CELEX: 62000CJ0452
Ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kord
Suhkru ning suhkru-ja kakaosegude import
Määrus (EÜ) nr 2081/2000
Tühistamishagi
Kaitsemeetmed
Proportsionaalsus

1       Madalmaade Kuningriik palub oma hagiavalduses tühistada komisjoni 29. septembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 2081/2000, millega
jätkatakse kaitsemeetmeid EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkrusektori toodete impordile ülemeremaadest ja -territooriumidelt
(EÜT L 246, lk 64; edaspidi „vaidlustatud määrus”).

Õiguslik raamistik

Suhkrusektori turgude ühine korraldus
2       Euroopa Liidu Nõukogu kodifitseeris 13. septembri 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 2038/1999 suhkrusektori turgude ühise korralduse
kohta (EÜT L 252, lk 1) 30. juuni 1981. aasta määruse (EMÜ) nr 1785/81, millega see ühine korraldus kehtestati (EÜT L 177,
lk 4) ja mida on mitmel korral muudetud. Selle korralduse eesmärk on reguleerida ühenduse suhkruturgu, et parandada ühenduse
tootjate tööhõivet ja elatustaset.
3       Garanteeritud hinna näol ühenduse tootmisele antud toetus on piiratud nõukogu poolt määruse nr 2038/1999 alusel igale liikmesriigile
antud siseriiklike tootmiskvootidega (A‑ ja B‑kvoot), mida liikmesriik hiljem oma tootjate vahel jaotab. B‑kvoodi alla kuuluvale
suhkrule (B‑suhkur) rakendatakse võrreldes A‑kvoodi alla kuuluva suhkruga (A‑suhkur) kõrgemat toodangumaksu. A‑ ja B‑kvoote
ületavat toodetud suhkrut nimetatakse C‑suhkruks ja seda on Euroopa Ühenduses lubatud turustada üksnes juhul, kui see on liidetud
järgmise hooaja A‑ ja B‑kvootidesse.
4       Ühendusevälisele ekspordile, v.a C‑suhkru ekspordile, kohaldatakse vastavalt määruse nr 2038/1999 artiklile 18 eksporditoetust,
millega hüvitatakse ühenduse turu ja maailmaturu hinna vahe.
5       Eksporditoetust saada võivaid suhkrukoguseid ja toetuste aastast kogusummat reguleerivad Maailma Kaubandusorganisatsiooni
lepingud (edaspidi „WTO lepingud”), mille üheks osapooleks on ühendus ja mis on heaks kiidetud nõukogu 22. detsembri 1994. aasta
otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid,
mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus (1986–1994) (EÜT L 336, lk 1; ELT eriväljaanne 11/21, lk 80).
Alates hiljemalt turustusaastast 2000/2001 pidid toetusega eksporditud suhkru kogus ja toetuste kogusumma piirduma 1 273 500
tonni ja 499,1 miljoni euroga, kujutades seeläbi endast turustusaastat 1994/1995 puudutavate numbrite suhtes vastavalt 20-
ja 36-protsendilist vähendamist.

Ülemeremaade ja ‑territooriumide ühendusega assotsieerimise kord
6       EÜ artikli 3 lõike 1 punkti s kohaselt hõlmab ühenduse tegevus ülemeremaade ja -territooriumide (ÜMT) assotsieerimist „selleks,
et laiendada kaubandust ning ühiselt edendada majanduslikku ja sotsiaalset arengut”.
7       Hollandi Antillid ja Aruba on ÜMT osa.
8       Viimaste assotsieerimist ühendusega reguleerib EÜ asutamislepingu neljas osa.
9       EÜ asutamislepingu artikli 136 (muudetuna EÜ artikkel 187) alusel on vastu võetud mitu otsust, millest nõukogu 25. juuli 1991. aasta
otsus 91/482/EMÜ ülemeremaade ja -territooriumide Euroopa Majandusühendusega assotsieerimise kohta (EÜT L 263, lk 1) on selle
artikli 240 lõike 1 kohaselt rakendatav kümme aastat alates 1. märtsist1990.
10     Selle otsuse teatud sätteid muudeti nõukogu 24. novembri 1997. aasta otsusega 97/803/EÜ, millega muudetakse vahehindamisel
otsust 91/482 (EÜT L 329, lk 50). Otsust 91/482, mida muudeti otsusega 97/803 (edaspidi „ÜMT otsus”), pikendati nõukogu 25. veebruari
2000. aasta otsusega 2000/169/EÜ (EÜT L 55, lk 67) kuni 28. veebruarini 2001.
11     ÜMT otsuse artikli 101 lõige 1 sätestab:
„ÜMT-st pärit kaubad imporditakse ühendusse imporditollimaksuvabalt.”
[Siin ja edaspidi on osundatud otsust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
12     Sama otsuse artikkel 102 näeb ette:
„Ilma et see piiraks käesoleva artikli 108b kohaldamist, ei kohalda ühendus ÜMT-st pärinevate kaupade importimisele koguselisi
piiranguid ega samaväärse toimega meetmeid.”
13     Mainitud otsuse artikli 108 lõike 1 esimene taane viitab selle sama otsuse II lisale, et määratleda päritolustaatusega kaupade
mõiste ja sellega seonduva halduskoostöö meetodid. Selle lisa artikli 1 kohaselt loetakse kaup ÜMT-st, ühendusest või Aafrika,
Kariibi mere ja Vaikse ookeani riikidest (edaspidi „AKV riigid”) pärinevaks, kui see on täielikult ÜMT-s valmistatud või seal
piisavalt töödeldud.
14     Nimetatud II lisa artikli 3 lõige 3 annab nimekirja töödest või töötlemistoimingutest, mida käsitletakse ebapiisavana, et
anda eelkõige ÜMT-st pärinevale kaubale päritolustaatust.
15     Selle lisa artikli 6 lõige 2 sisaldab eeskirju „EÜ/ÜMT ja AKV/ÜMT päritolu kumulatsiooni” kohta. See sätestab:
„Kui täielikult ühenduses või AKV riikides valmistatud kaubad on läbinud tööd või töötlust ÜMT-s, loetakse need täielikult
ÜMT-s valmistatuks.”
16     Vastavalt mainitud lisa artikli 6 lõikele 4 kohaldatakse EÜ/ÜMT ja AKV/ÜMT päritolu kumulatsiooni eeskirju „ÜMT-s teostatud
mis tahes töö või töötlemistoimingu suhtes, sealhulgas artikli 3 lõikes 3 loetletud toimingute suhtes”.
17     Otsusega 97/803 lisati ÜMT otsusesse eelkõige artikkel 108b, mille lõige 1 sätestab, et „II lisa artiklis 6 ette nähtud AKV/ÜMT
päritolu kumulatsioon on lubatud 3000 tonni suhkru suhtes aastas”. Otsus 97/803 ei piira samas aga EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni
eeskirja kohaldamist.
18     ÜMT otsuse artikli 109 lõige 1 lubab Euroopa Ühenduste Komisjonil võtta „vajalikke kaitsemeetmeid”, kui „[selle otsuse] rakendamisel
tekivad mõnes ühenduse või ühe või mitme liikmesriigi majandussektoris tõsised häired või satub ohtu nende väline finantsstabiilsus
või [kui] tekivad raskused, mis võivad tingida olukorra halvenemise ühenduse mõnes tegevusvaldkonnas või mõne ühenduse piirkonna
majandusolukorra halvenemise […]”. Mainitud otsuse artikli 109 lõike 2 kohaselt peab komisjon valima „meetmed, mis häiriksid
assotsieerimist ja ühenduse toimimist kõige vähem”. Lisaks sellele „[n]eed meetmed ei tohi olla ulatuslikumad, kui on tekkinud
raskuste lahendamiseks tingimata vaja”.

EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru ning suhkru- ja kakaosegude impordi suhtes võetud kaitsemeetmed
19     ÜMT otsuse artikli 109 alusel võeti vastu komisjoni 15. novembri 1999. aasta määrus (EÜ) nr 2423/1999, millega kehtestati
kaitsemeetmed ülemeremaadest ja -territooriumidelt pärineva CN-koodi 1701 alla kuuluva suhkru ja CN-koodide 1806 10 30 ja
1806 10 90 alla kuuluvate suhkru- ja kakaosegude suhtes (EÜT L 294, lk 11).
20     Komisjon allutas selle 29. veebruarini 2000 kehtinud määrusega EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru impordi miinimumhinna
korrale ja ÜMT-st pärinevad suhkru- ja kakaosegud (edaspidi „segud”) ühenduse järelevalvemenetlusele vastavalt komisjoni 2. juuli
1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse
ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), artiklis 308d sätestatud eeskirjadele.
21     Madalmaade Kuningriik esitas hagi määruse nr 2423/1999 tühistamiseks. See hagi jäeti käesoleva kohtuotsuse kuupäeval tehtud
otsusega kohtuasjas C‑26/00: Madalmaad
v.
komisjon rahuldamata (EKL 2005, lk I‑6527).
22     ÜMT otsuse artikli 109 alusel võeti samuti vastu komisjoni 29. veebruari 2000. aasta määrus (EÜ) nr 465/2000, millega kehtestatakse
kaitsemeetmed EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkrusektori toodete impordile ülemeremaadest ja -territooriumidelt (EÜT L 56,
lk 39). Selle määrusega piirati perioodiks 1. märtsist 2000 kuni 30. septembrini 2000 CN-tariifikoodide 1701, 1806 10 30 ja
1806 10 90 alla kuuluvate kaupade puhul EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni lubatavust 3340 tonnile suhkrule.
23     Madalmaade Kuningriik esitas hagi selle viimase määruse tühistamiseks. See hagi jäeti käesoleva kohtuotsuse kuupäeval tehtud
otsusega kohtuasjas C‑180/00: Madalmaad
v.
komisjon (EKL 2005, lk I‑6603) rahuldamata.
24     Komisjon võttis 29. septembril 2000 vaidlustatud määruse vastu samuti ÜMT otsuse artikli 109 alusel.
25     Selle määruse esimesest, neljandast, viiendast ja kuuendast põhjendusest tuleneb järgnev:
„(1)      Komisjon on sedastanud, et ÜMT-st pärineva suhkru (CN-kood 1701) ja CN-koodide 1 806 10 30 ning 1 806 10 90 alla kuuluvate
suhkru- ja kakaosegude import on alates aastast 1997 kuni aastani 1999 väga jõuliselt kasvanud, eriti EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga
kaupade osas. See import arenes nullist tonnist aastal 1996 rohkem kui 53 000 tonnini aastal 1999. ÜMT otsuse artikli 101
lõike 1 kohaselt imporditakse asjaomaseid kaupu ühendusse impordimaksuvabalt ja ilma koguseliste piiranguteta.
[…]
(4)      Viimastel aastatel on ühenduse suhkruturul tekkinud raskusi. See turg on küllastunud. Suhkrutarbimine asub pideval tasemel
12,8 miljoni tonni ringis. Kvoodi alusel toodetakse ligikaudu 14,3 miljonit tonni aastas. Seega mis tahes suhkru import ühendusse
sunnib eksportima vastava koguse ühenduse suhkrut, mida ei suudeta sel turul läbi müüa; selle suhkru eksporditoetused – teatud
kvootide raames – tasutakse ühenduse eelarvest (käesoleval ajal ligikaudu 520 eurot tonni kohta). Samas on toetusega eksport
oma mahult piiratud Uruguay vooru raames sõlmitud põllumajanduse kokkuleppega ja seda eksporti on vähendatud 1 555 600 tonnilt
turustusaastal 1995/1996 kuni 1 273 500 tonnini turustusaastal 2000/2001.
(5)      Need raskused võivad suhkruturu ühise korralduse tugevalt tasakaalust välja viia. Komisjon otsustas turustusaastaks 2000/2001
vähendada ühenduse tootjate kvoote ligikaudu 500 000 tonni […]. Iga täiendav ÜMT-st pärineva suhkru ja kõrge suhkrusisaldusega
kauba import tingiks ühenduse tootjate kvootide veel olulisema vähendamise ja seega nende tulu tagamise veel suurema kao.
(6)      Järelikult esinevad jätkuvalt raskused, mis sisaldavad ühenduse tegevusvaldkonna halvenemise ohtu. [...]”
[Siin ja edaspidi on osundatud määrust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]
26     Vaidlustatud määruse artikkel 1 sätestab:
„CN-[tariifi]koodide 1701, 1806 10 30 ja 1806 10 90 alla kuuluvate kaupade puhul on [ÜMT otsuse] II lisa artiklis 6 ette nähtud
EÜ/ÜMT päritolu kumulatsioon lubatud 4848 tonni suuruse suhkrukoguse suhtes käesoleva määruse kehtivusaja jooksul.
Selle piirmäära järgimiseks võetakse muude kaupade kui kõnealuse suhkru osas arvesse imporditud kauba suhkrusisaldust.”
27     Nimetatud määruse kaheksandast põhjendusest tuleneb, et komisjon võttis 4848-tonnise kvoodi määramisel arvesse „aastale 1999,
mil import kasvas erakordselt, eelnenud kolme aasta jooksul sedastatud kõnealuste kaupade impordi kõige suuremate aastamahtude
summa”. Komisjon võtab suhkrukoguste kindlaksmääramisel teadmiseks Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu presidendi poolt
12. juuli ja 8. augusti 2000. aasta määrustes kohtuasjades T‑94/00 R, T‑110/00 R ja T‑159/00 R võetud seisukoha, mida ta siiski
põhjendatuks ei pea. Seega, et vältida asjatuid kohtumenetlusi ja ainsa eesmärgiga võtta käesolevaid kaitsemeetmeid, arvestab
komisjon CN-koodi 1701 alla kuuluva suhkru jaoks ja 1997. aasta jaoks 10 372,2-tonnise koguarvuga, kuna see arv on võrdne
Eurostati poolt sedastatud ÜMT-st saabuva EÜ/ÜMT ja AKV/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru koguimpordiga”.
28     Vaidlustatud määruse artikli 2 kohaselt nõutakse selle määruse artiklis 1 sätestatud kaupade importimisel impordilitsentsi,
mis väljastatakse vastavalt komisjoni 17. detsembri 1997. aasta määruse (EÜ) nr 2553/97 impordilitsentside väljaandmise kohta
teatavate CN-koodide 1701, 1702, 1703 ja 1704 alla kuuluvatele AKV/ÜMT päritolu kumulatsiooniga toodete jaoks (EÜT L 349,
lk 26) artiklitele 2–6, mida kohaldatakse
mutatis mutandis
.
29     Vaidlustatud määrus kehtib selle artikli 3 kohaselt 1. oktoobrist 2000 kuni 28. veebruarini 2001.

Poolte nõuded
30     Madalmaade valitsus palub Euroopa Kohtul:
–       tühistada vaidlustatud määrus;
–       mõista kohtukulud välja komisjonilt.
