CELEX: 62008CJ0007
Освобождаване от вносни сборове
Регламент (ЕИО) № 918/83
Член 27
Стоки, всяка от които е с незначителна стойност, изпратени като групова пратка
Пратки, изпратени директно от трета държава на получател в Общността

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 27 от Регламент (ЕИО) № 918/83 на Съвета от 28 март 1983 година относно установяване на режима на Общността за митнически освобождавания (
ОВ L 105, стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 2, стр. 126), изменен с Регламент (ЕИО) № 3357/91 от (
ОВ L 318, стр. 3
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 262, наричан по-нататък „измененият Регламент № 918/83“).
Запитването е отправено в рамките на спор между Har Vaessen Douane Service BV (наричано по-нататък „Har Vaessen“) — дружество по нидерландското право, установено в Нидерландия, и Staatssecretaris van Financiën по повод отказа на последния да предостави на Har Vaessen предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване по отношение на внос на компакт дискове и на магнитни ленти.
Правна уредба
Първоначалната редакция на глава първа от Регламент № 918/83, озаглавена „Освобождаване от вносни сборове“, съдържа член 27 със следното съдържание:
„Освобождават се от вносни сборове, при спазване на условията по член 28, пратките, изпратени до получател с писмо или пощенски колет и които съдържат стоки, чиято обща стойност не превишава 10 [EUR].“
Тази разпоредба е изменена с Регламент (ЕИО) № 2287/83 на Комисията от 29 юли 1983 година за приемане на разпоредби за прилагане на член 127 от Регламент № 918/83 (
ОВ L 220, стр. 12
). Член 1 от Регламент № 2287/83 уточнява:
„Посоченото в член 27 от основния регламент освобождаване се прилага само по отношение на писма или колети, изпратени по пощата директно от трета страна на физическо или юридическо лице в Общността.“ [неофициален превод]
Основанието за изменение на член 27 от Регламент № 918/83 е видно от третото съображение от Регламент № 2287/83:
„като счита, че следва да се избегне възможността търговските предприятия да се облагодетелстват [от предвиденото в член 27 от Регламент № 918/83 освобождаване] чрез създаване на дейности ad hoc или изкуствено преместване на съществуващи дейности, като по този начин причиняват нарушения на конкуренцията в рамките на общия пазар; че за да се избегнат тези нарушения е уместно да се изключи освобождаването от вносни сборове на посочените пратки, които преди пускането им в свободно обращение са били поставени под друг митнически режим; че поради тази причина следва да се освободят само въпросните пратки, които са изпратени директно от трета страна на физическо или юридическо лице от Общността“. [неофициален превод]
Член 1 от Регламент № 3357/91 премахва установеното в член 27 от Регламент № 918/83 ограничение за изпращане по пощата.
В това отношение първото съображение от Регламент № 3357/91 обосновава изменението на член 27 от Регламент № 918/83 по следния начин:
„като има предвид, че административното опростяване, предвидено в член 27 от Регламент (ЕИО) № 918/83 […], последно изменен с Регламент (ЕИО) № 4235/88 […], трябва, за да бъде ефективен, да се прилага за всеки внос на пратки, съдържащи стоки с незначителна стойност“.
Член 27 от изменения Регламент № 918/83 следователно вече гласи:
„[При условията на] член 28 всякакви пратки, съдържащи стоки с незначителна стойност, изпратени директно от трета страна на получател в Общността, се признават за освободени от вносни [мита].
„Стоки с незначителна стойност“ означава стоки, собствената стойност на които не надвишава общо 22 [EUR] на пратка.“
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
Har Vaessen е превозвач, който за сметка на ECS Media BV (наричано по-нататък „ECS“) — дружество, установено в Нидерландия, подава декларация за пускане в свободно обращение на компакт дискове и магнитни ленти за периода 12 ноември 1998 г.—
Тези стоки, всяка от които е на стойност под 22 EUR, са били предварително поръчани от отделни клиенти на ECI voor Boeken en Platen BV (наричано по-нататък „ECI“) — дружество майка на ECS, също установено в Нидерландия. Съгласно договор между ECS и ECI последното предава поръчките на ECS, което подготвя след това стоките с цел изпращането им от център за дистрибуция, разположен в Швейцария. Така стоките са представени под формата на групова пратка за Har Vaessen с цел превозването им посредством документ T към център за дистрибуция, разположен в Нидерландия, откъдето се доставят до всеки от клиентите на ECI чрез PTT Post BV (наричано по-нататък „PTT“) — нидерландско предприятие.
Всеки отделен колет съдържа името на клиента — получател на стоката, както и формуляр за банков превод за плащане.
