CELEX: 61987CJ0007
Tjenestemænd
undersøgelse hvert femte år af justeringskoefficienterne

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 15 . januar 1987, har Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 173, stk . 1, anlagt sag med paastand om annullation af Raadets forordning nr . 3619/86 af 26 . november 1986 om korrigering af de justeringskoefficienter, der anvendes paa vederlag og pensioner til De Europaeiske Faellesskabers tjenestemaend og oevrige ansatte i Danmark, Tyskland, Graekenland, Frankrig, Irland, Italien, Nederlandene og Det Forenede Kongerige ( EFT L 336, s . 1 ).
2 Artikel 63, stk . 1, i Vedtaegten for Tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "vedtaegten ") indeholder foelgende bestemmelse : "tjenestemandens vederlag lyder paa belgiske francs . Det udbetales i det lands valuta, hvor tjenestemanden goer tjeneste ".
3 Med det formaal at skaffe alle tjenestemaend - uanset tjenestested - samme koebekraft for det samme nominelle vederlag, er det i vedtaegtens artikel 64, stk . 1, bestemt, at "tjenestemandens vederlag, udtrykt i belgiske francs, skal ..., korrigeres med en koefficient, der er over, under eller lig med 100%, afhaengig af de forskellige tjenestesteders levevilkaar ". I samme artikels stk . 2 bestemmes, at koefficienterne fastsaettes af Raadet paa forslag af Kommissionen .
4 Ved en utrykt afgoerelse af 26 . juni 1976 om metoden for tilpasning af vederlag til De Europaeiske Faellesskabers tjenestemaend og oevrige ansatte, har Raadet paalagt De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor jaevnligt at undersoege, "om de forskellige justeringskoefficienter giver et paalideligt billede af forskellene i koebekraft paa tjenestestederne" ( punkt II, 1, afsnit 2, i naevnte afgoerelse ).
5 Ved afgoerelse af 15 . december 1981 om aendring af metoden for tilpasning af vederlagene til tjenestemaend og oevrige ansatte i Faellesskaberne ( EFT L 386, s . 6 ) har Raadet vedtaget en ny metode for tilpasning af vederlagene ( herefter benaevnt "metoden fra 1981 ") til afloesning af den den 26 . juni 1976 fastlagte metode . Efter denne aendrede metode ( jfr . bilaget til afgoerelsen II, 1, 1.1, andet afsnit ) skal undersoegelsen vedroerende justeringskoefficienterne ske hvert femte aar i samarbejde med medlemsstaternes statistiske kontorer og dreje sig om koebekraften for de vederlag, der udbetales til det personale, som goer tjeneste i medlemsstaternes hovedstaeder . Metoden skal anvendes fra den 1 . juli 1981 til den 30 . juni 1991 .
6 De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor gennemfoerte i 1980 og i 1981 undersoegelser med henblik paa at fastslaa, om justeringskoefficienterne gav et korrekt billede af udviklingen i leveomkostningerne i tiden 1 . januar 1976-31 . december 1980 . Disse undersoegelser vedroerte for samtlige faktorer, undtagen huslejefaktoren, priserne pr . 1 . januar 1981 i hovedstaederne for varer og tjenesteydelser, der saedvanligt indgaar i de europaeiske tjenestemaends forbrug . For huslejefaktoren forelaa der ikke tal for de huslejer, de europaeiske tjenestemaend betaler i hovedstaederne, og denne faktor blev derfor opgjort paa grundlag af huslejerne pr . 1 . januar 1981 for befolkningen i almindelighed i hver medlemsstat under ét .
7 Paa grundlag af resultaterne af disse undersoegelser udarbejdede Kommissionen et forslag til forordning om aendring af justeringskoefficienterne, der blev forelagt Raadet den 17 . juli 1984 . Kommissionen anfoerte i begrundelsen til forslaget, at den, som foelge af den metode der var blevet benyttet til beregning af huslejefaktoren, var i tvivl om de indhentede tals rigtighed . Den foreslog med henblik paa at mindske risikoen for fejl som foelge heraf, at der kun skulle ske en regulering op - eller nedefter af de justeringskoefficienter, for hvilke aendringen oversteg 2,5 %. Forslaget indeholdt en bestemmelse om, at de aendrede justeringskoefficienter skulle gaelde fra den 1 . januar 1981 .
8 Under droeftelsen af dette forslag blev det fra Raadets side anfoert, at enhver aendring og altsaa ogsaa kun ubetydelige aendringer af levevilkaarene ifoelge vedtaegtens artikel 64 skulle tillaegges betydning . En aendring udelukkende af de justeringskoefficienter, for hvilke aendringen oversteg 2,5%, ville saaledes efter Raadets opfattelse vaere retsstridig .