31     Komisjon taotleb:
–       jätta hagi rahuldamata põhjendamatuse tõttu;
–       mõista kohtukulud välja Madalmaade Kuningriigilt.
32     Komisjon ja Madalmaade Kuningriik teatasid Euroopa Kohtu kantseleisse vastavalt 19. ja 25. aprillil 2001 saabunud kirjadega
Euroopa Kohtule, et nad ei ole vastu Euroopa Kohtus poolelioleva menetluse peatamisele kuni otsuste kuulutamiseni Esimese
Astme Kohtus liidetud kohtuasjades T‑332/00 ja T‑350/00: Rica Foods ja Free Trade Foods
v.
komisjon, mille esemeks on samuti vaidlustatud määruse tühistamine.
33     Euroopa Kohtu president peatas EÜ Kohtu põhikirja artikli 47 kolmanda lõigu ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 82a lõike 1
esimese lõigu punkti a alusel 5. juuni 2001. aasta määrusega menetluse kuni Esimese Astme Kohtu otsuste kuulutamiseni kohtuasjades
T‑332/00 ja T‑350/00.
34     Esimese Astme Kohus jättis 14. novembri 2002. aasta otsusega kohtuasjades T‑332/00 ja T‑350/00: Rica Foods ja Free Trade Foods
v.
komisjon (EKL 2002, lk II‑4755) hagid põhjendamatuse tõttu rahuldamata.
35     Euroopa Kohtu president lubas 10. aprilli 2003. aasta määrusega Hispaania Kuningriigil komisjoni nõuete toetuseks menetlusse
astuda.

Hagi
36     Madalmaade Kuningriik esitab vaidlustatud määruse tühistamise taotluse toetuseks neli väidet, mis tulenevad vastavalt ÜMT
otsuse artikli 109 lõike 1 ja lõike 2 rikkumisest, võimu kuritarvitamisest ning EÜ artiklis 253 sätestatud põhjendamiskohustuse
täitmata jätmisest.

Esimene väide, mis tuleneb ÜMT otsuse artikli 109 lõike 1 rikkumisest
Poolte argumendid
37     Madalmaade valitsus leiab oma esimese väitega, et komisjon viis enne kaitsemeetmete määramise vajaduse otsustamist EÜ/ÜMT
päritolu kumulatsiooniga suhkru impordi suhtes läbi faktide ilmselt ebatäpse hindamise.
38     Nimetatud valitsus on seisukohal, et kaitsemeetmed kujutavad endast tavaliselt kohaldatavate kaubanduslike õigusnormide suhtes
erandit. Seega lasub komisjonil kohustus tõendada ÜMT otsuse artiklis 109 sätestatud objektiivsete hindamiskriteeriumide alusel
erandolukorra olemasolu, mis nõuab selliseid meetmeid. Käesolevas asjas olukord selline ei olnud.
39     Esimene väide koosneb neljast osast.
40     Esiteks väidab Madalmaade valitsus, et ÜMT-st imporditud suhkru ja segude kogused, mis ulatusid Euroopa Ühenduste Statistikaameti
(Eurostat) andmetel 1999. aastal ligikaudu 40 000 tonnini ehk vähem kui 0,4% ühenduse toodangust, ei kujuta endast suhkruturu
ühise korralduse häirimise ohtu. Samuti ei häiri turgu segude import, kuna määruse nr 2038/1999 artikli 1 lõike 1 kohaselt
ei kuulu kakao nimetatud ühise korralduse alla.
41     Teiseks märgib Madalmaade valitsus, et suhkru kogutoodang ühenduses varieerub aastast aastasse rohkem kui miljoni tonni ulatuses.
Kuna ka suhkrutarbimine on kõikuv, ei põhine väide, mille kohaselt iga täiendav ÜMT-st imporditud kogus toob kaasa vastava
koguse eksportimise, tegelikkusel. Igal juhul ka siis, kui ÜMT-st pärinev import suurendaks ühenduse eksporti, ei pea sellega
tingimata kaasnema toetuste maksmine.
42     Kolmandaks väidab Madalmaade valitsus, et vaidlusalune suhkruimport ei tekita ühendusele raskusi WTO lepingutest tulenevate
kohustuste täitmise suhtes. Tuginedes Esimese Astme Kohtu presidendi 30. aprilli 1999. aasta määrusele kohtuasjas T‑44/98 R II:
Emesa Sugar
v.
komisjon (EKL 1999, lk II‑1427, punkt 107), toob Madalmaade valitsus esile, et ühendusel on piisavalt otsustusruumi, et ÜMT-st
pärineva suhkru impordi suurenemisele vastu seista.
43     Viimaseks väidab Madalmaade valitsus, et tõendamist ei ole leidnud asjaolu, et vaidlusalune suhkruimport tekitas ühenduse
tootjatele kahju. Eksporditoetusi rahastas Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfond (EPATF), mitte ühenduse tootjad.
Seejärel müüdi aastal 1999 suhkrut ÜMT tootjatele maailmaturu hinnast ligikaudu kaks korda kallima hinnaga, mis andis ühenduse
tootjatele märkimisväärset tulu. Lõpuks ei ole komisjon tõendanud, et iga ÜMT-st imporditud tonn tõi kaasa ühenduse tootjate
teostatud müügi samaväärse vähenemise.
44     Lisaks sellele on väide, mille kohaselt import tekitab Euroopa suhkrutööstusele kulusid, veel vähem usutav, pidades silmas
ÜMT päritolu segude tagasihoidlikke impordikoguseid suhkruimporti puudutavas osas, kuna ühenduse tootjad ei valmista selliseid
segusid.
45     Komisjon vastab, et turusituatsioon on selline, et iga ÜMT-st ühendusse imporditud suhkrutonn toob kaasa ühenduse tootmiskvootide
vastava vähendamise. Lisaks sellele võib, arvestades ÜMT ettevõtjate tootmisvõimsust, nendest riikidest pärineva suhkru import
igasuguste piirangute puudumisel kaasa tuua ühenduse toomiskvootide vähendamise 40–50% võrra enam sellest, mille ühenduse
asutused on juba ette näinud.
46     Mis puudutab segusid, siis isegi kui on vaieldamatu, et kakao ei kuulu turu ühise korralduse alla, on samuti selge, et kõnealused
segud sisaldavad kõrget suhkruprotsenti. Järelikult võib ÜMT-st pärinevate segude import omada kahjulikke tagajärgi suhkru
müümisele tootjatelt segude valmistajatele, kes tegutsevad ühenduses.
47     Komisjon väidab veel, et ühine turukorraldus kehtestas tootekvoodid nii suhkrule, mida tarbitakse ühenduse turul (A‑suhkur),
kui ka suhkrule, mida võib toetusega eksportida (A‑ ja B‑suhkur). Komisjon on seisukohal, et kui suhkrutootjad ei saa A‑suhkrut
ühenduse turul läbi müüa, püüavad nad seda eksportida vältimatult subsideeritud ekspordina. Teine võimalus oleks suhkru ladustamine,
aga mõne aasta eest lõppes suhkru sekkumiseks pakkumine ja seetõttu komisjon seda võimalust ei soovita, arvestades sellest
ühenduse eelarvesse tulenevaid kulusid.
48     Mis puudutab suhkruturu ühise korralduse raames võetud kohustuste täitmist, siis viitab komisjon 8. veebruari 2000. aasta
otsusele kohtuasjas C‑17/98: Emesa Sugar (EKL 2000, lk I‑675, punkt 56).
