CELEX: 61990CJ0061
Markedet for korn
forordning (EØF) nr. 2727/75
EØF.traktatens artikel 93, stk. 3, og artikel 5

1 Ved staevning indleveret til Domstolens Justitskontor den 12. marts 1990 har Kommissionen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 169 anlagt sag med paastand om, at det fastslaas, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til faellesskabsretten, navnlig forordning (EOEF) nr. 2727/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for korn (EFT L 281, s. 1) og gennemfoerelsesforordningerne hertil, samt EOEF-traktatens artikel 93 og 5, idet den
- har fremmet eksport af korn og kornprodukter gennem KYDEP ("Centralkontoret for Forvaltning af Hjemmemarkedet") og daekket de underskud, KYDEP derved har lidt, gennem direkte eller indirekte stoetteforanstaltninger, bl.a. derved, at priserne paa korn bestemt til moellerivirksomheder og forarbejdningsindustrien fastsattes paa et niveau, der i et vist omfang var lavere end de af Faellesskabet fastsatte interventionspriser (programkontrakter)
- anbefalede KYDEP at levere 340.000 tons hvede til EF-intervention i 1982 og daekkede KYDEP' s tab ved denne transaktion
- ikke har underrettet Kommissionen hverken om den naevnte stoette eller de oevrige foranstaltninger, som den traf i perioden 1982-1986
- ikke har samarbejdet med Kommissionen.
2 Ifoelge Kommissionen greb de graeske myndigheder ind paa markedet for bloed og for haard hvede, bl.a. ved at fremme eksporten, for derved at hjaelpe KYDEP til at afsaette sine lagre.
3 Kommissionen var af den opfattelse, at disse indgreb var en tilsidesaettelse af de forpligtelser, der for medlemsstaterne foelger af reglerne om den faelles markedsordning for korn, jf. forordning nr. 2727/75, og at Den Hellenske Republik ogsaa havde tilsidesat bestemmelserne i traktatens artikel 5 og artikel 93, stk. 3, og indledte derfor en traktatbrudsprocedure mod Graekenland.
4 Hvad naermere angaar sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Tvistens genstand
5 Indledningsvis bemaerkes, at Kommissionen med soegsmaalet oensker fastslaaet tre saerskilte traktatbrud.
6 Det foerste bestaar i, at bestemmelserne i forordning nr. 2727/75 er tilsidesat som foelge af de graeske myndigheders indgreb paa markedet for korn. Kommissionen har i foerste raekke henvist til de forskellige foranstaltninger, de graeske myndigheder har truffet med henblik paa at fremme eksporten af korn, navnlig de "programkontrakter", der var indgaaet under statens auspicier, og hvorved KYDEP forpligtede sig til at saelge hvede til priser, der var fastsat under Faellesskabets interventionspris, til moellerivirksomheder og forarbejdningsindustrien. Kommissionen har ogsaa anfoert, at KYDEP' s underskud som foelge af de naevnte foranstaltninger blev daekket af staten. Kommissionen har endelig paaberaabt sig, at de graeske myndigheder i 1982 anbefalede KYDEP at levere 340 000 tons hvede til EF-intervention og samtidig daekkede udgiften til denne transaktion.
7 Det andet paastaaede traktatbrud er ifoelge Kommissionen, at bestemmelserne i traktatens artikel 93, stk. 3, er tilsidesat, idet Kommissionen ikke er blevet underrettet om den ydede statsstoette.
8 Det sidste traktatbrud, Kommissionen har gjort gaeldende, vedroerer tilsidesaettelsen af bestemmelserne i traktatens artikel 5 og i artikel 24 i forordning nr. 2727/75, idet de graeske myndigheder har afvist at samarbejde, saaledes at Kommissionen kunne indhente oplysninger om KYDEP' s virksomhed.
9 Indledningsvis bemaerkes, at tvisten maa begraenses til kun at omfatte de konkrete klagepunkter, der er fremfoert i staevningen. Den argumentation, Kommissionen har udviklet i sine indlaeg, hvor den har anfaegtet det oekonomiske forhold, der set under ét bestaar mellem staten og KYDEP, kan Domstolen derfor kun tage i betragtning, for saa vidt som den direkte vedroerer de i staevningen anfoerte klagepunkter. Endvidere maa Kommissionens argumenter om, at den stoette, der er ydet producenterne som foelge af de hoeje priser, som KYDEP koebte korn til efter ordre fra de graeske myndigheder, er uforenelig med artikel 10 og 11 i forordning nr. 2727/75, afvises fra paakendelse, idet de reelt er et saerskilt klagepunkt, som ikke er omtalt i staevningen.
