CELEX: 61990CJ0320
Prejudiciāls nolēmums atbilstoši EEK līguma 177. pantam
Nosacījumi

Ar
1990. gada 4. septembra rīkojumiem, kas Tiesā saņemti tā paša
gada 22. oktobrī,
Vicepretore di Frascati
(Itālija) saskaņā
ar EEK līguma 177. pantu ir iesniedzis divus prejudiciālus
jautājumus par to, kā interpretēt Līguma noteikumus par konkurenci, lai
izvērtētu, vai atsevišķi valsts sistēmas aspekti televīzijas un radio
apraides frekvenču sadalē ir saderīgi ar Kopienu tiesībām.
Šie jautājumi ir radušies prāvās starp uzņēmumiem
Telemarsicabruzzo
,
Telaltitalia
un
Telelazio
, televīzijas un radio raidītāju īpašniekiem, no vienas puses, un
Circostel
[
Circolo costruzioni telegrafiche e telefoniche di Roma
(Romas Telegrāfa un telefona tīklu ierīkošanas dienests)], Pasta un
Telekomunikāciju ministriju un Aizsardzības ministriju, no otras puses.
Paskaidrojot šos jautājumus,
Vicepretore di Frascati
lietās C‑320/90 un C‑322/90 norāda tikai uz EEK līguma 86. pantu,
uzsverot, ka ar šo pantu ir aizliegts jebkāda veida monopols. Lietā
C‑321/90 minētā valsts tiesa piebilst, ka tai ir uzdots jautājums par
jurisdikciju. Tomēr, ņemot vērā Kopienu tiesību aktu pārākumu, tā
uzskata, ka nevar izskatīt šo iebildumu, pirms nav uzdevusi Tiesai
prejudiciālus jautājumus. Turklāt minētā tiesa norāda, ka pat tad, ja
lieta nav tās jurisdikcijā, šie jautājumi ir pamatoti ar procesuālo
ekonomiju.

Vicepretore di Frascati
uzdotie prejudiciālie jautājumi ir šādi:
“1)      Vai
tas, ka Itālijas valdība sev ir rezervējusi atsevišķus televīzijas
kanālus, nedodot iespēju privātajam sektoram izmantot šos
UHF
kanālus frekvencēs no 67 līdz 99, it īpaši kanālus 67, 68 un 69, ir
Līguma 85. panta 3. punkta un 86. panta pārkāpums, jo nav
pieņemti noteikumi attiecībā uz šo kanālu izmantošanas koordināciju?
2)      Vai šāda rīcība ir saderīga ar Romas līgumu un tā noteikumiem par konkurenci?”
Komisija
vispirms vērš uzmanību uz to, ka iesniedzējtiesas rīkojumi ir ļoti
lakoniski un tajos ir maz precizējumu attiecībā uz faktiem un tiesību
aktiem, kas ļautu secināt, kāds ir uzdoto jautājumu priekšmets, un
tādējādi saprast to nozīmi un jomu, uz kuru tie attiecas.
Jāatgādina,
ka, lai sniegtu Kopienu tiesību interpretāciju, kas ir noderīga valsts
tiesai, ir nepieciešams, lai valsts tiesa norādītu iesniegto jautājumu
faktisko jomu un tiesību normas, kas uz tiem attiecas, vai vismaz
izskaidrotu faktiskos apstākļus, pamatojoties uz kuriem ir uzdoti
attiecīgie jautājumi.
Šīs
prasības ir īpaši svarīgas konkurences jomā, kam raksturīgi sarežģīti
faktiskie un tiesiskie apstākļi.
Iesniedzējtiesas rīkojumos par to nav nekādu norāžu.
Iesniedzējtiesas
nosūtītie lietas materiāli un rakstveida apsvērumi Tiesai sniedz daļu
informācijas – tas izriet no tiesas sēdes ziņojuma un lietas dalībnieku
apsvērumiem, ko tie snieguši tiesas sēdē. Tomēr šī informācija nav
pilnīga un neļauj Tiesai, kas pietiekami nepārzina pamata prāvas rašanās
faktus, attiecībā uz konkrēto situāciju interpretēt Kopienu konkurences
noteikumus, kā to ir lūgusi iesniedzējtiesa.
Šajos apstākļos par
Vicepretore di Frascati
uzdotajiem jautājumiem nav jālemj.

Par tiesāšanās izdevumiem
Tiesāšanās
izdevumi, kas radušies Itālijas valdībai un Eiropas Kopienu Komisijai,
kuras ir iesniegušas apsvērumus Tiesai, nav atlīdzināmi. Attiecībā uz
lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru
izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem.
Ar šādu pamatojumu
TIESA,
atbildot uz jautājumiem, ko tai ar 1990. gada 4. septembra rīkojumiem ir iesniedzis
Vicepretore di Frascati
, nospriež:
par uzdotajiem jautājumiem nav jālemj.
Due
Kakouris
Rodríguez Iglesias
Zuleeg
Murray
Mancini
Joliet
Schockweiler
Moitinho de Almeida
Grévisse
Díez de Velasco
Kapteyn

Edward

Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 1993. gada 26. janvārī.
Sekretārs

Priekšsēdētājs
J.‑G. Giraud

O. Due
*
Tiesvedības valoda – itāļu.