CELEX: 62004TJ0350
Bendrijos prekių ženklas
Protesto procedūra
Žodinio Bendrijos prekių ženklo BUD paraiška
Vaizdinių Bendrijos prekių ženklų "American Bud" ir "Anheuser Busch Bud" paraiškos
Ankstesni žodiniai ir vaizdiniai nacionaliniai prekių ženklai, kuriuose yra žodis "bit"
Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktas ir 8 straipsnio 5 dalis

Oriental Kitchen prieš VRDT – Mou Dybfrost (KIAP MOU)
(T‑286/02, Rink. p. II‑4953, 39 punktas).
Šiuo atveju
Bitburger Brauerei
tvirtina, kad prašomų įregistruoti vaizdinių prekių ženklų dominuojantis elementas yra žodis „bud“. Ypač dėl prašomo įregistruoti
vaizdinio prekių ženklo Nr. 1, kuriame yra žodžiai „american“ ir „bud“,
Bitburger Brauerei
pažymi, kad žodis „american“ – paprasčiausia geografinės kilmės nuoroda, todėl jis yra apibūdinantis. Taigi žodis „bud“ labiausiai
atkreiptų tikslinės visuomenės dėmesį. Dėl prašomo įregistruoti vaizdinio prekių ženklo Nr. 2, kuriame yra žodžiai „anheuser-busch“ ir
„bud“,
Bitburger Brauerei
nurodo, kad žodis „bud“ grafiniu požiūriu yra svarbesnis dėl savo centrinės pozicijos ir dėl to, kad jam iš šonų yra dvi
strėlės (dešinėje ir kairėje). Be to, žodis „bud“ vartotojui atrodo lengviau ištariamas ir įsimenamas.
Remdamasi tuo, kad žodinis elementas „bud“ yra prašomų įregistruoti vaizdinių prekių ženklų dominuojantis elementas (bylos
T‑351/04 ir T‑352/04) ir kad prašomas įregistruoti žodinis prekių ženklas BUD (byla T‑350/04) yra sudarytas tik iš žodžio
„bud“,
Bitburger Brauerei
trijose bylose pateikia tapačius argumentus ir ginčija ginčijamų sprendimų išvadą, pagal kurią šiuo atveju nėra galimybės
supainioti su ankstesniais prekių ženklais BIT.
Šiuo atžvilgiu Apeliacinė taryba, manydama, kad fonetiniu požiūriu dėl balsių „u“ ir „i“ skirtumai tarp „bud“ ir „bit“ yra
pakankami, neteisingai atliko suskaidytą atskirų raidžių analizę, užuot nagrinėjusi viso žodžio tarimą.
Bitburger Brauerei
šiuo klausimu nurodo 43 punkte minėtą sprendimą
MYSTERY
(46 punktas). Šioje byloje bendri dviejų žymenų elementai kiekybiniu požiūriu yra gausiausi: kiekvieną žymenį sudaro iš trijų
raidžių sudarytas vienskiemenis žodis; intonacija ir fonetinis ritmas yra tapatūs; abu prekių ženklai prasideda raide „b“,
o jų paskutinis garsas tariamas vienodai. Tokiomis aplinkybėmis nesuprantama, kaip ginčijamų sprendimų 51 punkte Apeliacinė
taryba galėjo nuspręsti, kad lyginami žymenys turi „ryškių skirtumų“.

Bitburger Brauerei
pabrėžia, kad vokiečių kalboje priebalsis „d“ tariamas kaip priebalsis „t“, jei jis yra žodžio pabaigoje. Todėl vienintelis
skirtumas nagrinėjamuose žymenyse yra balsės „u“ ir „i“. Primindama, kad reikia atsižvelgti į bendrą žymenų fonetinį įspūdį,
Bitburger Brauerei
pažymi, kad „bit“ ir „bud“ kirčiuojami trumpai ir tariami atitinkami „bitt“ ir „butt“. Kadangi balsės „i“ ir „u“ apsuptos
dominuojančiais sprogstamaisiais garsais „b“ ir „t“,
Bitburger Brauerei
mano, jog bendrą žymenų įspūdį lemia priebalsiai.
Tokiomis aplinkybėmis bendri dviejų žymenų elementai yra dominuojantys, o vartotojas, netiksliai atsimenantis vieną iš dviejų
prekių ženklų, supainios nagrinėjamus prekių ženklus dėl to, kad jie yra vienskiemeniai, turi tokį patį skaičių raidžių ir
pirmieji bei paskutiniai jų garsai yra tapatūs.
Bitburger Brauerei
priduria, kad alaus sektoriuje vienskiemeniai prekių ženklai pasitaiko retai. Todėl vartotojas, susidūręs su vienskiemeniu
prekių ženklu, turėtų atsiminti nagrinėjamus ankstesnius prekių ženklus, ypač kai lyginami prekių ženklai beveik visiškai
sutampa.
Kaip pagrindinį argumentą pateikusi nagrinėjamų žymenų fonetinį panašumą
Bitburger Brauerei
galiausiai nurodo, jog vizualiai grafiniai elementai ir antraeiliai žodiniai elementai (šiuo atveju „american“ ir „anheuser-busch“,
kalbant apie prašomus įregistruoti vaizdinius prekių ženklus) neturi jokios reikšmės vertinant galimybę supainioti vizualiu
požiūriu. Tokiomis aplinkybėmis, kalbant apie tris prašomus įregistruoti prekių ženklus,
Bitburger Brauerei
tvirtina, kad turi būti atliekamas žymenų „bit“ ir „bud“, turinčių bent jau tolimą tipografinį panašumą, vizualus palyginimas.
Abu žymenys prasideda raide „b“ ir yra sudaryti iš trijų raidžių. Raidėms „i“ ir „u“ būdingos kylančios linijos, o raides
„t“ ir „d“ sudaro vertikalus pagrindinis elementas ir horizontalus brūkšnelis. Todėl yra bent jau tolimas nagrinėjamų žymenų
vizualus panašumas, kurio taip pat pakanka apibūdinti galimybę supainioti nagrinėjamų veiksnių tarpusavio priklausomybės atžvilgiu.
Dėl galimybės supainioti
Remdamasi 1999 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimu
Lloyd Schuhfabrik Meyer
(C‑342/97, Rink. p. I‑3819, 28 punktas),
Bitburger Brauerei
tvirtina, jog nagrinėjamų žymenų fonetinis panašumas yra pakankamas, kad sukurtų galimybę supainioti. Šiuo atveju jis ypač
svarbus dėl to, kad alus, ypač baruose, užsakomas žodžiu. Šiuo atžvilgiu
Bitburger Brauerei
nurodo 43 punkte minėtą sprendimą
MYSTERY
(48 punktas), kuriame paaiškinama: „Pakanka, kad egzistuotų galimybė supainioti; supainiojimas nebūtinai turi būti nustatytas.
