CELEX: 62007FJ0125
Virkamiehet
Henkilöstö
Ylennys

1.
Virkamiehet – Asianomaiselle vastainen päätös – Perusteluvelvollisuus – Mahdollisuus perustella ylentämättä jättämistä koskeva
päätös oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa – Seuraukset
(Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toinen kohta ja 90 artiklan 2 kohta)
2.
Virkamiehet – Ylennys – Ansioiden vertailu – Edellisellä ylennyskierroksella tehdyn ylennystä koskevan ehdotuksen huomioon
ottaminen
(Henkilöstösääntöjen 45 artikla)
1.
Hallinnolla on mahdollisuus perustella ylentämättä jättämistä koskeva päätös oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa. Kuitenkin
silloin kun hallinto käyttää tätä mahdollisuutta, se vie asianomaisilta virkamiehiltä mahdollisuuden tehdä valitus riidanalaisen
päätöksen perusteluista tietoisena ja siten esittää väitteensä niiden johdosta. Näin ollen tilanteessa, jossa virkamies on
saanut tietoonsa päätöksen perustelut vasta valituksen hylkäämisvaiheessa, hallinto ei voi vedota häntä vastaan siihen, että
valituksen ja kanteen vastaavuutta koskevaa periaatetta ei ole noudatettu näistä perusteluista esitettyjen perusteiden tai
väitteiden osalta.
(ks. 24 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑52/90, Volger v. parlamentti, 12.2.1992 (Kok., s. II‑121, 36 kohta)
2.
Arvioidessaan henkilöstösääntöjen 45 artiklassa tarkoitetun ylennyspäätöksen yhteydessä huomioon otettavia ansioita hallinnolla
on laaja harkintavalta. Yhteisöjen tuomioistuinten valvonnan on rajoituttava sen tutkimiseen, onko hallinto pysynyt hyväksyttävissä
rajoissa, kun otetaan huomioon sen keinot ja mahdollisuudet päätyä arviointiinsa, sekä sen selvittämiseen, ettei se ole käyttänyt
valtaansa ilmeisen väärin.
Laaja harkintavalta ei kuitenkaan vapauta hallintoa sen velvollisuudesta tutkia huolella ja puolueettomasti kaikkia asian
kannalta merkityksellisiä seikkoja. Se, että riidanalaista ylennyskierrosta aikaisemmalla kierroksella henkilölle on ehdotettu
ylennystä, on merkityksellinen ansioihin liittyvä seikka, paitsi jos virkamies ei ole enää ansioitunut sen ylennyskierroksen
jälkeen, jonka kuluessa hänen ylentämistään ehdotettiin.
Ylentämiskynnyksen ylittämisen johdonmukainen huomiotta jättäminen saattaisi johtaa ylennyskelpoisten virkamiesten väliseen
syrjintään, koska se merkitsisi, että objektiivisesti erilaisia tapauksia kohdeltaisiin samalla tavoin. Koska se, että virkamies
on jo saavuttanut ylentämiskynnyksen edellisellä ylennyskierroksella, liittyy erottamattomasti hänen aikaisempiin ansioihinsa,
hänet asetetaan erilaiseen tilanteeseen tämän ansioon liittyvän seikan perusteella kuin henkilöt, jotka eivät vielä olleet
saavuttaneet ylennyskynnystä edellisellä ylennyskierroksella.
(ks. 26–28 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 26/85, Vaysse v. komissio, 23.10.1986 (Kok., s. 3131, 26 kohta) ja asia C‑269/90, Technische
Universität München, 21.11.1991 (Kok., s. I‑5469, 14 kohta)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑169/89, Frederiksen v. parlamentti, 11.12.1991 (Kok., s. II‑1403, 69 kohta);
asia T‑30/04, Sena v. AESA, 4.5.2005 (Kok. H., s. I‑A‑113 ja II‑519, 80 kohta) ja asia T‑132/03, Casini v. komissio, 15.9.2005
(Kok. H., s. I‑A‑253 ja II‑1169, 69 kohta)
Virkamiestuomioistuin: asia F‑107/06, Berrisford v. komissio, 10.10.2007 (Kok. H., s. I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, 76 kohta)