49     Lõpuks, mis puudutab ühenduse ettevõtjatele tekkivaid kahjulikke tagajärgi, siis väidab komisjon, osundades eespool viidatud
kohtuotsuse Emesa Sugar punktile 56 ja kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomeri selles asjas antud ettepaneku punktile 88, et kõiki
eksporditoetusi ei rahasta EPATF, kuna olulise osa katavad ühenduse tootjad. Isegi juhul, kui olla nõus sellega, et mõned
ühenduse tootjad võivad saada tulu C‑suhkru müügist ÜMT tootjatele, jääb komisjon seisukohale, et see ei kompenseeri kogu
kahju, mis on sektorile tekitatud.
50     Hispaania valitsus kaitseb komisjoniga samasugust positsiooni. Ta märgib, et ÜMT-st pärineva suhkru impordi oluline kasv alates
1997. aastast on ÜMT otsuse muutmise tagajärg, millega piirati AKV/ÜMT päritolu kumulatsiooniga kaupade maksuvaba importimist
ühendusse. Selle sektori ettevõtjad, kes said vastavast kavatsusest teada muudatusettepaneku avaldamisega 1996. aastal, läksid
üle EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga kaupadele, mida ÜMT otsuse muudatus ei puudutanud. Kaitsemeetmete eesmärk oli seega kaitsta
ühise põllumajanduspoliitika raames ühenduse tootjate huve, mõjutamata seejuures ÜMT majandust, kuna meetmed ei puudutanud
neis riikides toodetud suhkrut.
51     Nimetatud valitsus väidab samuti, et aastal 1999 oli suhkru hind maailmaturul 242 eurot tonni kohta, samal ajal kui Hispaanias
müüdi suhkrut hinnaga 775 eurot tonni kohta. ÜMT ettevõtjate kasumimarginaal oli seega 533 eurot tonni suhkru kohta, mida
nad eksportisid ühendusse tollimaksuvabalt. Järelikult oli neil võimalus osta C‑suhkrut ja vältida tollimaksu tasumist pärast
minimaalset töötlust, saades seeläbi suurt kasumit. Mis puudutab segude impordihinda, siis on ka see ühenduse turu hinnast
madalam.
52     Hispaania valitsus, meenutades, et kõnealust suhkrut ei ole saadud ÜMT-s kasvatatud põllukultuuridest, märgib muu hulgas,
et ÜMT otsus võttis arvesse nende territooriumide arengut. Need maad ei saa mingit kasu töötlemistoimingutest tekkivast lisaväärtusest,
millest sõltub EÜ/ÜMT päritolu kumulatsioon, kuna tegelikult ei tekita seal läbiviidav minimaalne töötlemine töökohti ega
soodusta ÜMT arengut.
Euroopa Kohtu hinnang
53     Esiteks tuleb meenutada, et ühenduse institutsioonidel on ÜMT otsuse artikli 109 kohaldamisel lai kaalutlusõigus (vt selle
kohta 11. veebruari 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑390/95 P: Antillean Rice Mills jt
v.
komisjon, EKL 1999, lk I‑769, punkt 48, ja 22. novembri 2001. aasta otsused kohtuasjas C‑110/97: Madalmaad
v.
nõukogu, EKL 2001, lk I‑8763, punkt 61, ning kohtuasjas C‑301/97: Madalmaad
v.
nõukogu, EKL 2001, lk I‑8853, punkt 73).
54     Nendel tingimustel peab ühenduse kohus piirduma uurimisega, kas selle õiguse kasutamisel esineb ilmne viga või võimu kuritarvitamine
või on ühenduse institutsioonid ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõiguse piire (vt eespool viidatud kohtuotsus Antillean Rice
Mills jt
v.
komisjon, punkt 48; kohtuotsus C‑110/97: Madalmaad
v.
nõukogu, punkt 62, ja kohtuotsus C‑301/97: Madalmaad
v.
nõukogu, punkt 74).
55     Seda ühenduse kohtu kontrolli intensiivsuse piirangut rakendatakse eelkõige siis, kui ühenduse institutsioonid peavad tegutsema
erinevate huvide lepitajatena ja peavad seega tegema valikuid nende oma vastutusalasse kuuluvate poliitiliste valikuvõimaluste
raames nagu käesolevas asjas (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Emesa Sugar, punkt 53).
56     ÜMT otsuse artikli 109 lõike 1 kohaselt „võib” komisjon võtta kaitsemeetmeid, „kui [selle otsuse] rakendamisel tekivad mõnes
ühenduse või ühe või mitme liikmesriigi majandussektoris tõsised häired või satub ohtu nende väline finantsstabiilsus” või
„kui tekivad raskused, mis võivad tingida olukorra halvenemise ühenduse mõnes tegevusvaldkonnas või mõne ühenduse piirkonna
majandusolukorra halvenemise”. Euroopa Kohus on oma eespool viidatud otsuse Antillean Rice Mills jt
v.
komisjon punktis 47 leidnud, et nimetatud lõikes sätestatud esimese juhtumi puhul tuleb tuvastada põhjusliku seose olemasolu,
sest kaitsemeetmete eesmärk peab olema kõrvaldada või pehmendada käsitletavas sektoris tekkinud raskusi, ja et seevastu teise
juhtumi puhul ei ole nõutud, et kaitsemeetme kehtestamist õigustavad raskused peavad tulenema ÜMT otsuse kohaldamisest.
57     Komisjon võttis vaidlustatud määruse aluseks ÜMT otsuse artikli 109 lõikes 1 sätestatud teise juhtumi. Selle määruse kuuendast
põhjendusest tuleneb, et komisjon võttis vaidlusalused kaitsemeetmed, kuna „[esinesid] raskused, mis sisaldavad ühenduse tegevusvaldkonna
halvenemise ohtu”.
58     Nimetatud määruse eelkõige neljandast, viiendast ja kuuendast põhjendusest tuleneb, et ÜMT otsuse artikkel 109 on põhjendatud
asjaoluga, et EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru ja segude import sisaldas suhkrusektori turu ühise korralduse toimimise
olulise halvenemise ohtu ja ühenduse selle sektori ettevõtjatele väga kahjulikku mõju.
59     Esimene väide koosneb neljast osast, millest kolm esimest käsitlevad põhimõtteliselt suhkruturu ühise korralduse häirimise
ohu olemasolu ja neljas ühenduse ettevõtjatele kahjulike tagajärgede tekkimise ohu olemasolu.
Suhkruturu ühise korralduse häirimise ohu olemasolu
60     Esiteks väidab Madalmaade valitsus, et arvestades EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni korra alusel imporditud suhkru minimaalseid
koguseid, ei esinenud mingit raskust ÜMT otsuse artikli 109 lõike 1 tähenduses.
61     Selles osas tuleneb vaidlustatud määruse esimesest ja viiendast põhjendusest, et komisjon tuvastas EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni
korra alusel ÜMT-st pärineva suhkru impordi „väga jõulise kasvu” olemasolu alates aastast 1997 ja et turukorralduse toimimist
ohustas „tugev tasakaalust väljaviimine”. Määruse neljas põhjendus toob selles osas välja:
„[Ühenduse suhkruturg] on küllastunud turg. Suhkrutarbimine asub pideval tasemel 12,8 miljoni tonni ringis. Kvoodi alusel
toodetakse ligikaudu 14,3 miljonit tonni aastas. Seega mis tahes suhkru import ühendusse sunnib eksportima vastava koguse
ühenduse suhkrut, mida ei suudeta sel turul läbi müüa; selle suhkru eksporditoetused – teatud kvootide raames – tasutakse
ühenduse eelarvest (käesoleval ajal ligikaudu 520 eurot tonni kohta). Samas on toetusega eksport oma mahult piiratud Uruguay
vooru raames sõlmitud põllumajanduse kokkuleppega ja seda eksporti on vähendatud 1 555 600 tonnilt turustusaastal 1995/1996
kuni 1 273 500 tonnini turustusaastal 2000/2001.”
