CELEX: 61984CJ0116
Okse- og svinekød
fast fortjenstmargen for detailsalg

1 Ved dom af 21 . marts 1984 , indgaaet til Domstolen den 30 . april 1984 , har Cour d ' appel de Bruxelles i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets forordning nr . 121/67 af 13 . juni 1967 om den faelles markedsordning for svinekoed ( EFT 1967 , s . 42 ) og Raadets forordning nr . 805/68 af 27 . juni 1968 om den faelles markedsordning for oksekoed ( EFT 1968 I , s . 179 ).
2 Spoergsmaalet er blevet rejst under en straffesag mod en koeddetaillist , H . Roelstraete , som er tiltalt for at have solgt svine- og oksekoed til priser fastsat i strid med ministeriel bekendtgoerelse af 27 . marts 1975 ( Moniteur belge af 29 . marts 1975 ). Det bestemmes i denne bekendtgoerelses artikler 1 og 2 , at de af koeddetaillister anvendte forbrugersalgspriser paa okse- og svinekoed , incl . mervaerdiafgift ikke maa overstige de beloeb , som fremkommer ved den vejede gennemsnitspris , forhoejet med en hoejeste fortjenstmargen paa 22 francs pr . kg og med mervaerdiafgiftens beloeb . Fortjenstmargenen er ved ministeriel bekendtgoerelse af 5 . januar 1980 , som finder anvendelse paa de faktiske omstaendigheder i hovedsagen , forhoejet til 31 francs .
3 Tiltalte , H . Roelstraete , er ved tribunal correctionnel de Nivelles fundet skyldig i naevnte forhold , men har indanket foersteinstansens dom for Cour d ' appel de Bruxelles , hvor han blandt andet har gjort gaeldende , at den belgiske ordning er uforenelig med forordningerne nr . 121/67 og 805/68 og derfor ikke kan finde anvendelse .
4 Cour d ' appel de Bruxelles har fundet det noedvendigt at anmode Domstolen om at afgoere foelgende spoergsmaal :
»Er det foreneligt med forordningerne ( EOEF ) nr . 121/67 af 13 . juni 1967 og nr . 805/68 af 27 . juni 1968 , at den nationale lovgiver fastsaetter omkostningerne i forbindelse med import og afsaetning af produkter inden for detailhandelen med svine- og oksekoed til et fast beloeb , som indbefatter den maksimale fortjenstmargen , dvs . detailhandlerens nettofortjeneste?«
5 Inden dette spoergsmaal besvares , bemaerkes , at Domstolen allerede to gange tidligere har haft lejlighed til at undersoege spoergsmaalet om , hvorvidt en priskontrolordning som den , der er fastsat ved ministeriel bekendtgoerelse af 27 . marts 1975 , er forenelig med EF-retten ( jfr . domme af 29 . juni 1978 , Dechmann , 154/77 , Sml . s . 1573 , og af 17 . januar 1980 , Kefer og Delmelle , 95 og 96/79 , Sml . s . 103 ).
6 I sidstnaevnte dom kendte Domstolen for ret , at forordning nr . 121/67 og forordning nr . 805/68 ikke er til hinder for , at en medlemsstat ensidigt fastsaetter en maksimal fortjenstmargen for detailsalg af svine- og oksekoed , som hovedsagelig beregnes paa grundlag af de indkoebspriser , der gaelder i de tidligere omsaetningsled , og som aendres i takt med udviklingen i disse priser , saafremt de indkoebspriser , der tjener til beregningen af margenen , forhoejes med de salgs- og indfoerselsomkostninger , som detailhandleren faktisk har afholdt i forsyningsleddet og ved salget til forbrugerne , og margenen fastsaettes paa et niveau , der ikke haemmer vareudvekslingen inden for Faellesskabet .