Kadangi nagrinėjamos prekės yra vartojamos taip pat ir užsakius žodžiu, pakanka vien tik nagrinėjamų žymenų fonetinio panašumo,
kad atsirastų galimybė supainioti“.
Bitburger Brauerei
pažymi ir tai, kad baruose egzistuoja triukšmo veiksnys, kuris daro įtaką nagrinėjamų žymenų fonetiniam suvokimui. Apeliacinė
taryba nesuteikė pakankamai reikšmės specifinėms sąlygoms, kuriomis prekės, dėl kurių kilo ginčas, yra pardavinėjamos.
Tuo remdamasi
Bitburger Brauerei
mano, kad galimybė supainioti egzistuoja vien dėl nagrinėjamų žymenų fonetinio panašumo, atsirandančio dėl jų bendrų elementų.
Be to, kadangi šioje byloje ankstesnių prekių ženklų skiriamasis požymis ryškesnis už vidutinį, o nagrinėjamos prekės tapačios,
Bitburger Brauerei
, remdamasi 55 punkte minėtu sprendimu
Lloyd Schuhfabrik Meyer
(21 punktas), 2002 m. spalio 23 d. Pirmosios instancijos sprendimu
Institut für Lernsysteme prieš VRDT – Educational Services (ELS)
(T‑388/00, Rink. p. II‑4301, 77 punktas) ir 2003 m. liepos 3 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu
Alejandro prieš VRDT – Anheuser-Busch (BUDMEN)
(T‑129/01, Rink. p. II‑2251, 59 punktas), nurodo, jog ankstesni prekių ženklai turi didelę apsaugą. Ypač
Bitburger Brauerei
pažymi, kad Teisingumo Teismas manė, jog ankstesnio prekių ženklo ryškus skiriamasis požymis patvirtina, o ne paneigia galimybę
supainioti.
Be to,
Bitburger Brauerei
nurodo aplinkybę, kad Apeliacinės tarybos išvada prieštarauja 2001 m. balandžio 26 d.
Bundesgerichtshof
(Vokietijos aukščiausiasis federalinis teismas) sprendimui
Bit prieš Bud
(I ZR 212/98, p. 465–470, toliau –
Bundesgerichtshof
sprendimas). Ypač
Bitburger Brauerei
nurodo, kad
Bundesgerichtshof
manė, jog fonetiniu požiūriu egzistuoja galimybė supainioti žodžius „bit“ ir „bud“, nes pirmieji garsai yra tapatūs, o paskutiniai
garsai sutampa įprastai tariant vokiečių kalba. Skambėjimo skirtumą, susijusį su abiejų žodžių balse, be kita ko, kompensuoja
ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis, kuris yra ryškesnis už vidutinį, bei aplinkybė, kad prekės, kurioms skirti prekių
ženklai, yra tapačios.

Bitburger Brauerei
pripažįsta, kad nacionalinių teismų praktika nagrinėjamos byloms neturi privalomos teisinės galios. Tačiau
Bundesgerichtshof
atliktas galimybės supainioti BIT ir BUD vertinimas grindžiamas būtent Teisingumo Teismo įtvirtintomis taisyklėmis, ypač
tomis, kurios susijusios su atsižvelgimu į visas bylos aplinkybes ir skirtingų nagrinėjamų veiksnių tarpusavio priklausomybę.
Bitburger Brauerei
priduria, kad VRDT antroji apeliacinė taryba kitoje byloje atsižvelgė į nacionalinio teismo priimtą sprendimą (2003 m. rugsėjo
11 d. Sprendimas
Kabel 1 prieš ARD 1
, R 70/2002‑2).
b)     VRDT ir
Anheuser-Busch
argumentai
VRDT ir
Anheuser-Busch
nesutinka su
Bitburger Brauerei
pateiktais argumentais ir iš esmės mano, jog nagrinėjamų žymenų vizualaus ir fonetinio skirtumo bei konceptualaus panašumo
nebuvimo pakanka, kad būtų panaikinta bet kokia galimybė supainioti nepaisant nagrinėjamų prekių tapatumo ar panašumo.
Be to,
Anheuser-Busch
prieštarauja Apeliacinės tarybos išvadai, pagal kurią ankstesni Vokietijoje įregistruoti prekių ženklai Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324
(BIT) turi ryškų skiriamąjį požymį.
Anheuser-Busch
ypač pažymi, kad VRDT instancijoms pateiktuose dokumentuose nurodomas prekių ženklas „
Bitburger“
, o ne BIT.
Anheuser-Busch
ginčija ir
Bitburger Brauerei
darbuotojų oficialaus pareiškimo bei 1996 m. liepos mėn. atlikto rinkos tyrimo tinkamumą įrodant prekių ženklo BIT žinomumą
Vokietijoje.
Be to,
Anheuser-Busch
pabrėžia alaus rinkos Vokietijoje ypatybes, ypač labai didelį šios prekės vartojimą.
Anheuser-Busch
iš to daro išvadą, kad paprastas alaus vartotojas vokietis yra „ekspertas“.
Galiausiai VRDT nurodo, kad ginčijami sprendimai nukrypsta nuo
Bundesgerichtshof
sprendimo visapusiško galimybės supainioti vertinimo atžvilgiu.
Anheuser-Busch
mano, kad nacionalinių teismų sprendimai yra neprivalomi VRDT arba Pirmosios instancijos teismui taikant Reglamentą Nr. 40/94.
c)     Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas,
kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas, „jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo
jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę
toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas; suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu
prekių ženklu“.
Pagal nusistovėjusią Bendrijos teismų praktiką suklaidinimo galimybė yra tuomet, kai visuomenė gali manyti, kad nagrinėjamos
prekės arba paslaugos yra pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių.
Pagal tą pačią teismų praktiką galimybė suklaidinti turi būti vertinama visapusiškai, atsižvelgiant į tai, kaip atitinkama
visuomenė suvokia žymenis ir nagrinėjamas prekes arba paslaugas, ir į visus konkrečiam atvejui būdingus veiksnius, ypač į
žymenų panašumo ir jai žymimų prekių arba paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimo
Laboratorios RTB prieš VRDT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS
), T‑162/01, Rink. p. II‑2821, 31–33 punktus ir minėtą teismų praktiką).
Be to, reikia priminti, kad kuo ryškesnį skiriamąjį požymį turi ankstesnis prekių ženklas, tuo didesnė yra galimybė supainioti
(2005 m. balandžio 21 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Ampafrance prieš VRDT – Johnson & Johnson (monBeBé)
, T‑164/03, Rink. p. II‑1401, 70 punktas ir pagal analogiją 1997 m. lapkričio 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo
SABEL
, C‑251/95, Rink. p. I‑6191, 24 punktas). Prekių ženklai, patys savaime arba dėl žinomumo rinkoje turintys ryškų skiriamąjį
požymį, saugomi labiau nei tie, kurių skiriamieji požymiai yra mažiau ryškūs (minėto sprendimo
monBeBé
70 punktas ir pagal analogiją 44 punkte minėto sprendimo
Canon
18 punktas bei 55 punkte minėto sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
20 punktas).
