CELEX: 62004CJ0084
Tagállami kötelezettségszegés
4253/88/EGK rendelet és EK 10. cikk
Strukturális alapok
A strukturális alapok és az EBB intézkedéseinek összehangolása
Az EMOGA Orientációs Részlege támogatásai címén kifizetett összegek rendszeres csökkentése
Az Ifadap által az 1994-1999. programozási időszak során szedett illetékek

Keresetével az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Portugál Köztársaság – azáltal,
hogy lehetővé tette, hogy az Instituto de Financiamento e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura e Pescas (a mezőgazdasági
és halászati fejlesztést támogató és finanszírozó intézet, a továbbiakban: Ifadap) a közösségi strukturális alapok pénzügyi
támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek fizetését eredményező, jelentős
formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített szolgáltatások díjazásának
minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását szolgálják –
nem teljesítette az 1993. július 20‑i 2082/93/EGK tanácsi rendelettel (HL L 193., 20. o.) módosított, a 2052/88/EGK rendeletnek
a különböző strukturális alapok tevékenységeinek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi
eszközök műveleteivel történő összehangolása tekintetében történő végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról
szóló, 1988. december 19‑i 4253/88/EGK rendeletből (HL L 374., 1. o., a továbbiakban: 4253/88 rendelet) és az EK 10. cikkből
eredő kötelezettségeit.

Jogi háttér

A közösségi szabályozás
Az 1993. július 20‑i 2081/93/EGK tanácsi rendelettel (HL L 193., 5. o.) módosított, a strukturális alapok feladatairól és
eredményességéről, továbbá tevékenységüknek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi
eszközök műveleteivel történő összehangolásáról szóló, 1988. június 24‑i 2052/88/EGK tanácsi rendelet (HL L 185., 9. o., a
továbbiakban: 2052/88 rendelet) 4. cikkének (1) bekezdése előírta:
„A közösségi támogatás célja a megfelelő nemzeti tevékenységek kiegészítése, illetve azok elősegítése. A közösségi támogatás
a Bizottság, a tagállam, továbbá a tagállam által kijelölt nemzeti, regionális, helyi vagy egyéb szinten illetékes hatóságok
és szervezetek közötti szoros együttműködésen alapul – beleértve az intézményi szabályok és az egyes tagállamok saját gyakorlatai
által kínált részletes szabályok keretei között a gazdasági és társadalmi partnereket is –, ahol a felek a közös cél megvalósításában
egymás partnerei. Ezt az együttműködést a továbbiakban »partnerségnek« nevezzük. A partnerség a projektek előkészítésére,
finanszírozására, továbbá előzetes felmérésére, ellenőrzésére és utólagos értékelésére terjed ki.
A partnerség az egyes partnerek megfelelő intézményi, jogi és pénzügyi hatásköreinek teljes tiszteletben tartása mellett működik.[nem
hivatalos fordítás]”
A 4253/88 rendelet „Kifizetések” címe alatt a 21. cikk (3) bekezdésének második albekezdése a következőképpen fogalmazott:
„A kifizetéseket a végső kedvezményezettek számára kell teljesíteni bármilyen levonás vagy visszatartás nélkül, ami csökkenthetné
azon pénzügyi támogatás összegét, amelyre a végső kedvezményezettek jogosultak. [nem hivatalos fordítás]”
Ugyanezen rendelet „Pénzügyi ellenőrzés” címe alatt a 23. cikk (1) bekezdésének első albekezdése ekként rendelkezett:
„A köz‑ és magántámogatók projektjei sikerének biztosítása érdekében a tagállamok a projektek végrehajtása során megteszik
a szükséges intézkedéseket:
–        a Közösség által finanszírozott projektek helyes végrehajtásának rendszeresen ellenőrzése,
–        a szabálytalanságok megelőzése és kivizsgálása érdekében,
[…]”

A nemzeti szabályozás
A 414/93. sz. törvényrendelet 1. cikkének megfelelően (
Diário da República
I., A sorozat, 298. sz., 1993. december 23.) az Ifadap közjogi intézmény, amely jogi személyiséggel, továbbá közigazgatási
és pénzügyi autonómiával, valamint saját vagyonnal rendelkezik.