10 Tvisten er ogsaa tidsmaessigt begraenset, idet den vedroerer perioden 1982-1986. Paastanden om, at forordning nr. 2727/75 er tilsidesat, maa derfor behandles i lyset af de af forordningens bestemmelser, der var gaeldende i den naevnte periode, det vil bl.a. sige i den affattelse, der var en foelge af aendringerne i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 1143/76 af 17. maj 1976 (EFT L 130, s. 1), (EOEF) nr. 1151/77 af 17. maj 1977 (EFT L 136, s. 1), (EOEF) nr. 1870/80 af 15. juli 1980 (EFT L 184, s. 1), (EOEF) nr. 1187/81 af 28. april 1981 (EFT L 121, s. 1), (EOEF) nr. 1451/82 af 18. maj 1982 (EFT L 164, s. 1), (EOEF) nr. 1018/84 af 31. marts 1984 (EFT L 107, s. 1), (EOEF) nr. 3793/85 af 20. december 1985 (EFT L 367, s. 19) og (EOEF) nr. 1579/86 af 23. maj 1986 (EFT L 139, s. 29).
Det graeske myndigheders indgreb paa markedet for korn
11 Kommissionen har anfoert, at KYDEP havde oparbejdet betydelige lagre af korn og fra 1982 havde problemer med at afsaette lagrene. Dette var baggrunden for, at der blev indgaaet programkontrakter mellem staten, KYDEP og de erhvervsdrivende. I henhold til disse kontrakter forpligtede KYDEP sig til at saelge sine lagre af bloed hvede og af haard hvede til de erhvervsdrivende til priser og paa kreditvilkaar, som var gunstige i forhold til markedsvilkaarene. Til gengaeld forpligtede de erhvervsdrivende sig til inden for en naermere angiven frist at eksportere kornet i form af mel, gryn eller pasta. Finansieringen skete i form af laan fra den graeske Landbrugsbank eller andre banker, som opererede paa vilkaar, som var fastsat af den graeske Nationalbank. Staten paatog sig at daekke det underskud, som KYDEP blev paafoert som foelge af gennemfoerelsen af disse transaktioner. Det var ogsaa for at faa afsat sine lagre, at KYDEP i 1984, 1985 og 1986 selv eksporterede mel, idet staten udbetalte en stoette paa 2,45 DR pr. kg eksporteret mel. Endelig greb de graeske myndigheder ogsaa ind paa den maade, at de i 1982 anbefalede KYDEP at levere 340 000 tons hvede til EF-intervention, og staten daekkede forskellen mellem hvedens kostpris og interventionsprisen.
12 Den Hellenske Republik har i sine indlaeg bestridt den faktiske eksistens af de paatalte forhold og har naermere anfoert, at Kommissionen, som f.eks. ikke har fremlagt en kopi af de programkontrakter, den henviser til, ikke har foert bevis for sine paastande. Den sagsoegte stat har indroemmet, at der paa begaering af de erhvervsdrivende har vaeret udarbejdet to udkast til programkontrakter med henblik paa, at de erhvervsdrivende med hensyn til eksporten af mel fik hjaelp til at fastholde det traditionelle marked i Algeriet, men har anfoert, at disse kontrakter ikke er blevet foert ud i livet paa grund af modstand fra EF-myndighederne. Endvidere er Kommissionens paastand upraecis, idet det ikke klart er angivet, hvilke bestemmelser i forordning nr. 2727/75 der er tilsidesat.
13 Det bemaerkes, at i modsaetning til, hvad Den Hellenske Republik har anfoert, er Kommissionens staevning for saa vidt angaar sidstnaevnte anbringende tilstraekkelig praecis til, at Domstolen kan tage stilling til, om det er begrundet.
14 Det maa herefter foerst undersoeges, om de graeske myndigheder har grebet ind som beskrevet af Kommissionen, og dernaest, om indgrebet i givet fald er foreneligt med bestemmelserne i forordning nr. 2727/75.
15 Til stoette for sine paastande har Kommissionen fremlagt en raekke dokumenter, som bl.a. hidroerer fra KYDEP. Den Hellenske Republiks argumenter for, at de naevnte dokumenter er uden bevisvaerdi, er ikke praecise og detaljeret underbygget og maa derfor forkastes. Den omstaendighed, at den version af moedereferatet fra KYDEP' s 36. generalforsamling, Kommissionen har fremlagt, ifoelge Den Hellenske Republik ikke svarer til det officielle moedereferat, kan ikke i sig selv bevirke, at der ikke kan tages hensyn til oplysningerne i det fremlagte dokument.
16 Der maa ogsaa tages hensyn til de dokumenter, Domstolen havde anmodet om at faa fremlagt under den skriftlige forhandling, og som sagsoegte foerst har fremlagt efter den mundtlige forhandling, dvs. efter at de fastsatte frister var udloebet.