Kadangi ankstesnių prekių ženklų registracija galioja Vokietijoje, vertinant galimybę supainioti reikia atsižvelgti į šios
valstybės narės visuomenę.
Be to, reikia pažymėti, kad nagrinėjamos prekės paprastai yra bendro platinimo – nuo didelės parduotuvės maisto produktų skyriaus
iki barų ir kavinių – objektas (šiuo atžvilgiu dėl prekių klasių, apimančių alų, žr. 2005 m. kovo 9 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimo
Osotspa prieš VRDT − Distribution & Marketing (Hai)
, T‑33/03, Rink. p. II‑0000, 44 punktą). Tokiomis aplinkybėmis tikslinę visuomenę sudaro paprasti vartotojai, laikomi pakankamai
informuotais ir protingai pastabiais bei nuovokiais (žr. byloje, taip pat susijusioje su alumi, 43 punkte minėto sprendimo
MYSTERY
32 ir 37 punktus, o byloje, susijusioje su alkoholiniais gėrimais, – 2005 m. vasario 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Lidl Stiftung prieš VRDT − REWE-Zentral (LINDENHOF)
, T‑296/02, Rink. p. II‑563, 45 punktą).
Taigi šiuo atveju Apeliacinė taryba teisingai manė, kad „nagrinėjamų prekių atitinkamas vartotojas yra paprastas vartotojas
vokietis“ (ginčijamo sprendimo byloje T‑352/04 40 punktas ir ginčijamų sprendimų bylose T‑350/04 ir T‑351/04 41 punktas).
Dėl tokių pačių priežasčių reikia patvirtinti Apeliacinės tarybos išvadą, pagal kurią nagrinėjamos atitinkamos visuomenės
nesudaro „ekspertai“ (tie patys ginčijamų sprendimų punktai).
Taip pat primintina, kad atliekant visapusišką galimybės supainioti vertinimą reikia atsižvelgti į tai, jog paprastas vartotojas
tik retai turi galimybę tiesiogiai palyginti įvairius prekių ženklus ir remiasi netiksliu jų vaizdu iš atminties (55 punkte
minėto sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
26 punktas).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia patikrinti ar, kaip tvirtina
Bitburger Brauerei
, Apeliacinė taryba suklydo vertindama galimybę supainioti šioje byloje.
i) Dėl nagrinėjamų prekių panašumo
Primintina, kad
Bitburger Brauerei
apeliaciją Apeliacinei tarybai pateikė dėl kiekvieno Protestų skyriaus sprendimo tik dėl to, kad protestas buvo atmestas
32 klasės prekių atžvilgiu. Tai yra tos pačios prekės, kurios nagrinėjamos šiose bylose.
Šiuo atžvilgiu ginčijami sprendimai teisingai nurodo, kad „nagrinėjamos prekės yra tapačios arba panašios“ (ginčijamų sprendimų
bylose T‑350/04 ir T‑351/04 40 punktas bei ginčijamo sprendimo byloje T‑352/04 39 punktas). Tokio Apeliacinės tarybos vertinimo
šalys neginčijo.
ii) Dėl nagrinėjamų prekių ženklų panašumo
Iš Bendrijos teismų praktikos išplaukia, kad visapusiškas galimybės supainioti vertinimas, kiek tai susiję su vizualiu, skambėjimo
ar konceptualiu nagrinėjamų prekių ženklų panašumu, turi būti paremtas bendru jų sukuriamu įspūdžiu, atsižvelgiant, be kita
ko, į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus (66 punkte minėto sprendimo
SABEL
23 punktas ir 55 punkte minėto sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
25 punktas).
Dėl nagrinėjamų prekių ženklų vizualaus panašumo
–       Dėl prašomo įregistruoti žodinio prekių ženklo BUD ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324
(BIT) vizualaus panašumo
Remdamasi Protestų skyriaus ir
Anheuser-Busch
argumentavimu Apeliacinė taryba pateikė šiuos paaiškinimus:
„Iš tikrųjų abu prekių ženklai yra vienodo ilgumo, tačiau jų skirtumai yra didesni už panašumus. Abu prekių ženklai prasideda
ta pačia raide, tačiau visa kita skiriasi. Vartotojas pastebės šį vizualų skirtumą“ (ginčijamo sprendimo byloje T‑350/04 42 punktas).
Pirmiausia reikia pažymėti, kaip teisingai nurodė Apeliacinė taryba, kad elementai „bud“ ir „bit“ turi vienodą pirmąją raidę,
t. y. raidę „b“.
Antra, kaip vėlgi teisingai nurodė Apeliacinė taryba, vienskiemeniai žodžiai „bit“ ir „bud“ yra vienodo ilgumo dėl to, kad
juos sudaro trys raidės. Žinoma, tikslesnė analizė leistų daryti išvadą, kaip tai nurodo
Anheuser-Busch
, kad žymuo BUD iš tikrųjų yra ilgesnis už žymenį BIT. Tačiau tokio skirtumo paprastas vartotojas vokietis nepastebėtų.
Trečia, akivaizdu, kaip iš esmės nurodo Apeliacinė taryba, kad nagrinėjami žymenys skiriasi dviem paskutinėmis raidėmis (t. y.
„ud“ prašomo įregistruoti žodinio prekių ženklo BUD atveju ir „it“ ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų atveju),
net jeigu, kaip tvirtina
Bitburger Brauerei
, nagrinėjamoms raidėms bendra tai, kad iš dalies juos sudaro vertikalūs brūkšniai.
Atsižvelgiant į visas šias aplinkybes reikia manyti, kad nagrinėjami žymenys turi ryškių skirtumų ypač dėl to, kad dvi iš
trijų juos sudarančių raidžių yra skirtingos. Kaip teisingai nurodė Apeliacinė taryba, šie nagrinėjamų žymenų skirtumai yra
didesni už panašumus. Atitinkamas vartotojas šiuos skirtumus pastebėtų. Todėl darytina išvada, kad prašomo įregistruoti žodinio
prekių ženklo BUD ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) vizualaus panašumo
laipsnis yra daugių daugiausia žemas. Be to,
Bitburger Brauerei
ieškiniuose pati nurodo, kad nagrinėjamų prekių ženklų vizualus panašumas yra „tolimas“.
Dėl ankstesnio Vokietijoje įregistruoto žodinio ir vaizdinio prekių ženklo Nr. 505 912, kurio grafinis vaizdas dar labiau
sumažina vizualų panašumą su žodiniu prekių ženklu BUD, reikia pridurti, kad, kaip nurodė Apeliacinė taryba, šį prekių ženklą
Bitburger Brauerei
naudojo skirtingomis, kartais ir neturinčiomis išskirtinio grafinio vaizdo formomis.
