CELEX: 62009CJ0218
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Nariadenie (EHS) č. 3665/87
Vývozné náhrady
Článok 5 ods. 3
Podmienky poskytnutia
Výnimka
Pojem ‚vyššia moc‘
Výrobky zničené počas prepravy

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 5 ods. 3 nariadenia Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra
1987, ktorým sa stanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 351, s. 1), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1384/95 z 19. júna 1995 (Ú. v. ES L 134, s. 14)
(ďalej len „nariadenie č. 3665/87“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu jednak medzi spoločnosťou zaoberajúcou sa kontrolou a dohľadom SGS Belgium NV (ďalej
len „SGS Belgium“) na jednej strane a Belgisch Interventie- en Restitutiebureau (belgickým úradom pre intervencie a náhrady,
ďalej len „BIRB“), vývoznou spoločnosťou Firme Derwa NV (ďalej len „Firme Derwa“), ako aj poisťovňou Centraal Beheer Achmea NV
(ďalej len „Centraal Beheer Achmea“) na druhej strane, a jednak medzi Firme Derwa a Centraal Beheer Achmea na jednej strane
a SGS Belgium a BIRB na druhej strane vo veci vývozných náhrad poskytnutých za mäso, ktoré bolo na miesto určenia dovezené
pokazené.

Právny rámec
Nariadenie č. 3665/87 umožňuje hospodárskym subjektom, ktoré vyvážajú hovädzie mäso mimo územie Európskeho spoločenstva, získať
vývozné náhrady.
Podľa článku 4 ods. 1 nariadenia č. 3665/87 „… vyplatenie náhrady závisí od preukázania, že tovar, pre ktorý bolo vývozné
colné vyhlásenie prijaté, opustil colné územie Spoločenstva v lehote šesťdesiatich dní od tohto prijatia v nezmenenom stave“
[
neoficiálny preklad
].
Článok 5 nariadenia č. 3665/87 stanovuje:
„1.      Vyplatenie diferencovanej alebo nediferencovanej vývoznej náhrady okrem podmienky, že tovar opustil colné územie Spoločenstva,
závisí aj od toho, či bol tovar v priebehu dvanástich mesiacov po prijatí vývozného colného vyhlásenia dovezený do tretej
krajiny, prípadne do určenej tretej krajiny, s výnimkou prípadu, že bol počas prepravy v dôsledku vyššej moci zničený:
…
Táto lehota však môže byť predĺžená za podmienok stanovených v článku 47.
…
Okrem toho môžu príslušné úrady členských štátov požadovať dodatočné dôkazy, ktoré príslušným orgánom spoľahlivo preukážu,
že tovar bol skutočne uvedený na trh v tretej krajine dovozu v nezmenenom stave.
…
3.      Pokiaľ bol tovar po opustení colného územia Spoločenstva počas prepravy z dôvodu vyššej moci zničený,
–        v prípade diferencovanej náhrady sa vyplatí časť sumy náhrady stanovenej v súlade s ustanoveniami článku 20,
–        v prípade nediferencovanej náhrady sa vyplatí celá suma náhrady.“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 13 nariadenia č. 3665/87 stanovuje, že „za výrobky určené na ľudskú spotrebu, ktoré nie sú primeranej a prijateľnej
obchodnej kvality, sa neposkytuje žiadna náhrada, ak je ich použitie na tento účel vylúčené alebo podstatne narušené z dôvodu
ich vlastností alebo ich stavu“ [
neoficiálny preklad
].
Podľa článku 17 ods. 3 tohto nariadenia sa tovar považuje za dovezený, ak sú splnené colné formality prepustenia do voľného
obehu na účely spotreby v tretej krajine.
