CELEX: 62002TJ0114
Hospodárska súťaž
Prípustnosť

Právny rámec
Podľa svojho článku 1 sa nariadenie Rady (EHS) č. 4064/89 z 21. decembra 1989 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi [Ú. v. ES
L 395, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 31, v opravenom znení, Ú. v. ES 1990, L 257, s. 13, zmenené a doplnené nariadením Rady (ES)
č. 1310/97 z 30. júna 1997 (Ú. v. ES L 180, s. 1; Mim. vyd. 08/001, s. 164), ďalej len „nariadenie č. 4064/89“] uplatňuje
na koncentrácie s významom na úrovni Spoločenstva definované v odsekoch 2 a 3 tohto článku.
V súlade s článkom 4 ods. 1 nariadenia č. 4064/89 sa koncentrácie s významom na úrovni Spoločenstva musia vopred oznámiť Komisii.
Okrem toho článok 7 ods. 1 nariadenia č. 4064/89 stanovuje, že koncentráciu s významom na úrovni Spoločenstva nemožno vykonať
ani skôr, než bola oznámená, ani skôr, než bola vyhlásená za zlučiteľnú so spoločným trhom. Článok 7 ods. 4 však oprávňuje
Komisiu, aby na základe žiadosti udelila výnimku z tejto povinnosti pozastavenia koncentrácie.
Podľa článku 6 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 4064/89, ak Komisia zistí, že oznámená koncentrácia, hoci patrí do pôsobnosti
tohto nariadenia, nevzbudzuje vážne obavy, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť so spoločným trhom, rozhodne, že nie je proti nej,
a vyhlási, že je zlučiteľná so spoločným trhom (ďalej len „fáza I“).
Ak naopak podľa článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 4064/89 Komisia zistí, že oznámená koncentrácia patrí do pôsobnosti
nariadenia a vzbudzuje vážne obavy, pokiaľ ide o jej zlučiteľnosť so spoločným trhom, rozhodne o začatí konania (ďalej len
„fáza II“).
Podľa článku 6 ods. 2 tohto nariadenia:
„Tam, kde Komisia zistí, že v dôsledku zmeny príslušných podnikov [po zmenách vykonaných príslušnými podnikmi –
neoficiálny preklad
] oznámená koncentrácia už viac nevyvoláva vážne pochybnosti v zmysle odseku 1 písm. c), môže rozhodnúť, že prehlási koncentráciu
za zlučiteľnú so spoločným trhom podľa odseku 1 písm. b).
Komisia môže priložiť k svojmu rozhodnutiu podľa odseku 1 písm. b) podmienky a povinnosti určené na zaistenie, aby dané podniky
splnili záväzky, ktoré prevzali voči Komisii na zaistenie koncentrácie zlučiteľnej so spoločným trhom [na zabezpečenie zlučiteľnosti
koncentrácie so spoločným trhom –
neoficiálny preklad
].“
V súlade s článkom 18 ods. 1 nariadenia Komisie (ES) č. 447/98 z 1. marca 1998 o oznámeniach, lehotách a vypočutí dotknutých
osôb ustanovených v nariadení Rady (EHS) č. 4064/89 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi (Ú. v. ES L 61, s. 1, Mim. vyd.
08/001, s. 284) „záväzky predkladané Komisii podnikmi na základe článku 6 ods. 2 nariadenia... č. 4064/89, ktoré by podľa
strán mali tvoriť základ pre rozhodnutie podľa článku 6 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia, nesmú byť predložené Komisii neskôr
ako tri týždne po obdržaní oznámenia“.
V oznámení Komisie o nápravných opatreniach akceptovateľných v zmysle nariadenia Rady (EHS) č. 4064/89 a nariadenia Komisie
(ES) č. 447/98 (Ú. v. ES C 68, 2001, s. 3; Mim. vyd. 08/002, s. 89, ďalej len „oznámenie o nápravných opatreniach“) Komisia
uvádza usmernenia, ktorými sa chce riadiť v oblasti záväzkov.
Podľa článku 21 ods. 1 nariadenia č. 4064/89 má Komisia výlučnú právomoc prijímať rozhodnutia uvedené v tomto nariadení. Článok
21 ods. 2 navyše upresňuje, že žiadny členský štát nesmie uplatniť svoju vnútroštátnu právnu úpravu hospodárskej súťaže na
prípad koncentrácie s významom na úrovni Spoločenstva.
Článok 9 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 4064/89 však umožňuje Komisii, aby postúpila preskúmanie koncentrácie s významom na
úrovni Spoločenstva členským štátom v prípade, keď táto koncentrácia hrozí vytvorením alebo posilnením dominantného postavenia,
čoho dôsledkom budú významné prekážky efektívnej hospodárskej súťaže na trhu v tomto členskom štáte, ktorý má všetky vlastnosti
samostatného trhu.

Skutkové okolnosti
I –
Dotknuté podniky
Prejednávaná žaloba, ktorú podala BaByliss SA (ďalej aj „žalobkyňa“), smeruje k zrušeniu rozhodnutia, ktorým Komisia povolila
s podmienkami koncentráciu medzi spoločnosťami SEB a Moulinex.
Žalobkyňa je francúzskou spoločnosťou, ovládanou americkou skupinou Conair, a špecializuje sa na výrobu a predaj malých elektrospotrebičov
nazývaných „výrobky pre krásu“ pod ochrannou známkou BaByliss (napríklad sušiče na vlasy, teplovzdušné kulmy a kefy, strojčeky
na strihanie vlasov, prístroje na dámsku epiláciu a prístroje pre starostlivosť o telo). Skupina Conair vykonáva činnosť vo
všetkých segmentoch malých elektrospotrebičov (kuchyňa, skrášľovanie, upratovanie) v Spojených štátoch a na celom svete, hlavne
pod ochrannými známkami Conair, BaByliss, Interplak, Forfex, Cuisinart, Revlon a Vidal Sassoon.
SEB je francúzskou spoločnosťou, ktorá vykonáva činnosť v odvetví vývoja, výroby a predaja malých elektrospotrebičov na svetovej
úrovni. SEB predáva svoje výrobky vo viac ako 120 krajinách pod dvomi ochrannými známkami svetového významu (Tefal a Rowenta)
a štyrmi lokálnymi ochrannými známkami (Calor a SEB vo Francúzsku a v Belgicku, Arno v Brazílii a v krajinách Mercosuru, Samurai
v krajinách Andského paktu). Skupinami výrobkov, ktoré predáva SEB pod týmito rôznymi ochrannými známkami, sú prístroje na
varenie (minirúry, fritézy, hriankovače, prístroje na prípravu neformálnych pokrmov), prístroje na prípravu teplých nápojov
(elektrické kávovary, stroje na prípravu espresa, varné kanvice), kuchynské roboty, žehličky a parné stanice, prístroje pre
osobnú starostlivosť (epilácia, úprava vlasov, holenie, atď.), vysávače, ventilátory a vykurovacie prístroje pre domácnosti
a kuchynský riad.
Moulinex je rovnako francúzskou spoločnosťou, ktorá vykonáva činnosť v odvetví vývoja, výroby a predaja malých elektrospotrebičov
na svetovej úrovni. Moulinex predáva rovnaké skupiny výrobkov ako SEB pod dvomi medzinárodnými ochrannými známkami (Moulinex
a Krups) a jednou lokálnou ochrannou známkou (Swan v Spojenom kráľovstve). Moulinex predáva aj mikrovlnné rúry.
II –
Vnútroštátne konanie
Dňa 7. septembra 2001 začal obchodný súd v Nanterre súdne vyrovnacie konanie voči skupine Moulinex. V súlade s francúzskym
zákonom boli správcovia ustanovení obchodným súdom povinní zistiť, či podnik vo vyrovnacom konaní môže pokračovať vo svojej
činnosti, či má byť prevedený na tretie osoby alebo či má vstúpiť do likvidácie. Keďže v tomto prípade sa pokračovanie v činnosti
Moulinexu ukázalo nemožné, správcovia sa snažili nájsť kupujúceho pre všetky alebo časť činností Moulinexu.
V rámci tohto konania sa skupina SEB uchádzala o prevzatie niektorých aktív Moulinexu patriacich k malým elektrospotrebičom,
a to:
–        všetkých práv súvisiacich s využívaním ochranných známok Moulinex, Krups a Swan bez ohľadu na dotknuté výrobky,
–        časti výrobných prostriedkov (osem priemyselných parkov z celkového počtu 18 a niektoré zariadenia nachádzajúce sa v ostatných
parkoch) umožňujúcej výrobu aspoň niektorých modelov všetkých výrobkov, ktoré vyrábal Moulinex s výnimkou vysávačov a mikrovlnných
rúr,
–        niektorých obchodných spoločností, pričom v Európe išlo iba o nemeckú a španielsku spoločnosť.
Vzhľadom na to, že spoločnosť BaByliss chcela posilniť svoje pôsobenie v oblasti malých elektrospotrebičov vo Francúzsku a na
území celého sveta, zaslala listom z 25. septembra 2001 správcom Moulinexu ponuku týkajúcu sa nadobudnutia všetkých činností
spoločnosti Krups na území celého sveta, okrem iného vrátane hmotných zložiek, zariadenia, zásob, práv duševného vlastníctva
a distribučných sietí spoločnosti Krups.
Rozsudkom z 22. októbra 2001 obchodný súd v Nanterre prijal plán prevzatia navrhnutý SEB.
III –
Konanie pred Komisiou
Na žiadosť SEB Komisia 27. septembra 2001 udelila výnimku s odkladným účinkom tak, ako je to stanovené v článku 7 ods. 4 nariadenia
č. 4064/89. Rozhodnutie Komisie bolo motivované hlavne tým, že správcovia vyžadovali, aby každá ponuka na prevzatie bola bezpodmienečná.
Výnimka udelená Komisiou bola obmedzená na správu prevzatých aktív.
Dňa 13. novembra 2001 dostala Komisia oznámenie podľa článku 4 nariadenia č. 4064/89 týkajúce sa plánu nadobudnutia niektorých
aktív Moulinexu zo strany SEB.
Dňa 21. novembra 2001 Komisia uverejnila v
Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev
oznámenie upravené v článku 4 ods. 3 nariadenia č. 4064/89. V bode 4 tohto oznámenia Komisia vyzvala „dotknuté tretie osoby,
aby jej oznámili svoje prípadné pripomienky k plánu koncentrácie [
neoficiálny preklad
].“
Po uverejnení tohto oznámenia BaByliss listami z 27. a 29. novembra 2001 oznámila Komisii svoje znepokojenie týkajúce sa plánu
koncentrácie so zreteľom na značné protisúťažné účinky zlúčenia SEB a Moulinexu v sektore, do ktorého chcela BaByliss v krátkom
čase preniknúť. BaByliss v tomto ohľade zdôraznila, že je potenciálnym konkurentom SEB–Moulinexu v oblasti malých elektrospotrebičov,
a najmä v sektore malých kuchynských spotrebičov, v ktorom vyvíja svoju činnosť pod ochrannou známkou Cuisinart. V zásielke
z 29. novembra 2001 priloženej k listu z rovnakého dňa BaByliss zaslala Komisii návrh na celkové prevzatie zahŕňajúci všetkých
zamestnancov a všetky aktíva Moulinexu vo Francúzsku a v prílohe priložila obchodný plán Cuisinart („Stratégia Cuisinart vo
Francúzsku“) z novembra 2001.
Listom z 30. novembra 2001 BaByliss odpovedala na dotazník adresovaný konkurentom Komisiou, ktorý jej Komisia odoslala 27. novembra
2001.
Dňa 5. decembra 2001 účastníci koncentrácie navrhli Komisii prevzatie záväzkov.
V ten istý deň sa zástupcovia BaByliss stretli s Komisiou ohľadne plánu koncentrácie.
Listom zo 6. decembra 2001 BaByliss oznámila Komisii svoje výhrady týkajúce sa možnosti Komisie prípadne postúpiť vec v celom
rozsahu alebo sčasti vnútroštátnym orgánom hospodárskej súťaže podľa článku 9 nariadenia č. 4064/89, ak by tieto orgány o to
požiadali.
Dňa 7. decembra 2001 podali francúzske orgány hospodárskej súťaže na Komisiu žiadosť o čiastočné postúpenie veci podľa článku
9 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 4064/89, pokiaľ ide o účinky koncentrácie na hospodársku súťaž na niektorých trhoch predaja
malých elektrospotrebičov vo Francúzsku.
Po výhradách Komisie účastníci koncentrácie 18. decembra 2001 zmenili svoje pôvodné záväzky.
Dňa 20. decembra 2001 BaByliss oznámila Komisii svoje pripomienky týkajúce sa trhových podielov, ktoré by SEB–Moulinex mal
po uskutočnení koncentrácie v kategóriách výrobkov posudzovaných Komisiou.
Listom z 21. decembra 2001 BaByliss odpovedala na dotazník týkajúci sa záväzkov účastníkov koncentrácie, ktorý jej Komisia
zaslala 20. decembra 2001.
Po pripomienkach tretích dotknutých osôb účastníci koncentrácie znovu zmenili svoje záväzky.
Dňa 28. decembra 2001 žalobkyňa predložila ponuku na čiastočné prevzatie Moulinexu.
Dňa 3. januára 2002 BaByliss predložila doplnenie odpovedí na dotazník týkajúci sa záväzkov účastníkov koncentrácie, ktorý
jej Komisia zaslala 20. decembra 2001. Žalobkyňa okrem tohto znovu potvrdila svoj záujem o nadobudnutie všetkých alebo časti
aktív Moulinexu. Rovnako zopakovala svoje znepokojenie týkajúce sa jej postavenia a dominantného postavenie SEB–Moulinexu,
ktoré by bolo výsledkom dotknutej koncentrácie v niektorých kategóriách malých elektrospotrebičov v hlavných európskych krajinách.
Dňa 8. januára 2002 Komisia s podmienkami povolila koncentráciu medzi SEB a Moulinexom (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“)
podľa článku 6 ods. 1 písm. b) a článku 6 ods. 2 nariadenia č. 4064/89, ako aj podľa článku 57 Dohody o Európskom hospodárskom
priestore (EHP).
Napadnuté rozhodnutie sa však netýka francúzskeho trhu, keďže Komisia v rovnaký deň vyhovela žiadosti francúzskych orgánov
o čiastočné postúpenie veci.
Dňa 8. júla 2002 francúzsky minister hospodárstva povolil koncentráciu bez uloženia záväzkov na základe doktríny nazývanej
„podnik v úpadku“.

