CELEX: 62006CJ0181
Letecká doprava
Letiská
Služby pozemnej obsluhy
Vyberanie poplatku za pozemnú administratívu a dozor

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 6 a článku 16 ods. 3 smernice Rady 96/67/ES z 15. októbra 1996 o prístupe k trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách spoločenstva (
Ú. v. ES L 272, s. 36
; Mim. vyd. 07/002, s. 496).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Deutsche Lufthansa AG (ďalej len „Lufthansa“) a ANA — Aeroportos de Portugal SA (ďalej len „ANA“) týkajúceho sa vyrubenia a výberu poplatkov za pozemnú administratívu a dozor, ktoré vykonala ANA.
Právny rámec
Právna úprava Spoločenstva
Článok 6 ods. 1 smernice 96/67 znie takto:
„Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia v súlade s ustanoveniami článku 1 na to, aby zabezpečili voľný prístup dodávateľov služieb pozemnej obsluhy na trh služieb poskytovaných tretím stranám [Členské štáty prijmú nevyhnutné opatrenia v súlade s ustanoveniami článku 1 na to, aby zabezpečili voľný prístup dodávateľov služieb pozemnej obsluhy, aby mohli poskytovať služby pozemnej obsluhy tretím osobám —
neoficiálny preklad
].
Členské štáty majú právo požadovať, aby dodávatelia služieb pozemnej obsluhy boli usadení v spoločenstve.“
Článok 16 ods. 3 tejto smernice stanovuje:
„Ak je prístup k zariadeniam [letiska —
neoficiálny preklad
] podnetom k vyberaniu poplatkov, tieto sa stanovia podľa relevantných, objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií.“
Príloha tejto smernice stanovuje:
„1.
Pozemná administratíva a dozor zahŕňa:
1.1
zastupiteľské a styčné služby s miestnymi úradmi alebo akýmikoľvek inými subjektmi, platenie v mene užívateľov letiska a zabezpečenie kancelárskych priestorov pre ich zástupcov;
1.2
kontrola nakládky, oznamovanie a telekomunikácie;
1.3
obsluhu, skladovanie a správu nakladacích jednotiek;
1.4
akékoľvek iné dozorné služby pred, počas a po lete a akékoľvek administratívne služby požadované užívateľom letiska.“
Vnútroštátna právna úprava
Zákonný dekrét č. 102/90 z 21. marca 1990 v znení zákonného dekrétu č. 280/99 z 26. júla 1999 (
Diário da Republica
I, séria A, č. 172, z 26. júla 1999, s. 4678, ďalej len „zákonný dekrét č. 280/99“) špecifikuje vymáhateľné poplatky za výkon všetkých činností v priestoroch letiska a vo svojom článku 18 ods. 2 stanovuje, že vo verejných priestoroch letiska prevádzkovaných ANA sumu poplatkov za služby pozemnej obsluhy určí ANA po predchádzajúcom schválení Národným inštitútom pre civilné letectvo.
Článok 3 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 z 30. júla 1999 (
Diário da Republica
I, séria B, č. 176, z 30. júla 1999, s. 4922) stanovuje:
„Podľa článku 17 zákonného dekrétu č. 102/90 z 21. marca 1990 a na účely vykonania článku 18 uvedeného zákonného dekrétu sa poplatky, ktoré sú v ňom upravené, podľa povahy vykonávaných služieb a činností delia na:
a)
poplatky za dopravu;
b)
poplatky za služby pozemnej obsluhy (‚handling‘);
c)
poplatky za miesto;
d)
iné poplatky obchodnej povahy.“
Poplatky za služby pozemnej obsluhy sú stanovené v článkoch 10 a nasledujúcich vykonávacieho dekrétu č. 12/99. Celkovo ich je jedenásť.
Článok 10 uvedeného dekrétu znie:
„Poplatky za služby pozemnej obsluhy sa vyberajú za výkon všetkých činností, ktoré tvoria časť služieb vymenovaných na zozname nachádzajúcom sa v prílohe I zákonného dekrétu č. 275/99 z 23. júla 1999 na základe nasledujúcich podmienok:
1.