Článok 18 nariadenia č. 3665/87 uvádza:
„1.      Dôkaz o tom, že colné formality o prepustení do voľného obehu na účely spotreby boli splnené, sa poskytne vo forme jedného
z nasledujúcich dokladov podľa výberu vývozcu:
a)      colný doklad alebo jeho kópia;…
b)      potvrdenie o vyložení tovaru a o jeho prepustení do voľného obehu na účely spotreby, vydané medzinárodnou kontrolnou a dozornou
agentúrou schválenou členským štátom. …
2.      Ak vývozca po podniknutí príslušných krokov nemôže získať doklad zvolený v súlade s odsekom 1 písm. a) alebo b), alebo ak
sú pochybnosti o pravosti predloženého dokladu, dôkaz o vykonaní colných formalít prepustenia do voľného obehu na účely spotreby
sa môže poskytnúť vo forme jedného alebo niekoľkých z nasledujúcich dokladov:
…
c)      potvrdenie, že tovar bol vyložený a prepustený do voľného obehu, vystavené medzinárodnou kontrolnou a dozornou agentúrou schválenou
členským štátom, okrem toho, že tovar opustil prístavné územie alebo aspoň, pokiaľ je jej známe, že tovar nebol následne naložený
na účely ďalšieho vývozu;
…“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 20 nariadenia č. 3665/87 stanovuje:
„1.      Odchylne od článku 16 a bez toho, aby to malo vplyv na článok 5, sa časť náhrady vyplatí, keď sa preukáže, že tovar opustil
colné územie Spoločenstva.
…
2.      Časť náhrady uvedená v odseku 1 sa rovná výške náhrady, ktorú by vývozca získal v prípade, keď by sa jeho tovar dostal na
miesto určenia, pre ktoré bola stanovená najnižšia sadzba náhrady, pričom nestanovenie sadzby sa považuje za najnižšiu sadzbu.
…“ [
neoficiálny preklad
]

Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Spoločnosť Firme Derwa vyvážala v priebehu roka 1996 hovädzie mäso do Libanonu. Colné orgány prijali 24. júna 1996 zodpovedajúce
vývozné colné vyhlásenie. Dňa 19. júla 1996 BIRB vyplatil ako zálohu spoločnosti Firme Derwa vývoznú náhradu vo výške 1 301 696 BEF
(teda 32 268,20 eura).
Dňa 9. júla 1996 bolo mäso dovezené do Bejrútu, kde v súlade s colným postupom veterinárne služby odobrali vzorky na kontrolu.
Objavili v nich baktériu. V dôsledku toho bola celá zásielka vyhlásená za nevhodnú na ľudskú spotrebu, príjemca odmietol jej
prijatie a následne bola zničená.
Aby bol nárok Firme Derwa na vývoznú náhradu s konečnou platnosťou potvrdený, mala predložiť dôkaz o dovoze tovaru do Libanonu
v nezmenenom stave v lehote 12 mesiacov od okamihu prijatia vývozného colného vyhlásenia. Dňa 3. júna 1997 Firme Derwa požiadala
BIRB o predĺženie lehoty na predloženie dôkazov.
Keďže Firme Derwa nemala požadovaný dokument, spoločnosť Centraal Beheer Achmea, vystupujúca ako poisťovateľ dotknutého tovaru
vo veci samej, 14. apríla 1997 požiadala spoločnosť SGS Belgium, aby nadviazala kontakt so svojimi partnermi v Bejrúte na
účely vystavenia potvrdenia podľa článku 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 3665/87. Dňa 17. júna 1997 spoločnosť SGS Liban
odpovedala spoločnosti SGS Belgium telefaxom, že tento tovar nebol predmetom vyhlásenia o prepustení do voľného obehu na účely
jeho spotreby.
Dňa 19. júla 1997 však SGS Belgium napriek tomu potvrdila, že tovar bol v Libanone colnými orgánmi prepustený do voľného obehu
na účely jeho spotreby.
Následne BIRB 8. októbra 1997 uvoľnil zábezpeku, ktorú zložila Firme Derwa. Tá však musela časť prijatej vývoznej náhrady
vrátiť späť, pretože dôkaz o dovoze tovaru na jeho prepustenie do voľného obehu na účely spotreby v Libanone predložila oneskorene.
V nadväznosti na vyšetrovanie uskutočnené v rokoch 1998 – 1999 našiel úrad hospodárskeho dohľadu belgického ministerstva hospodárstva
v priestoroch SGS Belgium telefax od SGS Libanon zo 17. júna 1997, ktorý odporuje tvrdeniu o prepustení vyvážaného mäsa do
voľného obehu na účely spotreby.
