőkből álló csomagolásokat jelöli?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
A Bizottság írásbeli észrevételeiben kételyeit fejezi ki a feltett kérdéseknek az alapjogvita eldöntése tekintetében való relevanciáját illetően, mivel azok a hulladék termelőjének a kötelezettségeire vonatkoznak, míg egyrészről a 22/97. sz. törvényerejű rendelet 15. cikke – amelynek a megsértése jelenti az alapeljárásban kifogásolt jogsértést – a hulladék szállítására vonatkozik, másrészről pedig az előzetes döntéshozatalra utaló határozat szerint kizárólag D. Antonelli és a MI.VER – nem pedig a szóban forgó hulladék termelője – nyújtott be keresetet az e jogsértésre vonatkozó felszólító végzés ellen.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a nemzeti bíróság által előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések relevanciájának vélelmét csak kivételesen lehet megdönteni, ha nyilvánvaló, hogy a közösségi jog e kérdésekkel érintett rendelkezéseinek kért értelmezése semmilyen kapcsolatban sem áll az alapjogvita tényállásával vagy tárgyával (lásd különösen a
C-415/93. sz. Bosman-ügyben 1995. december 15-én hozott ítélet [EBHT 1995., I-4921. o.]
61. pontját, valamint a
C-222/05–C-225/05. sz., Van der Weerd és társai egyesített ügyekben 2007. június 7-én hozott ítélet [EBHT 2007., I-4233. o.]
22. pontját).
A jelen ügyben – noha az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból nem derül ki, hogy az alapjogvita megoldása tekintetében milyen jogkövetkezményei lehetnek a feltett kérdésekre adható válaszoknak – az említett határozatból, valamint a Provincia di Macerata írásbeli és szóbeli észrevételeiből kitűnik, hogy ez utóbbi mind a szóban forgó hulladékok termelőjével, mind szállítójával szemben közigazgatási szankciót szabott ki, mivel úgy vélte, hogy azok a kifogásolt jogsértésért egyetemlegesen felelősek, amit D. Antonelli és a MI.VER vitat. Ennélfogva nem tűnik ki, hogy a közösségi jog kért értelmezése semmilyen kapcsolatban sem áll e jogvita tényállásával, amit a Bizottság egyébként a tárgyaláson elismert.
E körülmények között a Tribunale di Ancona által feltett két kérdés elfogadható.
Az ügy érdeméről
Az első kérdésről
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 75/442 irányelvet és a 2000/532 határozatot úgy kell-e értelmezni, hogy a hulladék termelője a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás során összekeverhet az említett határozathoz mellékelt jegyzék különböző kódjainak megfelelő hulladékokat, vagy épp ellenkezőleg úgy kell-e értelmezni, hogy azokat az említett kódok e célból való alkalmazásával már e szakaszban külön kell válogatni, és így tárolni.
A Provincia di Macerata és az olasz kormány úgy véli, hogy az ideiglenes tárolás fogalma magában foglalja, hogy a hulladék termelője – annak érdekében, hogy a hulladékokat ideiglenesen tárolhassa – köteles azokat a 2000/532 határozathoz mellékelt jegyzék kódjai szerinti kategóriáknak megfelelően összekeverni.
Lényegében megjegyzik, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatából (a
C-175/98. és C-177/98. sz., Lirussi és Bizzaro egyesített ügyekben 1999. október 5-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-6881. o.]
54. pontja) következik, hogy az ideiglenes tárolást – noha az megelőzi a tényleges hulladékgazdálkodást, és így nem kötött engedélyhez – a tagállamoknak kell szabályozniuk úgy, hogy megvalósuljanak a 75/442 irányelvben foglalt, az emberi egészség és a környezet védelmére vonatkozó célkitűzések. Márpedig annak elfogadása, hogy a hulladék termelője engedély nélkül összekeverhet különböző kódok alá tartozó hulladékokat, veszélyekkel járhatna, és fékezné tényleges és teljes hasznosításukat, ami ellentétes lenne mind az említett irányelvben megállapított célkitűzésekkel, mind pedig a 2000/532 határozatban megállapított kodifikációs céllal.
E tekintetben ki kell emelni, hogy az ideiglenes tárolást csak az említett irányelvnek a hulladékártalmatlanítási műveleteket, illetve -hasznosítási műveleteket felsoroló II. A., illetve II. B. melléklete említi. E mellékletek D. 15., illetve R. 13. pontjából kitűnik, hogy a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás ki van zárva a 75/442 irányelv által ártalmatlanítási műveleteknek vagy hasznosítási műveleteknek minősített műveletek listájából. Az ilyen ideiglenes tárolást – ahogyan a Bíróság a fent hivatkozott Lirussi és Bizzaro egyesített ügyekben hozott ítélet 45. pontjában emlékeztetett – az ezen irányelv 1. cikkének d) pontja értelmében vett hulladékgazdálkodási műveletet megelőző műveletként kell meghatározni.