Napadnuté rozhodnutie
I –
Relevantné tovarové trhy
Napadnuté rozhodnutie v odôvodnení č. 16 uvádza, že hospodárskym sektorom dotknutým koncentráciou je sektor predaja malých
elektrospotrebičov, ktorý pozostáva z trinástich kategórií výrobkov: fritézy, minirúry, hriankovače, sendvičovače a waflovače,
prístroje na prípravu neformálnych pokrmov („kamenný gril“, „wok“, „raclette gril“, „fondue“, atď.), elektrické záhradné grily
a interiérové grily, variče ryže a kuchty, elektrické kávovary, varné kanvice, stroje na prípravu espresa, mixéry a kuchynské
roboty, žehličky a parné stanice, prístroje pre osobnú starostlivosť (prístroje pre zdravie a krásu). Prvých jedenásť kategórií
výrobkov sa spoločne nazýva výrobky kuchynskej rady.
Komisia sa domnieva, že každá kategória malých elektrospotrebičov môže predstavovať samostatný tovarový trh (odôvodnenie č. 25
napadnutého rozhodnutia). Závery Komisie sa v podstate zakladajú na analýze zastupiteľnosti na strane dopytu, keďže každá
kategória má špecifickú funkciu a je určená na odlišné konečné použitie. Komisia okrem toho odmieta zastupiteľnosť na strane
ponuky. Zdôrazňuje totiž, že aj keby výrobcovia boli schopní vyrábať všetky malé elektrospotrebiče, môžu byť náklady a čas
potrebné na vstup na nový tovarový trh významné.
II –
Relevantné geografické trhy
Komisia sa domnieva, že „na konci prvej fázy preskúmania treba použiť vnútroštátnu definíciu relevantných geografických trhov
ako najpravdepodobnejšiu“ [
neoficiálny preklad
] (odôvodnenie č. 30 napadnutého rozhodnutia).
III –
Význam ochrannej známky
Komisia konštatuje, že ochranné známky sú jedným z hlavných faktorov pri voľbe konečných spotrebiteľov a predstavujú teda
jeden z hlavných činiteľov hospodárskej súťaže medzi výrobcami malých elektrospotrebičov (odôvodnenie č. 36 napadnutého rozhodnutia).
V tomto ohľade uvádza, že SEB a Moulinex investujú značné sumy do zachovania všeobecnej známosti ich ochranných známok (odôvodnenie
č. 38 napadnutého rozhodnutia). Uvádza tiež, že ponuky doručené počas predaja Moulinexu sa týkali takmer výlučne ochranných
známok tejto skupiny skôr ako výrobných jednotiek (odôvodnenie č. 39 napadnutého rozhodnutia).
IV –
Analýza hospodárskej súťaže
Pokiaľ ide o účinky dotknutej koncentrácie na hospodársku súťaž, Komisia predovšetkým odmieta názor, že účinky tejto koncentrácie
sa neodlišujú od situácie v oblasti hospodárskej súťaže, ktorá by bola výsledkom vstupu skupiny Moulinex do likvidácie. V tomto
ohľade konštatuje:
„Na konci prvej fázy vyšetrovania nemožno prijať takúto argumentáciu, pretože od povolenia vyrovnania skupiny Moulinex oznámilo
svoj záujem o prevzatie ochranných známok skupiny niekoľko podnikov. Okrem toho nemožno vylúčiť, že niektoré zariadenia alebo
predmety priemyselného vlastníctva by boli prevzaté tretími osobami odlišnými od SEB. So zreteľom na význam ochrannej známky
na relevantných trhoch by tieto tretie osoby pravdepodobne boli schopné obnoviť celkom alebo sčasti konkurencieschopnosť Moulinexu“
[
neoficiálny preklad
] (odôvodnenie č. 41 napadnutého rozhodnutia).
Na konci svojej analýzy Komisia dochádza k záveru, že oznámená koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti o svojej zlučiteľnosti
so spoločným trhom na niekoľkých trhoch výrobkov kuchynskej rady (odôvodnenie č. 44 napadnutého rozhodnutia). Ku geografickým
trhom preskúmaným v napadnutom rozhodnutí Komisia v podstate poznamenáva, že:
–        v Portugalsku, v Grécku, v Belgicku a v Holandsku, kde mali SEB a Moulinex pred koncentráciou v niektorých prípadoch významné
postavenie v sektore malých elektrospotrebičov, by postavenie SEB bolo posilnené pripojením Moulinexu a koncentrácia by viedla
k spojeniu v niektorých prípadoch vysokých trhových podielov pre veľkú časť kategórií dotknutých výrobkov. Podľa Komisie navyše
túto trhovú silu posilní jedinečné portfólio niekoľkých ochranných známok, zatiaľ čo subjekty ako Philips, Braun alebo Taurus
majú iba po jednej ochrannej známke (odôvodnenia č. 43, 45 až 47 napadnutého rozhodnutia),
–        v Nemecku, v Rakúsku, v Dánsku, vo Švédsku a v Nórsku by koncentrácia podstatne zmenila podmienky hospodárskej súťaže na niekoľkých
tovarových trhoch (odôvodnenie č. 43 napadnutého rozhodnutia),
–        napokon v ostatných členských štátoch by koncentrácia iba okrajovo zmenila podmienky hospodárskej súťaže (odôvodnenie č. 43
napadnutého rozhodnutia).
Podľa Komisie tak oznámená koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti o jej zlučiteľnosti so spoločným trhom na týchto trhoch
(odôvodnenie č. 128 napadnutého rozhodnutia):
–        Nemecko: fritézy a záhradné grily,
–        Rakúsko: fritézy a prístroje na prípravu neformálnych pokrmov,
–        Belgicko: kuchynské roboty, stroje na prípravu espresa, varné kanvice, hriankovače, prístroje na prípravu neformálnych pokrmov,
záhradné grily a žehličky a parné stanice,
–        Dánsko: fritézy a prenosné rúry,
–        Grécko: fritézy, varné kanvice, sendvičovače a waflovače, stroje na prípravu espresa a kuchynské roboty,
–        Nórsko: fritézy a prenosné rúry,
–        Holandsko: fritézy, stroje na prípravu espresa, minirúry, prístroje na prípravu neformálnych pokrmov, záhradné grily a žehličky
a parné stanice,
–        Portugalsko: fritézy, toastery, elektrické kávovary, stroje na prípravu espresa, varné kanvice, minirúry, sendvičovače a waflovače,
prístroje na prípravu neformálnych pokrmov, záhradné grily a kuchynské roboty,
–        Švédsko: fritézy.
Komisia dochádza k záveru, že koncentrácia naopak nevyvoláva vážne pochybnosti na trhoch výrobkov pre osobnú starostlivosť,
kde je bez ohľadu na krajinu (s výnimkou Francúzska) alebo použitú definíciu tovarových trhov kombinovaný trhový podiel účastníkov
koncentrácie nižší ako 20 % (odôvodnenie č. 44 napadnutého rozhodnutia).
V –
Záväzky účastníkov koncentrácie
Po záväzkoch, ktoré navrhli účastníci koncentrácie, sa však Komisia domnieva, že vážne pochybnosti o zlučiteľnosti koncentrácie
možno odstrániť, keďže tieto záväzky predstavujú priamu a bezprostrednú odpoveď na problémy hospodárskej súťaže zistené v rozhodnutí
týkajúcom sa trhov mimo Francúzska.
Záväzky predložené účastníkmi koncentrácie 5. decembra 2001 pôvodne rátali so stiahnutím výrobkov s ochrannou známkou Moulinex
patriacich do kategórií fritézy, prenosné rúry, prístroje na prípravu neformálnych pokrmov, záhradné grily a žehličky a parné
stanice z celého EHP na dobu dvoch rokov. Tieto pôvodné záväzky však podľa Komisie neumožňovali, aby iný subjekt nahradil
skupinu Moulinex a netýkali sa všetkých trhov, na ktorých bola koncentrácia spôsobilá vyvolať vážne pochybnosti (odôvodnenie
č. 135 napadnutého rozhodnutia).
Účastníci koncentrácie teda 18. decembra 2001 „vylepšili svoj návrh, aby ho urobili realizovateľným a efektívnym“ [
neoficiálny preklad
] (odôvodnenie č. 135 napadnutého rozhodnutia). Tento návrh predvídal výhradnú licenciu na používanie ochrannej známky Moulinex
na dobu troch rokov (sprevádzanú záväzkom nevstúpiť na trh pod ochranou známkou Moulinex po dobu ďalšieho roka) pre všetky
kategórie výrobkov v Belgicku, v Grécku, v Holandsku a v Portugalsku a pre kategóriu fritéz v Nemecku, v Rakúsku, v Dánsku,
v Nórsku a vo Švédsku. Nadobúdatelia tejto licencie by mali povinnosť zásobovania týkajúcu sa hriankovačov, elektrických kávovarov,
varných kanvíc a kuchynských robotov.
Zúčastnené tretie osoby však napriek tomu vyslovili voči týmto záväzkom výhrady, ktoré sa týkali najmä dĺžky licenčnej doby
a doby zákazu vstupu, povinnosti zásobovania, nenapravenia účinkov oznámenej koncentrácie na hospodársku súťaž na niektorých
trhoch, neexistencie kritickej veľkosti dostatočnej na ekonomické zdôvodnenie vstupu nového aktéra na relevantné trhy, ako
aj toho, že nadobúdateľ licencie by nemal skutočnú kontrolu nad ochrannou známkou Moulinex v rámci nápravných opatrení, ktoré
sa týkali predovšetkým fritéz, keďže SEB si zachovávala právo používať túto ochrannú známku na ostatných výrobkoch (odôvodnenie
č. 136 napadnutého rozhodnutia).
SEB teda podľa napadnutého rozhodnutia „zdokonalila“ svoje záväzky tým, že pre Nemecko, Rakúsko, Dánsko, Nórsko a Švédsko
rozšírila licenciu na používanie ochrannej známky na všetky malé elektrospotrebiče. SEB tak zosúladila záväzok týkajúci sa
týchto piatich krajín so záväzkom už navrhnutým pre Belgicko, Grécko, Holandsko a Portugalsko. SEB rovnako predĺžila licenčnú
dobu na päť rokov (a dobu zákazu vstupu na tri roky) a zrušila povinnosť zásobovania pre nadobúdateľa licencie (odôvodnenie
č. 137 napadnutého rozhodnutia).
Napadnuté rozhodnutie sumarizuje záväzky prijaté Komisiou takto:
„129      V každom z týchto štátov sa skupina SEB zaväzuje uzavrieť s tretími osobami výhradnú licenčnú zmluvu na používanie ochrannej
známky Moulinex týkajúcu sa predaja všetkých trinástich kategórií malých elektrospotrebičov.
130      V súlade so záväzkami bude táto licenčná zmluva podpísaná s jednou alebo s viacerými tretími osobami na dobu piatich rokov.
Počas trvania licenčnej zmluvy a po dobu troch rokov po jej ukončení uplynutím licenčnej doby bude mať SEB v dotknutých štátoch
zakázané uvádzať na trh akýkoľvek prístroj na použitie v domácnosti pod ochrannou známkou Moulinex. Skupina SEB sa navyše
zaväzuje neuvádzať v dotknutých krajinách na trh modely rady Moulinex pod inou ochrannou známkou, pokiaľ sa nadobúdateľ licencie
rozhodne zásobovať sa u SEB alebo využívať licenciu na predmety priemyselného vlastníctva.
131      Táto licencia má povoliť používanie ochrannej známky Moulinex s cieľom umožniť nadobúdateľovi licencie, aby na relevantných
geografických trhoch vybudoval alebo posilnil svoju vlastnú ochrannú známku. Na tento účel bude nadobúdateľovi licencie povolené,
aby počas licenčnej doby používal ochrannú známku Moulinex samostatne alebo v spojení so svojou vlastnou ochrannou známkou,
a potom kedykoľvek prešiel od ‘co-brandingu’ ku svojej vlastnej ochrannej známke. SEB bude mať právomoc zabezpečiť, aby nadobúdateľ
alebo nadobúdatelia licencie rešpektovali logo Moulinexu.
132      Nadobúdateľ alebo nadobúdatelia licencie budú mať voľnosť pri výbere a podmienkach zásobovania, pokiaľ ide o všetky výrobky
a všetky dotknuté krajiny. Ak si to budú želať, budú môcť vyžadovať od SEB, aby s nimi uzavrela zmluvu o zásobovaní na celú
dobu trvania licenčnej zmluvy alebo jej časť a pre všetky alebo časť uvedených skupín výrobkov. Takéto dodávky budú musieť
zodpovedať 65 % predajov pod ochrannou známkou Moulinex v roku 2000. Treba poznamenať, že SEB napriek tomu navrhuje, aby nadobúdateľovi
licencie pre Nemecko bola uložená povinnosť zásobovania týkajúca sa kuchynských robotov. SEB odôvodňuje túto výnimku potrebou
zachovať pracovné miesta vo výrobných jednotkách prevzatých po rozsudku obchodného súdu v Nantererre.
133      Skupina SEB sa okrem toho zaväzuje udeliť každému nadobúdateľovi licencie, ktorý o to požiada, licenciu na používanie práv
priemyselného vlastníctva (dizajny a vzory, patenty a know-how) vzťahujúcu sa na jeden alebo niekoľko modelov rady Moulinexu,
aby ich mohol vyrábať sám alebo v subdodávke prostredníctvom tretích osôb podľa svojho výberu.
134      Skupina SEB sa zaväzuje ustanoviť splnomocnenca, ktorého úlohou bude v prvom rade zabezpečovať uspokojivé plnenie záväzkov
skupinou SEB. SEB sa zaväzuje uzavrieť licenčnú zmluvu alebo zmluvy na používanie ochrannej známky uvedenej v záväzkoch v lehote...
od dátumu doručenia rozhodnutia Komisie o povolení. Ak SEB po uplynutí tejto lehoty neuzavrela všetky alebo časť zmlúv predvídaných
záväzkami, bude splnomocnenec poverený tým, aby našiel jedného alebo viacerých nadobúdateľov licencie a uzavrel tieto zmluvy
v lehote... Výber nadobúdateľa alebo nadobúdateľov licencie podlieha súhlasu Komisie.“ [
neoficiálny preklad
]
Komisia sa domnieva, že tieto záväzky budú mať za následok to, že sa podstatne zníži prekrývanie trhových podielov spôsobené
oznámenou koncentráciou. Uvádza, že nebude odstránené iba prekrývanie, ktoré vyplýva z predajov pod ochrannou známkou Krups.
Podľa Komisie však prírastky trhových podielov spojených s ochrannou známkou Krups môžu spôsobovať problémy hospodárskej súťaže
iba na trhoch strojov na prípravu espresa a na trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov v Portugalsku (odôvodnenie
č. 139 napadnutého rozhodnutia).
Podľa názoru Komisie umožňujú navrhnuté záväzky trvalým spôsobom obnoviť podmienky efektívnej hospodárskej súťaže. Doba piatich
rokov predvídaná pre licenciu totiž poskytne nadobúdateľovi licencie možnosť, aby v čase, keď bude SEB schopná opätovne zaviesť
ochrannú známku Moulinex na relevantných trhoch, prešiel s výrobkami Moulinexu k svojej vlastnej ochrannej známke s obmedzenými
stratami pre SEB. Komisia v tomto ohľade poznamenáva, že priemerná životnosť malých elektrospotrebičov je približne tri roky.
Prechod k vlastnej ochrannej známke je podľa Komisie o to jednoduchší, že nadobúdateľ licencie bude v dotknutej geografickej
oblasti jediným užívateľom ochrannej známky Moulinex pre všetky malé elektrospotrebiče bez rozdielu (odôvodnenie č. 140 napadnutého
rozhodnutia).
Komisia sa domnieva, že rozšírenie záväzkov týkajúcich sa výhradnej licencie na všetky malé elektrospotrebiče, a teda aj na
výrobky, v prípade ktorých Komisia nemala vážne pochybnosti, je nevyhnutné na zabezpečenie efektívnosti a životaschopnosti
týchto nápravných opatrení. Ak by sa totiž licencie týkali obmedzeného počtu výrobkov, bol by manévrovací priestor nadobúdateľa
licencie na vykonanie „rebrandingu“ vážne zúžený, pretože ochrannú známku Moulinex by v dotknutých krajinách používali dva
konkurenčné subjekty: SEB a nadobúdateľ licencie obmedzenej na určité výrobky (odôvodnenie č. 141 napadnutého rozhodnutia).
Komisia uvádza, že nadobúdateľ licencie bude navyše môcť byť pri výrobe výrobkov Moulinexu autonómny, keď si to bude želať,
zatiaľ čo od SEB bude možné vyžadovať, aby mu umožnila využívať nové modely, ktoré SEB vyvinie pre radu výrobkov Moulinex
v krajinách, na ktoré sa nevzťahujú záväzky (odôvodnenie č. 142 napadnutého rozhodnutia).
Komisia napokon zdôrazňuje, že nadobúdateľ alebo nadobúdatelia licencie budú musieť byť podľa záväzkov skutočne prítomní na
trhu alebo schopní potenciálne na neho vstúpiť, byť životaschopní, nezávislí, bez akéhokoľvek spojenia so skupinou SEB, a mať
schopnosti a motiváciu, ktoré sú potrebné na to, aby mohli na dotknutých trhoch aktívne a efektívne súťažiť. Záväzky rovnako
stanovujú, že tento nadobúdateľ alebo nadobúdatelia licencie budú musieť mať vlastnú ochrannú známku, ktorú možno spájať s ochrannou
známkou Moulinex (odôvodnenie č. 144 napadnutého rozhodnutia).
Komisia sa preto domnieva (v odôvodnení č. 146 napadnutého rozhodnutia), že záväzky navrhnuté účastníkmi koncentrácie stačia
na odstránenie pochybností o jej zlučiteľnosti so spoločným trhom v týchto deviatich krajinách pod podmienkou, že účastníci
koncentrácie dodržia záväzky zosumarizované tu:
„a)      záväzok udeliť výhradnú licenciu na používanie ochrannej známky Moulinex na dobu piatich rokov na predaj malých elektrospotrebičov
pre trinásť kategórií výrobkov uvedených v tomto rozhodnutí tak, ako je stanovené v bode 1 písm. a) záväzkov nachádzajúcich
sa v prílohe tohto rozhodnutia;
b)      záväzok neuvádzať v dotknutých krajinách na trh výrobky s ochrannou známkou Moulinex počas trvania licenčnej zmluvy a po dobu
troch rokov po jej ukončení uplynutím licenčnej doby tak, ako je stanovené v bode 1 písm. c);
c)      záväzok neuvádzať v dotknutých krajinách na trh modely Moulinexu pod inou ochrannou známkou ako je ochranná známka Moulinex
na územiach, pre ktoré nadobúdateľ alebo nadobúdatelia licencie uzavrú zmluvu o zásobovaní alebo licenčnú zmluvu na predmety
priemyselného vlastníctva tak, ako je stanovené v bode 1 písm. e);
d)      záväzok uzavrieť s každým nadobúdateľom licencie, ktorý o to požiada, zmluvu o zásobovaní (za cenu zodpovedajúcu priemyselnej
výrobnej cene zvýšenú o všeobecné náklady spojené s výrobou a dodaním výrobkov nadobúdateľovi licencie) a/alebo licenčnú zmluvu
na predmety priemyselného vlastníctva pre všetky dotknuté výrobky s výnimkou kuchynských robotov v Nemecku tak, ako je stanovené
v bode 1 písm. d) záväzkov;
e)      záväzok realizovať všeobecnú politiku vývoja nových modelov a zachovať plnú ekonomickú a súťažnú hodnotu ochrannej známky
Moulinex v každom z deviatich dotknutých štátov až do uzavretia licenčných zmlúv tak, ako je stanovené v bode 1 písm. h) záväzkov;
f)      záväzok uzavrieť výhradnú licenčnú zmluvu alebo zmluvy na používanie ochrannej známky pre 9 dotknutých krajín v lehotách stanovených
v bode 1 (h) a v bode 2(e)(iv) záväzkov;
g)      záväzok týkajúci sa odsúhlasenia nadobúdateľa alebo nadobúdateľov licencie Komisiou tak, ako je stanovené v bode 1(i) záväzkov,
a
h)      rešpektovanie každého prospešného návrhu splnomocnenca týkajúceho sa plnenia záväzkov alebo výkonu jeho úlohy tak, ako je
stanovené v bode 2(e)(ii) záväzkov“ [
neoficiálny preklad
].
Podrobnosti záväzkov, ktoré prevzala SEB, sa nachádzajú v prílohe napadnutého rozhodnutia.
V bode 2 písm. g) prílohy sa uvádza:
„Ak by schválenie tejto koncentrácie iným orgánom hospodárskej súťaže podliehalo záväzkom, ktoré by buď odporovali týmto záväzkom
alebo by viedli k situácii presahujúcej to, čo je nevyhnutné na obnovenie hospodárskej súťaže na každom z relevantných trhov,
bude môcť skupina SEB požiadať Komisiu o revíziu týchto záväzkov s cieľom odstrániť tieto rozpory alebo oslobodiť skupinu
SEB od všetkých alebo niektorých podmienok a povinností obsiahnutých v týchto záväzkoch, ktoré sa už nebudú javiť nevyhnutné.“
[
neoficiálny preklad
]
VI –
Štátna pomoc
V reakcii na tvrdenia niektorých tretích osôb vytýkajúcich SEB, že jej v rámci jej plánu prevzatia francúzske orgány poskytli
štátnu pomoc, Komisia v odôvodnení č. 10 napadnutého rozhodnutia uvádza, že s prihliadnutím na predbežné preskúmanie usporiadania
stanoveného francúzskymi orgánmi sa nezdá, že by verejné zásahy v rámci súdneho vyrovnacieho konania boli opatreniami, ktoré
prinášajú výhodu SEB. Komisia sa preto domnieva, že ich účinok nemožno zohľadniť pri preskúmaní navrhovanej koncentrácie podľa
nariadenia č. 4064/89.

Konanie a návrhy účastníkov konania
Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 15. apríla 2002 žalobkyňa podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto
konanie. Samostatným podaním podaným v ten istý deň žalobkyňa podala návrh, aby Súd prvého stupňa prejednal vec v skrátenom
súdnom konaní podľa článku 76a Rokovacieho poriadku Súdu prvého stupňa.
Listom z 30. apríla 2002 Komisia informovala Súd prvého stupňa, že nemá námietky proti návrhu na prejednanie veci v skrátenom
konaní. Komisia navyše zdôraznila, že žalobkyňa nepreukázala, že bola osobne dotknutá napadnutým rozhodnutím.
Listom z 8. mája 2002 tajomník Súdu prvého stupňa informoval žalovanú, že bolo vyhovené jej žiadosti o predĺženie lehoty na
podanie vyjadrenia k žalobe až do 24. júna 2002. V záujme rýchlosti konania rovnako vyzval žalovanú, aby sa spolu so svojou
vecnou obranou zaoberala aj prípadnými otázkami prípustnosti žaloby.
V rámci opatrenia na zabezpečenie priebehu konania tajomník Súdu prvého stupňa listom zo 17. júna 2002 vyzval žalobkyňu, aby
do 28. júna 2002 odpovedala na rad písomných otázok.
Komisia 24. júna 2002 podala svoje vyjadrenie k žalobe obsahujúce hlavne jej námietky proti prípustnosti žaloby a subsidiárne
jej vecnú obranu.
Dňa 28. júna 2002 žalobkyňa predložila svoje odpovede na otázky Súdu prvého stupňa.
Rozhodnutím z 2. júla 2002 Súd prvého stupňa (tretia komora) vyhovel návrhu na prejednanie veci v skrátenom súdnom konaní
podľa článku 76a rokovacieho poriadku.
Dňa 18. júla 2002 žalobkyňa v súlade s výzvou tajomníka podala svoje pripomienky k prípustnosti v reakcii na vyjadrenie Komisie
k žalobe.
Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 19. júla 2002 SEB podala návrh na vstup vedľajšieho účastníka do konania
na podporu návrhov Komisie. Návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 29. júla 2002 De'Longhi podala návrh na vstup
vedľajšieho účastníka do konania na podporu návrhov žalobkyne. Uznesením zo 16. septembra 2002 predseda tretej komory vyhovel
týmto návrhom. SEB a De'Longhi bolo na základe ich žiadostí povolené, aby po prvé, podali vyjadrenie vedľajšieho účastníka
konania a po druhé, predložili niektoré listiny uvádzané vo svojich návrhoch na vstup vedľajšieho účastníka do konania.
Na základe správy sudcu spravodajcu Súd prvého stupňa (tretia komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení
na zabezpečenie priebehu konania vyzval účastníkov konania, aby predložili určité dokumenty a odpovedali na písomné otázky.
Účastníci konania vyhoveli týmto výzvam v stanovených lehotách.
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky boli vypočuté na verejnom pojednávaní 9. októbra 2002.
Žalobkyňa, ktorú podporuje De'Longhi, navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
–        zrušil napadnuté rozhodnutie,
–        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
–        zamietol žalobu ako neprípustnú, alebo subsidiárne ako nedôvodnú,
–        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
SEB navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
–        zamietol žalobu ako neprípustnú, alebo subsidiárne ako nedôvodnú,
–        zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.

