CELEX: 61999CJ0133
EMOTR
Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen
Varainhoitovuosi 1995
Rasvattomalle maidolle kaseiinin ja kaseinaattien valmistusta varten myönnetyt tuet

Tuomion perustelut
1 Alankomaiden kuningaskunta on yhteisöjen tuomioistuimeen 17.4.1999 toimittamallaan kannekirjelmällä vaatinut EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan ensimmäisen kohdan (josta on muutettuna tullut EY 230 artiklan ensimmäinen kohta) nojalla yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan osittain Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston tukiosastosta varainhoitovuonna 1995 rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä 3 päivänä helmikuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 1999/187/EY (EYVL L 61, s. 37; jäljempänä riidanalainen päätös) siltä osin kuin siinä jätetään yhteisön rahoituksen ulkopuolelle 39 182 606 NLG:n summa, jonka kantajana oleva jäsenvaltio on ilmoittanut rasvattomalle maidolle kaseiinin ja kaseinaattien valmistusta varten myönnettynä tukena.
2 Yhteisöjen tuomioistuimen presidentti hyväksyi 20.1.2000 antamallaan määräyksellä Ranskan tasavallan väliintulohakemuksen, jossa tämä pyysi saada osallistua oikeudenkäyntiin tukeakseen Alankomaiden kuningaskunnan vaatimuksia.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
3 Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, s. 13) määritellään Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (jäljempänä EMOTR) tukiosastosta rahoitettavat jäsenvaltioiden menot ja edellytykset, jolla tämä rahoitus voidaan myöntää. Tämän asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Neuvoteltuaan 11 artiklassa tarkoitetun rahastokomitean kanssa komissio
a) päättää:
- kunkin vuoden alussa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen perusteella yksiköille ja toimielimille myönnettävästä ennakosta, joka on enintään yhtä suuri kuin kolmannes talousarvioon otetuista määrärahoista,
- vuoden aikana täydentävistä maksuista, jotka on tarkoitettu kattamaan menot, jotka yksiköiden tai toimielimien on maksettava;
b) tarkastaa ja hyväksyy yksiköiden ja toimielimien tilit ennen seuraavan vuoden loppua 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen perusteella."
4 Asetusta N:o 729/70 on muutettu 22.5.1995 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1287/95 (EYVL L 125, s. 1). Asetuksen 5 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna, säädetään seuraavaa:
"1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle määräajoin seuraavat 4 artiklassa tarkoitettuja hyväksyttyjä maksajina toimivia toimielimiä ja koordinaatioelimiä koskevat ja tukiosastosta rahoitettuihin toimiin liittyvät tiedot:
a) menoilmoitukset ja ennakkoarviot rahoitustarpeista,
b) tilinpäätökset yhdessä niiden tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tarvittavien tietojen sekä toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä koskevan todistuksen kanssa.
2. Neuvoteltuaan rahastokomitean kanssa komissio:
a) päättää hyväksyttyjen maksajina toimivien toimielinten maksamien menojen perusteella myönnettävistä kuukausittaisista ennakoista. Lokakuun menojen katsotaan liittyvän lokakuuhun, mikäli ne maksetaan 1-15 päivänä, ja marraskuuhun, mikäli ne maksetaan 16-31 päivänä. Ennakot maksetaan jäsenvaltiolle viimeistään sitä kuukautta, jona meno on toteutettu, seuraavan toisen kuukauden kolmantena työpäivänä.
Lisäennakoita voidaan maksaa, jos rahoituskomitealle annetaan siitä tieto seuraavan kuulemisen yhteydessä;
b) tarkastaa ja hyväksyy toimivien toimielinten tilit kyseistä varainhoitovuotta seuraavan vuoden huhtikuun 30 päivänä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella.
Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös koskee toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä.
Se ei rajoita myöhempien päätösten tekemistä c kohdan mukaisesti.
c) päättää menoista, jotka jätetään 2 ja 3 artiklassa tarkoitetun yhteisörahoituksen ulkopuolelle, todettuaan, ettei kyseisiä menoja ole suoritettu yhteisön sääntöjen mukaisesti.
Ennen rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä komission tarkastuksen tuloksista ja sen jäsenvaltion, jota asia koskee, antamista vastauksista on toimitettava kirjalliset tiedoksiannot, joiden perusteella molemmat osapuolet pyrkivät sopimukseen jatkotoimenpiteistä.
Jollei sopimukseen päästä, jäsenvaltio voi pyytää käynnistämään menettelyn, jossa pyritään molempien osapuolten kantojen yhteensovittamiseen neljän kuukauden määräajassa ja jonka tuloksista toimitetaan komissiolle kertomus, jonka se tutkii ennen rahoituksesta kieltäytymistä koskevan päätöksen tekemistä.