7 Den tvivl , som den nationale ret har givet udtryk for i forelaeggelsesdommen i denne sag , beror paa , at den fortolker den belgiske lovgivning saaledes , at den ikke , som angivet af Domstolen i dommen af 17 . januar 1980 , foreskriver , at de indkoebspriser , der laegges til grund for beregningen af salgspriserne i detailleddet , ikke blot skal forhoejes med de omkostninger i forbindelse med indfoersel og afsaetning , som detailhandleren faktisk har afholdt i forsyningsleddet og ved salg til forbruger , men ogsaa skal forhoejes med et beloeb , svarende til detailhandlerens nettofortjeneste , men at den belgiske lovgivning foreskriver en fast , maksimal fortjenstmargen , der laegges til indkoebsprisen , og som omfatter saavel detailhandlerens omkostninger ved indfoersel og afsaetning samt hans fortjeneste .
8 Den belgiske regering har i sit indlaeg gjort gaeldende , at den nationale ret har givet Domstolen en unoejagtig beskrivelse af den belgiske lovgivning . Efter regerin gens opfattelse inkluderer den maksimale fortjenstmargen ikke _ i modsaetning til hvad der fremgaar af forelaeggelsesdommen _ de omkostninger , detailhandleren maatte have afholdt i forbindelse med indfoerslen . Omkostninger af denne art skal derimod laegges til de indkoebspriser , der anvendes i engrosleddet , og har foelgelig ingen indflydelse paa detailhandlerens fortjeneste .
9 Den belgiske regering finder , at denne fortolkning endvidere stoettes af ordlyden af den af »Inspection Générale Économique« udstedte »instruks nr . 223« af 21 . december 1979 , som er rettet til de funktionaerer , det paahviler at anvende den belgiske prislovgivning , og hvori det praeciseres , at omkostningerne i forbindelse med indfoerslen under visse omstaendigheder skal laegges til de indkoebspriser , der anvendes i engrosleddet .
10 Det bemaerkes , at den nationale ret ved forelaeggelsen af det praejudicielle spoergsmaal lagde en anden fortolkning af den belgiske lovgivning til grund end den belgiske regering , og at det er den fortolkning , som den nationale ret har lagt til grund , Domstolen maa foelge under denne sag . I oevrigt fremgaar det af selve ordlyden af naevnte instruks , at detailhandleres omkostninger i forbindelse med indfoerslen kun i visse tilfaelde vil kunne laegges til indkoebspriserne , og at disse foelgelig ikke er inkluderet i den maksimale fortjenstmargen .
11 Det maa herefter , i overensstemmelse med forelaeggelsen fra den nationale ret , undersoeges , om det er foreneligt med EF-reglerne , og naermere bestemt forordningerne nr . 121/67 og 805/68 , at en medlemsstat i lovgivningen fastsaetter en maksimal fortjenstmargen for detailsalg af okse- og svinekoed som laegges til de indkoebspriser , der anvendes i engrosleddet , og som skal daekke de omkostninger , detailhandleren har afholdt i forbindelse med indfoerslen , forsyningen og afsaetningen i detailleddet , samt hans fortjeneste .
12 Ifoelge tiltalte i hovedsagen , H . Roelstraete , er det i strid med de betingelser , som er fastsat i de omhandlede forordninger , at fastsaette en saadan maksimal fortjenstmargen , fordi der er risiko for , at detailhandleren helt mister sin nettofortjeneste eller endog lider tab paa grund af de omkostninger , han faktisk har maattet afholde i forbindelse med indfoersel og afsaetning . Dette er efter H . Roelstraete ' s opfattelse i strid med Domstolens praksis , hvoraf fremgaar , at detailhandleren skal have mulighed for at opnaa en rimelig fortjeneste for sin indsats .
13 Den belgiske regering har gjort gaeldende , at spoergsmaalet om , hvorvidt en ordning som den belgiske er forenelig med EF-retten , afhaenger af hvilket niveau den maksimale fortjenstmargen fastsaettes paa . Den finder , at den belgiske lovgivningsmagt har fastsat denne margen paa et saadant niveau , at den sikrer detailhandlerne en rimelig fortjeneste , hvilket i oevrigt bekraeftes af den omstaendighed , at den fastsaettes efter hoering af et organ , hvori samtlige interessegrupper er repraesenteret , nemlig prisreguleringsudvalget . Regeringen henviser endvidere til , at der hidtil kun er forekommet meget faa overtraedelser af prisordningen , at fortjenstmargenen er genstand for hyppige aendringer , og at de omtvistede lovbestemmelser ikke har givet anledning til klage over den belgiske regering fra de andre medlemsstater .