O prípustnosti
I –
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa, ktorú podporuje De'Longhi, tvrdí, že je priamo a osobne dotknutá napadnutým aktom v zmysle článku 230 ES. BaByliss
je totiž nováčikom na trhu malých kuchynských elektrospotrebičov a je teda priamym konkurentom spoločností SEB a Moulinex.
Žalobkyňa okrem toho zdôrazňuje, že sa aktívne zúčastnila na správnom konaní predchádzajúcom prijatiu napadnutého rozhodnutia.
Komisia tvrdí, že žalobkyňa nie je osobne dotknutá napadnutým rozhodnutím.
Komisia v prvom rade tvrdí, že samotná okolnosť, že BaByliss spontánne reagovala na uverejnenie oznámenia týkajúceho sa plánovej
koncentrácie v
Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev
, ktoré je upravené v článku 4 ods. 3 nariadenia č. 4064/89 tým, že kontaktovala Komisiu, nestačí na preukázanie toho, že
BaByliss je osobne dotknutá napadnutým rozhodnutím. BaByliss nijako nepreukazuje, že napadnuté rozhodnutie sa jej týka z dôvodu
jej určitých osobitných vlastností alebo z dôvodu skutkovej situácie, ktorá ju individualizuje rovnako ako situácia, v ktorej
sa nachádza SEB.
Komisia zdôrazňuje, že viac podnikov sa po vzore žalobkyne aktívne zúčastnilo na konaní. Skutočnosť, že podnik predložil pripomienky
však sama osebe nemôže odôvodňovať záver, že podnik je osobne dotknutý. Dôkladné preskúmanie koncentrácie totiž vyžaduje pravidelný
kontakt s mnohými aktérmi hospodárskeho života.
V druhom rade Komisia uvádza, že podľa článku 2 stanov BaByliss „[sú] predmetom činnosti spoločnosti...: všetky činnosti výroby,
spracovania, zastupovania, dovozu a vývozu, veľkoobchodu, medziobchodu a maloobchodu so všetkými výrobkami a tovarmi, ktoré
súvisia najmä s úpravou vlasov a skrášľovaním, s parfumériou a s darčekovými predmetmi“, zatiaľ čo koncentrácia povolená napadnutým
rozhodnutím sa týka sektora malých elektrospotrebičov, ktorý nemá spojitosť s „úpravou vlasov, skrášľovaním, parfumériou a inými
darčekovými predmetmi“.
V treťom rade Komisia poznamenáva, že žalobkyňa sa opisuje ako „nováčik“ na trhu malých kuchynských elektrospotrebičov, ale
že podľa svojho vlastného priznania neuviedla na trh žiadny malý elektrospotrebič ani k dátumu napadnutého rozhodnutia, ani
k dátumu podania svojej žaloby. BaByliss sa navyše sama definuje ako „potenciálny konkurent“. Komisia uvádza, že hoci žalobkyňa
oznámila, že takéto výrobky „oficiálne“ uvedie na trh 15. mája 2002, napriek tomu neposkytla na preukázanie tohto vyhlásenia
žiadny dôkaz.
V štvrtom rade Komisia uvádza, že nemožno povedať, že výrobky, ktoré uvádza na trh BaByliss, usadená vo Francúzsku, sú v priamom
súťažnom vzťahu s prístrojmi, ktoré predáva SEB na geografických trhoch, v prípade ktorých Komisia vyjadrila vážne pochybnosti,
keďže Komisia nerozhodovala o situácii na francúzskom trhu, ktorú posúdia francúzske orgány hospodárskej súťaže.
V piatom rade Komisia tvrdí, že žalobkyňa sa nesprávne domnieva, že sa môže oprieť o „rozsudky Air France“. Jej situácia je
úplne iná ako situácia spoločnosti Air France. Vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 19. mája 1994, Air France/Komisia
(T‑2/93, Zb. s. II‑323), totiž Súd prvého stupňa najprv uviedol, že Komisia posúdila súťažnú situáciu na dotknutých trhoch
najmä s prihliadnutím na situáciu spoločnosti Air France (bod 45 rozsudku), ktorá bola jediným vážnym konkurentom podnikov
zúčastnených na koncentrácii, zatiaľ čo žalobkyňa nie je vôbec prítomná na trhoch dotknutých koncentráciou. Komisia rovnako
uvádza, že Súd prvého stupňa poznamenal, že spoločnosť Air France bola podľa dohody, ktorú uzavrela s francúzskou vládou a Komisiou,
povinná úplne sa vzdať svojej účasti v spoločnosti TAT (bod 46 rozsudku), zatiaľ čo v tomto prípade sa BaByliss nemôže odvolávať
na žiadnu dohodu alebo rozhodnutie porovnateľného významu, ktoré by jej umožňovali preukázať, že jej skutková situácia ju
individualizuje rovnako ako situácia, v ktorej sa nachádza SEB. Komisia zdôrazňuje, že v rozsudku Súdu prvého stupňa z 24. marca
1994, Air France/Komisia (T‑3/93, Zb. s. II‑121), bola spoločnosť Air France hlavným konkurentom spoločnosti British Airways,
zatiaľ čo v tomto prípade je BaByliss iba jedným z viacerých podnikov, ktorý sa považuje za konkurenta (navyše potenciálneho)
SEB.
Komisia chce napokon upriamiť pozornosť na to, že nový výklad článku 230 ES, ktorý Súd prvého stupňa použil v rozsudku z 3. mája
2002, Jégo-Quéré SA/Komisia (T‑177/01, Zb. s. II‑2365, bod 51), nespôsobuje prípustnosť žaloby, pretože na jednej strane je
napadnuté rozhodnutie individuálnym rozhodnutím, ktoré nemá všeobecnú záväznosť, a na druhej strane napadnuté rozhodnutie
nijako neobmedzuje práva žalobkyne (ktorá navyše nie je prítomná na trhoch dotknutých koncentráciou) a neukladá jej žiadnu
povinnosť. Právna situácia žalobkyňa nie je určito a skutočne dotknutá.
SEB tvrdí, že žalobkyňa nie je osobne dotknutá napadnutým rozhodnutím. V tomto ohľade SEB najmä zdôrazňuje, že žalobkyňa mohla
práve tak ako ona sama podať konkrétnu a vážne mienenú ponuku na prevzatie v rámci kolektívneho konania, ak mala skutočne
záujem o prevzatie všetkých alebo časti aktív Moulinexu. SEB však pripomína, že prvá ponuka na prevzatie Moulinexu predložená
žalobkyňou nebola vážne mienená a obchodný súd v Nanterre ju vyhlásil za neprípustnú, zatiaľ čo nasledujúce ponuky boli predložené
až po uskutočnení koncentrácie a ich jediným cieľom bol pokus spochybniť plán prevodu, ktorý navrhla SEB. SEB dodáva, že žalobkyňa
neprejavila žiaden záujem o získanie licencie na používanie ochrannej známky Moulinex, hoci táto licencia by jej so zreteľom
na stratégiu vývoja, ktorú spomína, mohla umožniť preniknúť na dotknuté trhy a trvalo a pevne sa tam usadiť.
SEB rovnako poznamenáva, že ku dnešnému dňu nie sú ešte výrobky BaByliss uvedené na žiaden z geografických trhov dotknutých
napadnutým rozhodnutím, dokonca ani vo Francúzsku, kde sa činnosť žalobkyne obmedzila na prezentáciu v lyonskej reštaurácii
v máji 2002. SEB zdôrazňuje, že Komisia sa vo svojej analýze hospodárskej súťaže napokon ani nezmieňuje o žalobkyni či už
ako o skutočnom alebo potenciálnom konkurentovi.
SEB na záver uvádza, že žalobkyňa sa nezúčastnila na dôkladnom vyšetrovaní vedenom referentmi Výboru pre hospodársku súťaž
vo Francúzsku a nezúčastnila sa osobne a ani v zastúpení ani na vypočutí pred Výborom pre hospodársku súťaž.
II –
Posúdenie Súdom prvého stupňa
Podľa článku 230 štvrtého odseku ES „[môže] každá fyzická alebo právnická osoba... podať žalobu proti rozhodnutiu, ktoré jej
je určené, alebo proti rozhodnutiu, ktoré sa jej priamo a osobne týka, hoci je vydané formou nariadenia alebo rozhodnutia
určeného inej osobe”.
Žalobkyňa nie je účastníkom koncentrácie a nie je ani osobou, ktorej je napadnuté rozhodnutie určené. Treba preto preskúmať,
či sa jej toto rozhodnutie priamo a osobne týka.
Priamu dotknutosť nemožno poprieť. Keďže totiž napadnuté rozhodnutie povoľuje okamžité uskutočnenie plánovanej koncentrácie,
je spôsobilé viesť k okamžitej zmene situácie na dotknutých trhoch, ktorá tak závisí iba od vôle účastníkov (pozri rozsudok
z 24. marca 1994, Air France/Komisia, už citovaný, bod 80).
Treba teda preskúmať, či sa uvedené rozhodnutie žalobkyne týka aj osobne.
Podľa ustálenej judikatúry „subjekty iné ako osoby, ktorým je rozhodnutie určené, môžu tvrdiť, že sa ich rozhodnutie osobne
týka iba vtedy, keď sa ich dotýka na základe ich určitých osobitných vlastností alebo na základe okolnosti, ktorá ich charakterizuje
vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, a tým ich individualizuje obdobným spôsobom ako osobu, ktorej je rozhodnutie určené“ (rozsudok
Súdneho dvora z 15. júla 1963, Plaumann/Komisia, 25/62, Zb. s. 197, 223).
Pokiaľ ide v prvom rade o účasť na konaní, v tomto ohľade Súd prvého stupňa uvádza, že je nepochybné, že žalobkyňa po oznámení
upravenom v článku 4 ods. 3 nariadenia č. 4064/89, listami z 27., 29. a 30. novembra 2001 a zo 6., 20., 21. a 28. decembra
2001 oznámila Komisii svoje pripomienky týkajúce sa dôsledkov dotknutej koncentrácie na súťažnú situáciu na relevantných trhoch,
ako aj na jej vlastnú situáciu. Komisia okrem toho vypočula žalobkyňu na stretnutí 5. decembra 2001 a počas konferenčného
telefonického rozhovoru 4. januára 2002 so zamestnancami poverenými preskúmaním plánu koncentrácie.
BaByliss navyše pri týchto príležitostiach uvádzala v podstate tie isté výhrady, ktoré uviedla vo svojej žalobe podanej na
Súd prvého stupňa. Tieto pripomienky sa týkali hlavne posúdenia účinkov koncentrácie na rozličné geografické trhy a relevantné
tovarové trhy a predovšetkým na situáciu BaByliss, ako aj posúdenia efektívnosti záväzkov, ktoré navrhla SEB na zmiernenie
problémov hospodárskej súťaže spôsobených prevzatím Moulinexu.
Napokon treba poznamenať, že zásielky, ktoré žalobkyňa adresovala Komisii, nepredstavujú iba jednostranný a nevyžiadaný postup
z jej strany, ale že Komisia ju vyzvala, aby predložila svoje pripomienky k záväzkom navrhnutým účastníkmi koncentrácie.
Z toho vyplýva, že žalobkyňa sa aktívne zúčastnila na konaní. Hoci, ako to správne zdôrazňuje Komisia, obyčajná účasť na konaní
určite nepostačuje sama osebe na preukázanie toho, že rozhodnutie sa žalobkyne osobne týka, najmä v oblasti koncentrácií,
ktorých dôkladné preskúmanie si vyžaduje pravidelný kontakt s veľkým počtom podnikov, skutočnosťou zostáva, že aktívna účasť
na správnom konaní predstavuje skutočnosť, ktorú judikatúra v oblasti hospodárskej súťaže, vrátane osobitnej oblasti kontroly
koncentrácií, pravidelne zohľadňuje spolu s inými osobitnými okolnosťami na preukázanie prípustnosti ich žalôb (pozri najmä
rozsudky Súdneho dvora z 28. januára 1986, Cofaz a i./Komisia, 169/84, Zb. s. 391, bod 24 a 25, a z 31. marca 1998, Francúzsko/Komisia,
nazývaný „Kali & Salz“, C‑68/94 a C‑30/95, Zb. s. I‑1375, bod 54; rozsudok z 19. mája 1994, Air France/Komisia, už citovaný,
bod 44).
Pokiaľ ide v druhom rade o postavenie žalobkyne ako konkurenta, treba najprv pripomenúť, že BaByliss tvrdila, bez toho, aby
to Komisia alebo SEB spochybnili, že je jedným z hlavných subjektov vykonávajúcich činnosť na trhoch malých elektrospotrebičov
„pre krásu“ alebo prístrojov pre osobnú starostlivosť (sušiče na vlasy, teplovzdušné kulmy a kefy, strojčeky na strihanie
vlasov, prístroje na dámsku epiláciu a prístroje pre starostlivosť o telo, atď.).
Podľa odôvodnenia č. 16 napadnutého rozhodnutia je hospodárskym sektorom dotknutým koncentráciou sektor predaja malých elektrospotrebičov,
ktorý pozostáva z trinástich kategórií výrobkov, a to jedenástich kategórií výrobkov kuchynskej rady, žehličiek a parných
staníc a kategórie prístrojov pre osobnú starostlivosť. Z toho vyplýva, že trh prístrojov pre osobnú starostlivosť je dotknutý
koncentráciou, ako je to navyše uvedené v odôvodnení č. 16 napadnutého rozhodnutia. Ani Komisia, ani SEB však nespochybnili,
že žalobkyňa je jedným z hlavných konkurentov/aktérov na tomto trhu tzv. prístrojov „pre krásu“ alebo pre osobnú starostlivosť.
Okrem toho treba uviesť, že záväzky sa týkajú rovnako všetkých trinástich kategórií malých elektrospotrebičov, teda vrátane
tzv. prístrojov „pre krásu“ alebo pre osobnú starostlivosť.
Navyše, hoci žalobkyňa ani k dátumu prijatia napadnutého rozhodnutia, ani k dátumu podania svojej žaloby nebola priamo prítomná
na žiadnom z ostatných dvanástich trhov dotknutých koncentráciou, napriek tomu tvrdila, že je prinajmenšom potenciálnym konkurentom,
keďže práve teraz preniká na európsky trh malých kuchynských elektrospotrebičov.
Komisia a SEB nespochybnili prípustnosť žaloby podanej potenciálnym konkurentom v situácii, keď, ako v tomto prípade, ide
o oligopolistické trhy, ktoré sa vyznačujú vysokými bariérami vstupu vyplývajúcimi zo silnej vernosti ochrannej známke, ako
aj ťažkým prístupom k maloobchodu (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 27. novembra 1997, Kaysersberg/Komisia,
T‑290/94, Zb. s. II‑2137).
Komisia a SEB naopak zdôraznili, že tvrdenie, že žalobkyňa je potenciálnym konkurentom nebolo podložené ani sprevádzané dôkaznými
prostriedkami. Vo svojich odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa, ako aj vo svojich pripomienkach k námietke neprípustnosti,
však žalobkyňa v tomto ohľade tvrdí, že posilnená svojou skúsenosťou na americkom trhu začala od začiatku roka 2001 realizovať
svoju stratégiu vstupu na európsky trh malých kuchynských elektrospotrebičov pod ochrannou známkou Cuisinart, a konkrétnejšie
do segmentov minirúr na pečenie, hriankovačov, strojov na prípravu espresa, mixérov a kuchynských robotov, ako to dosvedčujú
tieto skutočnosti: prvá štúdia európskeho trhu malých kuchynských elektrospotrebičov (február 2001), technická štúdia týkajúca
sa úpravy voltáže výrobkov Cuisinart (február-august 2001), trojročná zmluva o partnerstve s Paulom Bocusom (október 2001)
a profesionálne výstavy s Paulom Bocusom v Orlande a v Chicagu predstavujúce výrobky Cuisinart (september 2001 a máj 2002),
dokončenie stratégie a rozpočtu na rok 2002 na uvedenie Cuisinart v Európe (november 2001), rokovania s hlavnými francúzskymi
odberateľmi o zaradení ochrannej známky Cuisinart do ponuky (december 2001-máj 2002), oficiálne uvedenie vo francúzskej tlači
(plánované na marec 2002, ale napokon odložené) a napokon 16. mája 2002 „oficiálny dátum uvedenia Cuisinart vo Francúzsku
u Paula Bocusa v Lyone za účasti päťdesiatky pozvaných hostí“. BaByliss plánuje v dohľadnej dobe preniknúť do segmentov elektrických
kávovarov a strojov na prípravu espresa, ako aj do segmentu fritéz.
Okolnosť, ktorú zdôraznila Komisia a SEB, že skutočný vstup žalobkyne na trhy dotknuté koncentráciou bol oproti oznámeniam
BaByliss niekoľkokrát odložený, nemôže byť dostatočným dôvodom pre záver, že BaByliss nemožno považovať za potenciálneho konkurenta.
Samotná skutočnosť, že vstup na trh trvá dlhšie ako sa predpokladalo, totiž neznamená, že k tomuto vstupu nedôjde, a to tým
skôr, ako to Komisia uznáva v odôvodnení č. 24 napadnutého rozhodnutia, že „náklady a čas potrebné na vstup na nový tovarový
trh môžu byť so zreteľom na vlastnosti trhu značné“ [
neoficiálny preklad
], že „na to, aby konkurent vstúpil na nový tovarový trh sa musí bez ohľadu na to, či je prítomný na ostatných susedných trhoch
alebo na relevantnom tovarovom trhu v inej geografickej oblasti uistiť, že bude mať dostatok odbytísk a teda že bude mať dostatočný
objem predaja [a že] preto bude musieť zabezpečiť, aby ho maloobchodníci zaradili do ponuky a tým zabezpečiť, aby jeho ochrannú
známku poznali koneční spotrebitelia, čo trvá určitý čas a vytvára značné náklady na marketing a reklamu“ [
neoficiálny preklad
].
Z toho rovnako vyplýva, že dokonca ešte pred tým, ako sú výrobky BaByliss skutočne uvedené do predaja na trhoch, BaByliss
priamo súťaží s SEB–Moulinexom o zaradenie jej výrobkov do ponuky hlavnými distribútormi. Žalobkyňa v tomto ohľade upresnila,
že od októbra 2002 sú plánované predvádzacie testy v „niekoľkých obchodoch“ vybraných v Auchane a Monoprixe. V tomto rozsahu
sa BaByliss javí ako skutočný konkurent účastníkov koncentrácie na všetkých trhoch s malými kuchynskými elektrospotrebičmi,
na ktoré sa chystá v krátkom čase preniknúť pod ochrannou známkou Cuisinart. Žalobkyňa rovnako poznamenala, bez toho, aby
to bolo spochybnené, že prístroje pre osobnú starostlivosť, ako aj malé kuchynské elektrospotrebiče patria u všetkých odberateľov
do toho istého oddelenia, že výrobky zaraďujú do ponuky tí istí kupujúci a že nákupné politiky sú prepojené s tým výsledkom,
že spoločný obrat týchto kategórií je zahŕňaný do spoločných cieľov pre zľavy spojené s celkovým vytváraním obratu.
Hoci, ako to zdôrazňuje Komisia, obchodný plán žalobkyne z novembra 2001 podľa všetkého aspoň v krátkom čase predpokladá iba
vstup na francúzsky trh, ktorého sa práve netýka napadnuté rozhodnutie, treba poznamenať, že žalobkyňa vysvetlila, že stratégiou
skupiny BaByliss je uviesť ochrannú známku Cuisinart v prvom rade na francúzsky trh s cieľom získať skúsenosť s marketingom
výrobkov a sústrediť významné investície tam, kde je celá organizácia skupiny silná a že ráta s tým, že sa oprie o úspech
preniknutia na tento francúzsky trh pri následnom rozšírení aj do ostatných členských štátov.
Okrem toho treba pripomenúť, že 100 % vlastníkom BaByliss je Conair, spoločnosť založená podľa amerického práva, ktorá vykonáva
činnosť vo všetkých segmentoch malých elektrospotrebičov (kuchyňa, skrášľovanie, upratovanie) v Spojených štátoch a na území
celého sveta hlavne pod ochrannými známkami BaByliss, Conair a Revlon.
Hoci BaByliss nie je prítomná na trhu dotknutom v zmysle nariadenia č. 4064/89, jej postavenie na trhu prístrojov pre osobnú
starostlivosť, ako aj činnosť a skúsenosti jej materskej spoločnosti Conair, jej dávajú základ spôsobilý odôvodniť jej označenie
ako „potenciálneho“ konkurenta a uľahčiť jej vstup na trh malých kuchynských elektrospotrebičov.
Napokon, pokiaľ ide o tvrdenie Komisie založené na predmete podnikania spoločnosti BaByliss, stačí uviesť, že BaByliss nie
je vo svojej činnosti obmedzená iba na sektor úpravy vlasov a skrášľovania, ako to preukazuje použitie častice „najmä“ v definícii
jej predmetu podnikania.
V treťom rade treba zdôrazniť, že v perspektíve jej plánu preniknúť na európsky trh malých elektrospotrebičov sa BaByliss
niekoľkokrát uchádzala o prevzatie Moulinexu alebo aspoň niektorých jeho aktív.
Žalobkyňa tak 25. septembra 2001 predložila prvú ponuku na čiastočné prevzatie týkajúcu sa všetkých aktív Krups (práva duševného
vlastníctva, hmotné zložky a zariadenia, výrobný závod v Mexiku, zásoby, distribučné siete) za cenu 100 miliónov eur.
SEB tvrdí, že táto ponuka nemôže byť spôsobilá individualizovať žalobkyňu, keďže bola neprípustná a dokonca ju obchodný súd
v Nanterre ani nezohľadňoval.
Žalobkyňa v tomto ohľade tvrdila, že nebola schopná predložiť celkovú ponuku týkajúcu sa všetkých aktív a zamestnancov Moulinexu
kvôli tomu, že nemohla mať prístup ku žiadnym finančným informáciám spoločnosti napriek tomu, že o to písomne viackrát žiadala.
Iba spoločnosť SEB bola schopná vykonať úplný audit závodov Moulinexu a zaslať tak súdom ustanoveným správcom globálnejšiu
ponuku na prevzatie Moulinexu.
Rovnako spoločnosť De'Longhi v liste zaslanom Komisii 3. decembra 2001 oznámila nedostatok transparentnosti, ktorým sa vyznačoval
proces prevodu Moulinexu, uvádzajúc toto:
„SEB vypracovala svoju ponuku ako čiastočné nadobudnutie obmedzené na niektoré výrobné závody Moulinexu a k nim patriace činnosti,
ale následne dosiahla aj prevzatie foriem a iných výrobných prostriedkov používaných na činnosti, ktoré neboli predmetom prevodu...
navyše bez toho, aby to zmenilo navrhnutú cenu. SEB rovnako získala právo používať ochrannú známku Moulinex prakticky pre
všetky svoje výrobky bez toho, aby bola stanovená nejaká protihodnota, a to napriek hodnote tejto ochrannej známky, ktorá
je európskym vodcom v dotknutom sektore... To vysvetľuje neistotu, ktorá sprevádza možné spôsoby prevodu počas predkladania
‘vyjadrení záujmu’. Táto situácia mala za následok, že väčšina konkurentov SEB nepredložila žiadnu ponuku a rovnako vysvetľuje
dôvody, pre ktoré podmienky a možné spôsoby transakcie neboli zverejnené alebo boli zverejnené až nedávno po zadaní zmluvy.“
SEB poprela tieto tvrdenia. V tomto ohľade pripomenula, že keďže nešlo o súdom nariadenú likvidáciu, bolo možné predkladať
iba ponuky smerujúce k vyrovnaniu podniku a že v lehotách stanovených v kolektívnom konaní boli súdom ustanoveným správcom
predložené iba tri ponuky na úplné alebo čiastočné prevzatie aktív Moulinexu, a to ponuky, ktoré predložili Euroland, spoločnosť
Participation industrielle a skupina SEB. Prvé dve ponuky posúdil obchodný súd v Nanterre ako neprípustné, zatiaľ čo ostatné
vyjadrenia záujmu doručené správcom sa v podstate týkali iba ochrannej známky Krups. Tieto rozličné vyjadrenia záujmu, predovšetkým
vyjadrenie záujmu BaByliss, ktoré sa netýkalo akcií spoločnosti Krups, ale iba niektorých jej aktív, boli podľa SEB veľmi
obmedzené a nezapadali do rámca plánu vyrovnania, pretože neobsahovali žiadne prevzatie priemyselných parkov Moulinexu, ani
pracovných miest a neboli preto prípustné. Za týchto okolností obchodný súd v Nanterre rozhodol, že „v skutočnosti zostáva
iba ponuka predložená skupinou SEB“. SEB zdôrazňuje, že v konaní o odvolaní podanom proti tomuto rozsudku, odvolací súd vo
Versailles zamietol všetky výhrady proti postupu správcov, aj keď najmä BaByliss, ktorá bola na vlastnú žiadosť vedľajším
účastníkom v tomto konaní, tvrdila, že „rýchlosť a unáhlenosť prevzatia neumožňovali spoločnostiam, ktoré mali záujem, a najmä
spoločnostiam Euroland a BaByliss, aby sa oboznámili so spisom a vypracovali za obvyklých podmienok a v dostatočných lehotách
plán pokračovania v prípade spoločnosti Euroland a plán prevodu v prípade spoločnosti BaByliss“.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že vnútroštátne posúdenia sú irelevantné na účely posúdenia povahy činnosti podľa ustanovenia
práva Spoločenstva (rozsudok Súdu prvého stupňa z 12. decembra 2000, Aéroports de Paris/Komisia, T‑128/98, Zb. s. II‑3929,
bod 128). Okrem toho skutočnosť, že ponuka BaByliss bola podľa francúzskeho práva posúdená ako neprípustná, pretože nezapadala
do rámca plánu vyrovnania prostredníctvom prevodu, nemení nič na tom, že ňou žalobkyňa od 25. septembra 2001 vyjadrovala svoj
záujem o prinajmenšom čiastočné prevzatie Moulinexu.
Neskôr žalobkyňa naďalej vyjadrovala svoj záujem o spoločnosť Moulinex predložením troch dodatočných ponúk o jeho čiastočné
či celkové prevzatie, a to:
–        ponuka na celkové prevzatie Moulinexu z 29. novembra 2001, ktorá zahŕňala prevzatie všetkých zamestnancov vo Francúzsku, teda
približne 5 500 osôb, a aktív Moulinexu, vrátane zásob, za symbolickú cenu jedno eur; táto ponuka bola oznámená Komisii v rámci
jej skúmania dotknutej koncentrácie, ako aj generálnemu riaditeľstvu pre hospodársku súťaž, ochranu spotrebiteľa a potlačenie
podvodov (DGCCRF) a zástupcovi francúzskeho ministra hospodárstva,
–        ponuka na čiastočné prevzatie Moulinexu z 28. decembra 2001: táto nová ponuka sa týkala nadobudnutia všetkých činností spoločnosti
Krups na území celého sveta, jej výrobných zariadení a zamestnancov, ktorí k nim boli pridelení, za sumu, ktorá sa mala stanoviť
v závislosti od okruhu dotknutých aktív; táto ponuka bola oznámená Komisii v rámci jej skúmania dotknutej koncentrácie a odovzdaná
francúzskym orgánom,
–        ponuka na prevzatie niektorých aktív Moulinexu z 15. februára 2002: BaByliss zaslala novú ponuku na prevzatie Moulinexu jeho
súdom ustanoveným správcom, pričom táto ponuka zahŕňala aktíva Moulinexu, ktoré neprevzala SEB, a teda parky v Alençon, Bayeux
a Falaise, ako aj všetky hmotné zložky určené na výrobu mikrovlnných rúr; nadobúdacia cena navrhnutá BaByliss dosahovala 150 000 eur.
Hoci tieto rozdielne ponuky nerešpektovali stanovené podmienky, boli adresované orgánom, ktoré nemali právomoc sa nimi zaoberať,
alebo boli predložené až po uskutočnení koncentrácie, ba dokonca v prípade ponuky z 15. februára 2002 až po prijatí napadnutého
rozhodnutia, napriek tomu preukazujú nepretržitý a už od 25. septembra 2001 trvajúci záujem žalobkyne o prevzatie Moulinexu
alebo niektorých jeho aktív.
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že koncentrácia medzi SEB a Moulinexom sa priamo a osobne týka žalobkyne a že jej
žaloba, ktorá smeruje k zrušeniu napadnutého rozhodnutia, je prípustná.