A 414/93. sz. törvényrendelet 3. cikkének (2) bekezdése ekként rendelkezik:
„Az Ifadapra, amennyiben nem hatósági jogkörében jár el, a harmadik személyekkel való szerződéses viszonyaiban a magánjogi
szabályok vonatkoznak.”
Az említett törvényrendelet 5. cikkének (2) bekezdése szerint az Ifadap feladata:
„a)      a mezőgazdasági és a halászati ágazatban a pénzügy‑politikai intézkedések, valamint ezen ágazat vállalkozásai támogatási intézkedéseinek
tanulmányozásában és meghatározásában való közreműködés;
b)      a mezőgazdasági és halászati ágazatban a közösségi és a nemzeti támogatási rendszerek működésének biztosítása az elfogadott
programok és rendeletek kialakításában és végrehajtásában való részvétel útján, az Európai Mezőgazdasági Orientációs és Garanciaalap
(EMOGA) Orientációs Részlegének, valamint a mezőgazdaság és halászat más közösségi orientációs pénzügyi eszközeinek kizárólagos
nemzeti tárgyalófeleként, azaz az előleg‑, a visszatérítési, a szabályozási és a számlakifizetési kérelmek terén;
[…]
d)      a programok és projektek finanszírozására vagy a kedvezményezettek által ebből a célból felvett kölcsönök kamatainak visszafizetésére
szánt nemzeti és közösségi támogatások kifizetése;
e)      a nemzeti vagy közösségi támogatásokkal támogatott programok és projektek figyelemmel kísérésének, vizsgálatának és ellenőrzésének
biztosítása;
[…]”
Az 1996. május 28‑i együttes rendelettel (
Diário da República
II., 136. sz., 1996. június 14.) a pénzügyminiszter valamint a mezőgazdasági, vidékfejlesztési és halászati miniszter a következőképpen
határozott:
„1.      Felhatalmazzák az Ifadapot a jelenlegi projektek összegének 0,9%‑át meg nem haladó illeték szedésére.
2.      Amennyiben az Ifadap nem végez elemzési vagy döntési tevékenységet, a fent említett mérték nem haladhatja meg a 0,45%‑ot.
[…][nem hivatalos fordítás]”

A jogvita előzményei és a pert megelőző eljárás
Az Ifadapot azért hozták létre, hogy kezelje a mezőgazdasági, erdészeti, állattenyésztési és halászati ágazatok támogatási
hitelkereteit Portugáliában. Mivel a portugál állam a 414/93 törvényrendeletben egy sor közszolgálati feladatot adott az Ifadapnak,
amelyek között szerepel a mezőgazdasági és halászati ágazatok közösségi és nemzeti támogatásai és támogatási mechanizmusai
működésének biztosítása, az Ifadap vált az EMOGA Orientációs Részlegének és az említett ágazatok más közösségi pénzügyi eszközeinek
egyetlen nemzeti tárgyalópartnerévé. E feladatai gyakorlása keretében az említett intézmény intézkedései a portugál állam
intézkedéseinek számítanak.
A Bizottság szolgálatai 1993‑ban helyszíni ellenőrzés során megállapították, hogy az EMOGA Orientációs Részlege által nyújtott
pénzügyi támogatások végső kedvezményezettjeitől (a továbbiakban: kedvezményezettek) az Ifadap a támogatás bizonyos százalékának
megfelelő illetékeket szedett. Ezek a forrásból levont illetékek a finanszírozott projekt teljes összegének 1,5%‑át tették
ki. A kedvezményezetteknek javasolt támogatásokra vonatkozó szerződés kifejezetten előírta ez utóbbiak kötelezettségét, hogy
az illetékeket az Ifadapnak fizessék meg. Mivel úgy ítélte meg, hogy ezek az illetékek nem összeegyeztethetők a közösségi
joggal, a Bizottság felszólította a portugál hatóságokat, hogy vessenek véget ennek a közvetlen beszedési gyakorlatnak, és
fizessék vissza a kedvezményezetteknek a jogellenesen beszedett illetékeket.