62     Tuleb meenutada, nii nagu on Euroopa Kohus leidnud korduvalt viidatud kohtuotsuse Emesa Sugar punktis 56, et juba aastal 1997
esines ühenduse peedisuhkru tootmises ühenduses tarbitud koguste suhtes ületootmine, millele lisandus AKV riikidest pärineva
roosuhkru import, et rahuldada selle kauba erinõudlust ja täita WTO lepingutest tulenevat kohustust importida teatud kogus
suhkrut kolmandatest riikidest. Lisaks sellele oli ühendus samuti kohustatud suhkrueksporti eksporditoetuste vormis ja nimetatud
lepingute piires toetama. Komisjon võis sellistes tingimustes ja ÜMT-st pärineva suhkru impordi kasvava tõusuga alates aastast 1997
arvestades õiguspäraselt hinnata, et selle toote ühenduse turule pääsev iga täiendav kogus, isegi kui see on ühenduse tootmise
suhtes minimaalne, sunniks ühenduse institutsioone eksporditoetuste summasid ülaltoodud piirides tõstma või Euroopa tootjate
kvoote vähendama, mis oleks häirinud niigi ebakindla tasakaaluga suhkruturu ühist korraldust ja oleks olnud vastuolus ühise
põllumajanduspoliitika eesmärkidega.
63     Lisaks sellele, isegi kui vastab tõele, et määruse nr 2038/1999 artikli 1 lõikest 1 tulenevalt ei kuulu segud suhkruturu ühise
korralduse alla, kujutab nende ÜMT päritolustaatusega ja üldiselt suure suhkrusisaldusega kaupade import kõigest hoolimata
suhkrusektori ühise korralduse toimimise häirimise ohtu osas, millega see import võib mõjutada ühenduse tootjate võimalust
müüa suhkrut ühenduse segude valmistajatele.
64     Madalmaade valitsus ei ole seega tõendanud, et komisjon tegi ilmse kaalutlusvea, kui leidis, et ÜMT päritolustaatusega suhkru
ja segude import oli aastatel 1997–1999 oluliselt kasvanud ja et see kasv, isegi kui see oli ühenduse tootmise suhtes minimaalne,
kujutas endast „raskusi” ÜMT otsuse artikli 109 lõike 1 tähenduses.
65     Järelikult tuleb esimese väite esimene osa põhjendamatuse tõttu kõrvale lükata.
66     Teiseks vaidleb Madalmaade valitsus vastu vaidlustatud määruse neljandas põhjenduses sisalduvale komisjoni kinnitusele, mille
kohaselt mis tahes täiendav suhkru import „sunnib eksportima vastava koguse ühenduse suhkrut, mida ei suudeta sel turul läbi
müüa”, kuivõrd nii suhkru tootmine kui ka tarbimine ühenduses kõigub aastast aastasse. Nimetatud valitsus seab samuti kahtluse
alla asjaolu, kas kõnealust eksporti ikka toetatakse.
67     Selles osas piisab meenutamisest, et ühenduse tootmine ületab suhkru tarbimise ühenduses – fakt, mida Madalmaade valitsus
ei vaidlusta – ja et ühendus on muu hulgas kohustatud WTO lepingute alusel importima teatud koguse suhkrut kolmandatest riikidest
(eespool viidatud kohtuotsus Emesa Sugar, punkt 56).
68     Arvestades suhkruturu küllastunud olukorda ja nii nagu on leidnud kohtujurist oma ettepaneku punktis 71, ei oma tähtsust asjaolu,
et suhkru tootmine ja tarbimine ühenduses võivad aastast aastasse kõikuda.
69     Just selle küllastunud olukorra tõttu tõstab mis tahes täiendav EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni korra alusel teostatud import
ühenduse turul suhkru ülejääki ja toob kaasa subsideeritud ekspordi kasvu (vt eespool viidatud kohtuotsus Emesa Sugar, punkt 56).
70     Selle viimase punkti osas ei teinud komisjon ilmset kaalutlusviga, kui leidis, et ÜMT-st pärineva suhkru impordi tõttu tekkinud
eksport on subsideeritud eksport, kuna ÜMT-st pärinev imporditud suhkur, mis asendab ühenduse suhkrut, tuleb samuti eksportida,
et säilitada turgude ühise korralduse tasakaalu.
71     Järelikult tuleb ka esimese väite teine osa kõrvale lükata.
72     Kolmandaks väidab Madalmaade valitsus, et WTO lepingud pakuvad vaidlusaluse impordi ühendusse lubamiseks piisavalt otsustusruumi.
73     Selles osas tuleb märkida, et isegi eeldusel, et täiendav toetusega suhkrueksport, mille võis esile kutsuda ÜMT-st pärinev
import, ei küündinud WTO lepingutes fikseeritud summade ja kogusteni, ei ole Madalmaade valitsus tõendanud, et komisjon tegi
ilmse kaalutlusvea, kui võttis arvesse nimetatud lepingute eesmärki piirata järkjärguliselt eksporditoetusi ja leidis, et
EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni korra alusel teostatud suhkruimpordi kasv tõstis omakorda eksporditoetuste kogusummat ja oli
kaasa toonud ühenduse suhkrusektori tasakaalust väljaviimise ohu, nagu on leidnud Esimese Astme Kohus oma 14. novembri 2002. aasta
otsuses liidetud kohtuasjades T‑94/00, T‑110/00 ja T‑159/00: Rica Foods jt
v.
komisjon (EKL 2002, lk II‑4677, punkt 139).
74     Järelikult tuleb esimese väite kolmas osa kõrvale lükata.
Tagajärjed ühenduse tootjatele
75     Vaidlustatud määruse viiendast põhjendusest tuleneb, et vaidlusalune import võib ühenduse suhkrutootjatele kaasa tuua „tulu
tagamise veel suurema kao”.
76     Vastupidiselt Madalmaade valitsuse poolt oma esimese väite neljanda osa toetuseks esitatud seisukohtadele ei teinud komisjon
ilmset kaalutlusviga, kui võttis vaidlusaluste kaitsemeetmete vastuvõtmise põhjendamisel aluseks sellise motiivi.
77     Esiteks on selge, et turu ühise korralduse olukorra halvenemine või halvenemise oht võib kaasa tuua tootmiskvootide vähendamise
vajaduse ja seega mõjutada otseselt ühenduse tootjate tulu.
78     Ekspordipiiranguid rahastavad suures osas ühenduse tootjad, makstes komisjoni poolt igal aastal kindlaks määratud toodangumaksu.
Nagu tuleneb ka käesoleva kohtuotsuse punktist 70, võis komisjon õiguspäraselt hinnata, et kõnealune import võis kaasa tuua
subsideeritud ekspordi mahu kasvu ja seega ühenduse tootjate poolt tasutava toodangumaksu tõusu.