O veci samej
Žalobkyňa uvádza na podporu svojej žaloby o neplatnosť štyri žalobné dôvody. Prvý dôvod je založený na porušení podstatných
formálnych náležitostí, ktoré spočíva v tom, že Komisia prijala oneskorené predloženie záväzkov SEB. Vo svojom druhom dôvode
žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že povolila koncentráciu na konci fázy I bez
začatia fázy II. Vo svojom treťom dôvode žalobkyňa tvrdí, že rozhodnutie je postihnuté zjavne nesprávnym posúdením, ktoré
spočíva v tom, že záväzky sú nedostatočné na zmiernenie problémov hospodárskej súťaže. Vo svojom štvrtom dôvode žalobkyňa
tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že nepreskúmala, či neprimerane nízka cena, ktorú SEB zaplatila
za prevzatie Moulinexu a finančná pomoc poskytnutá Francúzskom, neboli spôsobilé posilniť postavenie SEB.
I –
O prvom dôvode založenom na porušení podstatných formálnych náležitostí, ktoré spočíva v tom, že Komisia prijala oneskorené
predloženie záväzkov SEB

Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté formálnou vadou, ktorá spočíva v tom, že rozhodnutie povoľuje spornú
koncentráciu na základe záväzkov, ktoré SEB predložila na posúdenie po uplynutí trojtýždňovej lehoty stanovenej právnou úpravou,
ktorá plynie odo dňa doručenia oznámenia.
Žalobkyňa pripomína, že podľa článku 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98 „záväzky [počas fázy I] nesmú byť predložené Komisii neskôr
ako tri týždne po obdržaní oznámenia“. Okrem toho cituje bod 37 oznámenia o nápravných opatreniach:
„Vzhľadom na to, že nápravné opatrenia ponúkané vo fáze I majú dať jasnú odpoveď na ihneď identifikovateľnú obavu z narušenia
súťaže, k navrhovaným záväzkom je možné akceptovať len obmedzené zmeny. Medzi takéto zmeny prezentované ako okamžitá odpoveď
na výsledky konzultácií patria objasnenia, zlepšenia alebo iné úpravy, ktoré zabezpečujú realizovateľnosť a efektívnosť záväzkov.“
Žalobkyňa tvrdí, že v tomto prípade Komisia porušila článok 18 nariadenia č. 447/98 a bod 37 oznámenia o nápravných opatreniach
tým, že prijala nové záväzky zo strany SEB viac ako desať dní po uplynutí lehoty troch týždňov stanovenej právnou úpravou.
Dňa 5. decembra 2001, teda v posledný deň lehoty na predloženie záväzkov, totiž SEB navrhla Komisia záväzok, ktorý spočíval
v jednoduchom zastavení predaja niektorých skupín výrobkov pod ochrannou známkou Moulinex počas doby dvoch rokov na území
celého EHP (odôvodnenie č. 135 napadnutého rozhodnutia). Samotná Komisia sa domnievala, že záväzok takejto povahy neumožňuje
vyriešiť problémy hospodárskej súťaže spôsobené koncentráciou. V tomto ohľade je príznačné, že Komisia ani nepovažovala za
potrebné vykonať trhový test na posúdenie efektívnosti týchto záväzkov.
Žalobkyňa uvádza, že až 18. decembra 2001, teda päť týždňov po oznámení dotknutej koncentrácie, SEB predložila nové záväzky,
ktoré spočívali v udelení výhradnej licencie tretím osobám na používanie ochrannej známky Moulinex pri predaji všetkých skupín
výrobkov dotknutých koncentráciou na dobu troch rokov. Dodáva, že tento druhý návrh záväzkov bol samotný predmetom tretieho
návrhu, ktorým boli vykonané podstatné zmeny deň pred prijatím napadnutého rozhodnutia, aby sa tak dospelo k riešeniu napokon
prijatému Komisiou (odôvodnenie č. 129 až 134 napadnutého rozhodnutia).
Podľa žalobkyne sa tak zdá, že druhý a tretí návrh záväzkov, ktoré predložila SEB, sa svojou povahou, rozsahom a trvaním podstatne
líšia od návrhu, ktorý predložila pôvodne. Nemožno ich teda nijako považovať za jednoduché vylepšenie pôvodných záväzkov v zmysle
oznámenia Komisia, ale predstavujú nové záväzky. Komisia preto mala v tomto štádiu konania rozhodnúť o začatí fázy II.
Žalobkyňa na porovnanie zdôrazňuje, že vo veci, v ktorej bolo vyhlásené rozhodnutie Komisie zo 14. marca 2000, ktorým sa vyhlasuje
koncentrácia za nezlučiteľnú so spoločným trhom a s fungovaním Dohody o EHP (Vec COMP/M.1672 ─ Volvo/Scania) [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES 2001, L 143, s. 74), body 359 a 362, Volvo predložilo prvý návrh záväzkov v lehote stanovenej na tento účel (v tomto
prípade vo fáze II), a potom o štrnásť dní neskôr predložilo nový návrh záväzkov. Komisia odmietla zohľadniť tieto druhé záväzky
z dôvodu, že „nový návrh neobsahoval žiadnu skutočnosť, ktorú Volvo nemohlo zahrnúť do záväzku predloženého v trojmesačnej
lehote“ [
neoficiálny preklad
].
Komisia uvádza, že tvrdenie, podľa ktorého sa „dopustila porušenia podstatných formálnych náležitostí tým, že prijala oneskorené
predloženie záväzkov SEB“, je neopodstatnené.

Posúdenie Súdom prvého stupňa
Treba pripomenúť, že účastníci koncentrácie navrhli Komisii záväzky počas fázy I trikrát, a to 5. decembra 2001, 18. decembra
2001 a neskôr v inak nešpecifikovaný deň pred prijatím napadnutého rozhodnutia 8. januára 2002.
Obsah každého z týchto záväzkov bol v podstate takýto:
–        vo svojej pôvodnej verzii z 5. decembra 2001 (ďalej len „pôvodná verzia záväzkov“) záväzky predvídali stiahnutie piatich kategórií
dotknutých výrobkov s ochrannou známkou Moulinex z celého EHP na dobu dvoch rokov,
–        vo svojej upravenej verzii z 18. decembra 2001 (ďalej len „upravená verzia záväzkov“) záväzky predvídali výhradnú licenciu
na používanie ochrannej známky Moulinex na dobu troch rokov, sprevádzanú záväzkom nevstúpiť na trh pod ochrannou známkou Moulinex
po dobu ďalšieho roka po uplynutí licenčnej doby, pre všetky kategórie výrobkov v Belgicku, v Grécku, v Holandsku, v Portugalsku
a pre kategóriu fritéz v Nemecku, v Rakúsku, v Dánsku, v Nórsku a vo Švédsku, ako aj povinnosť zásobovania uloženú nadobúdateľom
licencie pre štyri kategórie dotknutých výrobkov,
–        napokon vo svojej konečnej verzii prijatej v napadnutom rozhodnutí (ďalej len „konečná verzia záväzkov“) záväzky predvídali
výhradnú licenciu na používanie ochrannej známky Moulinex na dobu piatich rokov, sprevádzanú záväzkom nevstúpiť na trh pod
ochrannou známkou Moulinex po dobu ďalších troch rokov po uplynutí licenčnej doby, pre všetky kategórie malých elektrospotrebičov
v Rakúsku, v Nemecku, v Belgicku, v Dánsku, v Grécku, v Nórsku, v Holandsku, v Portugalsku a vo Švédsku, ako aj povinnosť
zásobovania počas dvoch rokov uloženú nadobúdateľovi licencie v Nemecku pre jednu kategóriu dotknutých výrobkov.
Treba uviesť, že podľa článku 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98:
„Záväzky predkladané Komisii podnikmi na základe článku 6 ods. 2 nariadenia... č. 4064/89, ktoré by podľa strán mali tvoriť
základ pre rozhodnutie podľa článku 6 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia, nesmú byť predložené Komisii neskôr ako tri týždne
po obdržaní oznámenia.“
Keďže v tomto prípade došlo k oznámeniu koncentrácie 13. novembra 2001, lehota na navrhnutie záväzkov Komisii počas fázy I,
v súlade so spôsobom počítania lehôt upraveným v článkoch 6 až 9 a 18 ods. 3 nariadenia č. 447/98, uplynula 5. decembra 2001.
Z toho vyplýva, že pôvodná verzia záväzkov bola Komisii predložená v lehote, ktorú vyžaduje článok 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98.
Je však nepochybné, že pôvodná verzia záväzkov nie je tá, ktorú napokon prijala Komisia v napadnutom rozhodnutí. Podľa odôvodnenia
č. 135 napadnutého rozhodnutia totiž pôvodná verzia záväzkov neumožňovala Komisii rozptýliť všetky vážne pochybnosti o zlučiteľnosti
koncentrácie so spoločným trhom, pretože neumožňovala, aby iný subjekt nahradil Moulinex a netýkala sa všetkých trhov, na
ktorých bola koncentrácia spôsobilá vyvolať vážne pochybnosti.
Nie je sporné, že tak upravená verzia záväzkov, ako aj konečná verzia záväzkov, boli účastníkmi koncentrácie predložené po
uplynutí trojtýždňovej lehoty stanovenej v článku 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98. Za týchto okolností treba preskúmať, či
bola Komisia oprávnená prijať tieto záväzky bez toho, aby tým porušila uvedené ustanovenie.
Na účely vykonania takéhoto preskúmania treba najprv zohľadniť znenie príslušných ustanovení nariadenia č. 4064/89 a nariadenia
č. 447/98.
Treba uviesť, že podľa článku 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98 musia účastníci koncentrácie oznámiť Komisii v lehote troch týždňov
záväzky, ktoré by „mali tvoriť základ“ pre rozhodnutie prijaté na konci fázy I.
Obdobne článok 10 ods. 1 druhý pododsek nariadenia č. 4064/89 stanovuje, že fáza I sa predĺži na šesť týždňov, ak po oznámení
koncentrácie dotknuté podniky predložia záväzky podľa článku 6 ods. 2 tohto nariadenia, „ktoré sú určené stranami, aby predstavovali
základ“ rozhodnutia prijatého na konci fázy I.
Zo znenia týchto ustanovení vyplýva, že lehota troch týždňov stanovená v článku 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98 je upravená
ako lehota záväzná pre účastníkov koncentrácie v tom zmysle, že ak predložia záväzky po jej uplynutí, nie je Komisia povinná
ich zohľadniť v štádiu fázy I. Naopak zo znenia už citovaných ustanovení nevyplýva, že Komisii je zakázané zohľadniť takéto
oneskorene predložené záväzky.
S cieľom určiť, či treba článok 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98 vykladať takto, však treba preskúmať znenie tohto ustanovenia
s prihliadnutím na ciele, ktoré sleduje.
V tomto ohľade treba uviesť, že toto ustanovenie bolo zavedené nariadením č. 447/98, ktoré zrušilo nariadenie Komisie (ES)
č. 3384/94 z 21. decembra 1994 o oznámeniach, lehotách a vypočutí dotknutých osôb ustanovených v nariadení č. 4064/89 [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 377, s. 1), po prijatí nariadenia č. 1310/97. Toto posledne uvedené nariadenie doplnilo do nariadenia č. 4064/89
právny rámec pre predkladanie záväzkov počas fázy I. V odôvodnení č. 16 nariadenia č. 447/98 Komisia uvádza, že lehoty na
predloženie záväzkov stanovené týmto nariadením sú potrebné na to, aby „mohla vykonať náležité vyhodnotenie, týkajúce sa návrhu,
ktorého účelom je umožnenie koncentrácie, ktorá je v súlade so spoločným trhom [vyhodnotenie záväzkov, ktoré majú zabezpečiť
zlučiteľnosť koncentrácie so spoločným trhom –
neoficiálny preklad
] a pre zabezpečenie náležitej konzultácie s inými zúčastnenými stranami, tretími stranami a orgánmi členských štátov“.
Z tohto odôvodnenia tak vyplýva, že zavedením lehoty stanovenej v článku 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98 chcela Komisia zabezpečiť,
že bude mať k dispozícii čas potrebný na vyhodnotenie navrhnutých záväzkov a na konzultáciu s tretími osobami. Hoci však dosiahnutie
tohto cieľa nevyhnutne vyžaduje, aby lehota stanovená týmto ustanovením bola záväzná pre účastníkov koncentrácie, aby tak
už nemali možnosť predložiť záväzky pred skončením fázy I v lehote, ktorá by Komisii neposkytovala čas potrebný na ich vyhodnotenie
a na konzultáciu s tretími osobami, naopak nijako nevyžaduje, aby bola táto lehota záväzná aj pre Komisiu, ktorá sa s prihliadnutím
na konkrétne okolnosti samozrejme môže domnievať, že kratšia lehota je dostatočná na vykonanie uvedených vyhodnotení a konzultácií.
Z toho vyplýva, že článok 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98 treba chápať v tom zmysle, že hoci účastníci koncentrácie nemôžu
donútiť Komisiu, aby zohľadnila záväzky a ich zmeny vykonané po uplynutí trojtýždňovej lehoty, Komisia naopak musí byť schopná
povoliť koncentráciu s prihliadnutím na tieto záväzky, aj keď boli zmeny vykonané po uplynutí lehoty troch týždňov, ak sa
domnieva, že má čas potrebný na ich preskúmanie.
Z uvedeného teda vyplýva, že Komisia bola oprávnená prijať upravenú verziu záväzkov, ako aj ich konečnú verziu, po uplynutí
lehoty troch týždňov stanovenej v článku 18 ods. 1 nariadenia č. 447/98, keďže táto lehota nie je pre ňu záväzná.
V každom prípade treba uviesť, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, pri prijatí týchto záväzkov sa Komisia správala
v súlade so zásadami, ktoré stanovila v tejto oblasti v oznámení o nápravných opatreniach.
Na úvod treba v tomto ohľade zdôrazniť, že na rozdiel od toho, čo uvádza Komisia vo svojom vyjadrení k žalobe, toto oznámenie
obsahuje právne záväznú povinnosť. Komisia je totiž viazaná oznámeniami, ktoré prijme v oblasti kontroly koncentrácií, pokiaľ
sa neodchyľujú od ustanovení Zmluvy a nariadenia č. 4064/89 (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z 13. júna 2002,
Holandsko/Komisia, C‑382/99, Zb. s. I‑5163, bod 24, a z 26. septembra 2002, Španielsko/Komisia, C‑351/98, Zb. s. I‑8031, bod
53). Okrem toho sa Komisia nemôže odchýliť od pravidiel, ktoré si sama stanovila (pozri najmä rozsudok Súdu prvého stupňa
zo 17. decembra 1991, Hercules Chemicals/Komisia, T‑7/89, Zb. s. II‑1711, bod 53).
V oznámení o nápravných opatreniach teda Komisia uviedla:
„37      Ak sa posúdením preukáže, že ponúkané záväzky nie sú dostatočné, aby odstránili obavy z narušenia súťaže vyvolané fúziou,
budú strany o tejto skutočnosti informované. Vzhľadom na to, že nápravné opatrenia ponúkané vo fáze I majú dať jasnú odpoveď
na ihneď identifikovateľnú obavu z narušenia súťaže, k navrhovaným záväzkom je možné akceptovať len obmedzené zmeny. Medzi
takéto zmeny prezentované ako okamžitá odpoveď na výsledky konzultácií patria objasnenia, zlepšenia alebo iné úpravy, ktoré
zabezpečujú realizovateľnosť a efektívnosť záväzkov.“
V tomto prípade je zjavné, a žalobkyňa to nepoprela, že zmeny, ktoré v upravenej verzii vykonala konečná verzia záväzkov,
sú obmedzenými zmenami v zmysle bodu 37 oznámenia o nápravných opatreniach. V porovnaní s predošlou verziou totiž konečná
verzia záväzkov iba predlžuje dobu trvania výhradnej licencie a neskoršej povinnosti nevstúpiť na trh, rozširuje na päť ďalších
členských štátov princíp použitý pre prvé štyri členské štáty, podľa ktorého sa licencia bude týkať všetkých malých elektrospotrebičov,
a napokon, obmedzuje rozsah povinnosti zásobovania. Keďže tieto zmeny sa týkajú iba pôsobnosti povinností uvedených v upravenej
verzii záväzkov, pokiaľ ide o čas, výrobky a geografickú oblasť, možno ich považovať za obmedzené zmeny, ktoré mali zlepšiť
alebo zdokonaliť pôvodnú verziu záväzkov v zmysle bodu 37 oznámenia o nápravných opatreniach.
Pokiaľ ide o zmeny, ktoré v pôvodnej verzii záväzkov vykonala upravená verzia, a ktoré spočívajú v zmene povinnosti stiahnuť
ochrannú známku Moulinex z trhu na povinnosť udeliť výhradnú licenciu k tejto ochrannej známke, treba uviesť, že podobne ako
stiahnutie ochrannej známky z trhu aj udelenie výhradnej licencie zbavuje majiteľa ochrannej známky Moulinex, v tomto prípade
SEB, práva používať túto ochrannú známku na dotknutých územiach. V tomto rozsahu možno okolnosť, že udelenie výhradnej licencie
navyše umožňuje tretím osobám používať ochrannú známku, považovať za „zlepšenie“ v porovnaní s púhym stiahnutím z trhu.
Okrem toho v tomto prípade záväzky v bode 1 písm. c) uvádzajú, že SEB sa zakazuje používať ochrannú známku Moulinex počas
troch rokov po ukončení licenčných zmlúv uplynutím licenčnej doby. Navyše bod 1 písm. a) druhý pododsek umožňuje nadobúdateľom
licencie, aby kedykoľvek počas licenčnej doby prestali používať ochrannú známku Moulinex s cieľom definitívne prejsť k ich
vlastnej ochrannej známke. Na základe týchto dvoch ustanovení bude ochranná známka Moulinex stiahnutá z trhu počas obdobia
najmenej troch rokov a, aspoň teoreticky, najviac ôsmich rokov. Z toho vyplýva, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa,
sa konečná verzia záväzkov neobmedzuje na to, že nahrádza stiahnutie ochrannej známky Moulinex z trhu predvídané pôvodnou
verziou udelením licencie k tejto ochrannej známke, ale posilňuje nepoužívanie ochrannej známky Moulinex zo strany SEB tým,
že jej ukladá povinnosť udeliť licenciu. Aj z tohto dôvodu sa konečná verzia záväzkov javí ako „zlepšenie“ v porovnaní s ich
pôvodnou verziou.
Navyše, hoci pôvodná verzia záväzkov nebola výslovne prekonzultovaná s tretími osobami, toto zlepšenie možno považovať za
„okamžit[ú] odpoveď na výsledky konzultácií“ s tretími osobami, ktorá má zabezpečiť „realizovateľnosť a efektívnosť záväzkov“.
V odpovedi na otázku č. 25 dotazníka zaslaného konkurentom totiž sama žalobkyňa zdôraznila, že trvalo udržateľné postavenie
na každom vnútroštátnom relevantnom tovarovom trhu predpokladá dve veľmi významné skutočnosti: vernosť spotrebiteľov ochrannej
známke a prístup k rôznym distribučným sieťam. Vzhľadom na tieto časti odpovede Komisia mohla z konzultácií s tretími osobami
logicky vyvodiť, že výhradná licencia na používanie ochrannej známky Moulinex je okamžitou odpoveďou na problémy identifikované
tretími osobami, pretože na rozdiel od púheho stiahnutia ochrannej známky z trhu umožňuje, aby bol Moulinex nahradený subjektom,
ktorý disponuje všeobecne známou ochrannou známkou a má prístup k distribučným kanálom.
Napokon zo spisu v konaní na Súde prvého stupňa vyplýva, že v poznámke zo 17. decembra 2001 „k prípadným záväzkom SEB“ De'Longhi
výslovne uviedol Komisii, že „ako alternatívu prevodu možno od SEB vyžadovať záväzok udeliť licencie na používanie ochrannej
známky Moulinex tretím osobám na všetkých vnútroštátnych trhoch, na ktorých má koncentrácia zvlášť významné protisúťažné účinky“.
Aj keď De'Longhi upravil toto svoje stanovisko vo svojej odpovedi na dotazník k záväzkom z 3. januára 2002, ako to tvrdil
na pojednávaní, zároveň platí, že toto stanovisko je nepriamym dôkazom, ktorý môže potvrdiť, že Komisia sa mohla rozumne,
a v každom prípade bez toho, aby sa dopustila zjavného pochybenia, domnievať, že záväzok udeliť licenciu je okamžitou odpoveďou
na konzultácie s tretími osobami, pretože samotný De'Longhi odporúčal túto možnosť ešte skôr, než ju SEB navrhla.
Na základe všetkých týchto dôvodov možno upravenú verziu záväzkov, ako aj ich konečnú verziu, považovať za obmedzené zmeny,
ktoré podľa bodu 37 oznámenia o nápravných opatreniach môže Komisia prijať po uplynutí lehoty stanovenej v článku 18 ods. 1
nariadenia č. 447/98.
V dôsledku toho musí byť prvý dôvod zamietnutý v celom rozsahu.
II – O
druhom dôvode založenom na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že povolila koncentráciu bez
začatia fázy II

Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že nezačala fázu II na základe článku 6 ods. 1
písm. c) nariadenia č. 4064/89, hoci podmienky pre povolenie koncentrácie na konci fázy I neboli splnené, keďže záväzky, ktoré
predložila SEB, neumožňovali jasne vylúčiť vážne pochybnosti o zlučiteľnosti koncentrácie so spoločným trhom.
Žalobkyňa pripomína, že oznámenie o nápravných opatreniach stanovuje, že „záväzky predložené Komisii v rámci fázy I musia
dostatočne jasne vylúčiť ‘závažné pochybnosti’“ o zlučiteľnosti koncentrácie so spoločným trhom. Konkrétnejšie povedané, záväzky
zohľadňované počas fázy I môžu viesť k povoleniu koncentrácie bez začatia fázy II iba vtedy, keď:
–        problémy hospodárskej súťaže spôsobené koncentráciou sú ľahko identifikovateľné,
–        uvedené záväzky postačujú na jasné vylúčenie všetkých vážnych pochybností a sú v dôsledku toho formulované tak, že poskytujú
priamu odpoveď na identifikované problémy hospodárskej súťaže,
–        uvedené záväzky sa javia ako „okamžitá odpoveď“ na výsledky konzultácií, ktoré uskutočnila Komisia so subjektmi prítomnými
na trhu a s účastníkmi koncentrácie.
Komisia tak vo svojom oznámení o nápravných opatreniach uzatvára:
„Záväzky vo fáze I je možné akceptovať len v určitých situáciách. Problém narušenia súťaže musí byť jednoznačný a nápravné
opatrenia tak jasné, aby nebolo potrebné začať hĺbkové šetrenie.“
Žalobkyňa rovnako uvádza, že v už citovanej veci Volvo/Scania Komisia odmietla návrh záväzkov, ktorý predložili účastníci
koncentrácie po tom, čo uviedla toto:
„Nie je možné dospieť k záveru, že by nový návrh očividne a nesporne odstraňoval všetky problémy hospodárskej súťaže, ktoré
boli identifikované. So zreteľom na zložitosť nových návrhov by bolo pre Komisiu nemožné, aby ich účinne vyhodnotila v krátkom
čase, ktorý jej zostával do uplynutia lehoty stanovenej v článku 10 ods. 3 nariadenia o koncentráciách. Vyžadovalo by sa ďalšie
šetrenie a bolo by potrebné získať stanoviská tretích dotknutých osôb v súlade s ustanoveniami nariadenia o koncentráciách,
ktoré sa uplatňujú v tejto oblasti.“
Vzhľadom na tieto skutočnosti sa žalobkyňa domnieva, že Komisia nemohla bez toho, aby sa tým dopustila nesprávneho právneho
posúdenia, povoliť koncentráciu na konci fázy I. Žalobkyňa si totiž myslí, že Komisia sa nemohla na konci tejto fázy s dostatočným
stupňom istoty domnievať, že posudzované záväzky umožňujú odstrániť všetky pochybnosti o zlučiteľnosti koncentrácie so spoločným
trhom.
Tri skutočnosti preukazujú, že Komisia nemohla na konci fázy I s požadovaným stupňom istoty určiť, že prevzaté záväzky postačujú
na vyriešenie všetkých problémov hospodárskej súťaže vyvolaných koncentráciou.
Po prvé, žalobkyňa zdôrazňuje, že podľa jej vedomostí Komisia v minulosti nikdy nepovolila koncentráciu iba na základe záväzkov
udeliť licenciu k ochrannej známke, keďže takéto záväzky Komisia stále používala tak, že sprevádzali alebo dopĺňali iné nápravné
opatrenia, ako napríklad prevody aktív. Žalobkyňa v tomto ohľade uvádza, že samotná Komisia v bode 16 svojho oznámenia o nápravných
opatreniach odporúča, že „tam, kde problém narušenia súťaže vyplýva z horizontálneho presahu, je potrebné predať najvhodnejšiu
časť podniku“. Komisia v dôsledku toho nemohla mať podľa žalobkyne žiadnu skúsenosť, ktorá by jej umožňovala s dostatočným
stupňom istoty určiť, či samotný záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke je spôsobilý jasne vyriešiť identifikované problémy
hospodárskej súťaže.
Po druhé, žalobkyňa tvrdí, že Komisia nemohla dostatočne dobre vidieť efektívnosť posudzovaných záväzkov. Na rozdiel od jednoduchého
záväzku prevodu, ktorého účinky vie Komisia ľahko posúdiť, je podľa žalobkyne efektívnosť záväzku udeliť licenciu k ochrannej
známke svojou povahou zložitejšia na posúdenie, pretože závisí od viacerých ukazovateľov, ako je napríklad dĺžka licenčnej
doby, trvanie následného nepoužívania ochrannej známky alebo presný rozsah licencie. Navyše skutočnosť, že licencie k ochrannej
známke Moulinex môžu byť podľa schémy záväzkov, ktoré stanovila Komisia, udelené rôznym podnikom v závislosti od dotknutých
výrobkov a krajín, môže ešte viac komplikovať posúdenie účinku týchto záväzkov. Za týchto okolností podľa názoru žalobkyne
Komisia nemohla bez dôkladného preskúmania s dostatočným stupňom presnosti vyhodnotiť, či nadobúdateľ alebo nadobúdatelia
licencie budú skutočne schopní konať ako skutočná protiváha zoči-voči SEB–Moulinexu po uskutočnení koncentrácie v prípade
každej rady výrobkov a každej dotknutej krajiny.
Po tretie, žalobkyňa zdôrazňuje, že dotazník, ktorého cieľom bolo posúdiť efektívnosť upravenej verzie záväzkov, ktoré predložila
SEB, bol dotknutým tretím osobám zaslaný 20. decembra 2001, pričom odpoveď sa vyžadovala do 21. decembra 2001. Podľa jej názoru
však mimoriadna krátkosť tejto lehoty na odpoveď nemohla v žiadnom prípade umožniť tretím osobám, aby poskytli presné a podrobné
stanovisko k predvídateľným účinkom navrhovaných záväzkov. Žalobkyňa uznáva, že veľmi krátku lehotu na odpoveď možno v určitých
prípadoch akceptovať, pokiaľ ide o záväzky, ktorých účinky sa dajú posúdiť ľahko, ako je napríklad prevod aktív. Ak ide naopak
o zložité a navyše málo časté záväzky, lehotu jedného dňa nemožno v žiadnom prípade považovať za dostatočnú na to, aby dotknutým
tretím osobám umožňovala predložiť podrobné stanovisko.
Komisia popiera, že sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že rozhodla o povolení koncentrácie na konci fázy I bez
začatia hĺbkového šetrenia.

Posúdenie Súdom prvého stupňa
Na úvod treba skonštatovať, že v rozsahu, v akom žalobkyňa tvrdí, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým,
že nezačala fázu II, hoci záväzky, ktoré predložila SEB, neboli postačujúce na to, aby umožnili jasne vylúčiť všetky vážne
pochybnosti, spochybňuje tým posúdenie ekonomickej povahy, ktoré viedlo Komisiu k prijatiu záväzkov navrhnutých SEB. Tento
žalobný dôvod preto splýva s tretím žalobným dôvodom založeným na zjavne nesprávnom posúdení spôsobilosti záväzkov vyriešiť
identifikované problémy hospodárskej súťaže. Tento aspekt druhého žalobného dôvodu bude teda preskúmaný v rámci tretieho žalobného
dôvodu.
Treba uviesť, že podľa odôvodnenia č. 8 nariadenia č. 1310/97 záväzky zohľadňované počas fázy I možno prijať „tam, kde je
problém hospodárskej súťaže ľahko rozpoznateľný a môže sa jednoducho vyriešiť“. Obdobne bod 37 oznámenia o nápravných opatreniach
opakuje, že nápravné opatrenia ponúkané vo fáze I „majú dať jasnú odpoveď na ihneď identifikovateľnú obavu z narušenia súťaže“.
V tomto prípade treba uviesť, pokiaľ ide o povahu problémov hospodárskej súťaže, že žalobkyňa neidentifikuje žiadne iné problémy
hospodárskej súťaže ako tie, ktoré identifikovala Komisia v napadnutom rozhodnutí.
V tejto súvislosti treba navyše uviesť, že v tomto prípade Komisia vychádzala z obozretnej analýzy hospodárskej súťaže. Na
rozdiel od toho, čo tvrdili počas správneho konania oznamovatelia, ktorí sa domnievali, že geografickým trhom je územie celého
sveta, totiž Komisia na konci odôvodnenia č. 30 napadnutého rozhodnutia použila vnútroštátnu definíciu geografických trhov
„ako najpravdepodobnejšiu na konci prvej fázy preskúmania“ [
neoficiálny preklad
]. Obdobne na účely posúdenia súťažného postavenia nového subjektu po uskutočnení koncentrácie Komisia spočítala trhové podiely
SEB a Moulinexu, pričom predpokladala, že na strane Moulinexu nedôjde k poklesu predaja, hoci okolnosti prevzatia boli spôsobilé
viesť k takémuto poklesu a hoci je nepochybné, že obchodovanie s niektorými modelmi Moulinexu bolo zastavené. V odôvodnení
č. 42 napadnutého rozhodnutia sa tak Komisia domnievala, že nemožno vylúčiť „prinajmenšom na konci prvej fázy vyšetrovania,
že subjekt, ktorý vznikne zlúčením, bude schopný obnoviť konkurencieschopnosť Moulinexu na úrovni pred povolením vyrovnania“.
Treba teda pripustiť, že Komisia presne identifikovala problémy hospodárskej súťaže spôsobené dotknutou koncentráciou.
Žalobkyňa uvádza tri skutočnosti, aby preukázala, že Komisia sa nemohla s dostatočným stupňom istoty domnievať, že navrhnuté
záväzky umožňujú odstrániť pochybnosti o zlučiteľnosti koncentrácie a že sa teda dopustila nesprávneho právneho posúdenia,
keď povolila koncentráciu na konci fázy I. Tieto skutočnosti sa týkajú po prvé, povahy záväzkov, po druhé, nedostatočného
prehľadu, ktorý mala Komisia na posúdenie efektívnosti záväzkov a po tretie, lehoty stanovenej tretím osobám na vyjadrenie
sa k záväzkom.
V prvom rade, pokiaľ ide o povahu navrhnutých záväzkov, treba pripomenúť, že v tomto prípade záväzky spočívajú v uzavretí
výhradných licenčných zmlúv na používanie ochrannej známky Moulinex v deviatich členských štátoch, týkajúcich sa všetkých
trinástich dotknutých výrobkov počas doby piatich rokov, a v záväzku skupiny SEB po dobu trvania licenčnej zmluvy a po dobu
troch rokov po jej ukončení uplynutím licenčnej doby zdržať sa akéhokoľvek obchodovania pod ochrannou známkou Moulinex.
Ani nariadenie č. 4064/89, ani oznámenie o nápravných opatreniach výslovne neupravujú, aký typ záväzkov môže alebo musí byť
prijatý na konci fázy II alebo v rámci fázy I. Keďže však cieľom nariadenia č. 4064/89 je zabrániť vytvoreniu alebo posilneniu
trhových štruktúr spôsobilých významne brániť efektívnej hospodárskej súťaži na spoločnom trhu, musia byť navrhnuté záväzky
takej povahy, aby umožňovali Komisii dospieť k záveru, že dotknutá koncentrácia nevytvorí ani neposilní dominantné postavenie.
V tomto ohľade neexistuje rozdiel v povahe medzi záväzkami prijatými počas fázy I a záväzkami prijatými počas fázy II, hoci
prvé uvedené záväzky musia so zreteľom na to, že počas fázy I sa nevykonáva hĺbková štúdia trhu, nielen umožňovať dospieť
k záveru, že koncentrácia nevytvorí, ani neposilní dominantné postavenie, ale musia byť navyše postačujúce na to, aby jasne
vylúčili všetky vážne pochybnosti v tomto ohľade.
Hoci prevod aktív predstavuje často najvhodnejšie nápravné opatrenie na ľahké napravenie problému hospodárskej súťaže, predovšetkým
v prípade horizontálneho prekrývania, nemožno vopred vylúčiť, že licenčná zmluva môže predstavovať vhodné opatrenia na napravenie
identifikovaných problémov hospodárskej súťaže. Vo svojom rozsudku z 25. marca 1999, Gencor/Komisia (T‑102/96, Zb. s. II‑753,
bod 319), tak Súd prvého stupňa uznal, že „nemožno vopred vylúčiť, že záväzky, ktoré sa na prvý pohľad týkajú správania, ako
sú záväzky nepoužívať počas určitého obdobia ochrannú známku alebo dať k dispozícii konkurentom časť výrobnej kapacity podniku,
ktorý vznikne koncentráciou, alebo všeobecnejšie prístup k základnej infraštruktúre za nediskriminačných podmienok, by takisto
mohli byť spôsobilé zabrániť vzniku alebo posilneniu dominantného postavenia“.
Skutočnosť, ktorú zdôraznila žalobkyňa, že Komisia nikdy v minulosti nepovolila koncentráciu iba na základe záväzkov udeliť
licenciu k ochrannej známke, je irelevantná. Komisii totiž nemožno vytýkať, že prijala záväzky navrhnuté SEB iba preto, že
nikdy predtým nepovolila koncentráciu iba na základe záväzkov udeliť licenciu k ochrannej známke, pokiaľ sú tieto záväzky
spôsobilé efektívne vyriešiť identifikované problémy hospodárskej súťaže. Táto otázka, ktorá sa dotýka obsahu záväzkov, bude
preskúmaná v rámci žalobného dôvodu založeného na nedostatočnosti záväzkov.
Zo spisu navyše vyplýva, že počas správneho konania niekoľko tretích osôb, vrátane De'Longhi, navrhlo Komisii, že licenčná
zmluva by za určitých podmienok mohla postačovať na vyriešenie problémov hospodárskej súťaže identifikovaných v tomto prípade
(pozri bod 149 vyššie).
Nie je sporné, že ochranné známky majú v sektore dotknutom koncentráciou prvoradý význam a predstavujú jeden z hlavných faktorov
ovplyvňujúcich voľbu konečných spotrebiteľov. Ponuky na prevzatie Moulinexu sa napokon takmer výlučne týkali ochranných známok
tejto skupiny, skôr ako výrobných jednotiek, pričom samotná žalobkyňa prejavila záujem hlavne o získanie ochrannej známky
Krups. Nie je sporné, že v tomto prípade by prevod hmotných aktív mal iba okrajový vplyv na štruktúru hospodárskej súťaže.
Vyžadovať prevod nehmotných aktív tvorených právami k ochrannej známke by sa v podstate rovnalo čiastočnému zákazu koncentrácie,
čo by bolo v rozpore so zásadou proporcionality v prípade, ak boli záväzky udeliť licenciu k ochrannej známke takej povahy,
že mohli zabrániť vytvoreniu alebo posilneniu dominantného postavenia SEB–Moulinexu.
Treba skonštatovať, že žalobkyňa nepreukazuje, že Komisia nemohla určiť, či nadobúdateľ alebo nadobúdatelia licencie budú
schopní konať ako skutočná protiváha zoči-voči SEB–Moulinexu. V tomto ohľade treba poznamenať, že Komisia naopak zahrnula
do konečnej verzie záväzkov odôvodnenie týkajúce sa postavenia nadobúdateľa licencie a vyžadovala, aby jej nadobúdateľ alebo
nadobúdatelia licencie boli predložení na odsúhlasenie, aby boli životaschopní a nezávislí a aby mali schopnosti potrebné
na to, aby mohli na dotknutom trhu efektívne súťažiť.
Napokon, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, zo záväzkov navrhnutých SEB vyplýva, že v tej istej krajine nebude môcť existovať
viacero nadobúdateľov licencie, pretože záväzky v bode 1 písm. a) výslovne predvídajú, že licencia je výhradná v každom z dotknutých
členských štátov a v bode 1 písm. c), že licencia sa bude týkať všetkých malých elektrospotrebičov a že ani nadobúdateľ licencie,
ani SEB nebudú môcť používať ochrannú známku Moulinex pre iné výrobky.
Pokiaľ ide v druhom rade o výhradu, že Komisia nemohla dostatočne dobre vidieť efektívnosť záväzkov, stačí uviesť, že hoci
efektívnosť licencie k ochrannej známke závisí od viacerých faktorov, ktoré je ťažšie overiť ako prevod aktív, nemožno vopred
vylúčiť, že Komisia je schopná posúdiť relevantné parametre vo fáze I.
Napokon treba skonštatovať, že Komisia správne zohľadnila všetky kritéria uvádzané žalobkyňou a bola schopná ich overiť na
trhu. Po svojom vlastnom preskúmaní a odpovediach poskytnutých konzultovanými tretími osobami tak Komisia mohla lepšie identifikovať
nedostatky pôvodne navrhnutých záväzkov a urobiť v nich potrebné zlepšenia týkajúce sa dĺžky licenčnej doby, trvania následného
nepoužívania ochrannej známky a presného rozsahu licencie. Konečná verzia záväzkov tak stanovuje predovšetkým:
–        dvojročné predĺženie trvania licenčnej zmluvy a dodatočnej povinnosti nekonkurovať, ktoré boli pôvodne stanovené na tri roky
a jeden rok [bod 1 písm. c) prvý odsek záväzkov],
–        rozšírenie licenčných zmlúv na všetky dotknuté výrobky a zákaz pre SEB uvádzať na trh v deviatich dotknutých členských štátoch
všetky (a nielen dotknuté) výrobky pod ochrannou známkou Moulinex [bod 1 písm. a) a bod 1 písm. c) druhý odsek záväzkov],
–        zrušenie povinnosti nadobúdateľov licencie zásobovať sa určitými dotknutými výrobkami u SEB (okrem osobitného prípadu Nemecka)
[bod 1 písm. d) záväzkov],
–        povinnosť pre uchádzačov o licenciu byť skutočne prítomní na trhu alebo potenciálne schopní naň vstúpiť [bod 1 písm. g) záväzkov].
Za týchto okolností sa nemožno domnievať, že záväzky boli takého rozsahu a takej zložitosti, že Komisia nemohla s požadovaným
stupňom istoty určiť, že na trhu bude obnovená efektívna hospodárska súťaž, pretože konečná verzia záväzkov v značnej miere
odráža výhrady formulované tretími osobami. Rovnako treba skonštatovať, že z toho istého dôvodu boli záväzky prijaté Komisiou
dostatočne presné na to, aby umožnili Komisii posúdiť všetky skutočnosti.
Pokiaľ ide v treťom rade o čas stanovený tretím osobám na vyjadrenie sa, treba pripomenúť, že v bode 34 svojho oznámenia o nápravných
opatreniach Komisia stanovuje:
„34      Aby mohli tvoriť základ rozhodnutia podľa článku 6 (2), návrhy záväzkov musia spĺňať nasledovné požiadavky:
a)      musia byť predložené včas, najneskôr v posledný deň trojtýždňového obdobia;
...
Zároveň s predložením záväzkov musia strany poskytnúť nie dôvernú verziu záväzkov na účely testovania trhu. [Tieto záväzky
musia byť Komisii odovzdané aj v nedôvernej verzii, aby mohla vykonať konzultácie so subjektmi pôsobiacimi na trhu –
neoficiálny preklad
].“
Žalobkyňa sa sťažuje na to, že svoje pripomienky k upravenej verzii záväzkov, ktorá jej bola predložená 20. decembra 2001,
musela podať do 21. decembra 2001. Zo spisu však vyplýva, ako to zdôrazňuje Komisia, že táto výhrada nie je skutkovo podložená,
keďže v liste Komisie sa výslovne uvádza, že stanovená lehota uplynie 2. januára 2002 a nie 21. decembra 2001. Z toho vyplýva,
že tretie osoby, vrátane žalobkyne, mali lehotu dvanástich dní na predloženie svojich pripomienok k upravenej verzii záväzkov.
Táto lehota je zjavne viac než postačujúca, predovšetkým so zreteľom na požiadavky rýchlosti konania pri kontrole koncentrácií.
V už citovanom rozsudku Kaysersberg/Komisia tak Súd prvého stupňa potvrdil lehotu 24 hodín poskytnutú tretím osobám na zaujatie
stanoviska k novej verzii záväzkov. Rovnako treba poznamenať, že hoci žalobkyňa spochybňuje čas, ktorý jej bol poskytnutý
na vyjadrenie sa k návrhom záväzkov, naopak nepopiera, že napriek krátkosti poskytnutého času bola schopná predložiť svoje
písomné vyjadrenie k upravenej verzii záväzkov. Žalobkyňa napokon neuvádza žiadnu skutočnosť spôsobilú preukázať, ako by jej
dlhšia lehota bola umožnila predložiť dôkazy, ktoré by mohli zmeniť napadnuté rozhodnutie. V tomto ohľade treba uviesť, že
výhrady žalobkyne pred Súdom prvého stupňa sú v podstate tie isté, ktoré formulovala počas správneho konania. Za týchto okolností
treba dospieť k záveru, že Komisia prijala napadnuté rozhodnutie s plnou znalosťou veci po tom, čo užitočne prekonzultovala
s tretími osobami efektívnosť opatrení navrhnutých na vyriešenie identifikovaných problémov hospodárskej súťaže.
Z uvedeného vyplýva, že ani problémy hospodárskej súťaže, ani povaha záväzkov navrhnutých SEB, ani lehota stanovená tretím
osobám, neboli takej povahy, aby zabránili Komisii domnievať sa, že vážne pochybnosti môžu byť rozptýlené na konci fázy I.
Z uvedeného vyplýva, že žalobný dôvod založený na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že nezačala
fázu II, treba zamietnuť.
III –
O treťom dôvode založenom na zjavne nesprávnom posúdení, pretože záväzky boli nedostatočné na nápravu vzniknutých problémov
hospodárskej súťaže
Žalobkyňa tvrdí, že napadnuté rozhodnutie je postihnuté zjavne nesprávnym posúdením, pretože záväzky prevzaté SEB sú nedostatočné
na nápravu problémov hospodárskej súťaže vyvolaných koncentráciou.
Tento žalobný dôvod sa skladá z piatich častí. Žalobkyňa sa domnieva, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia,
keďže:
–        záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke nie je svojou povahou spôsobilý vyriešiť problémy hospodárskej súťaže vyvolané
koncentráciou,
–        trvanie záväzkov je nedostatočné,
–        záväzok zásobovania na nemeckom trhu a podmienky pripojené k možnosti zásobovania pre všetkých nadobúdateľov licencie budú
mať za následok posilnenia postavenia SEB–Moulinexu,
–        skutočnosť, že Komisia súhlasila s tým, že tú istú ochrannú známku môžu využívať rôzne podniky v Európskej únii, je spôsobilá
viesť k zosúladeným postupom medzi SEB–Moulinexom a nadobúdateľom alebo nadobúdateľmi licencie,
–        žiaden záväzok nie je uložený na trhoch, ktoré sa napriek tomu vyznačujú vážnymi problémami hospodárskej súťaže.
De'Longhi okrem toho tvrdí, že záväzky rozdeľujú trh týkajúci sa ochrannej známky Moulinex.