Az 1999. január 20‑i levélben az említett hatóságok elismerték az 1993. augusztus 3‑a és 1994. december 31‑e között követett
gyakorlat összeegyeztethetetlenségét, és kötelezettséget vállaltak a beszedett összegek visszafizetésére. E körülmények között
a Bizottság úgy vélte, hogy az említett időszak vonatkozásában megszűnt a felrótt kötelezettségszegés.
Mivel lemondtak a kedvezményezetteknek járó összegből való közvetlen illeték szedésének rendszeréről, a portugál hatóságok
azt 1995. január hónaptól, és különösen az 1996. május 28‑i együttes rendelet kihirdetését követően felváltották a kedvezményezetteknek
nyújtott összegek egységes kifizetési rendszerével, amelyhez egy olyan támogatásnyújtási eljárást társítottak, ami az Ifadap
által ez utóbbiak számára nyújtott szolgáltatások díjazásának tekintett illeték kifizetéséből állt, amely szolgáltatásnyújtások
főként a támogatási kérelmek benyújtása előtti tanácsadásból és a kérelmek későbbi ellenőrzéséből álltak. A Bizottság által
az említett hatóságoktól az 1999‑es évben, valamint a Bizottság szolgálatai által 2000 márciusában végzett helyszíni ellenőrzés
során szerzett információk alapján ez a díjazási rendszer a következő feltételekkel működött: a támogatás nyújtásáról szóló
szerződés kézhezvételekor a kedvezményezettet felszólítják, hogy nyújtson be az Ifadaphoz a kedvezményezett saját bankszámlájára
vonatkozó, a fizetendő illetékkel megegyező összegre vonatkozó beszedési megbízást, azzal a megjegyzéssel, hogy az „a fent
említett szerződés területén az Ifadap által nyújtott szolgáltatásnak [azaz a szóban forgó támogatás nyújtásának] megfelelő
meghatalmazás”. E kifizetés fakultatítv és önkéntes jellegét állítólag szóban magyarázták meg a kedvezményezettekkel való
kapcsolattartás során.
Ezen információk alapján a Bizottság 2001. július 25‑én felszólító levelet intézett a Portugál Köztársasághoz. Ebben a levélben
a Bizottság arra az álláspontra helyezkedik, hogy a portugál hatóságok által 1995. január 1‑jét követően alkalmazott eljárás,
amely illetékfizetéssel járó jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem fakultatívak, nem is önkéntesek, továbbá
a kedvezményezetteknek nyújtott szolgáltatások díjazásának sem minősülnek, ténylegesen az ezen időpontot megelőzően szedetthez
hasonlító illeték szedésének minősülnek. A beruházás értékének meghatározott százaléka alapján így levont részek a közösségi
alapok által juttatott pénzügyi támogatások összegének meghatározott százaléka alapján kiszámított, tényleges kötelező visszatartásnak
minősülnek, és ténylegesen az Ifadapra – mint az említett támogatások kifizetésével megbízott hatóságra – háruló közigazgatási
feladatok által szükségessé tett költségek finanszírozására szánt igazgatási illetékeknek felelnek meg. Márpedig a Bizottság
szerint az ilyen közigazgatási illeték ellentétes a közösségi joggal, különösen a 4253/88 rendelettel, a strukturális alapokra
vonatkozó általános rendelkezések megállapításáról szóló, 1999. június 21‑i 1260/99/EK tanácsi rendelettel (HL L 161., 1. o.;
magyar nyelvű különkiadás 14. fejezet, 1. kötet, 31. o.), valamint az EK 10. cikkel.
A Portugál Köztársaság a Bizottsághoz 2001. november 5‑én és 2002. június 13‑án a felszólító levélre válaszként intézett leveleiben
azt állította, hogy az 1995–1999-es időszakot illetően a kedvezményezettek által az Ifadapnak fizetett, a támogatott befektetés
összege alapján kiszámított 0,45–0,9 % maximális illeték nem ellentétes a közösségi joggal. Ami azonban az 1999‑et követő
időszakot illeti, amely a 1260/99 rendeletben szabályozott harmadik közösségi támogatási keretnek felel meg, az említett tagállam
előterjeszti, hogy lemondott az illetéknek az említett intézmény javára való beszedésének elvéről mint az intézmény által
nyújtott szolgáltatások ellenértékéről. E körülmények között a Bizottság úgy vélte, hogy az 1999‑et követő időszak vonatkozásában
megszűnt a kötelezettségszegés.