–       Dėl prašomų įregistruoti vaizdinių prekių ženklų ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324
(BIT) vizualių panašumų
Apeliacinė taryba pateikė tokius paaiškinimus:
„Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra sudėtinė etiketė, kurios negalima supaprastinti iki vieno žodžio „bud“. Net jeigu
„bud“ yra prekių ženklo skiriamasis elementas, vizualiai jis nedominuoja prekių ženkle taip, kad kiti prekių ženklą sudarantys
elementai, t. y. tikslus grafinis pavaizdavimas viršutinėje prekių ženklo dalyje bei įdomus spalvų derinys, dėl to būtų visiškai
nustumti į antrą planą. Vartotojas suvokia prekių ženklą kaip visumą ir iš to susikuria bendrą įspūdį. Net jeigu prekių ženklą
supaprastinsime iki žodinių elementų („American Bud“ arba „Anheuser-Busch Bud“), išliks didelis vizualus skirtumas tarp šio
žodžių derinio ir protestą pateikusio asmens trumpo prekių ženklo (BIT)“ (ginčijamo sprendimo byloje T‑351/04 42 punktas ir
ginčijamo sprendimo byloje T‑352/04 41 punktas).
Visų pirma pažymėtina, kad nors paprastas vartotojas paprastai prekių ženklą suvokia kaip visumą ir nenagrinėja jo įvairių
detalių, visapusiškai vertinant galimybę supainioti atsižvelgiama būtent į nagrinėjamų prekių ženklų skiriamuosius ir dominuojančius
elementus (66 punkte minėto sprendimo
SABEL
23 punktas) ir kad apskritai lengviausiai įsimenami žymens dominuojantys bei skiriamieji požymiai (šiuo atžvilgiu žr. 2002 m.
spalio 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Oberhauser prieš VRDT − Petit Liberto (Fifties)
, T‑104/01, Rink. p. II‑4359, 47 ir 48 punktus bei 2004 m. spalio 6 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
New Look prieš VRDT – Naulover (NLSPORT, NLJEANS, NLACTIVE ir NLCollection)
, T‑117/03–T‑119/03 ir T‑171/03, Rink. p. II‑0000, 39 punktą).
Šiuo atveju reikia konstatuoti, kad žodiniai elementai „american“ ir „bud“ (prašomas įregistruoti vaizdinis prekių ženklas
Nr. 1) arba „anheuser-busch“ ir „bud“ (prašomas įregistruoti vaizdinis prekių ženklas Nr. 2) yra prašomų įregistruoti vaizdinių
prekių ženklų centre. Be to, jie parašyti dideliais mėlynos spalvos simboliais baltame fone, o tai šiuos žodžius vizualiai
išryškina, ir šį ryškumą sustiprina prašomo įregistruoti prekių ženklo raudonas fonas.
Kiti žodiniai elementai baltame fone, būtent
Anheuser-Busch
pavadinimas ir adresas, yra po žodžiais „american“ ir „bud“ (prašomas įregistruoti vaizdinis prekių ženklas Nr. 1) arba „anheuser-busch“
ir „bud“ (prašomas įregistruoti vaizdinis prekių ženklas Nr. 2) ir parašyti daug mažesniais simboliais. Tas pats pasakytina
apie žodinius elementus viršutinėje vaizdinio prekių ženklo dalyje, ypač raides „ab“, kurios, be kita ko, yra herbo centre.
Žodis „genuine“ pažymėtas du kartus iš abiejų balto stačiakampio, kuriame yra žodžiai „american“ ir „bud“ (prašomas įregistruoti
vaizdinis prekių ženklas Nr. 1) arba „anheuser-busch“ ir „bud“ (prašomas įregistruoti vaizdinis prekių ženklas Nr. 2), pusių.
Tačiau šis žodis parašytas vertikaliai, o tai nepalengvina jo perskaitymo.
Vaizdiniai elementai, esantys viršutinėje prašomo įregistruoti prekių ženklo dalyje, vaizduoja herbą, virš kurio yra šūkis.
Šie elementai yra etiketės dekoratyvinės dalys, todėl jie nelaikomi pagrindine sudedamąja dalimi.
Todėl reikia manyti, kad dviejų nagrinėjamų prekių ženklų dominuojančius elementus sudaro žodiniai elementai „american“ ir
„bud“ (prašomas įregistruoti vaizdinis prekių ženklas Nr. 1) arba „anheuser-busch“ ir „bud“ (prašomas įregistruoti vaizdinis
prekių ženklas Nr. 2).
Tokiu atveju darant prielaidą, jog žodis „bud“ yra vienintelis iš dominuojančių žodinių elementų, turintis skiriamąjį požymį,
ir todėl jis labiau pritraukia atitinkamos visuomenės dėmesį, galima manyti, kad egzistuoja bent jau silpnas vizualus prašomų
įregistruoti vaizdinių prekių ženklų ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT)
panašumas, nes 79 punkte jau buvo konstatuotas silpnas vizualus prašomo įregistruoti žodinio prekių ženklo BUD ir minėtų ankstesnių
Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų panašumas.
Tačiau vizualiai vertinant nagrinėjamų žymenų visumą reikia nurodyti, kad prašomi įregistruoti vaizdiniai prekių ženklai yra
pakankamai sudėtingi sudėtiniai žymenys, sudaryti ne tik iš minėtų žodinių elementų, bet ir iš daugelio skirtingų spalvų vaizdinių
elementų (žr. šiuo atžvilgiu 82 punkte minėto sprendimo
Fifties
38 punktą).
Atsižvelgiant į visas šias aplinkybes reikia manyti, kad prašomi įregistruoti vaizdiniai prekių ženklai ir ankstesni Vokietijoje
įregistruoti prekių ženklai Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) nėra panašūs vizualiai.
Dėl nagrinėjamų prekių ženklų fonetinio panašumo
–       Dėl prašomo įregistruoti žodinio prekių ženklo BUD ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324
(BIT) fonetinio panašumo
Ginčijamo sprendimo, susijusio su prašomu įregistruoti žodiniu prekių ženklu BUD, 43 ir 44 punktuose Apeliacinė taryba manė:
„43. Dėl prekių ženklų fonetinio panašumo Apeliacinė taryba mano, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas BUD ir protestą
pateikusio asmens prekių ženklas BIT yra pakankamai skirtingi. Fonetiniu požiūriu balsės „i“ ir „u“ aiškiai skiriasi viena
nuo kitos. Skirtumas, kuris dėl šios raidės atsiranda abiejuose iš trijų raidžių sudarytuose žodžiuose „bud“ ir „bit“, yra
pakankamas, kad vartotojas galėtų juos atskirti.