Dňa 21. apríla 1999 BIRB oznámil výsledok tohto vyšetrovania spoločnosti SGS Belgium.
Dňa 1. februára 2001 BIRB oznámila SGS Belgium, že za týchto okolností v súlade s článkom 13 nariadenia č. 3665/87 jej zanikol
nárok na náhradu, že neoprávnene vyplatená suma sa zvyšuje o 15 %, pretože náhrada bola zaplatená ako záloha, že z dôvodu
úmyselného predloženia nepravdivých údajov sa vypočíta sankcia vo výške 200 % a že od okamihu uvoľnenia bankovej záruky, t. j.
8. októbra 1997, sa budú počítať úroky. Suma, ktorú BIRB požadoval, bola stanovená na 3 829 628 BEF (teda 94 934 eur).
Dňa 11. apríla 2001 podal BIRB proti SGS Belgium žalobu s cieľom získať zaplatenie sumy 3 829 628 BEF zvýšenej o úroky z omeškania
a zákonné úroky.
Spoločnosť SGS Belgium 21. septembra 2001 vyzvala spoločnosti Firme Derwa, ako aj Centraal Beheer Achmea, aby vstúpili do
konania ako vedľajší účastníci, a dovolávala sa ich zodpovednosti za zaplatenie dotknutej sumy.
Spoločnosti Firme Derwa a Centraal Beheer Achmea podali 8. augusta 2002 žalobu proti BIRB.
Dňa 11. apríla 2003 rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Súd prvého stupňa v Antverpách) rozhodol, že dovozné colné formality
na prepustenie dotknutého mäsa do voľného obehu na účely spotreby vo veci samej jednoznačne neboli splnené, a tým neboli splnené
ani podmienky na zaplatenie diferencovanej vývoznej náhrady. Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen preto zaviazal SGS Belgium
zaplatiť BIRB sumu vo výške 3 829 628 BEF zvýšenú o úroky z omeškania a zákonné úroky.
Spoločnosti Firme Derwa a Centraal Beheer Achmea boli tým istým rozsudkom zaviazané spoločne a nerozdielne prevziať zodpovednosť
SGS Belgium za zaplatenie dotknutej sumy. Žaloby spoločností Firme Derwa a Centraal Beheer Achmea boli vyhlásené za nedôvodné.
Hof van beroep te Antwerpen (Odvolací súd v Antverpách), na ktorý bolo podané odvolanie, 21. decembra 2004 rozhodol, že SGS
Belgium nemožno vytýkať nijaké protiprávne konanie, pretože vyhlásenie z 19. júla 1997 vydané na základe článku 18 ods. 1
písm. b) nariadenia č. 3665/87 obsahovalo v skutočnosti vecnú chybu a mohlo sa považovať za potvrdenie o vyložení tovaru v zmysle
článku 18 ods. 2 písm. c) nariadenia č. 3665/87, ktoré zakladalo nárok na vývoznú náhradu v prospech Firme Derwa.
Podľa hof van beroep te Antwerpen z toho vyplýva, že vývozná náhrada nebola spoločnosti Firme Derwa vyplatená neoprávnene,
a teda že SGS Belgium sa nedopustila žiadnej nezrovnalosti, ktorou by mohol byť narušený všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev
alebo rozpočty spravované Spoločenstvami.
Proti tomuto rozsudku podal BIRB kasačný opravný prostriedok.
Dňa 16. marca 2007 Hof van Cassatie (kasačný súd) rozhodol, že potvrdenie o vyložení tovaru v zmysle článku 18 ods. 2 písm. c)
nariadenia č. 3665/87 predstavuje zjavne vyvrátiteľný dôkaz toho, že sa tovar skutočne dostal na trh v krajine určenia a bol
tam uvedený na trh. Hof van Cassatie konštatoval, že hof van beroep te Antwerpen neoprávnene rozhodol, že pokiaľ existuje
potvrdenie o vyložení tovaru, treba považovať podmienky pre diferencovanú vývoznú náhradu za splnené, akoby toto potvrdenie
predstavovalo nevyvrátiteľný dôkaz. Hof van Cassatie preto zrušil rozsudok hof van beroep te Antwerpen z 21. decembra 2004
a postúpil vec na hof van beroep te Brussel (Odvolací súd v Bruseli).