Poplatok za pozemnú administratívu a dozor sa vyberá od dodávateľov služieb a vypočítava sa percentom z obratu.
2.
Poplatok za služby obsluhy ‚cestujúcich‘ sa vyberá od dodávateľov služieb a self-handlingových užívateľov letiska alebo plochy letiska; vypočítava sa na základe letového poriadku alebo časti dní alebo mesiacov a podľa priehradiek na príjem a zaregistrovanie cestujúcich (‚check-in‘).
3.
Poplatok za služby obsluhy ‚batožiny‘ sa vyberá od dodávateľov služieb a self-handlingových užívateľov letiska alebo plochy letiska; vypočítava sa na základe letového poriadku alebo časti dní alebo mesiacov a podľa priehradiek na príjem a zaregistrovanie cestujúcich (‚check-in‘) alebo na základe počtu obslúženej batožiny.
4.
Poplatok za služby obsluhy ‚nákladu a pošty‘ sa vyberá:
a)
od self-handlingových užívateľov letiska alebo plochy letiska; vypočítava sa na základe dopravných jednotiek;
b)
od dodávateľov služieb; vypočítava sa percentom z obratu.
5.
Poplatok za služby obsluhy ‚rampy‘ sa vyberá:
a)
od self-handlingových užívateľov letiska alebo plochy letiska; vypočítava sa na základe dopravných jednotiek;
b)
od dodávateľov služieb; vypočítava sa percentom z obratu.
6.
Poplatok za služby obsluhy ‚čistenie a lietadlové služby‘ sa vyberá od dodávateľov služieb a bude vypočítaný percentom z obratu.
7.
Poplatok za služby obsluhy ‚paliva a oleja‘ sa vyberá od dodávateľov služieb a bude vypočítaný percentom z obratu alebo na základe hektolitrov poskytnutého paliva a litrov oleja, v tomto prípade bude poplatok zaokrúhlený smerom nahor.
8.
Poplatok za služby obsluhy ‚údržba lietadla‘ sa vyberá od dodávateľov služieb a bude vypočítaný percentom z obratu.
9.
Poplatok za služby obsluhy ‚letová prevádzka a administratíva posádky‘ sa vyberá od dodávateľov služieb a bude vypočítaný percentom z obratu.
10.
Poplatok za služby obsluhy ‚povrchová preprava‘ sa vyberá od dodávateľov služieb a bude vypočítaný percentom z obratu.
11.
Poplatok za služby obsluhy ‚zásobovacie služby‘ (‚catering‘) sa vyberá od dodávateľov služieb a bude vypočítaný percentom z obratu.“
Článok 11 uvedeného dekrétu znie:
„Odlišný poplatok na základe doby používania, obslúženej administratívnej jednotky alebo fyzickej jednotky môže byť vyberaný od užívateľov všetkých zariadení letiska alebo hlavnej plochy letiska za výkon činností služieb pozemnej obsluhy.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Lufthansa, založená podľa nemeckého práva, ktorá má organizačnú zložku so sídlom na letisku v Lisabone (Portugalsko), podala žalobu proti vyrubeniu a výberu poplatkov za pozemnú administratívu a dozor, ktoré vykonala ANA.
ANA poskytla Lufthanse koncesiu na výkon služieb pozemnej obsluhy na letisku Francisco Sá Carneiro v Porte. Následne bol Lufthanse vyrubený poplatok vo výške 22164 PTE vrátane dane z pridanej hodnoty (čo predstavuje sumu 110,55 eur).
Lufthansa vnútroštátnemu súdu tvrdí, že ustanovenia vnútroštátneho práva, t. j. článok 10 ods. 1 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 a článok 18 ods. 2 zákonného dekrétu č. 280/99 sú v rozpore so smernicou 96/67.
Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Možno sumu vyžadovanú vo forme poplatku za pozemnú administratívu a dozor v zmysle článku 10 ods. 1 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 považovať za poplatok stanovený ‚podľa relevantných, objektívnych, transparentných a nediskriminačných kritérií‘ v zmysle článku 16 ods. 3 smernice 96/67?