44. Jokia kita išvada neišplaukia iš Pirmosios instancijos teismo sprendimo (56 punkte minėtas sprendimas
ELS
). Šiuo atveju Pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad „e“ ir „i“ tariamos panašiai ir kad visiškai sutampa žymenų priebalsiniai
garsai „l“ ir „s“ (žr. 71 punktą). Tačiau balsės „i“ ir „u“ (arba „a“ angliško tarimo atveju) tariamos skirtingai. Be to,
nėra visiško priebalsių sutapimo. Skirtumai yra pakankami, kai nagrinėjamos prekės užsakinėjamos maitinimo įstaigose“.
Pirmiausia reikia nurodyti, kad pirmoji nagrinėjamų žymenų raidė yra tapati ir kad jos tarimas vokiečių kalboje nesiskiria.
Antra, raidės „i“ (žymenyje BIT) ir „u“ (žymenyje BUD) vokiečių kalboje tariamos skirtingai. Šio tarimo skirtumo
Bitburger Brauerei
neginčijo.
Trečia, raidės „t“ (žymenyje BIT) ir „d“ (žymenyje BUD) šiuo atveju tariant supanašėja, net jeigu tarimas gali būti ne visiškai
tapatus. Šiuo atžvilgiu buvo pateikti įrodymai per procedūrą VRDT instancijose.
Ketvirta, reikia pažymėti, kad Apeliacinės tarybos argumentavimas nesiremia vien tik aplinkybe, jog raidės „i“ ir „u“ tariamos
skirtingai. Iš tikrųjų Apeliacinė taryba teisingai atsižvelgė į tai, kad abu žodžiai „bit“ ir „bud“ yra „sudaryti iš trijų
raidžių“ (ginčijamų sprendimų 43 punktas). Šiuo atžvilgiu, priešingai nei tvirtina
Bitburger Brauerei
, niekas neleidžia manyti, kad raidės „i“ ir „u“, kurios yra vienintelės nagrinėjamų žymenų balsės, atlieka nesvarbų vaidmenį
bendrai tariant žodžius „bit“ ir „bud“.
Apskritai kalbant, minėti elementai leidžia konstatuoti prašomo įregistruoti žodinio prekių ženklo BUD ir ankstesnių Vokietijoje
įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) žemą panašumo laipsnį. Tačiau, kaip teisingai nurodė Apeliacinė
taryba, nagrinėjamų žymenų, kuriuos sudaro trys raidės, balsių „i“ ir „u“ tarimo skirtumo pakanka, kad atitinkamas vartotojas
galėtų nustatyti fonetinį skirtumą.
–       Dėl prašomų įregistruoti vaizdinių prekių ženklų ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324
(BIT) fonetinio panašumo
Sprendimo, susijusio su prašomu įregistruoti vaizdiniu prekių ženklu Nr. 1, 43 punkte Apeliacinė taryba nurodė:
„<...> Apeliacinė taryba mano, kad atitinkamas vartotojas prašomą įregistruoti prekių ženklą tartų „american bud“, o tai sukuria
pakankamą skirtumą protestą pareiškusio asmens vienskiemenio prekių ženklo „BIT“ atžvilgiu. Tačiau net ir darant prielaidą,
kad prašomas įregistruoti prekių ženklas bus supaprastintas iki žodžio „bud“, abu prekių ženklai išliks pakankamai skirtingi.
Iš tikrųjų fonetiškai balsės „i“ ir „u“ aiškiai skiriasi viena nuo kitos. Skirtumo, kuris dėl šios raidės atsiranda iš trijų
raidžių sudarytuose žodžiuose „bud“ ir „bit“, pakanka, kad vartotojas juos atskirtų“.
Sprendimo, susijusio su prašomu įregistruoti vaizdiniu prekių ženklu Nr. 2, 42 ir 43 punktuose Apeliacinė taryba nurodė:
„42. <...> Apeliacinė taryba mano, kad atitinkamas vartotojas prašomą įregistruoti prekių ženklą tartų „anheuser busch bud“,
o tai sukuria pakankamą skirtumą protestą pateikusio asmens trumpo prekių ženklo pavadinimo BIT atžvilgiu. Apeliacinė taryba
mano, kad nėra priežasčių, dėl kurių paprastas vartotojas ištardamas sutrumpintų pavadinimą „anheuser busch bud“ ir vartotų
tik paskutinį pastarojo žodį, t. y. „bud“. Be to, nėra priežasčių, dėl kurių vartotojas, net ir manydamas, kad žodžiai „anheuser“
ir „bush“ yra pavardės, jų netartų. Iš tikrųjų pavardės, be jokios abejonės, gali būti prekių ženklo dalis.
43. Tačiau, net ir darant prielaidą, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas bus supaprastintas iki žodžio „bud“, abu prekių
ženklai išliks pakankamai skirtingi. Iš tikrųjų fonetiškai balsės „i“ ir „u“ aiškiai skiriasi viena nuo kitos. Skirtumo, kuris
dėl šios raidės atsiranda iš trijų raidžių sudarytuose žodžiuose „bud“ ir „bit“, pakanka, kad vartotojas juos atskirtų.“
Be to, ginčijamų sprendimų, susijusių su prašomais įregistruoti vaizdiniais prekių ženklais, 44 punkte Apeliacinė taryba,
kaip ir sprendime, susijusiame su prašomu įregistruoti žodiniu prekių ženklu BUD, pridūrė:
„Jokia kita išvada neišplaukia iš Pirmosios instancijos teismo sprendimo (56 punkte minėtas sprendimas
ELS
). Šiuo atveju Pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad „e“ ir „i“ tariamos panašiai ir kad visiškai sutampa žymenų priebalsiniai
garsai „l“ ir „s“ (žr. 71 punktą). Tačiau balsės „i“ ir „u“ <...> tariamos skirtingai. Be to, nėra visiško priebalsių sutapimo.
Skirtumai yra pakankami, kai nagrinėjamos prekės užsakinėjamos maitinimo įstaigose.“
Papildomai reikia pažymėti, kad jeigu vaizdinis prekių ženklas sudarytas iš vieno ar kelių žodinių elementų, jis gali būti
fonetiškai atkartotas (2005 m. gegužės 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Chum prieš VRDT – Star TV (STAR TV)
, T‑359/02, Rink. p. II‑0000, 49 punktas).
Tokiu atveju darant prielaidą, kad žodis „bud“ yra vienintelis iš prašomuose įregistruoti vaizdiniuose prekių ženkluose dominuojančių
žodinių elementų „american“ ir „bud“ arba „anheuser-busch“ ir „bud“, turintis skiriamąjį požymį, ir todėl jis labiau pritraukia
atitinkamos visuomenės dėmesį, galima manyti, atsižvelgiant į 95 punkte pateiktą išvadą dėl prašomo įregistruoti žodinio prekių
ženklo BUD ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr.505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) fonetinio panašumo, kad
egzistuoja nedidelis fonetinis prašomų įregistruoti vaizdinių prekių ženklų ir minėtų ankstesnių prekių ženklų panašumas.