Komissio tekee ulkopuolelle jätettävistä menoista arvion erityisesti todetun epäyhdenmukaisuuden merkittävyyden perusteella. Komissio ottaa tällöin huomioon rikkomuksen laadun ja vakavuuden sekä yhteisölle aiheutetun taloudellisen vahingon.
Niiden menojen rahoituksesta, jotka on suoritettu aikaisemmin kuin 24 kuukautta ennen komission asianomaiselle jäsenvaltiolle toimittamaa tarkastusten tuloksia koskevaa kirjallista tiedoksiantoa, ei voida kieltäytyä. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta niihin rahoituksellisiin seuraamuksiin, jotka aiheutuvat:
- jäljempänä 8 artiklan 2 kohdan mukaisista sääntöjenvastaisuuksista,
- kansallisten tukien tai niiden rikkomusten seurauksena, joiden osalta on käynnistetty perustamissopimuksen 93 ja 169 artiklassa tarkoitetut menettelyt.
3. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä yksityiskohtaiset säännöt koskevat erityisesti 1 kohdassa tarkoitettuja tileihin liittyviä todistuksia sekä 2 kohdassa tarkoitettuihin päätöksiin liittyviä menettelyjä."
5 Yleiset säännöt, jotka koskevat kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostetulle rasvattomalle maidolle myönnettävää tukea, on vahvistettu maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148, s. 13) 11 artiklassa sekä kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostetulle rasvattomalle maidolle myönnettävää tukea koskevista yleisistä säännöistä 15 päivänä heinäkuuta 1968 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 987/68 (EYVL L 169, s. 6). Näiden säännösten yksityiskohtaiset soveltamissäännöt on vahvistettu kaseiiniksi ja kaseinaateiksi jalostetulle rasvattomalle maidolle myönnettävästä tuesta 24 päivänä huhtikuuta 1970 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 756/70 (EYVL L 91, s. 28), joka on kumottu ja korvattu kaseiinin ja kaseinaattien valmistukseen käytettävän rasvattoman maidon tuen myöntämisestä 10 päivänä lokakuuta 1990 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 2921/90 (EYVL L 279, s. 22).
6 Asetuksen N:o 2921/90 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
"1. Tukea myönnetään kaseiinin ja kaseinaattien tuottajille ainoastaan, jos nämä tuotteet:
- on valmistettu rasvattomasta maidosta tai yhteisöstä peräisin olevan maidon raakakaseiinista,
- vastaavat liitteen I, II tai III koostumusta koskevia vaatimuksia,
- on pakattu 3 artiklan vaatimusten mukaisesti.
2. Tukea maksetaan kirjallisen hakemuksen perusteella, joka osoitetaan toimivaltaiselle toimielimelle ja jossa on oltava:
i) tuottajan nimi ja osoite;
ii) valmistetun kaseiinin ja kaseinaattien määrä, jolle tukea haetaan viitaten tuotteiden laatuun;
iii) niiden valmistettujen erien numerot, joita hakemus koskee.
3. Tämän asetuksen soveltamiseksi valmistuserän on koostuttava tasalaatuisista tuotteista, jotka on valmistettu samana päivänä. Jos kyseisen laitoksen koko kaseiini- ja kaseinaattituotanto on enintään 1 000 tonnia edellisenä kalenterivuonna, valmistuserä voi koostua tuotteista, jotka on valmistettu saman viikon aikana."
7 Asetuksen N:o 2921/90 2 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
"Myönnetyn tuen määrä on kaseiinin tai kaseinaattien valmistuspäivänä sovellettava määrä."
8 Koska elintarvikkeina käytettävien kaseiinin ja kaseinaattien koostumusta ja valmistusta koskevassa jäsenvaltioiden lainsäädännössä oli eroavaisuuksia, jotka voivat rajoittaa kyseisten tuotteiden vapaata liikkuvuutta, yhteisön lainsäätäjä on päättänyt tietyistä näiden tuotteiden koostumuksen ja merkitsemisen osalta noudatettavista säännöistä. Elintarvikkeina käytettäviä tiettyjä laktoproteiineja (kaseiineja ja kaseinaatteja) koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 25 päivänä heinäkuuta 1983 annettu neuvoston direktiivi 83/417/ETY (EYVL L 237, s. 25) perustuu ETY:n perustamissopimuksen 100 artiklaan (josta on muutettuna tullut EY:n perustamissopimuksen 100 artikla, josta puolestaan on tullut EY 94 artikla).