A 2000/532 határozat, amellyel elfogadták a 75/442 irányelv 1. cikkének a) pontja és a 91/689 irányelv 1. cikkének (4) bekezdése alapján felállított hulladékjegyzéket, egyébiránt nem ír elő semmilyen, a hulladékoknak a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolására vonatkozó intézkedést.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy sem a 75/442 irányelv, sem a 2000/532 határozat nem kötelezi a tagállamokat olyan intézkedések elfogadására, amelyek értelmében a hulladék termelője a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás során az említett határozathoz mellékelt jegyzék kódjainak e célból való alkalmazásával köteles a hulladékokat különválogatni, és így tárolni.
A fent hivatkozott Lirussi és Bizzaro egyesített ügyekben hozott ítéletben azonban a Bíróság kimondta, hogy az illetékes nemzeti hatóságok az ideiglenes tárolási műveleteket illetően kötelesek felügyelni a 75/442 irányelv 4. cikkéből eredő kötelezettségek betartását, amely cikk első bekezdése kimondja, hogy a tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a hulladék hasznosítása vagy ártalmatlanítása az emberi egészség veszélyeztetése, valamint anélkül történjen, hogy olyan folyamatokat vagy módszereket használnának, amelyek veszélyesek lehetnek a környezetre. Ahogyan a Bíróság ezen ítélet 53. pontjában kimondta, amennyiben az – akár csak ideiglenesen tárolt – hulladékok jelentősen károsíthatják a környezetet, úgy kell tekinteni, hogy a 75/442 irányelv 4. cikkének az elővigyázatosság elvének megvalósítását célzó rendelkezései az ideiglenes tárolási műveletre is alkalmazandók.
Ahogyan azonban a Bíróság többször is kiemelte, a 75/442 irányelv 4. cikkének első bekezdése nem határozza meg azon intézkedések pontos tartalmát, amelyeket az emberi egészség veszélyeztetése nélküli vagy a környezet károsítása nélküli hulladékártalmatlanítás biztosítása érdekében meg kell hozni, hanem az elérendő célkitűzések tekintetében kötelező a tagállamokra nézve, miközben az ilyen intézkedések szükségességének értékelését illetően mérlegelési mozgásteret biztosít számukra (lásd különösen a
C-365/97. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 1999. november 9-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-7773. o.]
67. pontját; a
C-420/02. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2004. november 18-án hozott ítélet [EBHT 2004., I-11175. o.]
21. pontját és a
C-135/05. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2007. április 26-án hozott ítélet [EBHT 2007., I-3475. o.]
37. pontját).
Ebből következik, hogy – noha a 75/442 irányelv nem kötelezi a tagállamokat olyan konkrét intézkedések elfogadására, amelyek értelmében a hulladék termelője a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás során a 2000/532 határozathoz mellékelt jegyzék kódjainak e célból való alkalmazásával köteles a hulladékokat különválogatni, és így tárolni – a tagállamok kötelesek ilyen intézkedéseket elfogadni, amennyiben úgy vélik, hogy azok szükségesek az említett irányelv 4. cikkének első bekezdésében megállapított célkitűzések eléréséhez.
A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdésre adandó válasz az, hogy a 75/442 irányelvvel és a 2000/532 határozattal nem ellentétes az, ha a hulladék termelője a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás során az említett határozathoz mellékelt jegyzék különböző kódjainak megfelelő hulladékokat kever össze. A tagállamok azonban kötelesek olyan intézkedéseket elfogadni, amelyek értelmében a hulladék termelője a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás során az említett jegyzék kódjainak e célból való alkalmazásával köteles a hulladékokat különválogatni, és így tárolni, amennyiben úgy vélik, hogy az ilyen intézkedések szükségesek az említett irányelv 4. cikkének első bekezdésében megállapított célkitűzések eléréséhez.
A második kérdésről
Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság arra vár választ, hogy – az első kérdésre adott igenlő válasz esetén – a 2000/532 határozathoz mellékelt jegyzék „vegyes csomagolásoknak” megfelelő 15 01 06 kódja alkalmazható-e különböző anyagokból álló, összekevert csomagolási hulladékok megjelölésére, vagy az kizárólag a „több anyagból álló” csomagolásokat jelöli.