O prvej časti založenej na tom, že záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke nie je svojou povahou spôsobilý vyriešiť problémy
hospodárskej súťaže vyvolané koncentráciou
A –
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa sa domnieva, že záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke nie je svojou povahou spôsobilý vyriešiť problémy hospodárskej
súťaže v tomto prípade. Samotný záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke tak neumožňuje vyvážiť negatívne účinky približne
40 % trhového podielu na trhu malých kuchynských elektrospotrebičov zohľadňovanom ako celok s výnimkou územia Francúzska.
Žalobkyňa podotýka, že samotná Komisia vo svojom oznámení o nápravných opatreniach zdôrazňuje, že:
–        tam, kde problém narušenia súťaže vyplýva z horizontálneho prekrývania, je potrebné predať najvhodnejšiu časť podniku (bod
16),
–        v určitých mimoriadnych prípadoch prevod zahŕňajúci iba ochranné známky a zodpovedajúce výrobné aktíva môže stačiť na vytvorenie
podmienok efektívnej hospodárskej súťaže. Za týchto okolností však „bude musieť byť Komisia presvedčená, že kupujúci dokáže
efektívne a okamžite integrovať takéto aktíva do svojej podnikateľskej činnosti“ (bod 18).
Žalobkyňa poznamenáva, že Komisia naopak v tomto oznámení neuvažovala o tom, že licencia k ochrannej známke môže byť sama
osebe spôsobilá vyriešiť problémy horizontálneho prekrývania. Komisia navyše nikdy predtým nevyžadovala ako záväzok udelenie
licencie k ochrannej známke, ktoré nesprevádzali iné nápravné opatrenia, ako je napríklad prevod ochranných známok a činností,
prevod výrobných kapacít, prevod časti obchodného, administratívneho a výrobného personálu prideleného k prevádzanému priemyselnému
parku [pozri napríklad rozhodnutie Komisie 96/435/ES zo 16. januára 1996 v konaní podľa nariadenia č. 4064/89, ktorým sa vyhlasuje
koncentrácia za zlučiteľnú so spoločným trhom a s fungovaním Dohody o EHP (vec IV/M.623 ─ Kimberly-Clark/Scott) [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 183 s. 1).
Žalobkyňa sa príkladne odvoláva na rozhodnutie Komisie z 27. júla 2001, ktorým sa vyhlasuje koncentrácia za zlučiteľnú so
spoločným trhom [
neoficiálny preklad
] (vec N IV/M.2337 ─ Nestlé/Ralston Purina, Ú. v. ES C 239, s. 8), v ktorom Komisia vyžadovala záväzky spočívajúce v prevode
ochranných známok spôsobilé odstrániť horizontálne prekrývanie činností účastníkov koncentrácie a zabezpečiť novému subjektu
trhový podiel zodpovedajúci tomu, ktorý mal Ralston Purina pred koncentráciou. Komisia okrem toho vyžadovala prevod všetkých
výrobkov rady dotknutej záväzkami tak, aby nadobúdateľ ochrannej známky nebol vystavený nepriamej konkurencii zo strany Nestlé/Ralston
Purina. O podobných opatreniach rozhodla Komisia v už citovanej veci Kimberly-Clark/Scott.
Komisia popiera, že záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke nie je spôsobilý vyriešiť problémy hospodárskej súťaže vyvolané
koncentráciou.
B –
Posúdenie Súdom prvého stupňa
Najprv treba pripomenúť, že ako to bolo uvedené v rámci predchádzajúceho žalobného dôvodu, nič neumožňuje vopred vylúčiť,
že záväzok, ktorý sa týka správania, ako je napríklad záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke, je svojou povahou spôsobilý
vyriešiť problémy hospodárskej súťaže spôsobené koncentráciou, a že dôležité nie je to, či Komisia už povolila koncentrácie
iba na základe záväzkov udeliť licenciu k ochrannej známke, ale to, či takéto záväzky boli v tomto prípade spôsobilé zabrániť
vytvoreniu alebo posilneniu dominantného postavenia.
V tomto ohľade nie je sporné, že ochranné známky sú prvoradým faktorom hospodárskej súťaže na relevantných trhoch. Mnoho výrobcov
sa napokon rozhodlo zadať do externého prostredia celú svoju výrobu alebo jej časť a ponechať si iba ochranné známky, predajcov
a marketingové tímy.
Okrem toho je nepochybné, že keďže priemerná životnosť malých elektrospotrebičov je približne tri roky, licencia k ochrannej
známke v trvaní piatich rokov sprevádzaná dodatočnou dobou tri roky, počas ktorej je SEB zakázané akékoľvek obchodovanie s malými
elektrospotrebičmi pod ochrannou známkou Moulinex, je spôsobilá umožniť nadobúdateľom licencie, aby zabezpečili prechod zákazníkov
od výrobkov Moulinex k ich vlastnej ochrannej známke. To platí tým skôr, že podľa záväzkov budú musieť byť nadobúdateľ alebo
nadobúdatelia licencie životaschopní a nezávislí, mať schopnosti potrebné na to, aby mohli na dotknutom trhu efektívne súťažiť
a v každom prípade ich bude musieť odsúhlasiť Komisia.
Rovnako treba pripomenúť, že udelenie licencie k ochrannej známke je nápravným opatrením, o ktorom uvažovali a ktoré požadovali
tretie osoby nezúčastnené na koncentrácii. Toto nápravné opatrenie sa teda javí ako vhodné na vyriešenie problémov hospodárskej
súťaže, ktoré vznikli v tomto prípade.
Z toho vyplýva, že odhliadnuc od otázky, či je trvanie záväzku dostatočné, ktorá bude posúdená nižšie, sú záväzky udeliť licenciu
k ochrannej známke, ktoré ponúkla SEB, svojou povahou spôsobilé vyriešiť problémy hospodárskej súťaže vyvolané dotknutou koncentráciou.
Tento záver nemôžu spochybniť príklady, ktoré uvádza žalobkyňa. Na jednej strane je niekoľko tvrdení žalobkyne skutkovo nesprávnych.
Priemerné trhové podiely SEB–Moulinexu v sektore malých elektrospotrebičov v Európe tak nepredstavujú 40 %, ale sú nižšie
ako 30 %. Obdobne vo veci Nestlé/Ralston Purina Komisia nevyžadovala prevody ochranných známok pre španielske trhy, ale ako
jednu z dvoch možností prijala záväzky, ktorými účastníci koncentrácie súhlasili s udelením licencií k ochrannej známke na
celkovú dobu približne ôsmich rokov (zahŕňajúcu dve fázy), čo umožňovalo vybudovať na trhu novú ochrannú známku (odôvodnenie
č. 68 už citovaného rozhodnutia Nestlé/Ralston Purina). Na druhej strane žalobkyňa v každom prípade nepreukázala, že trhy
a problémy spôsobené týmito koncentráciami majú v podstate podobné vlastnosti ako trhy a problémy existujúce v tomto prípade.
Skutočnosť, že Komisia sa domnievala, že záväzky, ktoré sa týkajú iba licencií k ochrannej známke, nie sú svojou povahou spôsobilé
vyriešiť problémy hospodárskej súťaže spôsobené určitou koncentráciou - aj keby bola táto skutočnosť preukázaná -, neznamená,
že takéto záväzky nie sú dostatočné na odstránenie rizík vytvorenia alebo posilnenia dominantného postavenia vyplývajúcich
z inej koncentrácie uskutočnenej na inom trhu s odlišnými vlastnosťami.

O druhej časti založenej na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že prijala záväzky nedostatočného
trvania
A –
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa tvrdí, že záväzky, ktoré prijala Komisia, majú nedostatočné trvanie. Podľa žalobkyne totiž návrat k efektívnej hospodárskej
súťaži vyžaduje, aby mal prípadný nadobúdateľ ochrannej známky Moulinex prostriedky a motiváciu na rozvoj dotknutých ochranných
známok. V napadnutom rozhodnutí (odôvodnenie č. 36) napokon samotná Komisia uznáva, že „ochranné známky sú jedným z hlavných
faktorov pri voľbe konečných spotrebiteľov a predstavujú teda jeden z hlavných činiteľov hospodárskej súťaže medzi výrobcami
malých elektrospotrebičov“ [
neoficiálny preklad
]. Podľa BaByliss je tento postoj odôvodnený tým, že v sektore, v ktorom technologické vlastnosti výrobkov nepredstavujú rozhodujúci
faktor pri nákupe výrobku spotrebiteľom, zohráva ochranná známka podstatnú úlohu pri získavaní dôvery zákazníkov výrobcami.
V tejto súvislosti je všeobecná známosť ochranných známok jedným z hlavných činiteľov na dotknutých trhoch a jej udržanie
na vysokej úrovni predpokladá veľké investície do reklamy s cieľom prekonať návyky spotrebiteľov a bariéry spojené s dobrou
povesťou subjektov pevne udomácnených na trhu. Podľa názoru žalobkyne možno takéto investície ekonomicky zhodnotiť iba vo
veľmi dlhých obdobiach a iba vtedy, ak sa všetky zisky z investícií vrátia tým, ktorí ich vynaložili. Z tohto dôvodu, hoci
sa podniky už vykonávajúce činnosť na trhu môžu uspokojiť s relatívne opatrnými reklamnými snahami, ktorých cieľom je zachovať
už vytvorený obraz, je to iné pre nováčika na trhu, a to najmä v prítomnosti silnej skupiny so všeobecne známymi ochrannými
známkami.
Žalobkyňa tvrdí, že ekonomické publikácie veľmi presne preukazujú, že racionálny výrobca bude systematicky vynakladať nedostatočné
investície, ak môže očakávať iba ich čiastočnú návratnosť. V dôsledku toho nadobúdateľ, ktorý nie majiteľom ochranných známok,
a ktorý je teda postavený do situácie, aby investoval na zvýšenie ich všeobecnej známosti, pričom vie, že ich bude musieť
neskôr vrátiť konkurentovi, nemá žiadnu motiváciu k ich udržaniu alebo rozvoju. Výsledkom je veľmi silné oslabenie prevzatých
ochranných známok. Trvanie licenčnej doby a doby nevyužívania, ktorá po nej musí nasledovať, sú preto rozhodujúce pre efektívnosť
záväzku.
Ako príklad žalobkyňa uvádza, že v už citovanej veci Kimberly-Clark/Scott, v ktorej mal subjekt, ktorý vznikol koncentráciou,
vedúce postavenie na trhu hygienického papiera v Spojenom kráľovstve a v Írsku s kumulovaným podielom na trhu medzi 50 a 60 %,
Komisia vyžadovala uzavretie licenčnej zmluvy k dotknutým ochranným známkam na celkovú dobu pätnástich rokov.
Rozhodnutie Komisie K (2001) 3014, konečné znenie, z 10. októbra 2001, ktorým sa vyhlasuje koncentrácia za nezlučiteľnú so
spoločným trhom a s fungovaním Dohody o EHP (vec COMP/M.2283 ─ Schneider-Legrand), výslovne potvrdzuje tento prístup, keď
sa v ňom uvádza:
„Vyšetrovanie Komisie potvrdilo nevýhodu spočívajúcu v nevyužívaní svojej vlastnej ochrannej známky od začiatku a preukázalo,
že nadobúdateľ by potreboval dlhé obdobie (približne sedem rokov) na to, aby úspešne nahradil ochrannú známku. Vyšetrovanie
Komisie súčasne preukazuje, že nadobúdateľ by musel byť chránený ustanoveniami zakazujúcimi opätovný vstup na dotknuté trhy
pod pôvodnou ochrannou známkou počas doby viac ako desať rokov.“ [
neoficiálny preklad
]
Žalobkyňa sa domnieva, že skutočnosti, ktoré uviedla Komisia na to, aby charakterizovala nedostatočnosť záväzkov navrhnutých
vo veci Schneider-Legrand možno priamo preniesť a použiť v prejednávanej veci.
Komisia sa teda dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď v tomto prípade uviedla, že záväzok udeliť licenciu k ochrannej
známke v trvaní päť rokov sprevádzaný záväzkom SEB nevyužívať ochrannú známku Moulinex počas ďalšej doby troch rokov „poskytne
nadobúdateľovi licencie možnosť aby v čase, keď bude SEB schopná opätovne zaviesť ochrannú známku Moulinex na relevantných
trhoch, prešiel s výrobkami Moulinexu k svojej vlastnej ochrannej známke s obmedzenými stratami pre SEB“ [
neoficiálny preklad
].
Komisia, ktorú podporuje SEB, popiera, že sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že prijala záväzky údajne nedostatočného
trvania.
B –
Posúdenie Súdom prvého stupňa
S cieľom preskúmať výhrady žalobkyne týkajúce sa trvania záväzkov treba pripomenúť, že podľa bodu 1 písm. a) druhého odseku
záväzkov je ich cieľom povoliť používanie ochrannej známky Moulinex v spojení s vlastnou ochrannou známkou nadobúdateľa licencie,
aby sa tak nadobúdateľovi licencie umožnilo počas a po tomto období „co-brandingu“ vybudovať alebo posilniť jeho vlastnú ochrannú
známku na relevantnom trhu. Na tento účel bude nadobúdateľovi licencie počas licenčnej doby týkajúcej sa ochrannej známky
Moulinex povolené, aby buď okamžite používal ochrannú známku Moulinex v spojení so svojou vlastnou ochrannou známkou alebo
aby ju dočasne používal samostatne s cieľom pristúpiť ku „co-brandingu“. Podľa rovnakého ustanovenia bude môcť nadobúdateľ
licencie rovnako slobodne kedykoľvek počas licenčnej doby prejsť od „co-brandingu“ ku svojej vlastnej ochrannej známke.
Treba tiež pripomenúť, že na zabezpečenie tohto cieľa záväzky v bode 1 písm. g) treťom odseku stanovujú, že nadobúdateľmi
licencie budú musieť byť subjekty s vlastnou ochrannou známkou, ktorú možno spojiť s ochrannou známkou Moulinex, s výnimkou
subjektov, ktorých hlavnou činnosťou je maloobchod.
Z uvedeného vyplýva, že cieľom záväzkov nie je umožniť každému z nadobúdateľov licencie využívanie ochrannej známky Moulinex
ako také, ale umožniť im, aby počas prechodného obdobia, počas ktorého budú oprávnení používať svoju vlastnú ochrannú známku
v spojení s ochrannou známkou Moulinex, zabezpečili prechod od ochrannej známky Moulinex k vlastným ochranným známkam tak,
aby tieto ich ochranné známky boli schopné efektívne konkurovať ochrannej známke Moulinex po uplynutí tohto prechodného obdobia,
keď bude SEB znovu oprávnená používať ochrannú známku Moulinex v deviatich dotknutých členských štátoch.
V dôsledku toho, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nie je cieľom záväzkov zaviesť v deviatich dotknutých členských štátoch
novú ochrannú známku, ale umožniť nadobúdateľom licencie, aby vybudovali alebo posilnili svoju vlastnú ochrannú známku ako
efektívnu konkurenciu ochrannej známky Moulinex.
Okrem toho, keďže cieľom záväzkov je umožniť nadobúdateľom licencie, aby vybudovali alebo posilnili svoju vlastnú ochrannú
známku ako efektívnu konkurenciu ochrannej známky Moulinex, je irelevantná okolnosť uvádzaná žalobkyňou, že SEB bude vzhľadom
na jej súčasný silný podiel na trhu, portfólio ochranných známok a všeobecnú známosť ochrannej známky Moulinex, schopná ľahko
opätovne zaviesť ochrannú známku v deviatich dotknutých členských štátoch. Nejde totiž o to, či bude SEB schopná opätovne
zaviesť ochrannú známku Moulinex v dotknutých členských štátoch, čo treba koniec koncov predpokladať pri overení dostatočnosti
záväzkov prijatých v napadnutom rozhodnutí, ale o to, či budú nadobúdatelia licencie schopní vybudovať alebo posilniť svoje
vlastné postavenie ako efektívnych konkurentov SEB.
Treba teda overiť, či trvanie prechodného obdobia zavedeného záväzkami je dostatočné na dosiahnutie tohto cieľa.
V tomto ohľade treba po prvé uviesť, že podľa bodu 1 písm. c) prvého odseku záväzkov bude každá licenčná zmluva k ochrannej
známke Moulinex v deviatich dotknutých členských štátoch uzavretá na dobu piatich rokov. Okrem toho podľa toho istého ustanovenia
a podľa bodu 1 písm. c) druhého odseku sa SEB zakazuje počas trvania licenčnej zmluvy a po dobu troch rokov po jej ukončení
uplynutím licenčnej doby v deviatich dotknutých členských štátoch uvádzať na trh pod ochrannou známkou Moulinex malé elektrospotrebiče
patriace do niektorej z trinástich kategórií relevantných výrobkov, ako aj iné prístroje na použitie v domácnosti, ktoré nie
sú zahrnuté v týchto skupinách výrobkov, ako sú napríklad vysávače a mikrovlnné rúry.
Z týchto ustanovení vyplýva, že na rozdiel od toho, čo uvádza žalobkyňa, celkové trvanie záväzkov, na základe ktorých SEB
nebude môcť uvádzať na trh výrobky pod ochrannou známkou Moulinex nie je päť, ale osem rokov, t. j. prvé obdobie v trvaní
piatich rokov, počas ktorého bude mať nadobúdateľ licencie výhradné právo používať ochrannú známku Moulinex samostatne alebo
v spojení so svojou vlastnou ochrannou známkou, a druhé obdobie v trvaní troch rokov, počas ktorého sa SEB zakazuje akékoľvek
obchodovanie pod ochrannou známkou Moulinex v dotknutých krajinách. Z tohto vyplýva, že SEB bude počas ôsmich rokov zbavená
práva používať ochrannú známku Moulinex v dotknutých členských štátoch.
Z týchto ustanovení rovnako vyplýva, že akékoľvek používanie ochrannej známky Moulinex bude v deviatich dotknutých členských
štátoch pozastavené počas obdobia najmenej troch rokov a, aspoň teoreticky, najviac ôsmich rokov. Podľa záväzkov si totiž
môže každý nadobúdateľ licencie slobodne vybrať okamih, keď sa rozhodne prejsť od „co-brandingu“ ku svojej vlastnej ochrannej
známke. Vo svojom vyjadrení vedľajšieho účastníka konania SEB uviedla Súdu prvého stupňa, že vtedajší uchádzači o udelenie
licencie mali v úmysle prejsť od „co-brandingu“ ku svojej vlastnej ochrannej známke po troch až štyroch rokoch, čo bude mať
za následok, že v dotknutých členských štátoch ochranná známka Moulinex zmizne na obdobie približne piatich rokov.
Táto neprítomnosť ochrannej známky Moulinex v predajnom priestore umožní nadobúdateľom licencie, aby natrvalo upevnili všeobecnú
známosť svojej vlastnej ochrannej známky. Táto neprítomnosť navyše rovnako znamená, že SEB nebude schopná automaticky obnoviť
postavenie, ktoré mal Moulinex hneď, ako bude môcť opätovne zaviesť ochrannú známku na dotknuté trhy po ukončení obdobia zákazu
obchodovania.
Okrem toho treba pripomenúť, že v odôvodnení č. 140 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla, pričom žalobkyňa to nepoprela,
že priemerná životnosť malých elektrospotrebičov je približne tri roky.
Zdá sa teda, že trvanie záväzkov bude zahŕňať obdobie, ktoré zodpovedá takmer trom životným cyklom výrobkov, pričom obdobie,
počas ktorého bude pozastavené akékoľvek používanie ochrannej známky Moulinex, zodpovedá prinajmenšom jednému životnému cyklu
výrobkov.
V tomto ohľade treba uviesť, že Komisia správne zdôraznila, pričom žalobkyňa to nepoprela, že na trhu susediacom s trhom relevantných
výrobkov, a síce na trhu veľkých elektrospotrebičov, sa spoločnosti Whirlpool podarilo prejsť od ochrannej známky Philips
k ochrannej známke Whirlpool za tri roky, od roku 1990 do roku 1993, čo zodpovedá životnému cyklu výrobku. K tomuto prechodu
došlo napriek tomu, že ochranná známka Philips bola naďalej prítomná a podporovaná spoločnosťou Philips na susedných trhoch.
Komisia rovnako na porovnanie uviedla, že na podobných tovarových trhoch sa spoločnosť Dyson stala vodcom na britskom trhu
vysávačov za menej ako päť rokov, spoločnosť Colgate dosiahla významný trhový podiel na francúzskom trhu elektrických zubných
kefiek v priestore jedného roka a Moulinex, ktorý pôvodne nevykonával činnosť v sektore elektrických kuchynských prístrojov
(prístroje na prípravu neformálnych pokrmov), dokázal za päť rokov získať v rôznych európskych krajinách trhový podiel od
5 do 15 %.
Treba tiež poznamenať, že v oznámení o obmedzeniach, ktoré s koncentráciami priamo súvisia a sú nevyhnutné na ich uskutočnenie
[
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES 2001, C 188, s. 5, bod 15), Komisia uviedla, že v prípade prevodu podniku je prijateľná dĺžka zákazu konkurencie
uloženého predávajúcemu s cieľom garantovať kupujúcemu prevod plnej hodnoty prevedených aktív maximálne tri roky, keď sa prevod
podniku vzťahuje na zákazníkov a na know-how, a dva roky, keď sa vzťahuje iba na zákazníkov. V tomto prípade však bude doba,
počas ktorej sa SEB zakazuje používať ochrannú známku Moulinex na územiach nadobúdateľov licencie osem rokov.
Na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, nadobúdateľ licencie ani zďaleka nebude systematicky vynakladať nedostatočné investície
kvôli tomu, že nebude majiteľom ochrannej známky, ale naopak bude motivovaný k tomu, aby intenzívne investoval do rozvoja
svoje vlastnej ochrannej známky, ktorej bude majiteľom, po tom, čo v prvom rade využil podporu ochrannej známky Moulinex pri
jej uvedení alebo posilnení. Keďže cieľom záväzkov nie je využívať ochrannú známku Moulinex počas doby piatich rokov, ale
umožniť prechod od tejto ochrannej známky k iným ochranným známkam, nadobúdateľ alebo nadobúdatelia licencie budú mať plný
záujem investovať do svojej vlastnej ochrannej známky, aby tak predlžili trvanie výhod získaných z využívania ochrannej známky
Moulinex počas prvých rokov. Obdobie spájania dvoch ochranných známok je teda iba nevyhnutnou etapou k prechodu k vlastnej
ochrannej známke nadobúdateľa licencie. Za týchto okolností bude návratnosť investície pokračovať dlho po dobe ôsmich rokov
stanovenej v záväzkoch a nezastaví sa dňom, keď bude SEB môcť znovu používať ochrannú známku Moulinex.
Po druhé treba uviesť, že podľa bodu 1 písm. g) prvého odseku musia byť nadobúdatelia licencie „skutočne prítomní na trhu
alebo schopní potenciálne na neho vstúpiť, byť životaschopní, nezávislí, bez akéhokoľvek spojenia so skupinou SEB, a mať schopnosti
a motiváciu, ktoré sú potrebné na to, aby mohli na dotknutých trhoch aktívne a efektívne súťažiť“ [
neoficiálny preklad
]. Navyše, ako bolo pripomenuté vyššie, podľa bodu 1 písm. g) tretieho odseku budú nadobúdatelia licencie musieť mať vlastnú
ochrannú známku, ktorú možno spájať s ochrannou známkou Moulinex, s výnimkou subjektov, ktorých hlavnou činnosťou je maloobchod.
Treba uviesť, že tieto ustanovenia sú tým, že obmedzujú udelenie licencií na subjekty, ktoré sú už prítomné na trhu alebo
schopné na neho v krátkom čase preniknúť, a ktoré už majú vlastnú ochrannú známku, spôsobilé účinne prispieť k tomu, že nadobúdatelia
licencie sa stanú v lehote predvídanej záväzkami efektívnymi konkurentmi. To je ešte posilnené tým, že subjekty, ktorých hlavnou
činnosťou je maloobchod, sú podľa bodu 1 písm. g) tretieho odseku záväzkov vylúčené z okruhu potenciálnych nadobúdateľov licencie
k ochrannej známke Moulinex napriek tomu, že disponujú vlastnými ochrannými známkami. V odôvodnení č. 27 písm. d) a v odôvodnení
č. 37 napadnutého rozhodnutia totiž Komisia skonštatovala, pričom žalobkyňa to nepoprela, že vlastné ochranné známky týchto
subjektov, teda „ochranné známky distribútorov“, majú na dotknutých trhoch slabé zastúpenie.
Vzhľadom na tieto okolnosti treba dospieť k záveru, že Komisia sa nedopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala,
že trvanie záväzkov je dostatočné na to, aby umožnilo nadobúdateľom licencie k ochrannej známke Moulinex vybudovať alebo posilniť
ich vlastnú ochrannú známku ako efektívnu konkurenciu ochrannej známky Moulinex v deviatich dotknutých členských štátoch.
Výhrady žalobkyne týkajúce sa trvania záväzkov treba preto zamietnuť.
Tento záver nemôžu spochybniť dve rozhodnutia, ktoré uvádza žalobkyňa. Vlastnosti dvoch trhov, ktorých sa týkali veci Kimberly-Clark/Scott
a Schneider/Legrand, totiž nie sú porovnateľné s vlastnosťami relevantných trhov v prejednávanej veci takže, ako bolo uvedené
vyššie, porovnanie, ktorého sa dovoláva žalobkyňa, je irelevantné.
Vo veci Kimberly-Clark/Scott tak dlhé trvanie záväzkov (licencia na maximálne desať rokov sprevádzaná päťročným obdobím nepoužívania)
bolo podľa tvrdenia Komisie, ktoré spoločnosť Kimberly-Clark nespochybnila, odôvodnené, pretože zavedenie novej ochrannej
známky na trhu hygienického papiera, papierových utierok a papierových vreckoviek bolo zvlášť ťažké, keďže existovali iba
dve významné ochranné známky (Kleenex a Andrex), pričom ostatné ochranné známky mali iba slabú reklamu a nízku vernosť zákazníkov.
V prejednávanej veci naopak existujú etablované ochranné známky, ku ktorým budú môcť prejsť zákazníci ochranných známok Moulinexu.
Obdobne vo veci Schneider/Legrand – okrem toho, že rozhodnutie Komisie Súd prvého stupňa zrušil – bola možnosť používať niekoľko
ochranných známok počas troch rokov, ktorú navrhli účastníci koncentrácie, odmietnutá, pretože prieskum trhu preukázal, že
nadobúdateľ by potreboval približne sedem rokov na to, aby úspešne dokončil navrhované nahradenie ochrannej známky, keďže
elektrospotrebiče „nízkeho napätia“ mali veľmi dlhú životnosť, zatiaľ čo životnosť malých elektrospotrebičov je krátka. Navyše
Schneider navrhoval, aby ochranná známka bola na tom istom vnútroštátnom trhu rozdelená a aby ju používal tak Schneider, ako
aj nadobúdateľ licencie, zatiaľ čo v tomto prípade nebudú výrobky označené ochrannou známkou Moulinex na tom istom trhu pochádzať
od dvoch rôznych podnikov, keďže záväzky predvídajú výhradnú licenciu a následný zákaz používania ochrannej známky Moulinex.