79     Lõpuks, isegi eeldades, nagu väidab Madalmaade valitsus, et teatud tootjad võisid ÜMT ettevõtjatele maailmaturu hinnast oluliselt
kõrgema hinnaga C‑suhkrut müües suurt kasu saada, ei ole see mitte ühelegi konkreetsele tõendile tuginev väide selline, mis
seaks kahtluse alla komisjoni hinnangu, mille kohaselt vaidlusalune import sisaldas suhkrusektori häirimise ohtu, mis võis
eelkõige kaasa tuua eksporditoetuste summa kasvu või tootmiskvootide vähenemise.
80     Seega tuleb esimese väite neljas osa põhjendamatuse tõttu kõrvale lükata.
81     Arvestades eeltoodud kaalutlusi nende kogumis, tuleb esimene väide tagasi lükata.

Teine väide, mis tuleneb ÜMT otsuse artikli 109 lõike 2 rikkumisest
Poolte argumendid
82     Madalmaade valitsus kinnitab oma teise väitega, et komisjon on rikkunud ÜMT otsuse artikli 109 lõikes 2 sätestatud proportsionaalsuse
põhimõtet. See väide koosneb neljast osast.
83     Esiteks heidab nimetatud valitsus komisjonile ette seda, et ta ei ole tunnustanud ÜMT päritolustaatusega kaupade soodustatud
seisundit AKV riikidest pärinevatele kaupadele kohaldatava korra suhtes, nagu on paika pandud ÜMT otsusega.
84     Teiseks on vaidlustatud otsus vastu võetud ilma, et komisjon oleks mõõtnud selle rakendamise negatiivseid tagajärgi asjakohasele
ÜMT-le ja huvitatud ettevõtjatele.
85     Kolmandaks, isegi eeldusel, et ühenduse suhkruturul esinesid raskused, oleks komisjoni poolt taotletavat eesmärki olnud võimalik
saavutada ÜMT-d ja huvitatud ettevõtjaid vähem piirava meetme kaudu, näiteks müügihinna alampiiri kehtestamise teel.
86     Neljandaks on vaidlustatud määruse artikli 2 lõige 2 osas, millega rakendatakse määruse nr 2553/97 artikli 3 lõiget 3, samuti
vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega. Viimase sättega impordilitsentside alal ette nähtud tagatissumma on võrdne 50%-ga
taotluse esitamise päeval kohaldatavast ühisest tollitariifist, mis on seega ligikaudu 43,7 eurot 100 kilogrammi kohta. Kuni
1. märtsini 2000 oli EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga hõlmatud suhkrule ette nähtud tagatissumma 0,3 eküüd 100 kilogrammi kohta.
Madalmaade valitsus on seisukohal, et komisjoni 27. juuni 1995. aasta määruse (EÜ) nr 1464/95 üksikasjalikest erieeskirjadest
impordi- ja ekspordilitsentside süsteemi kohaldamiseks suhkrusektoris (EÜT L 144, lk 14; ELT eriväljaanne 03/17, lk 425) artikli 8
lõike 1 kohaselt oli AKV riikidest ja kolmandatest riikidest pärineva suhkru tagatiseks määratud samuti 0,3 eküüd 100 kilogrammi
kohta.
87     Madalmaade valitsus leiab seega, et määruse nr 2553/97 artikli 3 lõikes 3 ette nähtud tagatissumma on ebaproportsionaalne,
võrreldes AKV riikidest ja kolmandatest riikidest pärineva suhkru impordile määratava tagatissummaga.
88     Komisjon vastab esiteks, et ÜMT olukord erineb AKV riikide ja kolmandate riikide omast, kuna ÜMT-s suhkrut ei toodeta. Päritolu
kumulatsiooni reegli, mille alusel käesoleval ajal ÜMT ekspordib suhkrut ja segusid ühendusse, ei leidu AKV riikide ja kolmandate
riikidega sõlmitud lepingutes. Sellistes tingimustes ei saa nimetatud valitsus põhjendatult väita, et päritolu kumulatsiooni
mehhanismi piiramine võib kahjustada ÜMT eelispositsiooni AKV riikide ja kolmandate riikide ees.
89     Komisjon avaldab järgnevalt, et esinenud asjaolud ei võimaldanud tal põhjalikult analüüsida ÜMT-st pärinevale impordile kvootide
määramise tagajärgi nimetatud riikide majandusele ja tööstusele. Sel teemal koostatud uuring pidi tal võimaldama esitada nõukogule
vastava valdkonna alalise määruse ettepanekut.
90     Komisjon väidab muu hulgas, et ühenduse tootmiskvootide vähendamisel on ühenduse tootjatele tõsised tagajärjed, kuigi piiratakse
üksnes päritolu kumulatsioonist kasu saavat suhkruimporti. Isegi kui ÜMT ei tooda suhkrut, kujutab 11 635-tonnisel aastabaasil
kindlaks määratud limiit endast peaaegu neljakordset kogust võrreldes sellega, mis on AKV/ÜMT päritolu kumulatsiooni korra
alusel toimuvale suhkruimpordile otsusega 97/803 ette nähtud ja mida Euroopa Kohus oma eespool viidatud otsuses Emesa Sugar
ebaseaduslikuks ei tunnistanud.
91     Lõpuks, mis puudutab määruse nr 2553/97 artikli 3 lõike 3 kohaldatavust, siis väidab komisjon, et selle sättega ette nähtud
tagatise eesmärk on muuta taotluse esemeks oleva koguse import tõhusaks ja vältida seeläbi litsentside taotlemist spekulatiivsete
kavatsustega. See põhjendus õigustab erinevust, mis on selle tagatise ja tagatise vahel, mis määrati AKV riikidest ja kolmandatest
riikidest pärineva suhkru impordile.
92     Hispaania valitsus toetab peamises osas komisjoni argumentatsiooni. Eelkõige väidab ta, et asjaolu, et ka ÜMT otsus iseenesest
näeb ette võimaluse vastu võtta kaitsemeetmeid, kinnitab vaidlusaluste meetmete kooskõla ÜMT assotsieerimise korraga.
Euroopa Kohtu hinnang
93     ÜMT otsuse artikli 109 lõike 2 kohaselt:
„Esmalt tuleb valida meetmed, mis häiriksid assotsieerimist ja ühenduse toimimist kõige vähem. Need meetmed ei tohi olla ulatuslikumad,
kui on tekkinud raskuste lahendamiseks tingimata vaja.”
94     Käesolevas asjas piirab vaidlustatud määruse artikkel 1 EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru ja segude importi koguselise
ülempiiriga 4848 tonni vastava perioodi kohta, selleks et leevendada ühenduse turul ilmnenud raskusi. Nimetatud määruse kaheksandast
põhjendusest tuleneb, et see number iseloomustab „aastale 1999, mil import suurenes erakordselt, eelnenud kolme aasta jooksul
sedastatud kõnealuste kaupade impordi kõige suuremate aastamahtude summat”.
95     Esiteks, mis puudutab argumenti selle kohta, et soodustatud seisund, millest saab AKV riikidest pärineva suhkruga võrreldes
kasu ÜMT suhkur, on jäänud tunnustamata, siis piisab tõdemisest, et ÜMT otsuse artikkel 109 näeb komisjonile konkreetselt
ette võimaluse võtta selles sätestatud olukorras vastu kaitsemeetmeid. Asjaolu, et komisjon võttis vastu sellise meetme teatud
ÜMT päritoluga kaupade suhtes, ei sea kahtluse alla soodustatud seisundit, mida nende riikide kaupade suhtes kohaldatakse
ÜMT otsuse artikli 101 lõike 1 alusel. Kaitsemeede on oma olemuselt erandlik ja ajutine.