9 Direktiivin 83/417/ETY 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
"Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:
- liitteissä määriteltyjä valmisteita markkinoidaan vain, jos ne täyttävät tässä direktiivissä ja sen liitteissä säädetyt määritelmät ja säännökset; ja
- valmisteet, jotka eivät täytä liitteissä vahvistettuja edellytyksiä, nimetään ja merkitään tavalla, jolla ostaja ei tule harhaanjohdetuksi valmisteiden luonteen, laadun tai käytön suhteen."
10 Niihin ainesosiin, joista syötävä kaseiini ja syötävät kaseinaatit koostuvat, sovellettavat säännöt vahvistetaan yksityiskohtaisesti direktiivin 83/417/ETY liitteissä I ja II. Niihin ei sisälly mitään mainintaa alumiiniammoniumsulfaatista (jäljempänä AAS).
Tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettely
11 Komission petostentorjunnan koordinaatioyksikkö (jäljempänä UCLAF) suoritti Alankomaiden viranomaisten kanssa neuvoteltuaan lokakuussa 1995 alankomaalaisessa DMV Campina -nimisessä yrityksessä tarkastuksia, jotka koskivat tietyntyyppisten kaseinaattien, jotka voivat saada asetuksen N:o 2921/90 mukaista tuotantotukea, valmistusta ja myyntiä.
12 Näiden tarkastusten päätteeksi UCLAF totesi, että koska yhtäältä tietyt kaseinaatit sisälsivät AAS:a ja koska toisaalta EMST:ksi nimitettyä kaseinaattia ei ollut tuotettu asetuksessa N:o 2921/90 säädettyjen vaatimusten mukaisesti, niihin liittyvät tuet oli myönnetty lainvastaisesti. UCLAF korosti erityisesti, että AAS:n käyttö oli direktiivin 83/417/ETY mukaan kielletty.
13 Asianosaisten välillä pidettyjen yhteistyökokousten aikana Alankomaiden viranomaiset ovat väittäneet, että asetuksessa N:o 2921/90 ei kielletä AAS:n käyttöä kaseinaattien valmistuksessa, koska direktiiviä 83/417/ETY ei voida tältä osin soveltaa, ja että EMST:n tuotanto oli suoritettu asetuksen N:o 2921/90 mukaisesti.
14 Koska komissio ei ollut tyytyväinen kyseisiin selityksiin, se ilmoitti Alankomaiden hallitukselle 21.1.1998 päivätyllä kirjeellä, että se esittää korjausten tekemistä näiltä osin ilmoitettuihin menoihin.
15 Alankomaiden kuningaskunta on tämän jälkeen esittänyt muodollisen sovittelupyynnön. Sovitteluelin on 16.7.1998 antamassaan kertomuksessa todennut, että AAS:n käytön osalta komission yksiköiden esittämien oikeudellisten perusteiden asianmukaisuus ei ole aivan ilmeistä. EMST:n tuotannon osalta sovitteluelin on ilmoittanut, että sillä on ollut tiettyjä vaikeuksia ymmärtää komission yksiköiden huolia, joiden mukaan kyseisen kaseinaatin tukikelpoisuuden hyväksyminen aiheuttaisi merkittäviä riskejä huomattavasti suurempia kaseiini- ja kaseinaattimääriä koskevista spekulaatioista ja väärinkäytöstä. Se on todennut, että loppujen lopuksi asianosaisten eriävien kantojen lähentäminen ei ole ollut mahdollista.
16 Komissio on 12.1.1999 antanut yhteenvetokertomuksensa EMOTR:n tukiosaston varainhoitovuoden 1995 tilien tarkastamiseksi ja hyväksymiseksi tehtyjen tarkastusten tuloksista (jäljempänä yhteenvetokertomus). Komissio on esittänyt siinä kaksi sääntöjenvastaisuutta, joista ensimmäinen koskee AAS:n kiellettyä käyttöä kaseinaattien valmistuksessa ja toinen EMST:n tuotantoa kaseiinin valmistuksesta peräisin olevista jätejauhoista. Näiden syiden takia komissio on riidanalaisessa päätöksessä tehnyt varainhoitovuodeksi 1995 32 746 529 NLG:n korjauksen AAS:a sisältävien kaseinaattien tuotantoon ja 6 436 077 NLG:n korjauksen EMST:n tuotantoon.