14 Ifoelge Kommissionen boer en saadan maksimal fortjenstmargen , som er fastsat i den belgiske lovgivning , ikke omfatte de omkostninger , som en detailhandler faktisk har afholdt i forbindelse med indfoerslen . Medregnes saadanne omkostninger i det faste beloeb , vil der efter Kommissionens opfattelse foreligge en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion , saafremt den omstaendighed , at omkostningerne medregnes , nedsaetter nettofortjenesten for den detailhandler , der har valgt at indfoere sine produkter fra de andre medlemsstater , og dermed haemmer indfoerslerne .
15 Inkluderes de oevrige omkostninger , detailhandleren har afholdt i forbindelse med forsyningen , i fortjenstmargenen , er der efter Kommissionens opfattelse en risiko for , at dette paavirker den prisdannelsesmekanisme , som er en foelge af de faelles markedsordninger , ogsaa selv om risikoen kun er af potentiel art . Kun de nationale retter kan foretage en konkret bedoemmelse heraf .
16 Kommissionen mener ikke , at der bestaar betaenkeligheder ved at inkludere omkostningerne i forbindelse med salg til forbruger i den maksimale fortjenstmargen , forudsat detailhandleren ikke herved afskaeres fra at opnaa en rimelig fortjeneste .
17 For at besvare det spoergsmaal , der er forelagt af den nationale ret , henvises til , at Domstolen i ovennaevnte dom af 17 . januar 1980 udtalte , at fastsaettelsen af en maksimal fortjenstmargen , som en detailhandler kan beregne sig ved salg til forbruger , principielt ikke kan bringe maalsaetningen for de faelles markedsordninger for okse- og svinekoed eller disses funktion i fare , forudsat fortjenstmargenen hovedsagelig beregnes paa grundlag af de indkoebspriser , der gaelder i produktions- og engrosleddet , og forudsat den ikke paavirker den prisordnings funktion , som de faelles markedsordninger er baseret paa .
18 I samme dom praeciseredes , at »dette er imidlertid ikke tilfaeldet , naar de paagaeldende indkoebspriser ikke tager tilstraekkeligt hensyn til de salgs- og indfoerselsomkostninger , som detailhandleren faktisk har afholdt saavel ved indkoebet som ved salget til forbrugerne , eller naar selve fortjenstmargenen er fastsat paa et niveau , som , naar henses til [de naermere bestemmelser for beregningen af indkoebspriserne] , ikke kan sikre detailhandleren en rimelig afloenning for hans indsats« .
19 For at bedoemme , hvorvidt en ordning af den art , som er beskrevet i forelaeggelsesdommen , hvorefter der fastsaettes en maksimal fortjenstmargen , som daekker saavel omkostningerne i forbindelse med indfoersel , forsyning og afsaetning i detailleddet , er forenelig med retspraksis , boer virkningen af , at omkostningerne i forbindelse med indfoerslen er inkluderet i en saadan maksimal fortjenstmargen , foerst undersoeges .
20 I denne forbindelse henvises til dommen af 29 . november 1978 ( Pigs Marketing Board , 83/78 , Sml . s . 2347 ), hvori Domstolen udtalte , at traktatens bestemmelser om afskaffelse af told- og handelsmaessige hindringer for samhandelen inden for Faellesskabet , isaer artiklerne 30 og 34 om afskaffelse af kvantitative restriktioner og alle foranstaltninger med tilsvarende virkning for henholdsvis import og eksport , er en integrerende del af den faelles markedsordning for svinekoed , saaledes som det fremgaar af artikel 19 i forordning nr . 121/67 . Det samme gaelder for den ved forordning nr . 805/68 oprettede faelles markedsordning for oksekoed , hvori artikel 22 bestemmer , at det i Faellesskabets interne handel er forbudt at anvende kvantitative restriktioner eller foranstaltninger med tilsvarende virkning .