2.
Odporuje voľnému prístupu na trh služieb pozemnej obsluhy pre tretie osoby podľa článku 6 smernice 96/67 alebo je s ním v rozpore požadovanie úhrady sumy vo forme poplatku za pozemnú administratívu a dozor podľa článku 10 ods. 1 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 a článku 18 ods. 2 zákonného dekrétu č. 280/99 a podľa iných ustanovení, ktoré sú základom pre stanovenie výšky uvedeného poplatku?
3.
Odporuje vytvoreniu vnútorného trhu a realizácii zásad zakotvených v článku 3 ods. 1 písm. c) ES a článku 4 ES alebo je s nimi v rozpore požadovanie úhrady sumy vo forme poplatku za pozemnú administratívu a dozor podľa článku 10 ods. 1 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 a článku 18 ods. 2 zákonného dekrétu č. 280/99 a podľa iných ustanovení, ktoré sú základom pre stanovenie výšky uvedeného poplatku?
4.
Možno požadovanie úhrady sumy vo forme poplatku za pozemnú administratívu a dozor podľa článku 10 ods. 1 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 a článku 18 ods. 2 zákonného dekrétu č. 280/99 a podľa iných ustanovení, ktoré sú základom pre stanovenie výšky uvedeného poplatku, považovať za zneužitie dominantného postavenia v zmysle článku 82 ES?“
O prejudiciálnych otázkach
Na úvod je potrebné pripomenúť, že podľa článku 1 ods. 1 písm. c) a článku 1 ods. 2 smernice 96/67 sa táto smernica vzťahuje na letiská, na ktorých nie je ročná preprava nižšia než 3 milióny cestujúcich alebo 75000 ton nákladu alebo na ktorých nebola preprava nižšia než 2 milióny cestujúcich alebo 50000 ton nákladu v priebehu šesťmesačného obdobia pred 1. aprílom alebo 1. októbrom predchádzajúceho roku. Od 1. januára 2001 sa uvedená smernica uplatňuje na každé letisko umiestnené na území členského štátu, ktoré je otvorené komerčnej doprave a na ktorom nie je ročná preprava nižšia než 2 milióny cestujúcich alebo 50000 ton nákladu.
Z údajov predložených vnútroštátnym súdom jasne nevyplýva, či letisko v Porte dosiahlo vyššie uvedené ukazovatele pred rokom 2005. Ak tomu tak nie je, uplatňuje sa na neho smernica 96/67 až od 1. januára 2006. Zdá sa však, že vyrubenie poplatku napadnutého Lufthansou sa týka roku 2000.
Prináleží teda vnútroštátnemu súdu, aby sa najprv ubezpečil, že smernica 96/67 sa uplatňuje na skutkové okolnosti vo veci samej.
O prvej a druhej otázke
Svojou prvou a druhou prejudiciálnou otázkou, ktoré sa budú preskúmavať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článkom 6 a článkom 16 ods. 3 smernice 96/67 odporuje vnútroštátna právna úprava, ako je tá vo veci samej, ktorá upravuje platenie poplatku za pozemnú administratívu a dozor dodávateľmi služieb pozemnej obsluhy riadiacemu orgánu letiska.
Súdny dvor rozhodol, že z odôvodnenia č. 25 smernice 96/67, ako aj z článku 16 ods. 1 a 3 tejto smernice vyplýva, že riadiaci orgán letiska je oprávnený vyberať poplatky za prístup k zariadeniam letiska. Týmito zariadeniami sa myslí infraštruktúra a vybavenie ponechané k dispozícii letiskom. Naopak, Súdny dvor zastáva názor, že nie je možné, aby tento orgán vyberal poplatok za prístup na trh služieb pozemnej obsluhy okrem poplatku za používanie zariadení letiska (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. októbra 2003, Flughafen Hannover-Langenhagen,
C-363/01, Zb. s. I-11893
, body 37 až 40, ako aj body 44 a 60).