96     Lisaks sellele, nagu rõhutas Esimese Astme Kohus oma eespool viidatud otsuse Rica Foods jt
v.
komisjon punktis 205, on vaidlustatud määrusega hõlmatud üksnes EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni korra alusel imporditud suhkur
ja segud ning samas on jäetud sätestamata igasugune ülemmäär vastavalt tavapärasele päritolustaatuse korrale toimuvale ÜMT
päritolu suhkru impordile, kui selline toodang peaks eksisteerima.
97     Järelikult tuleb teise väite esimene osa tagasi lükata.
98     Teiseks, mis puudutab argumenti, mis tuleneb sellest, et rikuti kohustust anda eelnevat teavet negatiivsetest tagajärgedest,
mida kaitsemeetmed võivad asjaomasele ÜMT majandusele ja huvitatud ettevõtjatele kaasa tuua, siis tuleb tõdeda, et vaidlustatud
määruse vastuvõtmise kuupäevaks olid hagiavaldused Hollandi Antillidelt ja Arubalt pärineva suhkru impordi tingimuste suhtes
nii Euroopa Kohtusse kui ka Esimese Astme Kohtusse esitatud (vt selle probleemistiku kohta eelkõige eespool viidatud kohtuotsus
Emesa Sugar AKV/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru impordi kohta; eespool viidatud otsused kohtuasjades C‑26/00 ja C‑180/00:
Madalmaad
v.
komisjon, ja 17. jaanuari 2002. aasta otsus kohtuasjas T‑47/00: Rica Foods
v.
komisjon, EKL 2002, lk II‑113, mis puudutab EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru importi). Lisaks sellele, nii nagu tuleneb
eespool viidatud kohtuotsuse Madalmaad
v.
komisjon punktidest 28–30, eelnes määruse nr 2423/1999 vastuvõtmisele komisjoni, Madalmaade Kuningriigi ja teiste liikmesriikide
vaheline nõupidamine, mille käigus arutati kavandatava kaitsemeetme majanduslikke tagajärgi.
99     Eelnevast tuleneb, et komisjon oli teadlik Hollandi Antillide ja Aruba erilisest olukorrast, kui ta kavandas vaidlustatud
määruse vastuvõtmist, ja tal oli võimalik sellest seisukohast hinnata nimetatud määruse mõju asjaomase ÜMT majandusele ja
huvitatud ettevõtjatele.
100   Järelikult tuleb teise väite teine osa kõrvale lükata.
101   Kolmandaks, mis puudutab väidetavat võimalust võtta komisjoni taotletud eesmärkide saavutamiseks vastu meede, nagu müügihinna
alampiiri kehtestamine, mis on sobivam ja vähem piirav kui see, mis nähti ette vaidlustatud määrusega, siis tuleb meenutada,
et ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluv proportsionaalsuse põhimõte nõuab, et ühenduse institutsioonide tegevus ei ületaks
piire, mis asjaomaste õigusnormidega seatud legitiimsete eesmärkide saavutamiseks on sobiv ja vajalik, ning juhul, kui on
võimalik valida mitme sobiva meetme vahel, tuleb rakendada kõige vähem piiravat meedet, ja tekitatud piirangud peavad olema
vastavuses seatud eesmärkidega (13. novembri 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑331/88: Fedesa jt, EKL 1990, lk I‑4023, punkt 13;
5. oktoobri 1994. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑133/93, C‑300/93 ja C‑362/93: Crispoltoni jt, EKL 1994, lk I‑4863, punkt 41;
eespool viidatud kohtuotsus Antillean Rice Mills jt
v.
komisjon, punkt 52, ja 12. juuli 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑189/01: Jippes jt, EKL 2001, lk I‑5689, punkt 81).
102   Mis puudutab selle põhimõtte järgimise kohtulikku kontrolli, arvestades ulatuslikku kaalutluspädevust, mis komisjonil on eelkõige
kaitsemeetmete osas, siis võib sellise meetme õiguspärasust mõjutada antud valdkonnas võetud meetme üksnes ilmselt sobimatu
olemus pädeva institutsiooni poolt seatud eesmärgi suhtes (vt selle kohta eespool viidatud otsus kohtuasjas C‑301/97: Madalmaad
v.
nõukogu, punkt 135, ja viidatud kohtupraktika).
103   Seega ei kontrolli Euroopa Kohus käesolevas asjas, kas komisjoni vastu võetud õigusakt kujutab endast ainsat või parimat võimalikku
meedet, vaid kontrollib, kas see meede oli ilmselt sobimatu.
104   Selles osas ei ole Madalmaade valitsus tõendanud, et EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru vaidlustatud määrusega kaetud
perioodil tollimaksu vabalt ühendusse importida lubatud koguse piiramine 4848 tonniga oli seatud eesmärgi saavutamiseks ilmselt
sobimatu.
105   Järelikult tuleb teise väite kolmas osa kõrvale lükata.
106   Viimaseks, mis puudutab vaidlustatud määruse artikli 2 lõike 2 kehtivuse vaidlustamist, siis tuleb märkida, et komisjoni seatud
eesmärk EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru impordile kõrgema tagatise kehtestamisel oli, nagu ta isegi rõhutas, välistada
spekulatiivset tegevust.
107   Selline tagatis ei võta tõeliselt huvitatud ettevõtjatelt võimalust eksportida suhkrut ühendusse. Kuigi tagatissumma tuleb
tõepoolest tasuda impordilitsentsi saamiseks, hüvitatakse see summa ettevõtjale pärast imporditehingu sooritamist (vt selle
kohta eespool viidatud kohtuotsus C‑110/97: Madalmaad
v.
nõukogu, punkt 132).
108   Sellistes tingimustes ei ole leidnud tõendamist, et vaidlusalune meede oli komisjoni seatud eesmärgi saavutamiseks ilmselt
sobimatu või liigne.
109   Kuna ka neljandat osa ei saa vastu võtta, tuleb teine väide tervikuna tagasi lükata.

Kolmas väide, mis tuleneb võimu kuritarvitamisest
Poolte argumendid
110   Madalmaade valitsus heidab oma kolmanda väitega komisjonile ette seda, et viimane kehtestas EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooni
korra alusel toimuvale suhkurimpordile piirangud, mida nõukogu ÜMT otsuse järjestikuste muutmiste käigus ei olnud ette näinud.
111   ÜMT otsuse artikkel 109 ei anna komisjonile diskretsiooniõigust parandada või täiendada nõukogu otsust, kui sellele järgnevalt
tekib mõju, mis olid ette nähtud või lihtsalt kavandatud. See argumentatsioon on seda enam oluline, et käesolevas asjas loobus
nõukogu otsuse 91/482 pikendamisel EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkrut ja segusid puudutavate meetmete võtmisest.
112   Komisjon vastab, et Esimese Astme Kohus ei tuvastanud oma 10. veebruari 2000. aasta otsuses Hollandi Antillid
v.
komisjon (T‑32/98 ja T‑41/98, EKL 2000, lk II‑201), et komisjon oleks oma võimu kuritarvitanud.
113   Hispaania valitsus leiab, et Madalmaade Kuningriik ei ole esitanud ainsatki tõendit, mis kinnitaks, et vaidlustatud määrust
ei võetud vastu eesmärgiga välistada ühenduse suhkrusektori olukorra halvenemist.