21 En priskontrolordning af den art , som er beskrevet af den nationale ret , kan udgoere en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indfoerselsrestriktion , saafremt den maksimale fortjenstmargen , der er foreskrevet for salg af okse- og svinekoed i detailleddet , er fastsat saaledes , at den omfatter de omkostninger , detailhandleren eventuelt har afholdt i forbindelse med indfoerslen . Ifoelge den naevnte ordning er fortjenstmargenen nemlig fastsat til et ensartet beloeb , uanset om detailhandleren foretager sine indkoeb paa det nationale marked , eller om han vaelger at importere sine varer og indkoebe dem direkte paa markederne i de oevrige medlemsstater . Nettofortjenesten for den detailhandler , der importerer sine varer fra de oevrige medlemsstater , nedsaettes nemlig herved med et beloeb svarende til omkostningerne i forbindelse med indfoerslen og er foelgelig mindre end den fortjeneste , som detailhandleren ville kunne opnaa ved at indkoebe sine varer paa det nationale marked .
22 En saadan ordning vil klart have en afskraekkende virkning for indfoerslerne fra de andre medlemsstater og vil tilskynde detailhandlerne til at foretage deres indkoeb paa det nationale marked . Ordningen er derfor i strid med traktatens artikel 30 samt artikel 19 i forordning nr . 121/67 og artikel 22 i forordning nr . 805/68 .
23 Hvad angaar de oevrige omkostninger , som er daekket af den maksimale fortjenstmargen , maa der sondres mellem de omkostninger , detailhandleren har afholdt i forsyningsleddet , og de omkostninger , der er afholdt i forbindelse med salg til forbruger .
24 Hvad angaar omkostninger af foerstnaevnte art , er der , som det med rette er blevet gjort gaeldende af Kommissionen , en _ i hvert fald potentiel _ risiko for , at det kan paavirke den ved forordningerne nr . 121/67 og nr . 805/68 etablerede prisdannelsesmekanisme , saafremt disse omkostninger inkluderes i den maksimale fortjenstmargen . Omkostningerne i forsyningsleddet kan nemlig variere , navnlig i forhold til afstanden mellem indkoebsstederne og den enkelte detailhandlers forretningssted . I visse tilfaelde kan den omstaendighed , at de naevnte omkostninger er inkluderet i den maksimale fortjenstmargen , saaledes for visse detailhandleres vedkommende medfoere en fastfrysning af detailprisen og derved paavirke distributionsnettet for okse- og svinekoed i de omraader , der ligger fjernest fra indkoebscentrene , og derved tillige have virkninger saavel for den ved de omhandlede faelles markedsordninger etablerede prisfastsaettelsesmekanisme som for samhandelen inden for Faellesskabet .
25 Da denne virkning imidlertid , som anfoert , kun er af potentiel karakter , tilkommer det de nationale retter at tage stilling til , om ordningen har haft en saadan virkning i de konkrete tilfaelde , som er forelagt dem .
26 Derimod indebaerer den omstaendighed , at de omkostninger i forbindelse med afsaetningen , som detailhandlerne har afholdt ved salg til forbruger , er daekket af den maksimale fortjenstmargen og dermed inkluderet i et fast beloeb og altsaa ikke baseret paa de omkostninger , som hver enkelt detailhandler faktisk har afholdt , ikke i sig selv en risiko for , at den paavirker den ved de faelles markedsordninger for okse- og svinekoed etablerede prisfastsaettelsesmekanisme eller paavirker samhandelen inden for Faellesskabet , forudsat dette faste beloeb ikke er vilkaarligt fastsat og i alt fald giver detailhandlerne mulighed for at opnaa en rimelig fortjeneste for deres indsats .
27 Det tilkommer tillige de nationale retter at afgoere , hvorvidt de bestemmelser i den nationale lovgivning , som det paahviler dem at anvende , opfylder de ovenfor naevnte betingelser .
28 Den nationale ret har i forelaeggelsesdommen anfoert , at omkostningerne ved salg til forbruger veksler fra sted til sted og at den maksimale fortjenstmargen for nogle detailhandleres vedkommende derfor er tilstraekkelig stor til at daekke deres omkostninger i forbindelse med afsaetningen og til at sikre dem en rimelig fortjeneste , men ikke tilstraekkelig stor for andre detailhandlere , som afholder stoerre omkostninger .