Na prvom mieste je potrebné preskúmať, či poplatok, akým je predmetný poplatok za pozemnú administratívu a dozor, sa má v podstate považovať za poplatok vyberaný za prístup k zariadeniam letiska.
Portugalská vláda tvrdí, že predmetný poplatok zodpovedá náhrade za poskytovanie letiskovej služby vo verejnom záujme, ktorá podporuje civilné letectvo, a za používanie verejného majetku, za ktorý ANA musí zabezpečiť vhodné podmienky používania.
Na pojednávaní portugalské orgány na jednej strane upresnili, že poplatok za pozemnú administratívu a dozor stanovený vykonávacím dekrétom č. 12/99 sa neodlišuje od poplatku uvedeného v prílohe smernice 96/67 a v nijakom prípade nepredstavuje dvojité zdanenie služieb už raz spoplatnených poplatkom uvedeným v tom istom vykonávacom dekréte.
Na druhej strane portugalské orgány po prvýkrát uviedli, že pod skutočným používaním verejného priestoru sa myslí spotreba vody a elektriny, ako aj poplatok za upratovanie a stráženie.
V tejto súvislosti prináleží vnútroštátnemu súdu preskúmať protiplnenie za predmetný poplatok vo veci samej vzhľadom na definíciu pozemnej administratívy a dozoru uvedenú v bode 1 prílohy smernice 96/67. Následne, ak sa uvedený poplatok vyberá za všetky alebo časť služieb a nepredstavuje dvojité zdanenie už spoplatnených služieb iným poplatkom alebo daňou, môže sa považovať za poplatok vyberaný za prístup k zariadeniam letiska a nie za poplatok vyberaný za prístup na trh služieb pozemnej obsluhy.
V každom prípade je potrebné na druhom mieste preskúmať, či predmetný poplatok vo veci samej zodpovedá kritériám stanoveným článkom 16 ods. 3 smernice 96/67.
Pokiaľ ide o kritériá relevantnosti a objektivity, prináleží vnútroštátnemu súdu vyhľadať vzťah medzi funkčnými nákladmi znášanými ANA a výškou poplatku vypočítavanou percentom z obratu Lufthansy na letisku Francisco Sá Carneiro v Porte.
Pokiaľ ide o kritérium transparentnosti, toto kritérium sa môže považovať za naplnené iba vtedy, ak vo vnútroštátnych ustanoveniach existuje jasné vymedzenie služieb poskytovaných ANA a presné určenie spôsobu výpočtu uvedeného poplatku.
Nakoniec, pokiaľ ide o kritérium nediskriminácie, ak je nesporné, že predmetný poplatok vo veci samej sa vyberá iba od dodávateľov služieb pozemnej obsluhy, zatiaľ čo títo dodávatelia a self-handlingoví užívatelia používajú tie isté zariadenia letiska, je zjavné, že ak jediným odôvodnením takéhoto rozdielu v zaobchádzaní je, že uvedení dodávatelia uskutočňujú zisk, tento rozdiel sa musí považovať za diskriminačný.
S ohľadom na predchádzajúce je potrebné na prvú a druhú otázku odpovedať tak, že právu Spoločenstva odporuje vnútroštátna právna úprava, akou sú článok 10 ods. 1 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 a článok 18 ods. 2 zákonného dekrétu č. 280/99, iba ak sa poplatok za pozemnú administratívu a dozor stanovený touto právnou úpravou vyberá ako protiplnenie za všetky alebo časť služieb uvedených v bode 1 prílohy smernice 96/67 a nepredstavuje dvojité zdanenie už spoplatnených služieb iným poplatkom alebo daňou. V prípade, ak sa na základe overenia vykonaného vnútroštátnym súdom potvrdí, že predmetný poplatok vo veci samej predstavuje poplatok za prístup k zariadeniam letiska, prináleží tomuto vnútroštátnemu súdu overiť, či predmetný poplatok zodpovedá relevantným, objektívnym, transparentným a nediskriminačným kritériám, ako sú stanovené v článku 16 ods. 3 smernice 96/67.
