CELEX: 62005CJ0388
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
Natūralių buveinių apsauga
Laukinė fauna ir flora
Specialios apsaugos teritorija "Valloni e steppe pedegarganiche"

Savo ieškiniu Europos Bendrijų Komisija prašo Teisingumo Teismo pripažinti, kad Italijos Respublika:
–        iki 1998 m. gruodžio 28 d., kai „Valloni e steppe pedegarganiche“ buvo įsteigta specialios apsaugos teritorija (toliau – SAT),
nesiėmusi priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių trikdymo, kurie gali turėti rimtų
pasekmių tiek, kiek „regioninio susitarimo“ planas ir jame numatyti projektai galėjo daryti įtaką paukščių apsaugai svarbioje
teritorijoje, kuri taip pat vadinama
Importan Bird area
(toliau –IBA), 1989 m. IBA kataloge įrašyta Nr. 94 kaip „Promontorio del Gargano“ ir 1989 m. IBA kataloge įrašyta Nr. 129
kaip „Promontorio del Gargano“, esančioms buveinėms bei rūšims, ir iš tiesų pažeidė buveines bei rimtai trikdė paukščius toje
teritorijoje, neįvykdė įsipareigojimų pagal 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/409/EEB dėl laukinių paukščių apsaugos
(OL L 103, p. 1, toliau – paukščių direktyva) 4 straipsnio 4 dalį;
–        po 1998 m. gruodžio 28 d., įsteigus SAT  „Valloni e steppe pedegarganiche“, neįvykdė įsipareigojimų pagal 1992 m. gegužės
21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (OL L 206, p. 7, toliau –
buveinių direktyva) 6 straipsnio 2, 3 ir 4 dalis ir 7 straipsnį, nes:
–        pažeisdama šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, nesiėmė priemonių, kad SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“ būtų išvengta
natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimo, taip pat rūšių, kurių apsaugai buvo įsteigta SAT, trikdymo, kylančių dėl „regioniniame
susitarime“ numatytų ir jau įvykdytų projektų, kurie sukelia natūralių buveinių ir rūšių buveinių blogėjimą bei atitinkamoje
teritorijoje aptinkamų rūšių trikdymą,
–        pažeisdama šios direktyvos 6 straipsnio 3 dalį, šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis ji neatliko „regioniniame susitarime“
numatytų ir jau įvykdytų projektų, galinčių turėti rimtų pasekmių SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“,
ex ante
įvertinimo;
–        pažeisdama 6 straipsnio 4 dalį, ji netaikė procedūros, kuri leidžia įgyvendinti projektą, nepaisant poveikio teritorijai neigiamo
įvertinimo ir nesant kitų alternatyvių sprendimų dėl privalomųjų svarbesnio viešojo intereso pagrindų, tarp jų ir socialinio
ar ekonominio pobūdžio, susijusių su visuomenės sveikata ir sauga bei su ypač svarbiais ir aplinkai naudingais padariniais
arba, Komisijos nuomone, su kitais privalomaisiais svarbesnio viešojo intereso pagrindais; ir nepranešė Komisijai apie visas
kompensacines priemones, būtinas bendram
Natura 2000
vientisumui apsaugoti, atsižvelgiant į regioniniame susitarime numatytus projektus, kurie buvo patvirtinti (nepaisant jų poveikio
SAT) siekiant kovoti su socialine ir ekonomine krize bei nedarbu Manfredonijos regione.

Teisinis pagrindas

Bendrijos teisės aktai
Paukščių direktyvos 4 straipsnyje numatyta:
„1.      Siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios
apsaugos priemonės.
<…>
Atsižvelgdamos į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, šių
rūšių apsaugai valstybės narės įsteigia kiekiu ir dydžiu tinkamiausias specialias apsaugos teritorijas.
2.      Valstybės narės panašias priemones taiko nuolatos aptinkamoms I priede nenurodytoms migruojančioms rūšims, atsižvelgiant į
jų apsaugos poreikį geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, jų veisimosi, šėrimosi ir žiemojimo
bei poilsio teritorijų, esančių jų migracijos kelyje, atžvilgiu. Dėl šios priežasties valstybės narės kreipia išskirtinį dėmesį
šlapžemių, ypač tarptautinės svarbos šlapžemių, apsaugai.
<…>
4.       Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytose apsaugos teritorijose valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad būtų išvengta
buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių trikdymo, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio
tikslus. Valstybės narės taip pat stengiasi išvengti buveinių taršos ar pažeidimo už šių saugomų teritorijų ribų.“
Buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės imasi priemonių, siekdamos specialiose saugomose teritorijose išvengti natūralių buveinių ir rūšių buveinių
blogėjimo, taip pat rūšių, kurių apsaugai buvo įsteigtos specialios saugomos teritorijos, trikdymo, jei toks trikdymas galėtų
būti reikšmingas šios direktyvos tikslų atžvilgiu.“
Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 dalyje nustatoma galimo planų arba projektų poveikio saugomoms zonoms įvertinimo procedūra,
o šios direktyvos 6 straipsnio 4 dalyje, laikantis tam tikrų sąlygų, numatoma imtis kompensacinių priemonių, jei planas ar
projektas vis dėlto privalo būti įgyvendintas, nepaisant jų poveikio atitinkamai teritorijai neigiamo įvertinimo.
Buveinių direktyvos 7 straipsnis numato, kad šios direktyvos 6 straipsnio 2–4 dalyse nustatyti įpareigojimai „pakeičia bet
kuriuos (paukščių) direktyvos 4 straipsnio 4 dalies pirmajame sakinyje nustatytus įpareigojimus teritorijoms, atrinktoms pagal
4 straipsnio 1 dalį arba panašiai pripažintoms pagal jos 4 straipsnio 2 dalį, nuo šios direktyvos įgyvendinimo datos arba
nuo valstybės narės atlikto atrinkimo arba pripažinimo datos pagal (paukščių direktyvą), jei pastaroji data yra vėlesnė“.