29 Det bemaerkes , som Kommissionen med rette har gjort gaeldende , at faellesskabsretten ikke er til hinder for , at visse koeddetaillister udelukkes fra markedet som foelge af , at der indfoeres en maksimal fortjenstmargen , der ikke er tilstraekkelig stor til at daekke deres omkostninger ved salg i detailleddet , naar disse omkostninger er saerlig hoeje . Det er nemlig ikke blevet godtgjort , at den omstaendighed , at nogle detailhandlere eventuelt forsvinder fra markedet , enten skulle beroere selve prisordningens funktion eller samhandelen inden for Faellesskabet . Fandtes der derimod et vaesentligt antal detailhandlere , som blev bragt i vanskeligheder paa grund af den maksimale fortjenstmargen , kunne dette vaere et holdepunkt for , at margenen ikke er tilstraekkelig stor til at sikre detailhandlerne en rimelig fortjeneste for deres indsats og som foelge heraf er i strid med faellesskabsrettens krav .
30 Af disse grunde vil det spoergsmaal , der er forelagt af den nationale ret , herefter vaere at besvare som foelger :
1 ) En ordning i en medlemsstat , hvorved der udoeves kontrol med detailpriserne for okse- og svinekoed , bestaaende i et paalaeg til detailhandlerne om ikke at saelge deres varer til forbrugerne til en hoejere pris end den indkoebspris , de har betalt i engrosleddet , forhoejet med en maksimal fortjenstmargen , der bl.a . omfatter de omkostninger , detailhandlerne eventuelt har afholdt i forbindelse med indfoerslen , er en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion , der er i strid med EOEF-traktatens artikel 30 , artikel 19 i forordning nr . 121/67 og artikel 22 i forordning nr . 805/68 ;
2 ) en saadan ordning er endvidere uforenelig med forordningerne nr . 121/67 og nr . 805/68 , naar den maksimale fortjenstmargen omfatter de omkostninger , detailhandlerne har afholdt i forbindelse med deres indkoeb , og dette paavirker distributionsnettet for okse- og svinekoed i visse omraader ;
3 ) faellesskabsretten er ikke til hinder for , at fortjenstmargenen , foruden detailhandlerens fortjeneste , tillige kun omfatter de omkostninger , detailhandlerne har afholdt i forbindelse med salg til forbruger , forudsat den ikke fastsaettes vilkaarligt , men goer det muligt for detailhandlerne at opnaa en rimelig fortjeneste for deres indsats .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
31 De udgifter , der er afholdt af den belgiske regering og af Kommissionen , der har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( fjerde afdeling )
vedroerende det spoergsmaal , som er forelagt den af Cour d ' appel de Bruxelles ved dom af 21 . marts 1984 , for ret :
1 ) En ordning i en medlemsstat , hvorved der udoeves kontrol med detailpriserne for okse- og svinekoed , bestaaende i et paalaeg til detailhandlerne om ikke at saelge deres varer til forbrugerne til en hoejere pris end den indkoebspris , de har betalt i engrosleddet , forhoejet med en maksimal fortjenstmargen , der bl.a . omfatter de omkostninger , detailhandlerne eventuelt har afholdt i forbindelse med indfoerslen , er en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion , der er i strid med EOEF-traktatens artikel 30 , artikel 19 i forordning nr . 121/67 og artikel 22 i forordning nr . 805/68 .
2 ) En saadan ordning er endvidere uforenelig med forordningerne nr . 121/67 og nr . 805/68 , naar den maksimale fortjenstmargen omfatter de omkostninger , detailhandlerne har afholdt i forbindelse med deres indkoeb , og dette paavirker distributionsnettet for okse- og svinekoed i visse omraader .
3 ) Faellesskabsretten er ikke til hinder for , at fortjenstmargenen , foruden detailhandlerens fortjeneste , tillige kun omfatter de omkostninger , detailhandlerne har afholdt i forbindelse med salg til forbruger , forudsat den ikke fastsaettes vilkaarligt , men goer det muligt for detailhandlerne at opnaa en rimelig fortjeneste for deres indsats .