Mivel a Bizottság nem értett egyet a Portugál Köztársaság álláspontjával az 1995–1999-es időszakot illetően, 2002. november
13‑án indokolással ellátott véleményt adott ez utóbbinak, amelyben megismételte a felszólításban kifejtett érvelését, és felhívta
ezt a tagállamot, hogy a közléstől számított két hónapon belül hozza meg a véleménynek való megfeleléshez szükséges intézkedéseket.
Mivel a Bizottság nem találta kielégítőnek a Portugál Köztársaságnak az említett indokolással ellátott véleményre adott, 2003.
január 27‑i keltezésű válaszát, amely fenntartotta az e tagállam által korábban elfogadott álláspontot, a Bizottság a jelen
kereset benyújtása mellett döntött, amely annak megállapítására irányul, hogy 1995. január 1‑jétől megsértették a 4253/88
rendeletet és az EK 10. cikket az 1994–1999-es programozási időszak esetében, amely a második közösségi támogatási keretnek
felel meg.

A felek kérelmei
A Bizottság kéri, hogy a Bíróság:
–        állapítsa meg, hogy a Portugál Köztársaság – azáltal, hogy lehetővé tette, hogy az Ifadap a közösségi strukturális alapok
pénzügyi támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek fizetését eredményező,
jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített szolgáltatások
díjazásának minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását szolgálják –
nem teljesítette a 4253/88 rendeletből és az EK 10. cikkből eredő kötelezettségeit;
–        kötelezze a Portugál Köztársaságot a költségek viselésére.
A Portugál Köztársaság kéri, hogy a Bíróság utasítsa el a keresetet, mint megalapozatlant, és kötelezze a Bizottságot a költségek
viselésére.

A keresetről

A felek érvei
A Bizottság szerint a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdése második albekezdéséből magától értetődően következik, hogy
ez a rendelkezés az úgynevezett „teljes kifizetés” záradéknak minősül. Az ugyanis egyértelműen kötelezi az érintett tagállamot,
hogy ügyeljen arra, hogy az arra jogosult kedvezményezettek a pénzügyi támogatások teljes összegét megkapják, mivel a tagállam
semmilyen levonást vagy visszatartást nem végezhet ezen összegek vonatkozásában. A „visszatartás” és „levonás” szavakkal megjelölt
műveleteket tágan kell értelmezni, különösen azon hatások fényében, amelyeket azok a kedvezményezettekre gyakorolnak.
Ebben a tekintetben a Bizottság azt állítja, hogy az ilyen típusú rendelkezések célja annak megakadályozása, hogy a tagállamok
a különböző közösségi politikák végrehajtására szánt közösségi alapok egy részét az ilyen végrehajtás miatt keletkezett igazgatási
költségek finanszírozására használják fel. A strukturális politikák esetében az ilyen típusú rendelkezéseket a közösségi jogalkotó
azon szándéka indokolja, hogy megbizonyosodjanak arról, hogy a közösségi támogatásokat megfelelően használják fel az EK‑Szerződésben
e politikák vonatkozásában meghatározott célok elérése érdekében.
A Portugál Köztársaság azon érve esetében, amely szerint a kedvezményezettek által lerótt összegek az Ifadap által nyújtott
olyan szolgáltatások díjazásának minősülnek, amelyeket azok magánjogi szerződés keretében önként vállaltak, mivel ez az intézmény
a tárgyban – a 414/93 törvényrendelet 3. cikke (2) bekezdésének megfelelően – nem hatósági jogkörében járt el, a Bizottság
úgy válaszol, hogy az Ifadap által gyakorolt díjazási rendszer nem teszi lehetővé az utóbbit hatóságként terhelő igazgatási
és ellenőrzési feladatok megkülönböztetését azoktól, amelyek a szolgáltatásnyújtói minőségéhez tartoznak.