O tretej časti založenej na tom, že záväzok zásobovania na nemeckom trhu a podmienky pripojené k možnosti zásobovania pre
všetkých nadobúdateľov licencie budú mať za následok posilnenie postavenia SEB–Moulinexu
A –
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa tvrdí, že pokiaľ ide o kuchynských robotov v Nemecku, povinnosť nadobúdateľa licencie k ochrannej známke Moulinex
zásobovať sa počas dvoch rokov a pre všetky prístroje patriace do tejto skupiny u SEB v rozsahu 65 % predajov, ktoré Moulinex
uskutočnil v tejto skupine výrobkov v roku 2000, môže ešte viac posilniť postavenie SEB–Moulinexu na nemeckom trhu.
Po prvé, žalobkyňa tvrdí, že takáto povinnosť zabezpečuje SEB–Moulinexu garantovaný odbyt pre jeho výrobu. Z tohto dôvodu
umožňuje SEB–Moulinexu využívať vyššie úspory z veľkovýroby a prispieva tak k zníženiu jeho hraničných výrobných nákladov.
Po druhé sa žalobkyňa domnieva, že skutočnosť, že SEB súhlasí so zásobovaním nadobúdateľa licencie za priemerných ekonomických
transferových podmienok uplatňovaných vo vnútri skupiny SEB medzi výrobnými spoločnosťami a obchodnými dcérskymi spoločnosťami
na dotknutom území či územiach, zabráni nadobúdateľovi licencie, aby využil lacnejšie zdroje zásobovania, ktoré bude schopný
identifikovať. Nadobúdateľ licencie teda bude môcť cenovo súťažiť s SEB iba vtedy, keď upraví výšku svojej marže.
Po tretie si žalobkyňa myslí, že toto opatrenie je spôsobilé zbaviť nadobúdateľa licencie každej motivácie k tomu, aby ponúkal
technologicky inovačné výrobky, keďže umožňuje SEB, vodcovi na trhu, aby definovala technické normy rôznych výrobkov, čím
vylučuje akúkoľvek hospodársku súťaž týkajúcu sa vlastností výrobkov.
Napokon po štvrté sa žalobkyňa domnieva, že toto opatrenie nie je nevyhnutné pre činnosť nadobúdateľa licencie. Myslí si predovšetkým,
že ak by nadobúdateľovi licencie bola poskytnutá možnosť zásobovať sa u SEB, ako je to predvídané pre ostatné krajiny, postačovalo
by mu to na to, aby mohol vykonávať svoju činnosť, aj keby nemal k dispozícii potrebné výrobné kapacity.
Za týchto okolností žalobkyňa dochádza k záveru, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keď prijala záväzok
spôsobilý viesť k posilneniu postavenia SEB–Moulinexu na nemeckom trhu.
Subsidiárne žalobkyňa zdôrazňuje, že aspekty záväzku týkajúceho sa zásobovania u SEB–Moulinexu môžu ešte viac obmedziť cenovú
hospodársku súťaž v dotknutých segmentoch trhu.
Na jednej strane žalobkyňa uvádza, že záväzok predvída možnosť nadobúdateľa licencie zásobovať sa u SEB–Moulinexu pre jeden
alebo viaceré výrobky alebo dotknuté krajiny. Ak by sa však nadobúdateľ licencie chcel zásobovať u SEB výrobkami Moulinexu,
„takéto dodávky musia potom zodpovedať 65 % predajov pod ochranou známkou Moulinex v roku 2000“ [
neoficiálny preklad
] (odôvodnenie č. 132 napadnutého rozhodnutia). Podľa názoru BaByliss takáto povinnosť zabezpečuje SEB garantovaný odbyt,
pričom nadobúdateľovi licencie berie akúkoľvek slobodu vybrať si svoje zdroje zásobovania.
Na druhej strane žalobkyňa tvrdí, že donucovanie nadobúdateľa licencie, aby sa zásoboval u SEB–Moulinexu v rozsahu najmenej
65 % predajov, ktoré Moulinex uskutočnil počas roka 2000, môže viesť k zjednocovaniu predajných cien dotknutých výrobkov u SEB–Moulinexu
a nadobúdateľa licencie. Podľa žalobkyne bude totiž nadobúdateľ licencie zdieľať s SEB–Moulinexom všetky jeho výrobné náklady
a z pravdepodobne veľmi veľkej časti jeho celkové potreby týkajúce sa dotknutého výrobku. Takýto stupeň podobnosti v štruktúre
nákladov môže viesť k mechanickému alebo zosúladenému prispôsobovaniu predajných cien dotknutých výrobkov, keďže cenová hospodárska
súťaž už bude možná iba prostredníctvom nákladov na obchodovanie a výšky marže nadobúdateľa licencie. Žalobkyňa sa domnieva,
že čím viac sú trhy nadväzujúce na trh predaja konečných výrobkov koncentrované, tým väčšie je riziko zosúladeného správania.
Komisia výslovne zdôrazňuje existenciu takých rizík vo svojich pravidlách uplatňovania článku 81 Zmluvy o založení ES na dohody
o horizontálnej spolupráci (Ú. v. ES 2001, C 3, s. 2; Mim. vyd. 08/002, s. 25).
Komisia popiera, že záväzok zásobovania na nemeckom trhu bude mať za následok posilnenie postavenia SEB–Moulinexu na tomto
trhu.
B –
Posúdenie Súdom prvého stupňa
Žalobkyňa v podstate napáda na jednej strane povinnosť zásobovania uloženú nemeckému nadobúdateľovi licencie, pokiaľ ide o kuchynských
robotov, a na druhej strane možnosť všetkých nadobúdateľov licencie v deviatich členských štátoch uzavrieť zmluvu o zásobovaní
týkajúcu sa niektorého z výrobkov, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie.
Pokiaľ ide o povinnosť zásobovania uloženú nadobúdateľovi licencie v Nemecku, treba najprv pripomenúť, že podľa rozhodnutia,
ktoré v tejto časti žalobkyňa nenapadla, je cieľom tejto povinnosti zachovanie priemyselnej činnosti parkov, aby tak bola
zabezpečená úroveň zamestnanosti, ktorá jej s tým spojená.
Ďalej treba poznamenať, že táto povinnosť sa týka iba jediného výrobku, a to kuchynských robotov, v jedinej krajine a na obmedzenú
dobu dvoch rokov. Navyše treba uviesť, že Komisia nezistila dominantné postavenie SEB–Moulinexu na tomto trhu kuchynských
robotov v Nemecku, keďže nový subjekt bude mať iba 20 až 30 % podiel na tomto trhu. Treba ešte zdôrazniť, že povinnosť zásobovania
sa týka iba 65 % predajov, ktoré Moulinex uskutočnil v roku 2000, takže pre zostávajúci objem svojich predajov má nadobúdateľ
licencie naďalej možnosť zásobovať sa u tretích osôb alebo vyrobiť dotknutý výrobok sám. Technologická inovácia nebude teda
zabrzdená, keďže nič nebráni nadobúdateľovi licencie, aby s ohľadom na krátke trvanie záväzku zásobovania vyvíjal svoje vlastné
výrobky na doplnenie výrobkov nadobudnutých od SEB a s cieľom nahradiť prístroje, ktoré dodáva SEB.
Napokon, ustanovenie o záväzkoch stanovujúce, že SEB musí predávať nadobúdateľovi licencie za cenu zodpovedajúcu priemyselnej
výrobnej cene zvýšenú o náklady, ani zďaleka neohrozuje konkurencieschopnosť nadobúdateľa licencie, ale je naopak spôsobilé
zabezpečiť mu cenovú výhodu. V každom prípade, na rozdiel od toho, čo predpokladá argumentácia žalobkyne, SEB nie je konkurentom
nadobúdateľa licencie, ktorý má uvedenú povinnosť zásobovať sa výrobkami Moulinexu, pretože v dôsledku záväzkov SEB nemôže
predávať na nemeckom trhu žiadny výrobok Moulinexu počas trvania licenčnej doby a po dobu troch rokov po jej uplynutí.
Z tohto vyplýva, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, obmedzená povinnosť zásobovania, ako je tá, ktorú obsahujú záväzky,
nemá za následok posilnenie postavenia SEB–Moulinexu, ani neohrozuje efektívnosť licencie.
Pokiaľ ide o výhradu týkajúcu sa zásobovania u SEB na iných trhoch, než je trh kuchynských robotov v Nemecku, stačí poznamenať,
že nejde o povinnosť nadobúdateľov licencie, ale o púhu možnosť, ktorú môžu využiť v súlade so svojimi záujmami. Skutočnosť,
že v prípade využitia tejto možnosti sú nadobúdatelia licencie povinní odobrať určité minimálne množstvá, sa nezdá byť spôsobilá
spochybniť nenapadnuteľnosť ustanovenia.
Z toho vyplýva, že výhradu žalobkyne treba zamietnuť.

O štvrtej časti založenej na tom, že to, že Komisia súhlasila s tým, aby ochrannú známku Moulinex využívali rôzne podniky
v rôznych krajinách Európskej únie, je spôsobilé viesť ku koordinácii správania medzi SEB–Moulinexom a nadobúdateľom alebo
nadobúdateľmi licencie
A –
Tvrdenia účastníkov konania
Podľa žalobkyne skutočnosť, že Komisia súhlasila s tým, aby tú istú ochrannú známku mohli využívať rôzne podniky v Európskej
únii, je spôsobilá viesť k zosúladeným postupom medzi SEB–Moulinexom a nadobúdateľom alebo nadobúdateľmi licencie.
Žalobkyňa sa totiž domnieva, že používanie jedinej ochrannej známky nie je možné rozdeliť naprieč územím členských štátov
bez zavedenia systému koordinácie na obchodnej, marketingovej a reklamnej úrovni a bez ohrozenia stability tejto ochrannej
známky. Tento prístup bol výslovne vyjadrený francúzskym ministrom hospodárstva najmä vo veci Pernod-Ricard/Coca-Cola (výnos
z 24. novembra 1999 k plánu nadobudnutia aktív skupiny Pernod-Ricard týkajúcich sa nápojov s ochrannou známkou Orangina spoločnosťou
Coca-Cola) a potvrdený francúzskou Štátnou radou (výnos Štátnej rady zo 6. októbra 2000, spoločnosť Pernod-Ricard). Obdobne
Komisia tradične zdôrazňuje, že na mimoriadne blízkych trhoch je potrebné koordinovať obchodný a marketingový postup (rozhodnutie
Schneider/Legrand, už citované, odôvodnenie č. 796).
V tomto prípade však žalobkyňa poznamenáva, že Komisia v napadnutom rozhodnutí neuvažovala o možnostiach zosúladenia vyplývajúcich
z toho, že licencie k ochranným známkam budú môcť byť udelené rôznym podnikom v závislosti od dotknutých krajín a výrobkov.
Komisia tvrdí, že výhrada žalobkyne nie je dôvodná.
B – Posúdenie
Súdom prvého stupňa
Treba pripomenúť, že je nepochybné, že trhy malých elektrospotrebičov sú vnútroštátnymi trhmi. Ako je totiž uvedené v odôvodnení
č. 27 napadnutého rozhodnutia, „vlastnosti“ výrobkov sa môžu líšiť v rôznych členských štátoch kvôli osobitostiam a preferenciám
spotrebiteľov; vzťahy medzi zákazníkmi a dodávateľmi sa vytvárajú hlavne na vnútroštátnom základe; väčšina výrobcov so známou
ochrannou známkou má svoje vlastné lokálne organizácie pre predaj v každom členskom štáte; distribučné štruktúry sú vnútroštátne.
Za týchto okolností sa Komisia správne domnievala, že tú istú ochrannú známku môžu využívať rôzne subjekty v rôznych členských
štátoch, každý s vlastnou organizáciou a stratégiou v oblasti marketingu, reklamy a organizácia predaja, a že nadobúdateľ
licencie bude môcť spravovať ochrannú známku Moulinex nezávisle od SEB a rozvíjať svoju vlastnú ochrannú známku bez potreby
koordinácie s SEB alebo s inými nadobúdateľmi licencie.
Okrem toho SEB nebude môcť ani udeliť licenciu inému nadobúdateľovi licencie na tom istom území, ani sama využívať ochrannú
známku Moulinex na tomto území. Nebude teda existovať dôvod na koordináciu súťažného správania týkajúceho sa ochrannej známky
Moulinex. Výber nadobúdateľov licencie navyše bude podliehať súhlasu Komisie. Napokon, Komisia bude v každom prípade schopná
dozerať na to, aby boli prípadné riziká vyplývajúce z koordinácie správania medzi nadobúdateľmi licencie, na ktoré poukazuje
žalobkyňa, vylúčené.
Z toho vyplýva, že výhrada žalobkyne nie je dôvodná.
Tento záver nemôžu spochybniť veci, ktoré uvádza žalobkyňa, pretože vlastnosti trhov dotknutých na oboch stranách sú úplne
odlišné. Vo veci Pernod‑Ricard/Coca‑Cola tak nebola preukázaná nezávislosť nadobúdateľa licencie, zatiaľ čo v tomto prípade
bude musieť byť nadobúdateľ licencie nezávislý, aby mohol byť odsúhlasený Komisiou. Navyše podľa Štátnej rady dva trhy sýtených
nealkoholických nápojov „na konzumáciu vonku“ a „výživových“ sýtených nealkoholických nápojov vo Francúzsku neboli „prehradené“,
a išlo o dva susediace tovarové trhy a nie o dva samostatné geografické trhy s vnútroštátnym rozmerom a vlastnosťami ako v tomto
prípade. Riziko koordinácie medzi nadobúdateľom licencie a spoločnosťou Coca‑Cola tak nebolo zďaleka vylúčené, a to tým skôr,
že majiteľ ochrannej známky naďalej vykonával kontrolu kvality výrobkov a zabezpečoval balenie a reklamu. Táto situácia teda
nie je porovnateľná s koncentráciou, o ktorú ide v tomto prípade, pretože rôzne vnútroštátne trhy sú samostatné a pretože
nadobúdatelia licencie budú mať úplnú voľnosť pri výkone kontroly kvality výrobkov, balení a reklame a budú mať možnosť vo
svojom záujme rozvíjať svoju vlastnú ochrannú známku.
Z toho vyplýva, že štvrtá časť tohto žalobného dôvodu nie je dôvodná.