17 Som Domstolen fastslog i dom af 19. marts 1991 (sag C-32/89, Graekenland mod Kommissionen, Sml. I, s. 1321, praemis 10 og 11), var der indgaaet programkontrakter mellem staten, KYDEP og private erhvervsdrivende, og programkontrakterne var gennemfoert i den omhandlede periode. Dette bekraeftes baade af den interne skrivelse af 6. juni 1985 fra KYDEP' s generaldirektoer til KYDEP' s bestyrelse, moedereferatet fra KYDEP' s 36. generalforsamling, den analytiske rapport vedroerende KYDEP' s regnskaber for 1988, betragtningerne til OEkonomiministeriets bekendtgoerelse af 26. november 1982 om nedsaettelse af et udvalg bestaaende af repraesentanter for offentlige myndigheder, for den graeske Nationalbank og af KYDEP' s bestyrelsesformand, der skulle tage stilling til de af virksomhederne indgivne tilbud om eksport af hvede og mel, og, endelig af, at Den Hellenske Republik i sidste instans og delvis indroemmede det i sit mundtlige indlaeg i retsmoedet.
18 De naevnte programkontrakter vedroerte KYDEP' s salg af hvede til private erhvervsdrivende, som herefter skulle eksportere produkterne. I 1982 og 1984 var der indgaaet to programkontrakter, som vedroerte eksport af 500 000 og 400 000 tons bloed hvede i form af mel. I 1985 blev der indgaaet to nye kontrakter, som angik 15 000 og 78 000 tons haard hvede bestemt til eksport i form af pastaprodukter og gryn.
19 Formaalet med indgaaelsen af ovennaevnte programkontrakter var at fremme afsaetningen af de lagre, der siden 1982 var blevet stadigt stoerre som foelge af de hoeje priser, til hvilke KYDEP efter instruks fra de graeske myndigheder koebte hveden af producenterne. De vilkaar, der var gaeldende for de private erhvervsdrivende, var saaledes fordelagtige, idet salgspriserne var lavere end markedspriserne, og koeberne var indroemmet en rentefri kredit paa otte maaneder fra leveringsdatoen til at afregne, hvilket f.eks. bekraeftes af de to eksemplarer af kontrakter indgaaet mellem KYDEP og moellerivirksomheder, Kommissionen har fremlagt i sagen, samt af skrivelsen af 23. december 1982 fra oekonomiministeren til den graeske Nationalbank. Med henblik paa finansieringen af de naevnte transaktioner kunne KYDEP, saaledes som det fremgaar af skrivelse nr. 156 af 16. december 1982 fra direktoeren for den graeske Nationalbank, i den graeske Landbrugsbank opnaa lavtforrentede laan, som for disse transaktioners vedkommende blev refinansieret af den graeske Nationalbank. Endvidere daekkede staten det underskud, KYDEP blev paafoert som foelge af gennemfoerelsen af disse programkontrakter.
20 For saa vidt naermere angaar de programkontrakter, der blev indgaaet med fabrikanter af pastaprodukter, fremgaar det af skrivelse nr. 2 af 31. januar 1984 fra direktoeren for den graeske Nationalbank, at forretningsbankerne indroemmede disse fabrikanter gunstige laanevilkaar, som var fastsat af den graeske Nationalbank.
21 Det fremgaar ogsaa af de fremlagte dokumenter og navnlig af moedereferatet fra KYDEP' s 36. generalforsamling, at KYDEP dels som led i en programkontrakt selv eksporterede hvede i 1984 med stoette fra staten, dels, efter henstilling fra de graeske myndigheder, i 1982 leverede 340 000 tons hvede til EF-intervention, hvor staten daekkede forskellen mellem kostprisen og interventionsprisen.
22 Med hensyn til spoergsmaalet, om disse statsindgreb er forenelige med bestemmelserne i forordning nr. 2727/75, bemaerkes, at de faelles markedsordninger hviler paa princippet om et aabent marked, som enhver producent frit har adgang til paa effektive konkurrencevilkaar, og hvis funktion udelukkende reguleres ved foranstaltninger i henhold til disse ordninger selv. Navnlig kan medlemsstaterne ikke laengere paa omraader, der er daekket af en faelles markedsordning - og saa meget desto mindre, naar denne ordning som i dette tilfaelde bygger paa faelles prisregler - ved ensidigt fastsatte, nationale bestemmelser gribe ind i en saadan prisdannelsesmekanisme, der foelger af den faelles ordning (dom af 12.7.1990, sag C-35/88, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 3125, praemis 29).