Végül a Bizottság pontosítja, hogy a jelen esetben a 2052/88 rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében előírt partnerségi elv
az EK 10. cikkben megfogalmazott jóhiszemű együttműködés általános elve különleges formájának minősül. Ebből következően e
rendelkezések közül az elsőt ezen általános elv fényében kell értelmezni és alkalmazni, ami azt jelenti, hogy a tagállamok
kötelesek ügyelni arra, hogy az említett rendeletből eredő kötelezettségeket megfelelően betartsák, és ebből következően a
közösségi jog hatályának és hatékonyságának biztosítása céljából megtegyék a megfelelő intézkedéseket.
A Portugál Köztársaság szerint úgy kell tekinteni, hogy az EMOGA Orientációs Részlege egyetlen nemzeti tárgyalópartnerének
közfeladata gyakorlásán kívül az Ifadap a jelöltek és ezen alapok által finanszírozott programok kedvezményezettjei számára
teljes, gazdasági jellegű tanácsadási szolgáltatást nyújt, ami jóval meghaladja az említett feladat voltaképpeni teljesítését.
Ezeket a más gazdasági szereplők által is elvégezhető szolgáltatásokat nem lehet összetéveszteni, és nem lehet azonosítani
azokkal a szolgáltatásokkal, amelyeket a 414/93 törvényrendelet 5. cikke és a 4253/88 rendelet 23. cikke értelmében közfeladata
teljesítése értelmében az Ifadapnak nyújtania kell. Az említett tagállam egyebekben kijelenti, hogy e szolgáltatások nyújtásának
célja annak biztosítása, hogy a kedvezményezettek ténylegesen hozzáférjenek az EMOGA Orientációs Részlegének programjaihoz.
Másodlagosan az említett tagállam hangsúlyozza, hogy az illeték szedése az Ifadap javára nem jelenti azt, hogy ez utóbbi a
közösségi alapokból levonást vagy visszatartást hajt végre. Egyrészt ugyanis, amennyiben az EMOGA Orientációs Részlegének
programjait általában legalább 75 és 85%‑ban közösségi alapokból fedezik, és 15–25%‑ig portugál állami pénzalapokból, az említett
illetékek – amelyek a finanszírozott projekt összegének legfeljebb 0,9%‑át érték el – soha nem befolyásolták a közösségi támogatásokat.
Másrészt nem sértették meg a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdésének második albekezdését, mivel a kedvezményezett teljes
egészében megkapta azokat a közösségi hiteleket, amelyekre jogosult.
Szintén másodlagosan a Portugál Köztársaság úgy véli, hogy a C‑36/97. sz. és C‑37/97. sz., Kellinghusen és Ketelsen ügyben
1998. október 22‑én hozott ítéletek (EBHT 1998., I‑6337. o.), valamint a C‑247/98. sz., Görögország kontra Bizottság ügyben
2001. január 11‑én hozott ítéletek (EBHT 2001., I‑1. o.) nem alkalmazhatóak az Ifadap által szedett illetékekre. Számos jogi
és ténybeli különbség áll ugyanis fenn a jelen jogvita és az említett ügyek tényállása között.
Az említett tagállam azonban inkább az EMOGA Garanciarészlegére vonatkozó, a 31/78. sz. Bussone‑ügyben 1978. november 30‑án
hozott ítéletben (EBHT 1978., 2429. o.), a 233/81. sz. Denkavit Futtermittel ügyben 1982. szeptember 15‑én hozott ítéletben
(EBHT 1982., 2933. o.) és a 297/82. sz. Samvirkende danske Landboforeninger ügyben 1983. október 26‑án hozott ítéletben (EBHT 1983.,
3299. o.) található ítélkezési gyakorlat alkalmazását javasolja. Azt állítja ebben a tekintetben, hogy még a közös piacszervezés
irányításának keretében is elfogadta a Bíróság, hogy a nemzeti hatóságok ellenőrzési intézkedései igazolhatják az érintett
vállalkozásoktól pénzügyi hozzájárulás beszedését.

A Bíróság álláspontja
Bevezetésként meg kell állapítani, hogy a jelen ügy irataiból következően az nem vitatott, hogy az 1994–1999‑es programozási
időszak során a Portugál Köztársaság felhatalmazta az Ifadapot, hogy a kedvezményezettektől a finanszírozott projekt teljes
összege meghatározott százalékának megfelelő illetékeket szedjen, amely illetékek így arányosan csökkentik az EMOGA Orientációs
Részlege által adott támogatások címén a kedvezményezettek által megkapott összegeket.