AAS:a sisältävien kaseinaattien tuotantoon tehty 32 746 529 NLG:n korjaus
17 AAS:n käyttöön kaseinaattien tuotannossa liittyvän riidanalaisen korjauksen osalta Alankomaiden hallitus esittää neljä kanneperustetta kumoamisvaatimuksensa tueksi. Ensimmäisessä perusteessaan se arvostelee komissiota ensisijaisesti siitä, että tämä on rikkonut asetusta N:o 2921/90 perustellessaan korjauksen sellaisten vaatimusten noudattamatta jättämisellä, jotka seuraavat direktiivistä 83/417/ETY ja joista ei säädetä asetuksessa. Toissijaisesti se väittää, että myös direktiivin 83/417/ETY vaatimukset on täytetty. Toisessa kanneperusteessaan Alankomaiden hallitus vetoaa asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan - sellaisena kuin se on lisättynä asetuksella N:o 1287/95 - rikkomiseen ja hyvän yhteistyön periaatteen, kuulemisperiaatteen sekä komission ja jäsenvaltioiden välillä sovitun ennaltaehkäisevän lähestymistavan periaatteen loukkaamiseen. Kolmannessa kanneperusteessaan se väittää, että oikeusvarmuuden periaatetta on loukattu, koska sen mukaan kansalliset viranomaiset olivat voineet kohtuudella katsoa, että direktiivin 83/417/ETY vaatimuksia ei tarvinnut täyttää asetuksen N:o 2921/90 soveltamista varten. Neljännessä kanneperusteessaan se vetoaa perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.
Ensimmäinen kanneperuste
18 Ensimmäisessä kanneperusteessaan Alankomaiden hallitus väittää, että komissio on rikkonut asetusta N:o 2921/90, kun se on vaatinut, että kyseessä olevan tuen myöntäminen edellyttää direktiivin 83/417/ETY vaatimusten täyttämistä.
19 Kyseisen hallituksen, jota Ranskan hallitus tältä osin tukee, mukaan asetuksessa N:o 2921/90 ei viitata direktiiviin 83/417/ETY. Näiden kahden säädöksen oikeudellinen perusta ja tarkoitus on erilainen: kun asetuksella N:o 2921/90, joka perustuu ETY:n perustamissopimuksen 43 artiklaan (josta on muutettuna tullut EY 37 artikla), pyritään yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä määriteltyjen tavoitteiden toteuttamiseen, erityisesti laktoproteiinien hintojen vakauttamiseen niiden kolmansiin maihin vientiä varten, niin direktiivin 83/417/ETY, joka perustuu ETY:n perustamissopimuksen 100 artiklaan, tarkoituksena on elintarvikkeina käytettävien kaseiinien ja kaseinaattien kaupan pitämisen edellytyksiä yhteisön sisällä koskevien kansallisten säännösten lähentäminen kaupan esteiden poistamiseksi. Direktiivillä 83/417/ETY ei voida näin ollen rajoittaa asetuksen N:o 2921/90 soveltamisalaa.
20 Komissio on kantajan mukaan myös itse myöntänyt, että asetuksella N:o 2921/90 ei ole mitään yhteyttä direktiiviin 83/417/ETY. Vuonna 1997 komissio on nimittäin esittänyt kyseisen asetuksen muutosehdotuksen, jolla sen tarkoitus oli yhdenmukaistaa asetuksen ja direktiivin 83/417/ETY säännökset tulevaisuudessa asettamalla tuen myöntämiselle se nimenomainen edellytys, että kyseisen direktiivin vaatimukset on täytetty. Kyseinen ehdotus on kuitenkin vuonna 1998 korvattu päinvastaisella ehdotuksella, jonka mukaan teknisestä valvonnasta johtuvista syistä tuen myöntämiselle ei aseteta edellytystä, että direktiivin 83/417/ETY vaatimukset on täytetty. Jäsenvaltiot ovat vastustaneet näitä kumpaakin ehdotusta, ja komissio on lopulta peruuttanut ne.
21 Komission mukaan tämä kanneperuste ei ole perusteltu. Asetuksen N:o 2921/90 ja direktiivin 83/417/ETY välinen yhteys on välttämättä olemassa, koska yhteisön oikeuden yhtenäisyys edellyttää, että tuotteelle, jota ei voida pitää kaupan yhteismarkkinoilla, ei voida myöskään myöntää tuotantotukea.
22 Tämä tulkinta seuraa jo tukijärjestelmän tarkoituksesta, joka on asettaa yhteisön tuottajat vastaavaan kilpailuasemaan kuin kolmansien maiden tuottajat. Jos tuotetta ei voida kuitenkaan pitää kaupan yhteisön sisällä, ei siitä voi aiheutua erilaista kilpailuasemaa kolmansien maiden tuottajiin nähden eikä näin ollen ole myöskään syytä tuen myöntämiseen.