Spoločnosť SGS Belgium pred týmto súdom tvrdila, že tovar dotknutý vo veci samej vykazoval v okamihu vývozu riadnu obchodnú
kvalitu a bol vhodný na ľudskú spotrebu, a z toho dôvodu treba tento tovar považovať za tovar, ktorý bol počas prepravy zničený
v dôsledku vyššej moci v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 3665/87.
BIRB namietal proti zmene stanoviska spoločnosti SGS Belgium, ktorá od začiatku konania tvrdila, že uvedený tovar bol skutočne
dovezený do Libanonu a uvedený do voľného obehu na účely spotreby. BIRB v každom prípade tvrdí, že slovo „zničiť“ uvedené
v tomto ustanovení neznamená „pokaziť sa“. Aby sa mohol vývozca domáhať ustanovení článku 5 ods. 3 nariadenia č. 3665/87,
je potrebné, aby bol tovar zničený, t. j., aby vývozcovi zanikla jeho držba, čo znamená, že tovar sa nemohol dostať na miesto
svojho určenia.
Hof van beroep te Brussel pripúšťa, že v zmenenom stanovisku spoločnosti SGS Belgium existuje rozpor. Podľa uvedeného súdu
však táto skutočnosť nevylučuje možnosť vývozcu odvolávať sa na vyššiu moc.
Uvedený súd konštatuje, že vzhľadom na správu poisťovne Lloyds, ktorú predložila Centraal Beheer Achmea, sa dotknuté mäso
vo veci samej prevážalo v chladiarenskom kontajneri vo vhodnom balení a že použitie uvedeného kontajnera slúžilo na to, aby
sa mäso nepokazilo. Teplota tohto tovaru bola počas prepravy takisto riadne dodržaná na 0° C. Nakoniec z uvedenej správy tiež
vyplýva, že tento tovar vykazoval v okamihu vývozu riadnu obchodnú kvalitu a bol vhodný na ľudskú spotrebu, avšak po jeho
príchode do Bejrútu bol už pokazený.
Za týchto podmienok hof van beroep te Brussel rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa pojem ‚vyššia moc‘ uvedený v článku 5 ods. 3 nariadenia… č. 3665/87… vykladať v tom zmysle, že pokazenie zásielky hovädzieho
mäsa počas prepravy vo vhodnom balení a v chladiarenskom kontajneri, v ktorom bola stále dodržaná požadovaná teplota, predstavuje
v zásade prípad vyššej moci?“

O prejudiciálnej otázke

Pripomienky predložené Súdnemu dvoru
Spoločnosti SGS Belgium a Firme Derwa zastávajú názor, že na položenú otázku treba odpovedať kladne. Zatiaľ čo znenie článku
5 ods. 3 nariadenia č. 3665/87 v holandskom jazyku používa pojem „verloren“, pojem „zničenie“ uvedený v tomto ustanovení sa
vťahuje tiež na „pokazenie sa“, ako to vyplýva aj z ostatných jazykových znení tohto ustanovenia. Znenie v anglickom a vo
francúzskom jazyku uvádza „perished“, ako aj „péri“, a nie „lost“ alebo „perdues“. Okrem toho článok 114 prílohy I Dohody
o spoločnom tranzitnom režime uzavretej 20. mája 1987 medzi Rakúskou republikou, Fínskou republikou, Írskou republikou, Nórskym
kráľovstvom, Švédskym kráľovstvom, Švajčiarskou konfederáciou a Európskym hospodárskym spoločenstvom [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 266, s. 2), doplnenej rozhodnutím Komisie v spojení s ES‑EFTA č. 1/2000 o spoločnom tranzite z 20. decembra
2000 (Ú. v. ES L 9, 2001, s. 1), v tejto súvislosti uvádza, že „tovar bol nenapraviteľne zničený, pokiaľ sa stal nepoužiteľným“
[
neoficiálny preklad
].