Tačiau, kaip buvo nurodyta ir 95 punkte, balsių „i“ ir „u“ abiejuose nagrinėjamuose žymenyse tarimo skirtumas yra pakankamas,
kad vartotojas nustatytų fonetinį skirtumą.
Dėl nagrinėjamų prekių ženklų konceptualaus panašumo
Ginčijamų sprendimų 45 punkte Apeliacinė taryba manė, kad nėra prašomų įregistruoti prekių ženklų ir ankstesnių Vokietijoje
įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) konceptualaus panašumo.
Kalbant apie ankstesnius Vokietijoje įregistruotus prekių ženklus Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT), jie gali turėti keletą
konceptualių reikšmių.
Anheuser-Busch
šiuo atžvilgiu nurodo, kad žodį „bit“ atitinkama visuomenė gali suprasti arba kaip informatikoje naudojamą vienetą, arba
kaip Bitburgo miesto nuorodą. Šios skirtingos reikšmės išplaukia ir iš
Bitburger Brauerei
prašymu atlikto rinkos tyrimo, kuris buvo pateiktas VRDT instancijoms.
Kalbant apie prašomus įregistruoti prekių ženklus, visų pirma reikia pažymėti, kad atrodo, jog žodis „bud“ atitinkamos visuomenės
požiūriu neturi jokios konkrečios reikšmės. Šalys nepateikė jokio įrodymo, leidžiančio paneigti šią išvadą.
Todėl, kalbant apie prašomą įregistruoti žodinį prekių ženklą BUD, reikia manyti, kad atitinkamos visuomenės požiūriu jis
neturi konkrečios konceptualios reikšmės.
Kalbant apie prašomus įregistruoti vaizdinius prekių ženklus, net jeigu dėl žodžio „american“ (vaizdinis prekių ženklas Nr. 1)
galima būtų manyti, kad nagrinėjamos prekės yra tam tikros kilmės arba bet kuriuo atveju amerikietiško pobūdžio, o žodžius
„anheuser-busch“ (vaizdinis prekių ženklas Nr. 2) dalis visuomenės gali suprasti kaip nurodančius nagrinėjamas prekes gaminančią
įmonę, šių žodžių susiejimas su žodžiu „bud“ nelemia konkrečios konceptualios reikšmės. Bet kuriuo atveju jokia aplinkybė
neleidžia manyti, kad šių žodžių kaip visumos konceptuali reikšmė atitinka įsivaizduojamą ankstesnių Vokietijoje įregistruotų
prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) konceptualią reikšmę.
Atsižvelgiant į šias aplinkybes reikia manyti, kad prašomi įregistruoti prekių ženklai ir ankstesni Vokietijoje įregistruoti
prekių ženklai Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) konceptualiai nėra panašūs.
Išvada dėl nagrinėjamų prekių ženklų panašumo
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ir visapusiškai vertinant nagrinėjamus prekių ženklus reikia manyti, kad dėl ryškių
nagrinėjamų prekių ženklų skirtumų ir nesant jų konceptualaus panašumo,
–        nepaisant silpno vizualaus ir fonetinio panašumo, prašomas įregistruoti žodinis prekių ženklas BUD ir ankstesni Vokietijoje
įregistruoti prekių ženklai Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT)  ir
–        nepaisant silpno fonetinio panašumo, prašomi įregistruoti vaizdiniai prekių ženklai ir ankstesni Vokietijoje įregistruoti
prekių ženklai Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT)
apskritai yra skirtingi.
Todėl darytina išvada, kad prašomi įregistruoti prekių ženklai ir ankstesni Vokietijoje įregistruoti prekių ženklai Nr. 505 912
ir Nr. 39 615 324 (BIT) nėra panašūs.
iii) Dėl galimybės supainioti
Atsižvelgiant į jau nurodytus prašomų įregistruoti prekių ženklų ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912
ir Nr. 39 615 324 (BIT) skirtumus reikia manyti, kad nors ir yra nedidelis vizualus ir fonetinis panašumas, šiuo atveju nėra
galimybės supainioti, ir taip yra nepaisant nagrinėjamų prekių tapatumo ar panašumo, ir net esant galimam ryškiam ankstesnių
prekių ženklų skiriamajam požymiui.

Bitburger Brauerei
pateikti argumentai neužginčija šios išvados.
Pirma, dėl nagrinėjamų prekių pardavinėjimo sąlygų, ir ypač dėl klausimo, ar šios prekės iš esmės užsakinėjamos žodžiu ir
ar triukšmo veiksnys gali daryti įtaką vartotojų fonetiniam suvokimui, pakanka nurodyti, kad
Bitburger Brauerei
pateikti argumentai yra paprasčiausi jokiais VRDT institucijoms laiku pateiktais įrodymais nepagrįsti tvirtinimai.
Be to,
Bitburger Brauerei
nepateikė įrodymų, patvirtinančių, jog tokios prekės paprastai pardavinėjamos taip, kad visuomenė vizualiai nepastebi prekių
ženklo. Šiuo atžvilgiu primintina, kad net jeigu barai ir restoranai yra svarbūs
Bitburger Brauerei
prekių pardavimo kanalai, yra žinoma, jog vartotojas šiose vietose gali vizualiai pastebėti nagrinėjamus prekių ženklus,
būtent apžiūrinėdamas jam pateiktą butelį arba kitus informaciją pateikiančius objektus (taures, reklaminius skelbimus ir
kt.). Be to, ir tai yra svarbiausia, neginčijama, kad barai ir restoranai nėra vieninteliai atitinkamų prekių pardavimo kanalai.
Iš tiesų šios prekės yra taip pat parduodamos prekybos centruose ir kitose mažmeninės prekybos vietose. Konstatuotina, kad
tose vietose pirkdami prekes vartotojai prekių ženklus galės suvokti vizualiai, nes gėrimai yra pateikiami lentynose (žr.
šiuo atžvilgiu 2005 m. lapkričio 24 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Simonds Farsons Cisk prieš VRDT – Spa Monopole (KINJY by SPA)
, T‑3/04, Rink. p. II‑0000, 57–59 punktus). Iš to išplaukia, kad
Bitburger Brauerei
argumentas, susijęs su nagrinėjamų prekių pardavinėjimo sąlygomis, bet kuriuo atveju turi būti atmestas.
Antra, dėl ankstesnių prekių ženklų ryškaus skiriamojo požymio ir
Bitburger Brauerei
nuorodos į 55 punkte minėtą sprendimą
Lloyd Schuhfabrik Meyer
reikia pažymėti, kad šio sprendimo 28 punkte Teisingumo Teismas nusprendė, jog atsižvelgiant į ankstesnių prekių ženklų skirtingumą
„negalima paneigti, kad vien tik prekių ženklų skambėjimo panašumas gali sukurti galimybę supainioti“. Iš šio sprendimo išplaukia,
kad Teisingumo Teismo daroma prielaida yra paprasčiausia galimybė, kuria remiantis reikia atsižvelgti į kitus šiuo atveju
tinkamus veiksnius, ir jis nurodė atvejį, kada nagrinėjami prekių ženklai yra panašūs fonetiškai. Taigi šiose bylose, nepaisant
galimo ryškaus ankstesnių prekių ženklų skiriamojo požymio, anksčiau nurodyti nagrinėjamų prekių ženklų skirtumai, visapusiškai
vertinant galimybę supainioti, paneigia galimybės supainioti pastaruosius Vokietijoje buvimą.