Euroopa Kohtu hinnang
114   Euroopa Kohtu praktika kohaselt on võimu kuritarvitamisega tegemist siis, kui institutsioon kasutab oma võimu üksnes või vähemalt
määravas ulatuses muude kui esitatud eesmärkide saavutamise või käesoleva asja asjaoludest hoidumiseks asutamislepinguga ette
nähtud erimenetluse vältimise ajendil (vt eelkõige 12. novembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C‑84/94: Ühendkuningriik
v.
nõukogu, EKL 1996, lk I‑5755, punkt 69, ja 14. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑48/96 P: Windpark Groothusen
v.
komisjon, EKL 1998, lk I‑2873, punkt 52).
115   Käesoleva kohtuasja esimese väite uurimisest selgub, et komisjon võis õiguspäraselt leida, et EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga
suhkru import kujutas endast suhkruturu ühise korralduse toimimist häirida võivat „raskust” ÜMT otsuse artikli 109 lõike 1
tähenduses.
116   Lisaks sellele ei ole Madalmaade valitsus esitanud mingeid tõendeid, millest tuleneks, et vaidlustatud määrust ei võetud vastu
eesmärgiga leevendada sedastatud häireid või vältida veel tõsisemaid häireid ühenduse suhkruturul. Selles osas ei mõjuta pelk
asjaolu, et nõukogu kehtestas ÜMT otsuse artiklis 108b AKV/ÜMT päritolu suhkrule koguselise piirangu, mingil määral ÜMT otsuse
artikli 109 lõikest 1 tulenevat komisjoni pädevust võtta vajalikke kaitsemeetmeid ÜMT päritolustaatusega suhkru või mis tahes
muu kauba suhtes, kui selliste meetmete võtmiseks on tingimused täidetud.
117   Järelikult tuleb ka kolmas väide tagasi lükata.

Neljas väide, mis tuleneb põhjendamiskohustuse rikkumisest
Poolte argumendid
118   Madalmaade valitsus leiab oma neljanda väitega, et vaidlustatud määrus ei sisalda mingeid põhjendusi:
–       kaalutluste kohta, mille alusel komisjon pidas vajalikuks alates 1. oktoobrist 2000 pikendada määrusega nr 65/2000 võetud
kaitsemeetmeid;
–       asjaomaste kaitsemeetmete kasulikkuse kohta;
–       ÜMT päritolustaatusega suhkru ja segude suhtes sarnaste piirangute vastuvõtmise kohta, kuigi määrus nr 2423/1999 nägi nende
kahte liiki kauba suhtes ette erinevad meetmed;
–       ühenduse suhkruturu olukorra halvenemise ohu kohta EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru ja segude impordi vähenemise tõttu;
–       soodustatud seisundist, mis ÜMT-l on võrreldes AKV riikide ja kolmandate riikidega, tehtud erandi kohta.
119   Lisaks sellele väidab Madalmaade valitsus, et kvoodi 4848 tonni tasemele kindlaksmääramise põhjendus ei ole piisav. Komisjon
ei ole arvestanud asjaoluga, et EÜ/ÜMT päritolu kumulatsiooniga suhkru importi alustati alles aastal 1999 ja et nende kaupade
importi soodustas nõukogu.
120   Komisjon leiab seevastu, et vaidlustatud määruse põhjendus täidab kohtupraktikas esitatud nõudeid, kuna sellest ilmneb üheselt
õigusakti autori järgitud arutluskäik. Vaidlustatud määruse kuues põhjendus osundab kaitsemeetmete pikendamise põhjusele ja
kaheksas põhjendus õigustab kindlaks määratud kvoodi mahtu.
121   Hispaania valitsus kaitseb sama positsiooni kui komisjon. Ta lisab, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib üldise ulatusega
õigusakti puhul, nagu ka käesolevas asjas, piirduda põhjendus viitega ühelt poolt terviklikule olukorrale, mis tingis õigusakti
vastuvõtmise vajaduse, ja teiselt poolt viitega üldistele eesmärkidele, mille saavutamist selle autor silmas peab. Kui õigusakt
tõstab esile asjaomase institutsiooni seatud eesmärgi põhisisu, siis on liigne nõuda erinevate tehniliste valikute täpset
põhjendamist. Veelgi enam õigustab seda seisukohta see, et käesolevas asjas omavad ühenduse institutsioonid kompleksse poliitika
elluviimiseks vajalike meetmete valikul laia kaalutlusruumi.
Euroopa Kohtu hinnang
122   Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab EÜ artiklis 253 nõutud põhjendus olema kohandatud asjaomase
õigusakti laadiga ja sellest peab selgelt ja ühemõtteliselt ilmnema õigusakti autoriks oleva institutsiooni arutluskäik selliselt,
et huvitatud isikuil oleks võimalik teada saada võetud meetme põhjused ja et ühenduse kohtul oleks võimalik teostada kohtulikku
kontrolli. Ei ole nõutud, et põhjendus täpsustaks kõiki olulisi faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuivõrd küsimust, kas
õigusakti põhjendus vastab EÜ artikli 253 nõuetele, tuleb hinnata mitte üksnes lähtuvalt selle sõnastusest, vaid samuti selle
kontekstist ning asjaomast valdkonda reguleerivate õigusaktide kogumist (vt eelkõige 4. veebruari 1997. aasta otsus liidetud
kohtuasjades C‑9/95, C‑23/95 ja C‑156/95: Belgia ja Saksamaa
v.
komisjon, EKL 1997, lk I‑645, punkt 44, ja 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C‑367/95 P: komisjon
v.
Sytraval ja Brink’s France, EKL 1998, lk I‑1719, punkt 63).
123   Tuleb tõdeda, et komisjon toob vaidlustatud määruse esimeses kuni kuuendas põhjenduses välja ühenduse suhkruturul alates aastast 1997
kestnud raskused – põhjused, mille tõttu võisid need raskused kaasa tuua turu ühise korralduse toimimise halvenemise ja kahjulikud
tagajärjed ühenduse tootjatele, võttes arvesse vahepeal otsustatud tootmiskvootide vähendamist. Lisaks sellele viitas see
institutsioon nimetatud määruse kuuendas põhjenduses sellele, et „jätkuvalt eksisteerivad” määruse nr 465/2000 vastuvõtmise
tinginud raskused, mistõttu oli vaja kaitsemeetmeid pikendada, ja kaheksandas põhjenduses, mis on tervikuna taasesitatud käesoleva
otsuse punktis 27, esitas ta põhjendused, mis tingisid vaidlusaluse piirangu kindlaksmääramise.
124   Vastupidiselt Madalmaade valitsuse väidetule ilmneb sellistes tingimustes vaidlustatud määruse preambulist selgelt ja üheselt
komisjoni poolt järgitud arutluskäik selliselt, et huvitatud isikuil oleks võimalik teada saada võetud meetme põhjused ja
et ühenduse kohtul oleks võimalik teostada kohtulikku kontrolli, nagu muu hulgas tuleneb eelnevate väidete uurimisest. Lisaks
sellele oli Madalmaade Kuningriik vaidlustatud määruse väljatöötamise protsessi tihedalt kaasatud.
125   Kuna ka neljandat väidet ei saa vastu võtta, tuleb hagi jätta rahuldamata.

Kohtukulud
126   Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Madalmaade Kuningriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud
temalt välja nõuda. Sama artikli lõike 4 kohaselt kannab Hispaania Kuningriik oma kohtukulud ise.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Madalmaade Kuningriigilt.
3.
Jätta Hispaania Kuningriigi kohtukulud tema enda kanda.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: hollandi.