Spoločnosť SGS Belgium tvrdí, že na prepravu tovaru dotknutého vo veci samej boli prijaté opatrenia, ktoré idú nad rámec právnych
požiadaviek, najmä pokiaľ ide o chladenie mäsa pri požadovanej teplote. Výskyt baktérie je teda nepredvídateľnou okolnosťou,
a v tejto súvislosti skutočnosť, že by bolo možné uzavrieť poistenie vzťahujúce sa na tento druh poistnej udalosti, nespochybňuje
toto tvrdenie.
Belgická vláda a Komisia Európskych spoločenstiev navrhujú, aby sa na položenú otázku odpovedalo v tom zmysle, že pokazenie
tovaru v zásade nepredstavuje prípad vyššej moci v zmysle článku 5 ods. 3 nariadenia č. 3665/87. O prípad vyššej moci by išlo
len v tom prípade, keby príčina a okolnosti pokazenia boli známe a ak by sa zdalo, že toto pokazenie predstavuje neobvyklú
a nepredvídateľnú situáciu, o ktorej vývozca nemohol vedieť, a z ktorej napriek všetkým možným opatreniam, ktoré vývozca prijal,
vznikli dôsledky.
Komisia dopĺňa, že nebezpečenstvo výskytu bakteriálnej infekcie nepochybne súvisí s obchodnými rizikami v rámci vývozu potravín
podliehajúcich skaze. Bakteriálna infekcia teda v zásade nemôže pre vývozcu znamenať neobvyklú a nepredvídateľnú udalosť.
Jedine existencia ďalších a mimoriadnych okolností by mohla dovoliť dospieť k odlišnému záveru. V tejto súvislosti pritom
mala táto inštitúcia k dispozícii len málo faktických informácií, aby sa mohla v tejto veci vyjadriť. V prvom rade konštatuje
najmä neexistenciu údajov v súvislosti s primeraným charakterom a celkovým stavom kontajnera použitého na prepravu. Komisia
tiež uvádza, že medzi dňom prijatia vývozného vyhlásenia a výskytom baktérie uplynulo šestnásť dní bez toho, aby sa vedelo,
čo sa počas tejto doby skutočne stalo. Napokon možno podľa tejto inštitúcie na účely analýzy považovať za relevantnú existenciu
alebo neexistenciu poistenia alebo zmluvnej doložky týkajúcej sa nebezpečenstva pokazenia mäsa.
Pokiaľ ide o opatrenia prijaté vývozcom vo veci samej, belgická vláda uvádza, že zo správy vydanej v Bejrúte poisťovňou Lloyds
vyplýva, že bakteriálna infekcia, ktorá bola konštatovaná, mohla byť zapríčinená porušením chladiaceho prívodu počas uskladnenia
mäsa. Nakoniec vzhľadom na to, že skutočná príčina pokazenia mäsa nebola skutočne určená, možno len dospieť k záveru, že vývozca
prijal všetky možné opatrenia, aby sa vyhlo tomuto pokazeniu. Podľa tejto vlády je pravdepodobné, že došlo k prerušeniu chladenia
dotknutého hovädzieho mäsa počas prepravy alebo po jeho vyložení v prístave v Bejrúte. Táto udalosť je obvyklou a predvídateľnou
udalosťou, ktorú možno poistiť, vývozca sa jej môže vopred pokúsiť vyhnúť, a teda nie je prípadom vyššej moci.

Odpoveď Súdneho dvora
Podľa ustálenej judikatúry je cieľom systému diferencovaných vývozných náhrad sprístupniť alebo zachovať vývozom Spoločenstva
prístup na trhy dotknutých tretích krajín, keďže diferenciácia náhrady predstavuje vôľu zohľadniť vlastné charakteristiky
každého dovozného trhu, o ktoré má Spoločenstvo záujem (rozsudok z 9. augusta 1994, Boterlux, C‑347/93, Zb. s. I‑3933, bod
18 a citovaná judikatúra).