Trečia, dėl aplinkybės, kad Apeliacinė taryba prieštaravo
Bundesgerichtshof
sprendimui, pirmiausia reikia priminti, jog Bendrijos prekių ženklų reglamentavimo sistema yra autonominė taisyklių sistema,
kuria siekiama jai būdingų tikslų, ir jos taikymas nepriklauso nuo nacionalinių sistemų (2000 m. gruodžio 5 d. Pirmosios instancijos
teismo sprendimo
Messe München prieš VRDT (electronica)
, T‑32/00, Rink. p. II‑3829, 47 punktas ir 2005 m. liepos 14 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Wassen International prieš VRDT – Stroschein Gesundkost (SELENIUM-ACE)
, T‑312/03, Rink. p. II‑0000, 46 punktas).
Be to, Apeliacinių tarybų sprendimų teisėtumas turi būti vertinamas remiantis tik Reglamentu Nr. 40/94, aiškinamu Bendrijos
teismų, o ne nacionalinių teismų sprendimais, net ir grindžiamais nuostatomis, atitinkančiomis šio reglamento nuostatas (65 punkte
minėto Pirmosios instancijos teismo sprendimo
GIORGIO BEVERLY HILLS
53 punktas; 2003 m. lapkričio 4 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Díaz prieš VRDT – Granjas Castelló (CASTILLO)
, T‑85/02, Rink. p. II‑4835, 37 punktas ir 34 punkte minėto sprendimo 30 punktas).
Bet kuriuo atveju reikia nurodyti, kad
Bundesgerichtshof
tik konstatavo galimybę supainioti Vokietijoje įregistruotą prekių ženklą Nr. 505 912 ir vaizdinį prekių ženklą, tapatų prašomam
įregistruoti vaizdiniam prekių ženklui Nr. 1, remdamasis minėtų prekių ženklų žodžių „bud“ ir „bit“ fonetiniu panašumu.
Be to, reikia pažymėti, kad Apeliacinė taryba bendrai įvertino galimybę supainioti ankstesnį Vokietijoje įregistruotą žodinį
ir vaizdinį prekių ženklą Nr. 505 912 (BIT) su prašomu įregistruoti vaizdiniu prekių ženklu Nr. 1, nesiremdama vien tik jų
fonetiniu palyginimu. Iš tikrųjų atliekant tokį visapusišką vertinimą turi būti atsižvelgiama į visus šiuo atveju svarbius
veiksnius ir remiamasi, kalbant apie VRDT, vien tik Reglamentu Nr. 40/94.
Ketvirta, dėl per posėdį
Bitburger Brauerei
pateiktos nuorodos į 2005 m. lapkričio 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimą
Soffass prieš VRDT – Sodipan (NICKY)
(T‑396/04, Rink. p. II‑0000) pakanka nurodyti, kad šioje byloje Pirmosios instancijos teismas nenusprendė, priešingai nei,
atrodo, pažymi
Bitburger Brauerei
, jog egzistuoja galimybė supainioti prašomą įregistruoti prekių ženklą NICKY ir ankstesnius prekių ženklus NOKY. Šiuo atžvilgiu
pritardamas Apeliacinės tarybos sprendimui grąžinti bylą Protestų skyriui Pirmosios instancijos teismas manė, kad minėti žymenys
turi tam tikrų panašumų ir kad reikia atlikti nagrinėjamų prekių panašumo patikrinimą (žr. sprendimo 38 ir 39 punktus). Be
to, Pirmosios instancijos teismas pažymėjo, kad abiejų nagrinėjamų žymenų pirmoji raidė „n“ ir galūnė „ky“ yra bendros. Kadangi
ši galūnė nėra įprasta prancūzų kalboje, ji gali būti laikoma dominuojančiu abiejų žymenų elementu, atkreipiančiu vartotojo
prancūzo dėmesį. Pirmosios instancijos teismo nuomone, kadangi tokia galūnė neįprasta prancūzų kalboje, ją galima laikyti
dominuojančiu abiejų žymenų elementu, pritraukiančiu vartotojų prancūzų dėmesį (sprendimo 34 punktas). Šios aplinkybės skiriasi
nuo aplinkybių nagrinėjamose bylose.
Atsižvelgiant į nurodytas aplinkybes ir nesant būtinybės nagrinėti
Anheuser-Busch
pateiktų argumentų, susijusių su ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) skiriamojo
požymio ryškumu,
Bitburger Brauerei
pateikto pirmojo pagrindo pirmoji dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
2.     Dėl pirmojo pagrindo antrosios dalies, susijusios su galimybe supainioti prašomus įregistruoti prekių ženklus ir ankstesnius
Vokietijoje įregistruotus prekių ženklus Nr. 704 211 ir Nr. 1 113 784 („Bitte ein Bit !“)
a)     Šalių argumentai

Bitburger Brauerei
tvirtina, kad atsižvelgiant į pirmojo pagrindo pirmosios dalies paaiškinimus dėl galimybės supainioti prašomus įregistruoti
prekių ženklus ir ankstesnius Vokietijoje įregistruotus prekių ženklus Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT), egzistuoja taip
pat ir prašomų įregistruoti prekių ženklų ir Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 704 211 ir Nr. 1 113 784 („Bitte ein
Bit !“) panašumas. Šiuo atžvilgiu
Bitburger Brauerei
patikslina, kad šūkį „bitte ein bit !“ visuomenė supranta kaip lakonišką užsakymo sutrumpinimą. Visuomenė orientuotųsi pagal
žodį „bit“, kuris dominuoja ankstesniuose prekių ženkluose.
Tačiau VRDT tvirtina, kad Vokietijoje įregistruoti prekių ženklai Nr. 704 211 ir Nr. 1 113 784 („Bitte ein Bit !“) yra labiau
nutolę nuo prašomų įregistruoti prekių ženklų nei ankstesni Vokietijoje įregistruoti prekių ženklai Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324
(BIT). Todėl, jeigu nėra galimybės supainioti šių pastarųjų prekių ženklų ir prašomų įregistruoti prekių ženklų, tai juo labiau
šios galimybės nėra ankstesnių prekių ženklų „Bitte ein Bit !“ atžvilgiu.
b)     Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Atsižvelgiant į Pirmosios instancijos teismo vertinimą dėl galimybės supainioti prašomus įregistruoti prekių ženklus ir ankstesnius
Vokietijoje įregistruotus prekių ženklus Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT), reikia manyti, jog
a fortiori
nėra galimybės supainioti prašomų įregistruoti prekių ženklų ir ankstesnių Vokietijoje įregistruotų prekių ženklų Nr. 704 211
bei Nr. 1 113 784 („Bitte ein Bit !“).