При декларирането на пускането в свободно обращение на разглежданите в главното производство стоки Har Vaessen иска да се възползва от освобождаването на основание член 27 от изменения Регламент № 918/83, което му е отказано. С акт за установяване на митнически задължения от 29 декември 1999 г. то е поканено по-специално да заплати мито в размер на 436907,60 NLG или около 198260,02 ЕUR.
Staatssecretaris van Financiën потвърждава поканата си за плащане след отхвърлянето на жалбата на Har Vaessen, но дружеството обжалва това решение пред Tariefcommissie (комисия по цените), заменена в хода на производството от Gerechtshof te Amsterdam.
Тази юрисдикция отхвърля исканията на Har Vaessen с мотива, че ECI, а не клиентите, които са направили самостоятелно поръчки, трябва да се счита за получател на разглежданите в главното производство стоки по смисъла на член 27 от изменения Регламент № 918/83. Всъщност клиентите не били включени по никакъв начин в процедурата по деклариране пред митницата, тъй като не са нито длъжници по това митническо задължение, нито собственици на изпратената стока. При тези условия юрисдикцията стига до извода, че разглежданите в главното производство стоки не са изпратени директно на отделни клиенти в качеството им на получатели по смисъла на член 27 от изменения Регламент № 918/83.
Har Vaessen подава касационна жалба срещу това решение пред запитващата юрисдикция.
Hoge Raad der Nederlanden изразява съмнение дали ползването от освобождаването може да бъде признато за групова пратка като разглежданата в главното производство поради две причини.
От една страна, ако груповата пратка наистина е съставена от различни стоки, всяка от които е с незначителна стойност и с различно крайно местоназначение, то в такъв случай целта за административно опростяване, която оправдава прилагането на предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване, не представлява никакъв интерес, тъй като свързаните със събирането на мита разходи не са по-високи от митата, които трябва да се съберат общо.
От друга страна, за да се предотврати злоупотреба с предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване, понятието „директна пратка“ би могло да се разбира като ограничено до случаите, при които съдоговорителят на получателя на стоката е установен в трета държава. В главното производство обаче става въпрос за пратка, съставена от различни стоки, чиито получатели пребивават в Нидерландия и са клиенти на дружество, установено в Нидерландия.
В този контекст Hoge Raad der Nederlanden решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 27 от Регламент [№ 918/83, изменен] да се тълкува в смисъл, че на посоченото в този член освобождаване може да се прави позоваване за пратки от стоки, които поотделно имат незначителна стойност, но са представени като групова пратка, като общата собствена стойност на изпратените по този начин стоки надвишава предвидената [в посочения член] 27 пределна стойност?
2)
Трябва ли за целите на прилагането на член 27 от Регламент [№ 918/83, изменен] понятието „пратки […], изпратени директно от трета страна на получател от Общността“ да се тълкува като включващо също случая, при който преди началото на изпращането ѝ на получателя стоката се намира в трета страна, но съдоговорителят на получателя е установен в Общността?“
По преюдициалните въпроси
Съгласно двата преюдициални въпроса, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска да установи дали обстоятелството, от една страна, че разглежданите в главното производство стоки, всяка от които е със стойност под 22 EUR, са декларирани на митницата под формата на групова пратка със стойност над предвидената в член 27 от изменения Регламент № 918/83, и от друга страна, че съдоговорителят на клиентите, които са поръчали стоките, а именно ECI, е установен в Общността, е пречка за прилагането на предвиденото в тази разпоредба освобождаване на посочените стоки.
В началото следва да се напомни, че разпоредбите, предвиждащи освобождаване от мито, трябва да се тълкуват в съответствие със съдържанието им (вж. по аналогия Решение на Съда от 12 декември 1996 г. по дело Olasagasti и др., C-47/95—C-50/95, C-60/95, C-81/95, C-92/95 и
C-148/95, Recueil, стр. I-6579
, точка 20).
В конкретния случай член 27 от изменения Регламент № 918/83 посочва, че пратките, състоящи се от стоки с незначителна стойност, а именно под 22 EUR, изпратени директно от трета държава на получател в Общността, се признават за освободени от вносни сборове.
Едно от условията, които трябва да бъдат изпълнени за допускане на освобождаването, се състои следователно по силата на тази разпоредба в стойността на изпратените стоки, като тази стойност трябва да е под 22 EUR.
От акта за преюдициално запитване следва, че разглежданите в главното производство пратки, за които нидерландските власти отказват освобождаване с мотива, че общата им стойност надвишава 22 EUR, са съставени от колети, всеки от които е на стойност под 22 EUR, представени общо, за да бъдат пуснати в свободно обращение в Общността. Колетите, общо изпратени първоначално по този начин към център за дистрибуция на PTT, трябвало впоследствие да бъдат разпределени от последното за всеки един от клиентите на ECI.