Z tejto judikatúry vyplýva, že účel diferenčného systému sa naruší v prípade, ak by na vyplatenie náhrady postačovalo jednoduché
vyloženie vyvážaného tovaru v tretej krajine v nezmenenom stave (pozri v tomto zmysle rozsudok Boterlux, už citovaný, bod
19).
Z tohto dôvodu článok 5 ods. 1 prvého pododseku nariadenia č. 3665/87 stanovuje, že vyplatenie náhrady je okrem podmienky,
že tovar opustil colné územie Európskej únie, závislé aj od toho, že tovar bol dovezený do tretej krajiny vývozu. V tejto
súvislosti článok 17 ods. 3 tohto nariadenia spresňuje, že tovar sa považuje za dovezený, keď sú splnené colné formality na
jeho uvedenie do obehu na účely spotreby.
Okrem toho sa podľa článku 13 nariadenia č. 3665/87 neposkytne žiadna náhrada, pokiaľ výrobky nie sú primeranej a prijateľnej
obchodnej kvality, a ak sú tieto výrobky určené na ľudskú spotrebu, pokiaľ je ich použitie na tieto účely vylúčené alebo podstatne
znížené z dôvodu ich vlastností alebo stavu.
Pokiaľ teda ide o diferencovanú náhradu, článok 20 ods. 1 a 2 nariadenia č. 3665/87 stanovuje vyplatenie základnej náhrady
vypočítanej podľa najnižšej sadzby náhrady uplatniteľnej ku dňu vývozu po tom, ako vývozca predloží dôkaz, že tovar opustil
colné územie Spoločenstva. Vyplatenie diferencovanej časti náhrady podlieha dodatočným podmienkam definovaným v článkoch 17
a 18 uvedeného nariadenia. Vývozca musí do dvanástich mesiacov po prijatí vyhlásenia preukázať, že tovar bol dovezený do tretej
krajiny alebo do jednej z tretích krajín, pre ktoré je náhrada stanovená, tak, že predloží dôkazy splnenia colných formalít
na jeho prepustenie do voľného obehu na účely spotreby v tejto krajine (pozri rozsudok z 19. marca 2009, Dachsberger & Söhne,
C‑77/08, Zb. s. I‑2097, bod 28).
Článok 5 ods. 3 nariadenia č. 3665/87 však odchylne stanovuje, že vyplatenie náhrady je zaručené, pokiaľ sa tovar po opustení
colného územia Spoločenstva počas prepravy z dôvodu vyššej moci zničil do tej miery, že v tretej krajine vývozu nemohol byť
prepustený do obehu na účely spotreby.
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že pod pojmom „vyššia moc“ treba všeobecne rozumieť neobvyklé a nepredvídateľné okolnosti,
ktorých dôsledkom nebolo možné zabrániť napriek vynaloženiu všetkej starostlivosti (pozri najmä rozsudky z 5. februára 1987,
Denkavit Belgë, 145/85, Zb. s. 565, bod 11, a z 5. októbra 2006, Komisia/Belgicko, C‑377/03, Zb. s. I‑9733, bod 95).
Pokiaľ ide o ustanovenia nariadenia č. 3665/87 týkajúce sa vyššej moci, z ustálenej judikatúry tiež vyplýva, že vzhľadom na
to, že obsah tohto pojmu nie je rovnaký v jednotlivých oblastiach uplatňovania práva Únie, treba jeho význam určiť v závislosti
od právneho rámca, v ktorom má mať svoje účinky (pozri najmä rozsudky zo 7. decembra 1993, Huygen a i., C‑12/92, Zb. s. I‑6381,
bod 30, ako aj z 29. septembra 1998, First City Trading a i., C‑263/97, Zb. s. I‑5537, bod 41).
V tejto súvislosti treba pritom konštatovať, že článok 5 ods. 3 nariadenia č. 3665/87 stanovuje odchýlku z bežného systému
vývozných náhrad a že tomuto ustanoveniu treba dať doslovný výklad. Keďže je existencia vyššej moci podmienkou
sine qua non
odôvodňujúcou možnosť žiadať vyplatenie náhrady za vyvezený tovar, ktorý v tretej krajine vývozu nikdy nebol uvedený do obehu
na účely spotreby, vyplýva z toho, že tento pojem musí byť vykladaný v tom zmysle, že množstvo prípadov, keď možno priznať
uvedenú náhradu, je obmedzený (pozri analogicky rozsudok z 20. novembra 2008, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading/Komisia,
C‑38/07 P, Zb. s. I‑8599, bod 60).