Iš tikrųjų ankstesni Vokietijoje įregistruoti prekių ženklai Nr. 704 211 ir Nr. 1 113 784 („Bitte ein Bit !“), palyginti su
ankstesniais Vokietijoje įregistruotais žodiniais prekių ženklais Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT), turi papildomus žodinius
(„bitte“, „ein“) ir grafinius („!“) elementus bei išskirtinę grafinę formą. Taigi vizualiai pirmieji yra dar labiau nutolę
nuo prašomų įregistruoti prekių ženklų nei antrieji. Be to, fonetiniu požiūriu, net ir darant prielaidą, kad ankstesni Vokietijoje
įregistruoti prekių ženklai Nr. 704 211 ir Nr. 1 113 784 („Bitte ein Bit !“) gali būti ištariami nurodant tik žodį „bit“,
Pirmosios instancijos teismo išvada nesiskirtų nuo išvados dėl pirmojo pagrindo pirmosios dalies. Pagaliau konceptualiu požiūriu
šalys nepateikė įrodymų, leidžiančių manyti, kad nagrinėjamiems prekių ženklams būdingas koks nors panašumas.
Todėl visapusiškai vertinant prašomi įregistruoti prekių ženklai ir ankstesni Vokietijoje įregistruoti prekių ženklai Nr. 704 211
ir Nr. 1 113 784 („Bitte ein Bit !“) nėra panašūs. Taigi nėra galimybės supainioti šių prekių ženklų.
Dėl šių priežasčių
Bitburger Brauerei
pateikto pirmojo pagrindo antroji dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
B –
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies pažeidimu
1.     Šalių argumentai

Bitburger Brauerei
, primindama Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies formuluotę, pažymi, kad ginčijamuose sprendimuose Apeliacinė taryba
nurodė, jog žymenų skirtumas yra toks, kad negali būti nesąžiningai įgyjamas pranašumas arba pakenkiama ankstesnių prekių
ženklų išskirtinumui ar jų geram vardui.

Bitburger Brauerei
nuomone, Apeliacinė taryba neatsižvelgė į esminį „bit“ ir „bud“ fonetinio panašumo laipsnį. Neginčijama, kad šiose bylose
nagrinėjamos prekės yra tapačios arba labai panašios. Tačiau peržengdamas Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies formuluotę
Teisingumo Teismas manė, kad ši nuostata taikoma ir prekių tapatumo arba panašumo atveju (2003 m. sausio 9 d. Teisingumo Teismo
sprendimas
Davidoff
, C‑292/00, Rink. p. I‑389).
Prekių ženklas BIT yra Vokietijoje gerą vardą turintis prekių ženklas Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalies prasme. Šį
gerą vardą įrodė
Bitburger Brauerei
per procedūrą VRDT.
Paraiška įregistruoti prekių ženklą BUD pakenktų ankstesnių prekių ženklų skiriamajam požymiui, nes būtų prašoma įregistruoti
panašų žymenį tapačioms prekėms ir taip susilpnintas šių ankstesnių prekių ženklų skiriamasis požymis.
VRDT tvirtina, jog net jeigu ankstesnių prekių ženklų geras vardas galėjo būti nustatytas,
Bitburger Brauerei
neįrodė, kad nagrinėjami žymenys yra tapatūs arba panašūs ir kad prašomi įregistruoti žymenys nesąžiningai įgys pranašumą
arba pakenks ankstesnių prekių ženklų išskirtinumui ar jų geram vardui.
Be to, pagal Reglamento Nr. 40/94 74 straipsnio 2 dalį VRDT instancijos nagrinėja tiktai šalių nurodytus faktus ir įrodymus.
Todėl Apeliacinė taryba teisingai atmetė paraišką pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį dėl to, kad
Bitburger Brauerei
„nepaaiškino, kodėl toks naudojimas arba žala gali atsirasti“.
Visų pirma
Anheuser-Busch
nurodo, jog Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalyje reikalaujama, kad nagrinėjami žymenys būtų tapatūs arba panašūs. Šiuo
atveju, kaip jau buvo įrodyta, nagrinėjami žymenys nėra panašūs.
Toliau
Anheuser-Busch
pažymi, kad ankstesnis prekių ženklas turi turėti gerą vardą, kad būtų saugomas pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį.
Šioje byloje
Bitburger Brauerei
nepavyko įrodyti prekių ženklo BIT gero vardo.
Galiausiai
Anheuser-Busch
mano, jog
Bitburger Brauerei
pateiktų argumentų nepakanka, kad būtų įrodytas vaizdo perdavimas tam tikrai atitinkamos visuomenės daliai.
2.     Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pagal Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalį „ankstesnio prekių ženklo savininkui šio straipsnio 2 dalies prasme užprotestavus,
pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas, jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui arba panašus į jį,
ir turi būti registruojamas prekėms arba paslaugoms, kurios nėra panašios į tas, kurioms yra įregistruotas ankstesnis prekių
ženklas, jeigu, kalbant apie ankstesnį Bendrijos prekių ženklą, pareikštas registruoti prekių ženklas turi gerą vardą Bendrijoje
arba, kalbant apie ankstesnį nacionalinį prekių ženklą, pareikštas registruoti prekių ženklas turi gerą vardą toje valstybėje
narėje ir jeigu dėl prekių ženklo vartojimo be rimtos priežasties gali atsirasti galimybė nesąžiningai įgyti pranašumą arba
pakenkti ankstesnio prekių ženklo išskirtinumui ar jo geram vardui“.
Šis straipsnis grindžiamas aplinkybe, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas ir ankstesnis prekių ženklas yra tapatūs arba
panašūs. Kadangi buvo nuspręsta, kad prašomi įregistruoti prekių ženklai ir ankstesni Vokietijoje įregistruoti prekių ženklai
Nr. 505 912 ir Nr. 39 615 324 (BIT) bei Nr. 704 211 ir Nr. 1 113 784 („Bitte ein Bit !“) nėra tapatūs arba panašūs, šiuo atveju
Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 5 dalis negali pagrįsti
Bitburger Brauerei
protesto.
Todėl reikia atmesti kaip nepagrįstą
Bitburger Brauerei
pateiktą antrąjį pagrindą ir kartu visą ieškinį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi
išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi
Bitburger Brauerei
pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal VRDT ir
Anheuser Busch
pateiktus reikalavimus.
Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (penktoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinius.
2.
Priteisti iš
Bitburger Brauerei Th. Simon GmbH
bylinėjimosi išlaidas.
Vilaras
Dehousse
Šváby
Paskelbta 2006 m. spalio 19 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Kancleris

Pirmininkas
E. Coulon

M. Vilaras
*
Proceso kalba: anglų.