O tretej otázke
Treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či úhrada predmetného poplatku vo veci samej je v rozpore s článkami 3 ES a 4 ES.
V tejto súvislosti stačí konštatovať, že články 3 ES a 4 ES stanovujú oblasti a ciele, v ktorých Európske spoločenstvo koná, a neupravujú povinnosti členských štátov alebo verejných alebo súkromných orgánov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. októbra 2000, Echirolles Distribution,
C-9/99, Zb. s. I-8207
, bod 22). Keďže tieto činnosti boli upravené v inej časti Zmluvy ES a v uplatniteľných aktoch Spoločenstva, akým je aj smernica 96/67, vnútroštátnemu súdu možno odpovedať len s ohľadom na túto smernicu.
O štvrtej otázke
Štvrtou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či požadovanie úhrady predmetného poplatku vo veci samej môže byť považované za zneužitie dominantného postavenia v zmysle článku 82 ES.
Podľa ustálenej judikatúry rozhodnutia, ktorými vnútroštátny súd položí prejudiciálne otázky, musia obsahovať presné dôvody, ktoré vnútroštátny súd viedli k otázkam o výklade práva Spoločenstva a k úvahe o potrebe položiť prejudiciálne otázky Súdnemu dvoru (pozri uznesenie z 28. júna 2000, Laguillaumie,
C-116/00, Zb. s. I-4979
, bod 16 a citovanú judikatúru, ako aj rozsudok z 13. júla 2000, Idéal tourisme,
C-36/99, Zb. s. I-6049
, bod 20). Súdny dvor rovnako rozhodol, že je potrebné, aby vnútroštátny súd minimálne vysvetlil dôvody voľby ustanovení práva Spoločenstva, o ktorých výklad žiada, ako aj vzťah, ktorý vidí medzi týmito ustanoveniami a vnútroštátnou právnou úpravou uplatniteľnou v konaní vo veci samej (uznesenie zo 7. apríla 1995, Grau Gomis a i.,
C-167/94, Zb. s. I-1023
, bod 9).
Je nevyhnutné konštatovať, že rozhodnutie, ktorým vnútroštátny súd položil prejudiciálne otázky, nespĺňa tieto požiadavky.
Nie je totiž možné vymedziť konkrétny problém týkajúci sa výkladu, ktorý by mohol vzniknúť vo vzťahu k článku 82 ES. Požiadavka presnosti, pokiaľ ide o skutkový a právny kontext, je podstatnou najmä v oblasti hospodárskej súťaže, ktorá je charakterizovaná zložitými skutkovými a právnymi situáciami (uznesenie Laguillaumie, už citované, bod 19 a citovaná judikatúra).
Z toho vyplýva, že štvrtá otázka položená Súdnemu dvoru je neprípustná.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:

Právu Spoločenstva odporuje vnútroštátna právna úprava, akou sú článok 10 ods. 1 vykonávacieho dekrétu č. 12/99 z 30. júla 1999 a článok 18 ods. 2 zákonného dekrétu č. 102/90 z 21. marca 1990 v znení zákonného dekrétu č. 280/99 z 26. júla 1999, iba ak sa poplatok za pozemnú administratívu a dozor stanovený touto právnou úpravou vyberá ako protiplnenie za všetky alebo časť služieb uvedených v bode 1 prílohy smernice Rady 96/67/ES z 15. októbra 1996 o prístupe k trhu služieb pozemnej obsluhy na letiskách spoločenstva a nepredstavuje dvojité zdanenie už spoplatnených služieb iným poplatkom alebo daňou. V prípade, ak sa na základe overenia vykonaného vnútroštátnym súdom potvrdí, že predmetný poplatok vo veci samej predstavuje poplatok za prístup k zariadeniam letiska, prináleží tomuto vnútroštátnemu súdu overiť, či predmetný poplatok zodpovedá relevantným, objektívnym, transparentným a nediskriminačným kritériám, ako sú stanovené v článku 16 ods. 3 smernice 96/67.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: portugalčina.