9 Kommissionen accepterede denne indsigelse og paalagde De Europaeiske Faellesskabers Statistiske Kontor at gennemfoere en undersoegelse af de huslejer, der blev betalt pr . 1 . januar 1981 af de europaeiske tjenestemaend i hovedstaederne . Kontoret indhentede med henblik herpaa oplysninger hos ejendomsmaeglere og boligformidlere i slutningen af 1984 og i begyndelsen af 1985 om de huslejer, der paa de sidstnaevnte tidspunkter skulle betales i hovedstaederne for de forskellige typer boliger som dem, de europaeiske tjenestemaend saedvanligvis bebor . Kontoret beregnede paa grundlag af disse oplysninger de lejer, som var blevet betalt for de samme typer boliger pr . 1 . januar 1981, idet det ved beregningen lagde udviklingen i huslejepristallet i den forloebne periode til grund .
10 Kommissionen forelagde den 23 . december 1985 Raadet et nyt forslag i stedet for det foerste, hvori der var taget hensyn til resultaterne af undersoegelsen af huslejerne . Ikrafttraedelsesdatoen for de aendrede justeringskoefficienter var ogsaa ifoelge dette andet forslag den 1 . januar 1981 .
11 Raadet vedtog den 26 . november 1986 den anfaegtede forordning, der fraviger Kommissionens forslag paa to punkter .
12 For det foerste bortses der i den anfaegtede forordning fra resultaterne af undersoegelsen vedroerende huslejerne, idet det herom udtales : "resultaterne af denne undersoegelse kan ikke anses for at vaere acceptable, isaer fordi den ikke bygger paa et repraesentativt udsnit af boliger; ifoelge punkt II, 1.1, stk . 2, i bilaget til afgoerelse 81/1061/Euratom, EKSF, EOEF skulle denne undersoegelse i oevrigt have vaeret gennemfoert i samarbejde med medlemsstaternes statistiske kontorer ". Hertil foejes : "Indtil Kommissionen har undersoegt mulighederne for at forbedre den metode, der i forbindelse med en femaarig undersoegelse skal anvendes ved beregningen af huslejefaktoren, boer man derfor paa indevaerende stadium anvende den hidtidige metode, som bygger paa oplysninger fra nationalregnskabet om nationale huslejegennemsnit ".
13 For det andet bestemmes det i den anfaegtede forordning, at de aendrede justeringskoefficienter skal anvendes fra den 1 . juli 1986 og ikke fra den 1 . januar 1981 . I begrundelsen til forordningen hedder det herom : "i betragtning af datoerne for fremsendelsen af henholdsvis det oprindelige og det aendrede forslag samt de vanskeligheder, der har vaeret med noejagtigt at beregne huslejefaktoren, er det ikke laengere muligt at foretage en tilstraekkelig praecis vurdering af den situation, der forelaa den 1 . januar 1981; man boer derfor vaelge den foerst egnede dato efter fremsendelsen af det aendrede forslag, hvilket i dette tilfaelde er den 1 . juli 1986 ".
14 Vedroerende de omtvistede bestemmelser, de faktiske omstaendigheder i sagen samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Det foerste anbringende
15 Kommissionens foerste anbringende gaar ud paa, at den anfaegtede forordning udgoer en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 64 samt metoden fra 1981, idet aendringen deri af justeringskoefficienterne for huslejefaktorens vedkommende er beregnet paa grundlag af huslejefaktorens betydning for befolkningen i almindelighed i hver enkelt medlemsstat under ét og ikke efter denne faktors betydning for de europaeiske tjenestemaend i hovedstaederne .
16 Det maa foerst undersoeges, om huslejefaktorens stoerrelse skal beregnes udelukkende efter forholdene i medlemsstaternes hovedstaeder, eller om den kan fastlaegges efter forholdene i hver medlemsstat under ét .
17 I den forbindelse bemaerkes, at en tjenestemands vederlag ifoelge vedtaegtens artikel 64, stk . 1, skal korrigeres "med en koefficient, ..., afhaengig af de forskellige tjenestesteders levevilkaar ". Domstolen har i flere domme, afsagt den 15 . december 1982 ( Roumengous Carpentier, 158/79, Sml . s . 4379; Birke, 543/79, Sml . s . 4425; Amesz m.fl ., 532, 534, 567, 600, 618 og 660/79, Sml . s . 4465; Battaglia, 737/79, Sml . s . 4497 ) udtalt, at det i naevnte bestemmelse anvendte begreb "tjenestesteder" omfatter medlemsstaternes hovedstaeder samt de konkrete steder, hvor et tilstraekkeligt stort antal tjenestemaend og oevrige ansatte ved Faellesskaberne goer tjeneste .