Vo všeobecnosti treba uviesť, že výskyt baktérií v balení hovädzieho mäsa nie je neobvyklý. Napriek existencii prísnych hygienických
požiadaviek, akými sú lekárska starostlivosť o hovädzí dobytok, chladenie mäsa a jeho sledovanie, ako aj uskutočnenie kontrolných
opatrení a dohľadu hygienickými úradmi, sa stane, že z dôvodu výskytu baktérie vrátia predajne balenia mäsa, ktoré bolo uvedené
na trh v Únii.
Takéto hygienické nebezpečenstvo bakteriálnej infekcie sa osobitne vyskytuje v prípade vývozu hovädzieho mäsa, pretože pred
dosiahnutím miesta svojho určenia môžu balenia mäsa prejsť rôznym zaobchádzaním na účely ich naloženia a vyloženia v rámci
jednotlivých spôsobov použitej prepravy. Okrem toho diaľková doprava, najmä námorná, môže priniesť dôležité zmeny vonkajšej
teploty, a tak vystaviť chladiarenské zariadenie potrebné na túto prepravu nadbytočným technickým poruchám.
Pokiaľ ide o otázku, či prevádzkovateľ s cieľom vyhnúť sa kontaminácii konal riadne, vnútroštátnemu súdu prislúcha stanoviť
presné podmienky prepravy, uskladnenia a vyloženia dotknutého tovaru vo veci samej a preskúmať, či napriek kontrole, ktorú
vykonali hygienické úrady členského štátu vývozu, mohla byť baktéria prítomná už v čase naloženia tohto tovaru. Treba však
uviesť, že ak preprava mäsa vo vhodnom balení a v chladiarenskom kontajneri, ktorý neustále udržiava požadovanú teplotu, nemohla
zabrániť výskytu a/alebo šíreniu baktérie, je pravdepodobné, že sa táto baktéria v skutočnosti nachádzala v prepravovanej
zásielke mäsa už v okamihu, keď táto zásielka opustila územie Únie, t. j. pred jeho prepravou do tretej krajiny, v takej miere,
ktorá nebola hygienickými úradmi členského štátu vývozu zistená alebo nemohla byť zistená.
Vznik tejto škody možno preto považovať za obchodné riziko spojené s týmito plneniami, t. j. za okolnosť, ktorú nemožno v rámci
takýchto plnení kvalifikovať ako „neobvyklú“, ani ako „nepravdepodobnú“ pre opatrného a náležitého obchodníka (pozri v tomto
zmysle rozsudok z 11. júla 1968, Schwarzwaldmilch, 4/68, Zb. s. 549, 563).
Navyše, ako to správne uviedla belgická vláda a Komisia, okolnosť, že výskyt bakteriálnej infekcie, ktorá poškodila vyvážanú
zásielku, by mohla byť predmetom osobitného poistenia, ako je to vo veci samej, preukazuje, že túto okolnosť nemožno považovať
za nepredvídateľnú v rámci vývoznej činnosti.
Na položenú otázku preto treba odpovedať tak, že článok 5 ods. 3 nariadenia č. 3665/87 sa má vykladať v tom zmysle, že pokazenie
zásielky mäsa za podmienok uvedených vnútroštátnym súdom nepredstavuje vyššiu moc v zmysle tohto ustanovenia.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:
Článok 5 ods. 3 nariadenia Komisie (EHS) č. 3665/87 z 27. novembra 1987, ktorým sa stanovujú spoločné podrobné pravidlá uplatňovania
vývozných náhrad za poľnohospodárske výrobky, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 1384/95 z 19. júna 1995, sa
má vykladať v tom zmysle, že pokazenie zásielky mäsa za podmienok uvedených vnútroštátnym súdom nepredstavuje vyššiu moc v zmysle
tohto ustanovenia.
Podpisy
*
Jazyk konania: holandčina.