23 Komissio vahvistaa, että se on esittänyt peräkkäin kaksi asetuksen N:o 2921/90 muutosehdotusta, mutta se korostaa, että ensimmäisen muutosehdotuksen, jonka tarkoituksena oli sitoa tuen myöntäminen siihen nimenomaiseen edellytykseen, että direktiivin 83/417/ETY vaatimukset on täytetty, tavoitteena ei ollut luoda uutta velvollisuutta vaan ainoastaan täsmentää säännöksiin jo sisältyvää velvollisuutta. Tämä on vahvistettu toisessa ehdotuksessa, jossa päinvastoin esitettiin poikkeusta direktiivin 83/417/ETY säännöksiin tuen myöntämisen osalta.
24 Tältä osin on todettava toisaalta, että kyseessä olevan tuen myöntämiselle on asetuksessa N:o 2921/90 asetettu tietty joukko edellytyksiä. Nämä edellytykset esitetään tämän asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa, ja ne koskevat valmistusta yhteisöstä peräisin olevista tuotteista, tiettyjä koostumukseen liittyviä vaatimuksia ja pakkaamista. Koostumukseen liittyvien vaatimusten osalta asetuksen N:o 2921/90 1 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa viitataan saman asetuksen liitteisiin I, II ja III. Näissä liitteissä vahvistetaan tiettyjen ainesosien enimmäis- ja vähimmäispitoisuudet tai kielletään niiden esiintyminen kyseessä olevissa tuotteissa. On selvää, että niissä ei ole mainittu AAS:a, eli sen esiintymistä kaseiineissa ja kaseinaateissa ei ole edellytetty eikä kielletty.
25 On todettava toisaalta, että asetuksessa N:o 2921/90 ei ole mitään viittausta direktiiviin 83/417/ETY tai myöskään mainintaa siitä. Näin ollen on tutkittava, asetetaanko tässä direktiivissä komission esittämistä syistä kuitenkin lisävaatimuksia kyseessä olevan tuen myöntämiselle.
26 Komissio korostaa erityisesti, että direktiivissä 83/417/ETY kielletään AAS:n lisääminen yhteisön sisällä kaupan pidettäviin kaseiineihin ja kaseinaatteihin ja että lakisääteinen kielto vaikuttaa ehdottoman luonteensa vuoksi kaikkiin muihin yhteisön oikeudenaloihin siten, että AAS:a sisältävien kaseiinin ja kaseinaattien tuotantotuet on katsottava lainvastaisiksi. Komissio nojautuu siten yhtenäiseen käsitykseen yhteisön oikeudesta riippumatta kyseessä olevasta oikeudenalasta ja kunkin kyseessä olevan säädöksen erityisistä tavoitteista.
27 Tältä osin direktiivin 83/417/ETY 2 artiklan ensimmäisestä luetelmakohdasta tosin käy ilmi, että elintarvikkeina käytettäviä kaseiineja ja kaseinaatteja voidaan markkinoida yhteisön sisällä ainoastaan, jos ne täyttävät kyseisessä direktiivissä ja sen liitteissä säädetyt määritelmät ja säännökset. AAS ei ole mainitun direktiivin liitteissä hyväksyttyjen ainesosien ja lisäaineiden joukossa.
28 Direktiivin 83/417/ETY 2 artiklan toisessa luetelmakohdassa säädetään kuitenkin, että kun valmisteet eivät täytä liitteissä vahvistettuja edellytyksiä, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kyseiset valmisteet nimetään ja merkitään tavalla, jolla ostaja ei tule harhaanjohdetuksi valmisteiden luonteen, laadun tai käytön suhteen.
29 Näin ollen itse direktiivin 83/417/ETY 2 artiklan sanamuodosta seuraa, että tässä säännöksessä ei aseteta ehdotonta lakisääteistä kieltoa pitää yhteisön sisällä kaupan kaseiineja ja kaseinaatteja, jotka eivät täytä kyseisen direktiivin vaatimuksia, vaan siinä rajoitutaan esittämään tiettyjä kriteerejä sekä vaihtoehtoinen ratkaisu tilanteeseen, joissa näitä kriteerejä ei ole täytetty.
30 Näin ollen direktiivin 83/417/ETY 2 artikla ei voi olla perusteena lakisääteiselle kiellolle, joka yhteisön oikeutta koskevan yhtenäisen käsityksen johdosta vaikuttaisi maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn alaan.