A Bizottság keresete megalapozottsága megvizsgálásának céljából meg kell határozni, hogy az ilyen illetékszedés összeegyeztethető‑e
a közösségi joggal.
Emlékeztetni kell arra, hogy a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdésének második albekezdése szerint: „[a] kifizetéseket
a végső kedvezményezettek számára kell teljesíteni bármilyen levonás vagy visszatartás nélkül, ami csökkenthetné azon pénzügyi
támogatás összegét, amelyre a végső kedvezményezettek jogosultak”.
E rendelkezés megfogalmazásából egyértelműen következik, hogy az a kedvezményezetteknek nyújtott támogatásokból semmilyen
levonásra nem jogosít fel.
Emlékeztetni kell, hogy a Bíróság már határozott az EMOGA Garanciarészlegének azon rendelkezéseiről, amelyek – a 4253/88 rendelet
21. cikke (3) bekezdésének második albekezdéséhez hasonlóan – előírják a támogatások teljes kifizetését. A Bíróságnak ugyanis
volt lehetősége értelmezni az egyes szántóföldi növények termelőire vonatkozó támogatási rendszer létrehozásáról szóló, 1992.
június 30‑i 1765/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 181., 12. o.) 15. cikkének (3) bekezdését és az 1992. június 30‑i 2066/92/EGK
rendelettel (HL L 215., 49. o.) módosított, a marha‑ és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 27‑i 805/68/EGK
tanácsi rendelet (HL L 148., 24. o.; a továbbiakban: 805/68 rendelet) 30a. cikkét.
Az EMOGA Orientációs és Garanciarészlege közötti bizonyos eltérések ellenére a Bíróságnak az EMOGA Garanciarészleg rendeletek
rendelkezéseire vonatkozó ítélkezési gyakorlatából következő elvek, amelyek megkövetelik a támogatások teljes kifizetését
– ahogyan a főtanácsnok az indítványának 67–70. pontjában rámutat –, alkalmazhatók a jelen ügyben, amennyiben e két részleg
sajátosságai másodlagos szempontnak minősülnek a közös jellemzőikre, azaz a közösségi költségvetésbeli finanszírozásukra tekintettel,
ami lehetővé teszi e pénzügyi támogatásoknak szubvenció formájában való nyújtását az illetékességi területükre tarozó tevékenységekért.
Az ilyen támogatásokra, amelyeknek közös a pénzügyi forrásuk, ugyanazok a kifizetési szabályok vonatkoznak, mint amely előírja,
hogy a kedvezményezett által megkapott összegnek azonosnak kell lennie a részére juttatott összeggel.
Így az EMOGA Garanciarészlege tárgyában az 1765/92 rendelet 15. cikkének (3) bekezdése és a 805/68 rendelet 30a. cikke esetében
a Bíróság úgy határozott, hogy ezek a rendelkezések megtiltják, hogy a nemzeti hatóságok a kifizetésekből levonásokat hajtsanak
végre, vagy hogy előírják a kérelmekre vonatkozó igazgatási költségek megfizetését, aminek hatásaként csökken a támogatások
összege (a fent hivatkozott Kellinghusen és Ketelsen ítélet 21. pontja).
A jelen esetben a Portugál Köztársaság mindamellett azt állítja, hogy az Ifadap által szedett illetékeknek nem az volt a céljuk,
hogy fedezzék az ezen intézmény által viselt igazgatási költségeket, hanem az ez utóbbi által a kedvezményezetteknek nyújtott
szolgáltatások díjazásának minősültek, amely szolgáltatások főként a támogatási kérelmek benyújtása előtti tanácsadásból és
a kérelmek későbbi ellenőrzéséből álltak.
Az ilyen érvelést nem lehet elfogadni. A levonások tilalma nem értelmezhető tisztán formálisan, mint amely csak a kifizetések
alkalmával ténylegesen teljesített levonásokra vonatkozik. A levonások tilalmának tehát szükségszerűen ki kell terjednie minden
olyan költségre, amely közvetlen és elválaszthatatlan kapcsolatban áll a kifizetett összegekkel (lásd analógia útján az EMOGA
Garanciarészlege tárgyában a C‑312/02. sz., Svédország kontra Bizottság ügyben 2004. október 7‑én hozott ítélet [EBHT 2004.,
I‑9247. o.] 22. pontját).