Както подчертава запитващата юрисдикция, за целите на прилагането на член 27 от изменения Регламент № 918/83 стойността на пратки като разглежданите в главното производство трябва да се вземе предвид в зависимост от определянето на получателите на стоките, а именно на клиентите на ECI или PTT.
В конкретния случай не е оспорено, че върху всеки колет след поемането му от Har Vaessen е посочен адресът на клиента на ECI.
Нидерландското правителство подчертава все пак, че в поле 8 от разглеждания в главното производство формуляр за митническа декларация като получател на пратките е посочено PTT.
Този довод сам по себе си не е релевантен. Всъщност освен факта, че може да става въпрос за грешка, от преписката по делото е видно, както подчертава генералният адвокат в точка 34 от заключението си, че списъкът с клиенти на ECI, до които е адресиран всеки един от колетите, е приложен към разглеждания в главното производство формуляр за декларация.
Освен това стоката, която се съдържа в колета, е предназначена да бъде използвана in fine от клиента на ECI, който лично я получава. Всъщност стоките са били поръчани от ECI лично от клиентите, които поради този факт могат да се считат за потребители, за разлика от Har Vaessen и PTT, които като превозвачи представляват само една брънка от веригата за изпращане, свързваща ECI с клиентите му — крайни получатели на стоката.
От това следва, че пратките в главното производство трябва да се разглеждат като обединяване на различни колети със стойност съответно под 22 EUR, чиито получатели са клиенти на ECI, и следователно да се считат за отговарящи на условията за допускане на освобождаването на основание член 27 от изменения Регламент № 918/83.
Това тълкуване се потвърждава и от текста на член 27 от изменения Регламент № 918/83, в който не се прави никаква разлика между начините за превоз на стоките с оглед допускане на освобождаването им, така че не следва да се счита, че по разглежданото в главното производство дело клиентите на ECI не са получатели на стоките, след като същите напуснат третата държава, нито че не може да бъде допуснато освобождаване на посочените стоки.
Всъщност, докато първоначалната формулировка на член 27 от Регламент № 918/83 ограничава ползването на освобождаването на пратките от стоки на стойност под 10 EUR само по пощата, член 1 от Регламент № 3357/91 премахва условието относно начина на изпращане, така че и други начини на превоз могат да позволят прилагането на предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване. Така превозът на стоките от експедитор като Var Haessen, който поради причини от логистичен характер обединява отделните колети, преди да ги представи на митницата, не може да води до отказ за освобождаването на тези стоки, дори и да не са изпратени по пощата, когато обаче отговарят на необходимите по член 27 от изменения Регламент № 918/83 условия.
Освен това посоченото тълкуване е в съответствие с целта на въпросния член 27, изложена в първото съображение от Регламент № 3357/91, а именно че предвиденото в тази разпоредба освобождаване има за цел административно опростяване на митническите процедури.
В това отношение следва да се напомни, че когато приема норми, предоставящи освобождаване от мито, Съветът на Европейския съюз трябва наред с всичко останало да държи сметка и за трудностите, пред които трябва да се изправят националните митнически администрации (вж. по аналогия Решение на Съда от 3 декември 1998 г. по дело Schoonbroodt,
C-247/97, Recueil, стр. I-8095
, точка 23).
Ако една такава цел за административно опростяване може да обхване, както посочва в становището си нидерландското правителство, положенията, при които разходите по събирането на митата са по-високи от самите мита, то тази цел може да включва също и други положения.
Така отказът от ползване на предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване на пратки като разглежданите в главното производство, дори когато колетите поотделно са на стойност под 22 EUR, би могъл да има за последица експедиторът да декларира пред митницата всеки колет поотделно, за да може да се възползва от посоченото освобождаване. Едно такова забавяне на процедурите обаче не съответства на преследваната цел за административно опростяване.
Освен това, ако не бъде приложено освобождаването за разглежданите в главното производство пратки, националните митнически власти ще следва да определят общата митническа стойност на пратка, съставена от значителен брой стоки. Едно такова положение също не може да отговори на желаната от общностния законодател цел за административно опростяване.
Следователно фактът, че разглежданите в главното производство колети, всеки от които със стойност под 22 EUR, са декларирани пред митницата като групова пратка, за да бъдат изпратени в Общността, не е пречка да бъде допуснато освобождаването им, след като след напускането им на третата държава на изпращане, получателят на всеки един от колетите е ясен.
От третото съображение от Регламент № 2287/83 следва обаче, че допускане на такова освобождаване трябва да бъде отказано, когато представлява злоупотреба с право.
По същество това е, което запитващата юрисдикция изтъква чрез втория преюдициален въпрос, подчертавайки, че в разглеждания от нея спор съдоговорителят на получателите на внесените стоки, а именно ECI, е установено в Общността, а не в трета държава на изпращане.