31 Kuten julkisasiamies on korostanut esittämänsä ratkaisuehdotuksen 56 ja 57 kohdassa, on todettava, että vaikka olisi osoitettu, että DMV Campina on käyttänyt nimitystä elintarvikekaseiini direktiivin 83/417/ETY 2 artiklan toisen luetelmakohdan vastaisesti, niin tällainen rikkominen - vaikka jäsenvaltioiden pitäisi määrätä siitä seuraamus - ei vaikuttaisi kyseisen tuotteen oikeuteen saada tuotantotukea.
32 Mitä tulee komission väitteeseen, jonka mukaan asetuksen N:o 2921/90 ensimmäisessä muutosehdotuksessa, jonka tarkoituksena oli sitoa tuen myöntäminen siihen nimenomaiseen edellytykseen, että direktiivin 83/417/ETY vaatimukset on täytetty, ainoastaan vahvistettiin jo olemassa oleva oikeudellinen tilanne, riittää sen toteaminen, että vaikka lainsäätäjän toteutumatta jääneet aikomukset olisivatkin olemassa olevan säännöksen hyväksyttävä tulkintakeino, tällaisen muutosehdotuksen perusteella voidaan pikemminkin olettaa, että aikaisemmin tällaista yhteyttä asetuksen N:o 2921/90 ja direktiivin 83/417/ETY välillä ei ollut. Toistakaan muutosehdotusta, johon päinvastoin sisältyi nimenomainen poikkeus direktiivin 83/417/ETY vaatimuksiin, ei voida pitää vahvistuksena tällaisesta oikeudellisesta tilanteesta.
33 Alankomaiden hallituksen esittämä kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut asetusta N:o 2921/90, kun se on nojautunut vaatimuksiin, joista ei ollut säädetty kyseisessä asetuksessa, on näin ollen hyväksyttävä. Riidanalainen päätös on siten kumottava siltä osin kuin siinä on tehty 32 746 529 NLG:n korjaus AAS:a sisältävien kaseinaattien tuotantoon.
Toinen, kolmas ja neljäs kanneperuste
34 Koska yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt Alankomaiden hallituksen ensimmäisen kanneperusteen, kyseisen hallituksen muita kanneperusteita ei ole enää tarpeen tutkia.
EMST-tuotantoon tehty 6 436 077 NLG:n korjaus
35 EMST-tuotannon menettelytapoihin liittyvän riidanalaisen korjauksen osalta Alankomaiden hallitus esittää neljä kanneperustetta riidanalaisen päätöksen osittaista kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi. Ensimmäisessä kanneperusteessaan se arvostelee komissiota siitä, että komissio ei ole ottanut huomioon sitä, että EMST oli tuotettu asetuksen N:o 2921/90 säännösten mukaisesti. Toisessa kanneperusteessaan se korostaa, että komissio on loukannut hyvän yhteistyön periaatetta, kuulemisperiaatetta sekä komission ja jäsenvaltioiden välillä sovittua ennaltaehkäisevän lähestymistavan periaatetta. Kolmannessa kanneperusteessaan se väittää, että oikeusvarmuuden periaatetta on loukattu. Lopuksi se vetoaa neljännessä kanneperusteessaan perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.
Ensimmäinen kanneperuste
36 Ensimmäisessä kanneperusteessaan Alankomaiden hallitus korostaa, että komissio ei ole ottanut huomioon sitä seikkaa, että EMST on tuotettu asetuksen N:o 2921/90 1 artiklan 1 ja 3 kohdan vaatimusten mukaisesti.
37 Kyseisen asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kaseinaatin on tukea saadakseen oltava valmistettu rasvattomasta maidosta tai raakakaseiinista. Näin oli tapahtunut käsiteltävässä asiassa, koska EMST valmistetaan kaseinaattien valmistusprosessin kuluessa syntyvistä jätejauhoista, joita kerätään joidenkin päivien tai viikkojen aikana ja jotka ovat puolivalmiita tuotteita. Ennen EMST:ksi jalostamista näiden jätejauhojen osalta on suoritettava kaseinaattien valmistusprosessi loppuun. Näin ollen ne eivät vielä keräyshetkellä ole valmista kaseinaattia.
38 Mitä tulee asetuksen N:o 2921/90 1 artiklan 3 kohtaan, jossa säädetään, että valmistuserän on koostuttava tasalaatuisista tuotteista, jotka on valmistettu samana päivänä, niin tämä vaatimus on myös täytetty, vaikka jäämät kerätään joitakin päiviä ennen tiettynä päivänä tapahtuvaa jalostusta kaseinaateiksi. Asetuksen 1 artiklan 3 kohdassa käytetty verbi "valmistaa" on ymmärrettävä merkityksessä "saada valmiiksi". Tämän säännöksen perimmäisenä tarkoituksena on ainoastaan määritellä tarkasti mainitun asetuksen 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu "valmistuspäivä", koska kyseisen artiklan mukaan tuet vaihtelevat päivittäin, ja siten välttää, että valmistuserä koostuu tuotteista, joita vastaavat eri suuruiset tukimäärät. Valmistuspäivän määritelmä ei kuitenkaan ole käsiteltävässä asiassa ongelmana.