18 Efter en rigtig fortolkning af vedtaegtens artikel 64, stk . 1, skal huslejefaktoren udelukkende beregnes efter forholdene i medlemsstaternes hovedstaeder samt de konkrete steder, hvor et tilstraekkeligt stort antal tjenestemaend og oevrige ansatte ved Faellesskaberne goer tjeneste .
19 Det maa dernaest undersoeges, om huslejefaktorens betydning skal fastlaegges alene efter de huslejer, de europaeiske tjenestemaend betaler i hovedstaederne og paa de oevrige tjenestesteder, eller om den kan fastlaegges efter de udgifter, befolkningen i almindelighed i disse hovedstaeder og paa disse tjenestesteder afholder til husleje .
20 Da de typer boliger, de europaeiske tjenestemaend saedvanligvis bebor i hovedstaederne og paa de oevrige tjenestesteder, kan vaere forskellige fra de boliger, som befolkningen i almindelighed i disse hovedstaeder og paa disse tjenestesteder bebor, skal huslejefaktoren beregnes paa grundlag af de beloeb, de europaeiske tjenestemaend i hovedstaederne og paa de oevrige tjenestesteder betaler i husleje .
21 Paa grundlag heraf maa det fastslaas, at Raadet med korrigeringen af justeringskoefficienterne for huslejefaktoren paa grundlag af denne faktors betydning for befolkningen i almindelighed i hver medlemsstat under ét i forordningen har sat sig ud over de generelle bestemmelser, det selv har fastlagt i vedtaegtens artikel 64 .
22 Det foerste anbringende maa herefter anerkendes, og en undersoegelse af de af Kommissionen fremfoerte argumenter paa grundlag af metoden fra 1981 er herefter ufornoeden .
Det andet anbringende
23 Kommissionen har med sit andet anbringende gjort gaeldende, at den anfaegtede forordning med bestemmelsen om, at de aendrede justeringskoefficienter skal anvendes fra den 1 . juli 1986, selv om den omhandlede undersoegelse vedroerte leveomkostningerne pr . 1 . januar 1981 har tilsidesat vedtaegtens artikel 64 samt metoden fra 1981 .
24 Det bemaerkes, at vedtaegtens artikel 64 ikke indeholder praecise angivelser af betydning for afgoerelsen af dette andet anbringende .
25 Ifoelge princippet om ligebehandling, der ligger til grund for naevnte bestemmelse, skal der imidlertid tillaegges de aendrede justeringskoefficienter tilbagevirkende gyldighed fra det tidspunkt naevnte undersoegelse har angaaet . For hvis tilpasningen ikke faar tilbagevirkende gyldighed, ville uligheder i tjenestemaendenes koebekraft, der var konstateret i tidsrum, der kan omfatte indtil flere aar, aldrig blive fjernet, og dette ville vaere i strid med princippet om ligebehandling .
26 Paa baggrund heraf maa det fastslaas, at den anfaegtede forordning med bestemmelsen om, at de aendrede justeringskoefficienter paa grundlag af undersoegelsen af leveomkostningerne pr . 1 . januar 1981 skal anvendes fra den 1 . juli 1986, er i strid med princippet om ligebehandling, som ligger til grund for vedtaegtens artikel 64 .
27 Herefter skal ogsaa det andet anbringende anerkendes, og det er ufornoedent at undersoege de af Kommissionen paa grundlag af metoden fra 1981 fremfoerte argumenter .
28 Af det anfoerte foelger i det hele, at den anfaegtede forordning skal annulleres .
29 For at undgaa afbrydelser ved beregningen og udbetalingen af vederlag skal den anfaegtede forordning dog fortsat have retsvirkning, indtil Raadet har truffet de noedvendige foranstaltninger til opfyldelse af denne dom .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
30 I medfoer af procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at betale sagens omkostninger, saafremt der er nedlagt paastand herom . Der er ikke i naervaerende sag nedlagt paastande vedroerende sagens omkostninger . Herefter boer hver part afholde sine omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1 ) Raadets forordning nr . 3619/86 af 26 . november 1986 ( EFT L 336, s . 1 ) annulleres .
2 ) Naevnte forordning forbliver i kraft, indtil Raadet har vedtaget de bestemmelser, der er noedvendige til opfyldelsen af denne dom .
3 ) Hver part betaler sine omkostninger .