Ahogyan a Bíróság a jelen ítélet 22. pontjában kiemelte, a 2000/532 határozat nem tartalmaz semmilyen, a hulladékoknak a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolására vonatkozó előírást. Kizárólag az a célja, hogy a 75/442 irányelv 1. cikke a) pontjának és a 91/689 irányelv 1. cikke (4) bekezdésének megfelelően felállítsa a hulladékok nómenklatúráját, és semmilyen kötelezettséget nem hoz létre.
Mivel azonban e nómenklatúrát az olasz szabályozás átvette, válaszolni kell a második kérdésre, és e célból értelmezni kell az említett határozathoz mellékelt jegyzék 15 01 06 kódjának megfelelő „vegyes csomagolások” fogalmát e fogalom egységes értelmezésének biztosítása érdekében arra az esetre, ha a kérdést előterjesztő bíróság úgy ítélné meg, hogy azt – különösen az első kérdésre adott válaszra tekintettel – az alapeljárásban alkalmazni kell (lásd ebben az értelemben különösen a
C-217/05. sz. Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio ügyben 2006. december 14-én hozott ítélet [EBHT 2006., I-11987. o.]
20. pontját és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot).
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a 2000/532 határozat, mivel csak a hulladékok nómenklatúráját állítja fel, nem határozza meg a hozzá mellékelt hulladékjegyzék különböző kódjainak megfelelő fogalmakat. Ezzel szemben a 2005/270 határozat tartalmaz néhány fogalommeghatározást, köztük a „kompozitcsomagolásét”, amely annyiban releváns, hogy a 2000/532 határozat említi az e típusú csomagolásnak megfelelő 15 01 05 kódot. A 2005/270 határozat 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja így a következőképpen határozza meg a kompozitcsomagolást: „különböző, egymástól kézzel szétválaszthatatlan anyagokból álló csomagolást jelent, amely anyagok egyike sem halad meg egy adott tömegszázalékot”.
Mivel a kompozitcsomagolás e fogalommeghatározása megfelel annak, amit a kérdést előterjesztő bíróság „több anyagból álló” csomagolásnak nevez, és mivel a 2000/532 határozathoz mellékelt jegyzék az e típusú csomagolásokhoz és a vegyes csomagolásokhoz különböző kódokat rendel, ebből az következik, hogy a vegyes csomagolások fogalma nem fedi le a „több anyagból álló” csomagolásokat, hanem a különböző anyagokból álló, összekevert csomagolási hulladékokat jelöli.
Következésképpen a második kérdésre adandó válasz az, hogy mivel a nemzeti szabályozás átveszi a 2000/532 határozathoz mellékelt hulladékjegyzéket, a „vegyes csomagolásoknak” megfelelő 15 01 06 kód alkalmazható a különböző anyagokból álló, összekevert csomagolási hulladékok megjelölésére.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:

1)
A 2003. szeptember 29-i 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a hulladékokról szóló, 1975. július 15-i 75/442/EGK tanácsi irányelvvel és a hulladékjegyzéknek a hulladékokról szóló 75/442/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének a) pontja értelmében történő meghatározásáról szóló 94/3/EK határozat, valamint a veszélyes hulladékok jegyzékének a veszélyes hulladékokról szóló 91/689/EGK tanácsi irányelv 1. cikkének (4) bekezdése értelmében történő meghatározásáról szóló 94/904/EK tanácsi határozat felváltásáról szóló, 2000. május 3-i 2000/532/EK bizottsági határozattal nem ellentétes az, ha a hulladék termelője a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás során a 2000/532 határozathoz mellékelt jegyzék különböző kódjainak megfelelő hulladékokat kever össze. A tagállamok azonban kötelesek olyan intézkedéseket elfogadni, amelyek értelmében a hulladék termelője a keletkezési helyen a gyűjtésig való ideiglenes tárolás során az említett jegyzék kódjainak e célból való alkalmazásával köteles a hulladékokat különválogatni, és így tárolni, amennyiben úgy vélik, hogy az ilyen intézkedések szükségesek az 1882/2003 rendelettel módosított 75/442 irányelv 4. cikkének első bekezdésében megállapított célkitűzések eléréséhez.

2)
Mivel a nemzeti szabályozás átveszi a 2000/532 határozathoz mellékelt hulladékjegyzéket, a „vegyes csomagolásoknak” megfelelő 15 01 06 kód alkalmazható a különböző anyagokból álló, összekevert csomagolási hulladékok megjelölésére.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.