39 Komission mukaan sovellettavaa lainsäädäntöä on rikottu, koska kaseinaattien valmistuksessa syntyvät jätejauhot ovat jo valmiita eivätkä puolivalmiita tuotteita. DMV Campina -yrityksen käyttämä menetelmä, joka perustuu jätejauhojen keräämiseen joidenkin päivien tai viikkojen aikana niiden uudelleen käsittelyä ja tukikelpoisina kaseinaatteina esittämistä varten, ei ole asetuksen N:o 2921/90 1 artiklan 1 ja 3 kohdan mukainen. Näin ollen valmistuserää ei ole valmistettu rasvattomasta maidosta tai raakakaseiinista vaan kaseinaateista, eikä se koostu tasalaatuisista tuotteista, jotka on valmistettu samana päivänä.
40 Komissio on lisäksi selittänyt, että jätejauhojen syntyminen kaseinaattien valmistusprosessissa on otettu jo ennakolta huomioon tuen määrän laskennassa. Jätejauhoja vastaa 5 prosentin osuus tuesta, mikä on komission mukaan hyvin anteliasta, koska DMV Campinan kaltaisissa moderneissa laitoksissa todellinen prosenttiosuus ei tavallisesti ylitä 2:ta prosenttia. Tästä seuraa, että kyseinen yritys on todellisuudessa saanut tukea kahteen kertaan samalle tuotteelle.
41 Tältä osin on todettava, että asetuksen N:o 2921/90 1 artiklan 1 ja 3 kohdan sanamuodostakin käy ilmi, että tuki myönnetään valmiin tuotteen valmistukseen tietyistä perustuotteista, joiden yhdistäminen tapahtuu yhtenä ainoana päivänä. Jo valmiin tuotteen jätejauhojen kerääminen joidenkin päivien aikana ja niiden uudelleenkäsittely ei selvästikään vastaa tätä määritelmää, koska kyseessä ei ole valmistus perustuotteista.
42 Tätä tulkintaa tukee tuen määrän laskentatapa, jossa otetaan jo huomioon, että jätejauhoja syntyy tietty prosenttiosuus. Kuten julkisasiamies on korostanut esittämänsä ratkaisuehdotuksen 104 kohdassa, tämän ajattelutavan mukaista ei olisi myöntää uudelleen tukea jätejauhojen uudelleenkäsittelyyn.
43 Tästä seuraa, että Alankomaiden hallituksen ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan EMST:n valmistusprosessissa noudatetaan asetuksen N:o 2921/90 1 artiklan 1 ja 3 kohtaa, ei ole perusteltu ja näin ollen sitä ei voida hyväksyä.
Toinen, kolmas ja neljäs kanneperuste
44 Toisessa kanneperusteessaan Alankomaiden hallitus korostaa, että komissio on EMST:n tukikelpoisuuden hylätessään loukannut hyvän yhteistyön periaatetta ja kuulemisperiaatetta sekä komission ja jäsenvaltioiden välillä sovitun ennaltaehkäisevän lähestymistavan periaatetta. Nämä periaatteet käyvät ilmi asetuksen N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan c alakohdasta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1287/95. Vaikka kyseistä säännöstä ei sovelleta varainhoitovuoteen 1995 vaan ainoastaan sitä seuraaviin varainhoitovuosiin, sillä vain konkretisoidaan jo aikaisemmin sovellettavissa olleet periaatteet. Komissio on loukannut niitä, kun se ei ole ottanut huomioon sovitteluelimen kriittistä kertomusta eikä ole pyrkinyt käynnistämään lojaalia vuoropuhelua Alankomaiden viranomaisten kanssa ja kun se sen sijaan on pysynyt hiljaa näiden viranomaisten esittämien väitteiden osalta.
45 Kolmannessa kanneperusteessaan, jossa koskee oikeusvarmuuden periaatteen väitettyä loukkausta, Alankomaiden hallitus arvostelee komissiota samoin vuoropuhelun puuttumisesta ja korostaa, että toimivaltaiset Alankomaiden viranmaiset olivat ilmoittaneet komissiolle - erityisesti 2.2.1993 päivätyllä kirjeellä - EMST-tuotantoa koskevasta asetuksen N:o 2921/90 tulkinnastaan ja ettei komissio ollut tältä osin aluksi esittänyt vastalauseita.