Ginčo aplinkybės ir ikiteisminė procedūra
2001 m. vasario mėn. Italijos paukščių apsaugos sąjunga (Lega Italiana Protezione Uccelli) pranešė Komisijai, kad geografinėje
teritorijoje „Valloni e steppe pedegarganiche“, priskirtoje SAT 1998 m. gruodžio 28 d., vykdoma arba jau baigta daug pramonės
ir nekilnojamojo turto plėtros projektų, darančių žalą daugeliui šioje teritorijoje gyvenančių ar ją kertančių laukinių paukščių
natūralių buveinių ir rūšių apsaugai.
2001 m. rugpjūčio 22 d. laiške Komisija paprašė Italijos Respublikos pateikti informacijos apie numatytus ir jau įvykdytus
darbus minėtoje teritorijoje, ypač apie „regioniniame susitarime“ dėl Manfredonijos regiono pramonės plėtros, kurį sudarė
Apulijos regionas ir Manfredonijos bendruomenė, numatytus darbus.
Italijos institucijos atsakė 2001 m. gruodžio 6 d. ir 2002 m. vasario 15 d. Italijos Respublikos nuolatinės atstovybės prie
Europos Sąjungos laiškais bei 2003 m. vasario 13 d. Apulijos regiono laišku.
2003 m. gruodžio 19 d. laišku Komisija išsiuntė Italijos Respublikai oficialų pranešimą, nurodydama pateikti savo pastabas
per du mėnesius nuo jo gavimo.
Šiai valstybei narei neatsakius į minėtą laišką, Komisija 2004 m. liepos 9 d. išsiuntė jai pagrįstą nuomonę.
2004 m. lapkričio 9 d. laišku Italija pranešė, kad ji ketina netrukus atsakyti į Komisijos kaltinimus.
Negavusi kito atsakymo, Komisija nusprendė pareikšti šį ieškinį.
Tačiau kadangi Komisija atsiėmė dėl Buveinių direktyvos 6 straipsnio 3 ir 4 dalių pažeidimo kylančius reikalavimus, jų nagrinėti
nebereikia.

Dėl ieškinio

Šalių argumentai
Komisija pabrėžia, kad „regioninis susitarimas“ dėl Manfredonijos regiono pramonės plėtros patvirtintas 1998 m. kovo mėn.
ir kad jame numatyti projektai imti vykdyti tučtuojau, darant žalą daugelio geografinėje teritorijoje „Valloni e steppe pedegarganiche“,
1998 m. gruodžio 28 d. priskirtoje SAT, gyvenančių ar ją kertančių saugomų laukinių paukščių rūšių apsaugai. Iš esmės šie
projektai vis dar vykdomi.
Šis „regioninis susitarimas“ buvo patvirtintas nepriėmus priemonių, kuriomis siekiama išvengti buveinių taršos ir pažeidimo,
taip pat rūšių „Valloni e steppe pedegarganiche“ teritorijoje trikdymo, ir neatlikus išankstinio poveikio šiai teritorijai
vertinimo.
Italijos Respublika sutinka, kad „regioninis susitarimas“ 1998 m. kovo mėn. buvo patvirtintas be jokio išankstinio poveikio
„Valloni e steppe pedegarganiche“ teritorijai įvertinimo. Ji pripažįsta, kad pramonės įkūrimas turėjo tiesioginį poveikį Bendrijos
svarbos natūralios buveinės išnykimui šioje teritorijoje.

Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl padėties iki geografinės teritorijos „Valloni e steppe pedegarganiche“ priskyrimo SAT
Paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalyje nustatyta, kad valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, jog būtų išvengta buveinių
taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių trikdymo, jei tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus.
Iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad valstybės narės turi laikytis būtent iš paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalies
kylančių įpareigojimų, net jei atitinkama teritorija nebuvo priskirta SAT, nors turėjo būti (žr. 1999 m. kovo 18 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C‑166/97, Rink. p. I‑1719, 38 punktą).
Šiuo atveju Teisingumo Teismas nusprendė, kad IBA kataloge, nors teisiškai ir nesaistančiame atitinkamų valstybių narių, yra
mokslo įrodymų, leidžiančių įvertinti, kaip valstybė narė vykdė įsipareigojimą saugomų rūšių apsaugai įsteigti kiekiu ir dydžiu
tinkamiausias SAT (žr. 2000 m. gruodžio 7 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C‑374/98, Rink. p. I‑10799, 25 punktą).
Todėl reikia konstatuoti, kad Apulijos regione, tiksliau Manfredonijos bendruomenėje, esanti geografinė teritorija „Valloni
e steppe pedegarganiche“, kurią 1989 m.
BirdLife International
klasifikavo kaip IBA, pavadintą „Promontorio del Gargano“, teikia prieglobstį retoms laukinių paukščių rūšims. Beje, ji taip
pat buvo klasifikuota kaip IBA 1998 m. IBA kataloge.
Todėl minėta teritorija turėjo būti priskirta SAT iki 1998 m. gruodžio 28 dienos.
Be to, neginčytina tai, kad pramonės kūrimas pagal „regioninį susitarimą“ sunaikino dalį gerai išsaugotos „Valloni e steppe
pedegarganiche“ teritorijos, padarydamas žalos daugelio šioje teritorijoje aptinkamų saugomų laukinių paukščių rūšių apsaugai.
Todėl reikia pripažinti, kad iki 1998 m. gruodžio 28 d. Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal paukščių direktyvos
4 straipsnio 4 dalį ir kad reikia sutikti su Komisijos kaltinimu šiuo atžvilgiu.
Dėl padėties po geografinės teritorijos „Valloni e steppe pedegarganiche“ priskyrimo SAT
Reikia pabrėžti, kad nagrinėjant SAT priskirtas teritorijas, buveinių direktyvos 7 straipsnis numato, kad, be kita ko, buveinių
direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje nustatyti įpareigojimai pakeičia paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalyje nustatytus įpareigojimus
teritorijoms nuo šios direktyvos taikymo datos arba nuo priskyrimo pagal paukščių direktyvą datos, jei pastaroji data yra
vėlesnė (žr. 2002 m. birželio 13 d. Sprendimo
Komisija prieš Airiją
, C‑117/00, Rink. p. I‑5335, 25 punktą).
„Valloni e steppe pedegarganiche“ teritorija priskirta SAT 1998 m. gruodžio 28 d., todėl šioje byloje buveinių direktyvos
6 straipsnio 2 dalis minėtai teritorijai taikoma nuo šios datos.
Šiuo atžvilgiu, reikia prisiminti, kad remiantis buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalimi, kaip ir paukščių direktyvos 4 straipsnio
4 dalies pirmuoju sakiniu, valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad būtų išvengta pagal šio straipsnio 1 dalį priskirtose
SAT buveinių pažeidimo arba bet kokio trikdymo, galinčio labai paveikti paukščių rūšių, kurioms įsteigtos SAT, apsaugą (žr.
minėto sprendimo
Komisija prieš Airiją
26 punktą).
Tačiau iš bylos medžiagos matyti, kad po 1998 m. gruodžio 28 d. šio sprendimo 22 punkte aprašyta situacija tęsėsi. Šiuo atžvilgiu
reikia prisiminti, kad Apulijos regionas, 2004 m. liepos 7 d. raštu atsakydamas į Komisijos pateiktus kaltinimus, nurodė,
jog atsižvelgta į būtinybę imtis tinkamų kompensacinių priemonių, numatančių atitinkamos SAT plėtrą arba naujos SAT, pasižyminčios
panašia į pažeistos buveinės fauna ir augmenija, atrinkimą.
Vadinasi, kaltinimas, kad Italijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal buveinių direktyvos 6 straipsnio 2 dalį, yra pagrįstas.
Todėl Komisijos ieškinį šiuo klausimu taip pat reikia patenkinti.
Vadinasi, reikia konstatuoti, kad nesiėmusi priemonių išvengti SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“ buveinių taršos ar pažeidimo
arba bet kokio paukščių rūšių, kurių apsaugai įsteigta ši teritorija, trikdymo Italijos Respublika iki 1998 m. gruodžio 28 d.
neįvykdė įsipareigojimų pagal paukščių direktyvos 4 straipsnio 4 dalį, o po šios datos – pagal buveinių direktyvos 6 straipsnio
2 dalį.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Remiantis Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalimi, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis
to reikalavo. Kadangi Komisija prašė padengti išlaidas ir Italijos Respublika pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Nesiėmusi priemonių išvengti SAT „Valloni e steppe pedegarganiche“ buveinių taršos ar pažeidimo arba bet kokio paukščių rūšių,
kurių apsaugai įsteigta ši teritorija, trikdymo Italijos Respublika iki 1998 m. gruodžio 28 d. neįvykdė įsipareigojimų pagal
1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos dėl laukinių paukščių apsaugos 4 straipsnio 4 dalį, o po šios datos – pagal 1992 m.
gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos 6 straipsnio 2 dalį.
2.
Priteisti iš Italijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: italų.