На първо място, следва да се констатира, че самият текст на член 27 от изменения Регламент № 918/83 не поставя като условие за допускане на освобождаването на посочените стоки съдоговорителят на получателите на стоките да е установен извън Общността.
На второ място, следва да се напомни, че съгласно третото съображение от Регламент № 2287/83, за да се избегне всяка злоупотреба с освобождаването от мито, както и свързаните с нея нарушения на конкуренцията, е уместно да се изключи освобождаването от вносни сборове за пратки от стоки, които преди пускането им в свободно обращение са били поставени под друг митнически режим. Следователно освобождаване може да се допусне единствено за пратките, изпратени директно от трета държава на получател в Общността.
Все пак единствено обстоятелството, че ECI е установено в Общността, само по себе си не позволява да се приеме, че разглежданите в главното производство пратки от стоки са били поставени под друг митнически режим преди пускането им в свободно обращение в Общността. Във всеки случай и при условие, че националната юрисдикция направи проверки в този смисъл, от представената на Съда преписка по делото не следва, че в този случай става въпрос за такива пратки.
Нидерландското правителство изтъква все пак, че при обстоятелствата по делото в главното производство злоупотребата с право се състои не толкова в освобождаването от мито, колкото в опита ECI да бъде освободено от данък върху оборота. Тъй като член 101 от нидерландския митнически кодекс предвижда всъщност, че стоките, които се ползват от предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване, са освободени също и от данък върху оборота, ECI се е обърнало към център за дистрибуция извън Общността, за да се възползва първоначално от освобождаване от мита, а впоследствие от свързаното с него освобождаване от данък върху дохода По този начин предприятието щяло да извлече финансово предимство, което би довело до нарушаване на конкуренцията спрямо предприятията, извършващи дейност в същия сектор, които изпращат стоките на клиентите си от територията на Общността.
В това отношение следва да се подчертае, че изтъкнатото от нидерландското правителство тълкуване на член 27 от изменения Регламент № 918/83 е насочено към предотвратяване на неправомерно освобождаване от данък върху оборота, а не от предвиденото в тази разпоредба освобождаване.
От една страна обаче, както напомня генералният адвокат в точки 56—60 от заключението си, Кралство Нидерландия само е избрало система на освобождаване от данък върху дохода, свързана с предоставянето на предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване. От друга страна, посочената в становището на нидерландското правителство общностна съдебна практика предлага рамка, която позволява на държавите членки да откажат предоставянето на данъчно предимство в областта на данъка върху добавената стойност, когато получаването му е неправомерно. Следователно не може да се направи позоваване на борбата с неправомерното освобождаване от данък върху оборота в подкрепа на тълкуването на член 27 от изменения Регламент № 918/83.
Освен това, що се отнася до твърденията в делото по главното производство за нарушения на конкуренцията, от които би се възползвало ECI, следва да се констатира, че направеният от такова предприятие избор да изпраща стоките си от трета държава води задължително до разходи, свързани с превоза на стоките, както и с митническите процедури по внос, които предприятията, осъществяващи дейност в същия сектор и изпращащи стоките си от митническата територия на Общността, не понасят задължително.
Следователно и при условие че запитващата юрисдикция направи проверки, ползването от предвиденото в член 27 от изменения Регламент № 918/83 освобождаване не може да бъде отказано при обстоятелствата по главното производство, единствено поради факта че ECI е установено в Общността.
От всички тези съображения следва, че член 27 от изменения Регламент № 918/83 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска групови пратки от стоки, чиято обща собствена стойност надвишава предвидената в посочения член 27 пределна стойност, но които разгледани поотделно са с незначителна стойност, да бъдат освободени от вносни сборове, при условие че всеки колет от груповата пратка е адресиран поотделно до получател в Общността. Фактът, че самият съдоговорител на тези получатели е установен в Общността, не е релевантен в това отношение, щом като стоките се изпращат директно от трета държава на посочените получатели.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:

Член 27 от Регламент (ЕИО) № 918/83 на Съвета от 28 март 1983 година относно установяване на режима на Общността за митнически освобождавания, изменен с Регламент (ЕИО) № 3357/91 от , допуска групови пратки от стоки, чиято обща собствена стойност надвишава предвидената в посочения член 27 пределна стойност, но които поотделно са с незначителна стойност, да бъдат освободени от вносни сборове, при условие че всеки колет от груповата пратка е адресиран поотделно до получател в Европейската общност. Фактът, че самият съдоговорител на тези получатели е установен в Европейската общност, не е релевантен в това отношение, щом като стоките се изпращат директно от трета държава на посочените получатели.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: нидерландски.