A Portugál Köztársaság elismeri, hogy a beszedett és az Ifadap által nyújtott szolgáltatások díjazásának szánt illetékeket
a támogatási kérelmek benyújtása miatt kellett megfizetni, és azok az EMOGA Orientációs Részlege által nyújtott támogatások
keretében finanszírozott projekt összege meghatározott százalékának feleltek meg.
A Portugál Köztársaság nem állíthatja azt, hogy a szóban forgó illetékek egyrészt az Ifadap által nyújtott szolgáltatások
díjazását képezték, másrészt, hogy a kedvezményezettek azokat önkéntesen fizették. Amennyiben ugyanis az említett illetékeket
díjazásnak tekintjük, azok összegét a nyújtott szolgáltatás arányában, és nem a finanszírozott projekt összegének százalékában
kellett volna megállapítani. Hasonlóképpen, az illetékek önkéntes jellegének elfogadása esetén a valamennyi kedvezményezettnek
nyújtott szolgáltatások költségét azok viselik, akik ezen illetékeket fizetik, ami ellentmondásban áll azok ellenszolgáltatási
funkciójával.
Ebben a tekintetben meg kell állapítani egyrészt, hogy közvetlen kapcsolat volt a kedvezményezettek által benyújtott támogatási
kérelmek és az illetékek szedése között, másrészt az illetékek hatásaként csökkent a kedvezményezettek által ténylegesen megkapott
támogatások összege.
Ebből következik, hogy az olyan illetékek szedése, mint amilyeneket az 1996. május 28‑i együttes rendelet vezet be, összeegyeztethetetlen
a 4253/88 rendelet 21. cikke (3) bekezdésének második albekezdésével, ebből következően meg kell állapítani, hogy a Portugál
Köztársaság megsértette e rendelkezést, a kötelezettségszegést tehát ebben a vonatkozásban megalapozottnak kell tekinteni.
Egyebekben nem lehet megállapítani az EK 10. cikk rendelkezéseiben szereplő általános kötelezettségek olyan megszegését, amely
elkülönül a korábban megállapított, azon különös közösségi kötelezettségek megszegésétől, amely kötelezettségek a Portugál
Köztársaságot a 4253/88 rendeletből eredően terhelték.
Az előző megfontolások összességére tekintettel a Bizottság keresetét megalapozottnak kell tekinteni.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a Portugál Köztársaság – azáltal, hogy lehetővé tette, hogy az Ifadap a közösségi
strukturális alapok pénzügyi támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek
fizetését eredményező, jelentős formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített
szolgáltatások díjazásának minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását
szolgálják – nem teljesítette a 4253/88 rendeletből eredő kötelezettségeit.

A költségekről
Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Portugál Köztársaságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján, a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Portugál Köztársaság – azáltal, hogy lehetővé tette, hogy az Instituto de Financiamento e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura
e Pescas (mezőgazdasági és halászati fejlesztést támogató és finanszírozó intézet) a közösségi strukturális alapok pénzügyi
támogatásainak olyan odaítélési eljárását vezesse be és tartsa hatályban, amely olyan illetékek fizetését eredményező, jelentős
formalitásokat támaszt, amely illetékek nem önkéntesek, nem is fakultatívak, és nem a teljesített szolgáltatások díjazásának
minősülnek, hanem a portugál államot többek között a közösségi jog alapján terhelő feladatok finanszírozását szolgálják –
nem teljesítette az 1993. július 20‑i 2082/93/EGK tanácsi rendelettel módosított, a 2052/88/EGK rendeletnek a különböző strukturális
alapok tevékenységeinek egymás között, valamint az Európai Beruházási Bank és az egyéb meglévő pénzügyi eszközök műveleteivel
történő összehangolása tekintetében történő végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1988. december
19‑i 4253/88/EGK rendeletből eredő kötelezettségeit.
2)
A Portugál Köztársaságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: portugál.