46 Neljännessä kanneperusteessa Alankomaiden hallitus väittää, että komissio on laiminlyönyt riidanalaisen päätöksen perusteluvelvollisuuden, koska päätöksen perusteluista on mahdotonta määrittää komission päätöksen tekemiseen johtaneita syitä ja ymmärtää komission päättelyä.
47 Komissio kiistää arvostelun, joka koskee hyvän yhteistyön ja kuulemisen puuttumista. Se korostaa, että koko kolme ja puoli vuotta kestäneen menettelyn ajan se on vastannut kaikkiin Alankomaiden viranomaisten esittämiin merkittäviin seikkoihin, minkä osoittaa käyty runsas kirjeenvaihto ja yhteenvetokertomus. Perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ei näin ollen ole mitään perusteita. Päinvastoin Alankomaiden viranomaiset ovat olleet laajasti mukana riidanalaisen päätöksen valmistelussa. Sovitusta ennaltaehkäisevästä lähestymistavasta voidaan todeta, että tällaista lähestymistapaa, jota käytetään tarkastusten puutteellisuuden yhteydessä, ei ole tarkoitettu käsiteltävän asian kaltaisiin tapauksiin, joissa tuet on myönnetty sovellettavien säännösten vastaisesti. Komissiota ei voida arvostella siitä, että se on kieltäytynyt lojaalista vuoropuhelusta sillä perusteella, että se on tehnyt johtopäätöksen, jonka mukaan sovitteluelimen esittämä kritiikki ei ollut perusteltua, ja että se on näin ollen päättänyt pysyä kannassaan.
48 Mitä tulee EMST:n tuotantotapaa koskevaan etukäteistietoon, Alankomaiden viranomaisten 2.2.1993 päivätyssä kirjeessä on kuvattu tuotantoprosessia ainoastaan hyvin yleisesti ilman täsmennystä siitä, että tuotetta kerättiin useiden päivien tai viikkojen aikana ennen uudelleenjalostusta. Heti kun komissio on saanut tiedon kyseisen prosessin todellista kulusta, se on ilmoittanut kantansa kyseisille viranomaisille.
49 Näistä kanneperusteista, jotka on syytä tutkia yhdessä, on korostettava, että käydyn kirjeenvaihdon runsaus ja turvautuminen sovittelumenettelyyn osoittavat, että asianosaiset olivat hyvin tietoisia toistensa kannoista ja että ne yrittivät sovitella näkemyserojaan. Siitä, että mitään sovintoa ei lopulta saatu aikaan, ei voida arvostella komissiota, koska asian saattaminen sovitteluelimen käsiteltäväksi ei poista siltä oikeutta tehdä tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvää lopullista päätöstä.
50 Tällä perusteella ja julkisasiamiehen ratkaisuehdotuksen 119-121 kohdassa ja 123-127 kohdassa yksityiskohtaisesti esitetyistä syistä komissiota ei voida arvostella hyvän yhteistyön periaatteen, kuulemisperiaatteen, sovitun ennaltaehkäisevän lähestymistavan tai oikeusvarmuuden periaatteiden loukkaamisesta eikä perusteluvelvollisuuden laiminlyönnistä. Tästä seuraa, että EMST:hen liittyvät toinen, kolmas ja neljäs kanneperuste on myös hylättävä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
51 Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Asianosaiset ovat vaatineet toistensa velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Koska komissio on hävinnyt asian 32 746 529 NLG:n summan osalta ja koska Alankomaiden kuningaskunta on hävinnyt asian 6 436 077 NLG:n summan osalta, komissio on velvoitettava korvaamaan viisi kuudesosaa ja Alankomaiden kuningaskunta yksi kuudesosa oikeudenkäyntikuluista. Ranskan tasavalta, joka on asiassa väliintulijana, vastaa työjärjestyksen 69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN (viides jaosto)
on antanut seuraavan tuomiolauselman:
1) Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta varainhoitovuonna 1995 rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä 3 päivänä helmikuuta 1999 tehty komission päätös 1999/187/EY kumotaan siltä osin kuin sillä jätetään yhteisörahoituksen ulkopuolelle 32 746 529 NLG:n summa, jonka Alankomaiden kuningaskunta on ilmoittanut rasvattomalle maidolle kaseiinin ja kaseinaattien valmistusta varten myönnettynä tukena.
2) Alankomaiden kuningaskunnan kanne hylätään muilta osin.
3) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan viisi kuudesosaa ja Alankomaiden kuningaskunta yksi kuudesosa oikeudenkäyntikuluista.
4) Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.