23 De graeske myndigheders indgriben under de ovenfor beskrevne omstaendigheder paa et omraade, hvor faellesskabsbestemmelserne er udtoemmende, er i strid med reglerne i den faelles markedsordning. Indgrebene er i strid med konkurrenceordningen for prisdannelsen og med Faellesskabets eneret til at intervenere, saaledes som det bl.a. fremgaar af forordningens artikel 3, 7 og 8, som sagsoegeren har henvist til. Indgrebene har i oevrigt bevirket en fordrejning med hensyn til anvendelsen af den faellesskabsretlige ordning om eksportrestitutioner i henhold til forordningens artikel 16.
24 Af alle disse grunde maa det fastslaas, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets forordning nr. 2727/75 af 29. oktober 1975, idet den i perioden 1982-1986 gennem en raekke foranstaltninger, herunder programkontrakter, har fremmet eksporten af korn og kornprodukter gennem KYDEP, har daekket de for dette organ heraf foelgende underskud, har anbefalet KYDEP at levere 340 000 tons til EF-intervention og i den forbindelse daekket forskellen mellem kostprisen og interventionsprisen.
Manglende underretning om stoetteforanstaltningerne
25 Indledningsvis bemaerkes, at Kommissionen kan anvende proceduren i traktatens artikel 169, naar den oensker Domstolens dom for, at en medlemsstat har tilsidesat traktatens artikel 93, stk. 3, som paalaegger medlemsstaterne at underrette Kommissionen om enhver paataenkt indfoerelse eller aendring af stoetteforanstaltninger i henhold til traktatens artikel 92 (jf. ovennaevnte dom af 12.7.1990, Kommissionen mod Graekenland, praemis 34). Sagsoegte kan herefter ikke med foeje goere gaeldende, at Kommissionen ikke i henhold til traktatens artikel 169 kan fremfoere et saadant anbringende om traktatbrud.
26 I den foreliggende sag er det ubestridt, at kreditoverfoerslerne og de statslige subventioner til KYDEP og den raekke gunstige kreditfaciliteter og -vilkaar, som er indroemmet KYDEP og private erhvervsdrivende, under de ovenfor beskrevne omstaendigheder er statsstoette efter traktatens artikel 92.
27 Det er heller ikke blevet bestridt, at Kommissionen ikke forinden er blevet underrettet herom, jf. traktatens artikel 93, stk. 3.
28 Det maa herefter fastslaas, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, idet den i perioden 1982-1986 ikke har underrettet Kommissionen om den paataenkte stoette til KYDEP og de private erhvervsdrivende med hensyn til salg og eksport af korn.
De graeske myndigheders manglende samarbejde
29 I henhold til Domstolens faste praksis kan en i medfoer af traktatens artikel 169 anlagt sag kun stoettes paa den begrundelse og de anbringender, der allerede er fremfoert i den begrundede udtalelse (jf. dom af 13.12.1990, sag C-347/88, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 4747, praemis 16).
30 I den forbindelse bemaerkes, at Kommissionen i den begrundede udtalelse ikke udtrykkeligt har gjort gaeldende, at de graeske myndigheder ikke har overholdt de forpligtelser, der paahviler dem i henhold til bestemmelserne i artikel 24 i forordning nr. 2727/75 og i traktatens artikel 5 som foelge af de graeske myndigheders manglende samarbejde, idet de ifoelge Kommissionen ikke har fremsendt dokumenter vedroerende KYDEP og ogsaa modsatte sig, at Kommissionen foretog en undersoegelse paa stedet. I den begrundede udtalelse har Kommissionen blot fastslaaet, at "de graeske myndigheder ikke havde fremsendt de oenskede oplysninger vedroerende de gaeldende markedspriser paa graesk omraade". En saadan bemaerkning kan ikke i sig selv betragtes som en formulering af ovennaevnte klagepunkt, saaledes som Kommissionen naermere har uddybet det i den staevning, den har indleveret til Domstolen.
31 Kommissionens paastande vedroerende dette sidste traktatbrud maa herefter afvises.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
32 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. Den Hellenske Republik har i det vaesentlige tabt sagen og boer derfor betale sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN
1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Raadets forordning (EOEF) nr. 2727/75 af 29. oktober 1975 om den faelles markedsordning for korn, idet den i perioden 1982-1986 gennem en raekke foranstaltninger, herunder programkontrakter, har fremmet eksporten af korn og kornprodukter gennem KYDEP, har daekket de for dette organ heraf foelgende underskud, har anbefalet KYDEP at levere 340 000 tons til EF-intervention og i den forbindelse daekket forskellen mellem kostprisen og interventionsprisen.
2) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 93, stk. 3, idet den i perioden 1982-1986 ikke har underrettet Kommissionen om den paataenkte stoette til KYDEP og de private erhvervsdrivende med hensyn til salg og eksport af korn.
3) I oevrigt frifindes sagsoegte.
4) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.