O piatej časti založenej na tom, že Komisia povolila koncentráciu pri neexistencii záväzkov na trhoch, ktoré sa vyznačujú
vážnymi problémami hospodárskej súťaže
A –
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa vytýka Komisii, že neuložila žiaden záväzok na trhoch, ktoré sa napriek tomu vyznačujú vážnymi problémami hospodárskej
súťaže. Ako príklad uvádza, že žiaden záväzok sa nevyžadoval na talianskom trhu, hoci SEB–Moulinex mal po koncentrácii 65
až 75 % podiel na trhu varných kanvíc a 40 až 50 % podiel na trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a trhu kuchynských
robotov. Obdobne žalobkyňa poznamenáva, že v Nórsku mal SEB–Moulinex po koncentrácii 55 až 65 % podiel na trhu fritéz, strojov
na prípravu espresa a prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a 70 až 80 % podiel na trhu minirúr na pečenie.
Podľa žalobkyne bola zistená rovnako problematická situácia na britskom, írskom, španielskom, fínskom a nórskom trhu.
Žalobkyňa sa domnieva, že záväzky vyžadované Komisiou nie sú postačujúce na vyriešenie problémov hospodárskej súťaže spôsobených
koncentráciou.
Pre porovnanie žalobkyňa poznamenáva, že porovnateľný trhový podiel v iných segmentoch viedol k tomu, že Komisia uložila záväzok.
Uvádza tak, že záväzok sa vyžadoval v Portugalsku, kde mal SEB–Moulinex po koncentrácii 65 až 75 % podiel na trhu minirúr
na pečenie, prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a kuchynských robotov a 40 až 50 % podiel na trhu elektrických kávovarov
a fritéz. Okrem toho žalobkyňa poznamenáva, že Komisia vyžadovala záväzky v segmentoch trhu, v ktorých mal nový subjekt menší
trhový podiel.
V odpovedi na písomnú otázku, ktorú položil Súd prvého stupňa a v ktorej žalobkyňu vyzval, aby upresnila povahu svojich výhrad
týkajúcich sa britského, írskeho, španielskeho, fínskeho a nórskeho trhu, žalobkyňa uvádza toto.
Pokiaľ ide o Španielsko, žalobkyňa uvádza, že v dôsledku koncentrácie má SEB–Moulinex podiel presahujúci 35 %, ba dokonca
40 %, na štyroch trhoch malých kuchynských elektrospotrebičov. Komisia však napriek tomu na konci svojej analýzy dospela k záveru
o zlučiteľnosti koncentrácie na španielskom trhu, keď uviedla, že:
–        subjekt nebude schopný správať sa protisúťažne, pretože bude mať významných konkurentov,
–        každý pokus o protisúťažné správanie na relevantných trhoch bude sankcionovaný poklesom nákupu výrobkov SEB–Moulinexu na iných
trhoch než je trh varných kanvíc a prenosných rúr, na ktorých bude nový subjekt dosahovať 85 až 95 % svojho obratu.
Žalobkyňa sa domnieva, že Komisia nepreukázala, že neexistujú vážne pochybnosti o zlučiteľnosti koncentrácie so spoločným
trhom, čo by umožňovalo vylúčiť uloženie záväzkov v tejto krajine, keďže:
–        v každom z členských štátov, ktoré boli hlavne predmetom analýzy v napadnutom rozhodnutí (Portugalsko, Belgicko, Holandsko,
Grécko), dospela Komisia k záveru, že existujú vážne pochybnosti vyžadujúce uloženie záväzkov najmä na základe hodnoty, ktorú
predstavovali trhy, na ktorých mal SEB–Moulinex kumulovaný trhový podiel vyšší ako 40 %, v pomere k celkovej hodnote všetkých
trhov kuchynskej rady (Portugalsko, Belgicko, Holandsko, Grécko) – Komisia tak mohla určiť, že napríklad v Belgicku šesť trhov,
na ktorých mal SEB–Moulinex po koncentrácii viac ako 40 % trhový podiel, predstavovalo spolu 44 % hodnoty všetkých dotknutých
trhov kuchynskej rady,
–        predovšetkým v prípade Grécka Komisia vyžadovala od SEB záväzky napriek tomu, že hodnota štyroch trhov, na ktorých mal SEB–Moulinex
kumulovaný trhový podiel viac ako 40 %, predstavovala 24 % hodnoty všetkých trhov kuchynskej rady.
Podľa žalobkyne preto Komisia v prípade Španielska nemohla dospieť k záveru, že zo strany SEB–Moulinexu neexistuje riziko
protisúťažného správania na dotknutých trhoch bez toho, aby presne vypočítala hodnotu, ktorú predstavovali trhy, na ktorých
mal SEB–Moulinex v Španielsku trhový podiel vyšší ako 40 %, v pomere ku všetkým trhom „kuchynskej vetvy“. Komisia sa však
vo svojej analýze uspokojila s tým, že vypočítala podiel, ktorý predstavovali iba dva z trhov, na ktorých mal SEB–Moulinex
významné postavenie (trh varných kanvíc a prenosných rúr), na celkovom obrate, ktorý SEB–Moulinex dosiahol na všetkých trhoch
kuchynskej rady. Posúdenie Komisie je teda nesprávne, keďže Komisia pri svojom výpočte nezohľadnila obrat vzťahujúci sa na
trh kuchynských robotov a trh prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov, hoci podiel SEB–Moulinexu na týchto trhoch bol
55 až 65 % na prvom z nich a 35 až 45 % na druhom.
Zo všetkých týchto dôvodov sa žalobkyňa domnieva, že Komisia nemohla iba na základe skutočností uvedených v napadnutom rozhodnutí
dospieť k záveru, že uskutočnenie koncentrácie SEB–Moulinex nevyvoláva žiadne vážne pochybnosti o jej zlučiteľnosti so spoločným
trhom v Španielsku, a vylúčiť tak uloženie záväzkov v tejto krajine.
Tieto tvrdenia žalobkyne sa podľa nej
mutatis mutandis
uplatňujú na súťažnú situáciu na fínskom trhu. Komisia totiž nevypočítala hodnotu, ktorú predstavovali trhy, na ktorých mal
SEB–Moulinex kumulovaný trhový podiel vyšší ako 40 %, v pomere k celkovej hodnote všetkých trhov kuchynskej rady. Komisia
sa navyše uspokojila s tým, že posúdila súťažnú situáciu na trhu hriankovačov, aby dospela k záveru, že neexistuje vážne riziko
pre hospodársku súťaž na dotknutých trhoch vo Fínsku, pričom nezohľadnila existenciu troch ďalších tovarových trhov, na ktorých
mal SEB–Moulinex po koncentrácii trhový podiel vyšší ako 40 % (trh minirúr na pečenie: podiel 35 až 45 %, trh strojov na prípravu
espresa: podiel 40 až 50 %, a trh záhradných grilov: podiel 40 až 50 %). Komisia navyše neprihliadla na skutočnosť, že nový
subjekt mal silné postavenie aj na trhu kuchynských robotov vo Fínsku (podiel 30 až 40 %), hoci tak urobila vo svojej analýze
gréckeho trhu.
Pokiaľ ide o Taliansko, žalobkyňa uvádza, že rovnaké argumenty možno uviesť proti analýze súťažnej situácie v tomto členskom
štáte, ktorú urobila Komisia. Hoci sa Komisia skutočne odvolala na hodnotu, ktorú predstavovali trhy varných kanvíc a prístrojov
na prípravu neformálnych pokrmov v Taliansku, v pomere k hodnote všetkých trhov „kuchynskej vetvy“, podľa žalobkyne nezohľadnila
trh kuchynských robotov, na ktorom mal SEB–Moulinex 40 až 50 % trhový podiel. Komisia nemohla za týchto okolností podľa žalobkyne
správne dospieť k záveru, že koncentrácia nevyvolávala vážne pochybnosti o jej zlučiteľnosti so spoločným trhom v Taliansku.
Pokiaľ ide o Spojené kráľovstvo a Írsko, žalobkyňa sa domnieva, že Komisia neuplatnila na britskom trhu všetky kritériá týkajúce
sa relatívnej hodnoty a/alebo obratu, ktoré použila vo svojej analýze súťažnej situácie v ostatných krajinách. Komisia tak
neodhadla rozsah rizík, ktoré koncentrácia vyvoláva na britskom a írskom trhu. Tým, že sa pri vylúčení existencie súťažných
rizík obmedzila na to, že uplatnila 40 % hranicu preskúmania a uviedla, že existuje konkurent s 15 až 25 % podielom na trhu
a obmedzené prekrývanie činnosti, totiž Komisia nijako neanalyzovala dopad, ktorý má na hospodársku súťaže spojenie významných
podielov SEB–Moulinexu na trhu fritéz (30 až 40 %), trhu parných hrncov (30 až 40 %) a trhu žehličiek (35 až 45 %) po posudzovanej
koncentrácii.
Komisia popiera tvrdenie žalobkyne, že na trhoch, ktoré sa vyznačujú vážnymi problémami hospodárskej súťaže, nebol prevzatý
žiadny záväzok.
Komisia najprv zdôrazňuje, že na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobkyňa, z odôvodnenia č. 137 napadnutého rozhodnutia vyplýva,
že „SEB zdokonalila svoje záväzky tým, že rozšírila licenciu na používanie ochrannej známky na všetky malé elektrospotrebiče
pre... Nórsko“ [
neoficiálny preklad
].
Ďalej, pokiaľ ide o taliansky trh, Komisia sa domnieva, že žalobkyňa nemôže vychádzať výlučne z trhových podielov subjektu
na trhoch kuchynských robotov, prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a varných kanvíc, aby z toho vyvodila nevyhnutnosť
záväzkov. Pri určení, či koncentrácia vytvára alebo posilňuje dominantné postavenie na spoločnom trhu treba zohľadniť všetky
relevantné skutočnosti. Na trhu kuchynských robotov tak existujú traja významní konkurenti schopní čeliť novému subjektu.
Obdobne, ako to vyplýva z rozhodnutia, postavenie účastníkov koncentrácie na trhoch prístrojov pre prípravu neformálnych pokrmov
a varných kanvíc v Taliansku treba relativizovať, keďže niektorí ich konkurenti majú významné postavenie na viacerých iných
trhoch, ako je napríklad trh prenosných rúr, trh fritéz a trh strojov na prípravu espresa. Komisia si myslí, že každý pokus
o protisúťažné správanie na trhoch prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a varných kanvíc by bol sankcionovaný poklesom
nákupu výrobkov SEB a Moulinexu na ostatných trhoch.
Okrem toho situácia na týchto trhoch, ktoré žalobkyňa zvlášť spochybňuje, je úplne iná ako situácia v Portugalsku, keďže na
portugalskom trhu má nový subjekt trhový podiel vyšší ako 40 % v desiatich z jedenástich kategórií výrobkov. Nový subjekt
získal v Portugalsku prakticky na všetkých relevantných tovarových trhoch bezkonkurenčnú silu, ktorej nemohli odporovať ani
výrobcovia, ani distribútori.
Argumentácia žalobkyne, podľa ktorej Komisia prehliadla problémy hospodárskej súťaže na britskom, írskom, španielskom, fínskom
a nórskom trhu, je napokon neprípustná v súlade s článkom 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku, keďže nie je vôbec vysvetlená
ani odôvodnená.
V odpovedi na písomné otázky položené Súdom prvého stupňa Komisia najprv pripomína úvahu, ktorou sa riadila, aby dospela k záveru,
že existencia vážnych pochybností v Portugalsku, v Grécku, v Belgicku, v Holandsku, v Nemecku, v Rakúsku, v Dánsku, v Švédsku
a v Nórsku odôvodňovala uloženie záväzkov vzťahujúcich sa na všetkých tovarové trhy týchto deviatich krajín a podľa ktorej
nebolo potrebné uložiť záväzky vzťahujúce sa na Taliansko, Španielsko, Spojené kráľovstvo, Írsko, ako ani Fínsko, keďže v týchto
krajinách nebola zistená žiadna vážna pochybnosť.
Pred vysvetlením svojej štvorkrokovej úvahy Komisia poznamenáva, že pri svojej analýze vychádzala zo svojej rozhodovacej praxe
a z informácií o fungovaní trhu získaných počas svojho vyšetrovania.
Komisia tak skonštatovala, že pre fungovanie hospodárskej súťaže na relevantných trhoch sú podstatné dva faktory: možnosť
disponovať uznávanou ochrannou známkou (odôvodnenie č. 36 napadnutého rozhodnutia) a prístup k maloobchodníkom (pozri napríklad
odôvodnenie č. 35 napadnutého rozhodnutia), ktoré sú rovnaké pre všetky kategórie výrobkov.
Pokiaľ ide o prvý faktor, Komisia odkazuje na svoje rozhodnutie 98/602/ES z 15. októbra 1997, ktorým sa vyhlasuje koncentrácia
za zlučiteľnú so spoločným trhom a s fungovaním Dohody o EHP (vec IV/M.938 ─ Guinness/Grand Metropolitan) [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES 1998, L 288, s. 24), v ktorom zdôraznila, že „držiteľ portfólia dominantných ochranných známok môže využívať mnoho
výhod“ [
neoficiálny preklad
] a že má predovšetkým „silnejšie postavenie zoči-voči svojim zákazníkom, pretože im môže ponúkať produktovú radu výrobkov
a pretože má na ich obrate vyšší podiel“ [
neoficiálny preklad
] (odôvodnenie č. 38 a nasl. rozhodnutia). To isté rozhodnutie v odôvodnení č. 41 vysvetľuje, že „význam týchto výhod a ich
potenciálny vplyv na štruktúru hospodárskej súťaže na trhu závisí od viacerých faktorov, a to: od toho, či má držiteľ portfólia
vedúcu ochrannú známku alebo jednu alebo niekoľko dominantných ochranných známok na určitom trhu; od trhových podielov rôznych
ochranných známok najmä vo vzťahu k trhovým podielom konkurenčných výrobkov; od relatívnej veľkosti trhov, na ktorých majú
účastníci významné podiely a ochranné známky, v pomere ku všetkým tovarovým trhom, na ktoré sa vzťahuje portfólio; od počtu
trhov, na ktorých má držiteľ portfólia vedúcu ochrannú známku alebo dominantnú ochrannú známku“ [
neoficiálny preklad
].
Druhým významným faktorom pre fungovanie hospodárskej súťaže na relevantnom trhu je vyjednávacia sila distribútorov. V tomto
ohľade SEB uviedla, že „každý pokus [z jej strany] zvýšiť ceny rôznych produktových línií... v prípade ktorých jej teoretický
podiel na trhu prevyšuje 35 %, by mohol mať za následok odvetné opatrenia zo strany maloobchodníkov voči ostatným produktovým
líniám malých elektrospotrebičov, pričom tieto odvetné opatrenia by boli o to účinnejšie, že by sa dotýkali dvoch tretín predajov
malých elektrospotrebičov“.
Na to, aby dospela k záveru, že nebolo potrebné uložiť záväzky vzťahujúce sa na Taliansko, Španielsko, Spojené kráľovstvo,
Írsko a Fínsko, Komisia postupne zohľadnila štyri faktory, ktoré vyplývajú z identifikácie podmienok hospodárskej súťaže charakteristických
pre dotknutú koncentráciu.
Prvý faktor sa týkal určenia trhov, na ktorých má nový subjekt trhový podiel vyšší ako 40 %. Cieľom druhého faktora bolo určiť
existenciu významného prekrývania medzi účastníkmi koncentrácie na relevantnom tovarovom trhu (pozri odôvodnenia č. 86 až
88, 90 až 92, 95, 97, 98, 101, 102, 107, 110, 111, 113, 121 a 123 napadnutého rozhodnutia). Tretí faktor spočíval v určení
postavenia zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom (pozri odôvodnenia č. 87, 92, 96 až 98, 101, 102, 105, 107, 110,
111, 113, 116, 119 a 123 napadnutého rozhodnutia). Napokon, posledný faktor sa týkal určenia veľkosti relevantného tovarového
trhu v pomere ku všetkým predajom zlúčeného subjektu a súčasne možnosti distribútorov prijať odvetné opatrenia (pozri odôvodnenia
č. 83, 97, 101, 102, 105, 110, 116, 119 a 123 napadnutého rozhodnutia). Komisia vysvetľuje, že zohľadnenie tohto posledného
faktora nazývaného „efekt produktovej rady“ sa ukázalo pri analýze hospodárskej súťaže nevyhnutné, keďže v tej istej krajine
sú na všetkých tovarových trhoch prítomné tie isté ochranné známky a tí istí sprostredkovatelia.
Na základe zohľadnenia rôznych kritérií uvedených vyššie sa Komisia domnievala, že koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti
o jej zlučiteľnosti so spoločným trhom v Portugalsku, v Holandsku, v Belgicku a v Grécku, a to pre všetky výrobky. Pokiaľ
ide o prvý faktor, Komisia poznamenala, že nový subjekt mal trhový podiel vyšší ako 40 % pre väčšiu časť výrobkov produktovej
rady (odôvodnenia č. 48, 55, 63 a 72 napadnutého rozhodnutia). Komisia ďalej skonštatovala (odôvodnenie č. 83 a nasl. napadnutého
rozhodnutia), že trhy, na ktorých mal subjekt podiel vyšší ako 40 % predstavovali viac ako 50 % všetkých predajov zlúčeného
subjektu. Pokiaľ ide o efekt produktovej rady, Komisia sa domnievala, že za týchto okolností tento efekt ešte viac posilňoval
trhovú silu, ktorú mohli mať účastníci koncentrácie na relevantných trhoch. Z tohto dôvodu Komisia vyžadovala záväzky vzťahujúce
sa na všetky tovarové trhy v týchto krajinách.
Keďže v ostatných krajinách prvé kritérium splnené nebolo, Komisia posudzovala, či mala koncentrácia za následok významné
prekrývanie medzi jej účastníkmi na relevantných tovarových trhoch. Komisia najprv vylúčila existenciu vážnych pochybností
na tovarových trhoch, na ktorých bolo prekrývanie minimálne, pretože koncentrácia citeľne nemenila súťažnú situáciu. Tak to
bolo v prípade Fínska na trhu prenosných rúr (odôvodnenie č. 87), v Nemecku na trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov
(odôvodnenie č. 88 rozhodnutia), vo Fínsku, v Nórsku a vo Švédsku na trhu strojov na prípravu espresa (odôvodnenie č. 90 rozhodnutia).
Na trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a na trhu kuchynských robotov v Španielsku bolo prekrývanie mimoriadne
nevýrazné. Komisia v tomto rámci zohľadnila kombinované postavenie účastníkov koncentrácie vo vzťahu k ich konkurentom. Napríklad
na trhu kuchynských robotov v Taliansku zlúčený subjekt vylúčil až štvrtého aktéra na trhu. Keďže medzi účastníkmi koncentrácie
neexistovalo významné prekrývanie a so zreteľom na silné postavenie konkurentov (Braun: 10 až 20 %, Philips: 10 až 20 %, De'Longhi:
0 až 10 %), sa Komisia domnievala, že koncentrácia nevyvoláva na tomto trhu vážne pochybnosti (odôvodnenie č. 121 napadnutého
rozhodnutia).
V prípade tých istých krajín sa Komisia ďalej snažila určiť tie z nich, na ktoré by mala koncentrácia v súvislosti s efektom
produktovej rady vplyv, ktorý by podstatne zmenil pomer síl medzi SEB–Moulinexom a dopytom. Na tento účel Komisia posúdila
veľkosť každého z relevantných tovarových trhov dotknutých koncentráciou v pomere ku všetkým predajom zlúčeného subjektu v tej
istej krajine. Keď bol tento pomer nízky, teda nižší ako 10 %, Komisia sa domnievala, že schopnosť maloobchodníkov prijať
odvetné opatrenia nebola zmenená koncentráciou a bola na úrovni dostatočnej na to, aby spôsobila, že efekt produktovej rady
bude pôsobiť v ich prospech. V tomto rámci Komisia prirodzene zohľadnila skutočnosť, že maloobchodníci mali na vnútroštátnom
trhu k dispozícii alternatívne ponuky (pozri odôvodnenia č. 116, 119, 122 a 123 napadnutého rozhodnutia). Komisia naopak vyjadrila
vážne pochybnosti v prípade všetkých trhov, na ktorých mala koncentrácia za následok citeľnú zmenu postavenia jej účastníkov
zoči-voči dopytu.
Pokiaľ ide konkrétne o trh varných kanvíc a trh prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov v Taliansku, Komisia sa so zreteľom
na nízky podiel na obrate, ktorý predstavovali tieto tovarové trhy pre zlúčený subjekt, a na možnosť maloobchodníkov obrátiť
sa na iné a renomované ochranné známky domnievala, že koncentrácia nemôže vyvolávať vážne pochybnosti (odôvodnenia č. 115
až 117 a 121 až 124 napadnutého rozhodnutia).
Na otázku Súdu prvého stupňa, či by záver Komisie týkajúci sa Talianska bol iný v prípade, ak by sa pri určení schopnosti
maloobchodníkov „potrestať“ prípadné protisúťažné správanie SEB–Moulinexu pripočítal k trhu varných kanvíc a trhu prístrojov
na prípravu neformálnych pokrmov aj trh kuchynských robotov, Komisia odpovedá, že sčítanie týchto troch trhov nie je nijako
odôvodnené a že v každom prípade, aj keby bolo treba sčítať uvedené trhy, nezmenilo by to jej záver.
V Taliansku totiž trh varných kanvíc a trh prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov predstavovali každý po 0 až 10 % hodnoty
celej „kuchynskej vetvy“ malých elektrospotrebičov. Trh prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov predstavoval 0 až 10 %
hodnoty celej „kuchynskej vetvy“ malých elektrospotrebičov. Trh kuchynských robotov predstavoval 25 až 35 % hodnoty celej
„kuchynskej vetvy“ malých elektrospotrebičov. Všetky tieto tri tovarové trhy teda predstavovali 30 až 40 % hodnoty celej „kuchynskej
vetvy“ malých elektrospotrebičov v Taliansku.
Kvôli silnému vplyvu konkurentov, ako je napríklad Braun, Philips a De'Longhi, na trhu kuchynských robotov bolo podľa Komisie
vylúčené, že koncentrácia povedie k vytvoreniu alebo posilneniu dominantného postavenia. Navyše z dôvodu neexistenciu trhovej
sily na trhu kuchynských robotov, nebolo sčítanie podielu SEB–Moulinexu na tomto trhu a jeho podielov na trhu varných kanvíc
a trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov odôvodnené.
Komisia dodáva, že v každom prípade by jej záver nebol iný vzhľadom na osobitné vlastnosti talianskeho trhu. Tento trh sa
vyznačuje prítomnosťou dvoch historicky silných subjektov (pozri odôvodnenie č. 123 rozhodnutia): Saeco, svetový vodca na
trhu strojov na prípravu espresa, ktorý má 60 až 70 % talianskeho trhu a De'Longhi, ktorý je vodcom na štyroch tovarových
trhoch a to na trhu prenosných rúr, trhu fritéz, trhy trhu sendvičovačov a trhu záhradných grilov, pričom všetky tieto štyri
trhy predstavujú 30 až 40 % hodnoty celej „kuchynskej vetvy“ malých elektrospotrebičov v Taliansku.
Komisia však upresňuje, že prípadný odradzujúci účinok maloobchodníkov závisí v značnej miere od toho, aká je hodnota tovarových
trhov, na ktorých má SEB–Moulinex trhový podiel aspoň 40 %, v pomere ku všetkým predajom SEB–Moulinexu. V odôvodnení č. 123
napadnutého rozhodnutia sa tak uvádza, že „každý pokus o protisúťažné správanie na týchto trhoch by bol preto sankcionovaný
poklesom nákupu výrobkov SEB a Moulinexu na ostatných trhoch, na ktorých zlúčený subjekt dosahuje 90 až 100 % svojho obratu,
čo by mohlo robiť akékoľvek zvýšenie cien zo strany účastníkov koncentrácie nevýhodným“ [
neoficiálny preklad
].
Komisia dodáva, že treba zohľadniť nielen konkurenčný tlak vyvíjaný súčasnými konkurentmi na relevantnom trhu, ale aj potenciálny
tlak zo strany podnikov prítomných na susedných trhoch. Napríklad silný vplyv súčasných konkurentov, ktorými sú Braun, Philips
a De'Longhi, na talianskom trhu kuchynských robotov obmedzuje silu nového subjektu. Navyše spoločnosť Saeco by mohla kvôli
svojej rozhodujúcej váhe na susedných trhoch kedykoľvek vstúpiť na tento tovarový trh.
Pokiaľ ide o možnosť narušenia hospodárskej súťaže prostredníctvom zníženia cien, o ktorej Komisia na prvý pohľad neuvažovala,
Komisia sa domnieva, že o tejto otázke treba uvažovať z pohľadu postupov, ktorých cieľom je vylúčiť ostatné podniky z trhu,
pretože rôzne výrobky dotknuté koncentráciou sú „nezávislé alebo zastupiteľné tovary“ a pretože v dôsledku toho by dočasný
pokles cien mohol viesť niektorých konkurentov k tomu, aby opustili trh alebo by mohol zabrániť vstupu nových konkurentov,
a to tým skôr, že výrobcovia sa v prípade všetkých dotknutých výrobkov zameriavajú na ten istý sprostredkovateľský dopyt,
teda na tých istých maloobchodníkov.
Na otázku Súdu prvého stupňa v tomto ohľade Komisia odpovedala, že počas svojho vyšetrovania sa nedozvedela nič, čo by jej
umožňovalo predpokladať, že by posudzovaná koncentrácia viedla k takýmto postupom. Podnik by totiž mohol uvažovať o tom, že
sa pustí do takýchto postupov iba vtedy, ak by bol schopný dlhodobo finančne podporovať ceny nižšie ako hraničné náklady v presvedčení,
že to povedie k vylúčeniu konkurentov.
Z ničoho však nevyplýva, že by SEB bola finančne silnejšia ako jej konkurenti alebo že by jej hraničné náklady boli nižšie.
Navyše konkurent vytlačený z trhu by sa na neho mohol vrátiť v prípade, keď by sa ceny vrátili na úroveň znovu zabezpečujúcu
životaschopnosť činnosti, pretože by stále disponoval svojou ochrannou známkou, ktorá je podstatným faktorom hospodárskej
súťaže na trhu malých elektrospotrebičov.
Komisia navyše tvrdí, že nie je isté, že zníženie ceny stačí na to, aby zabránilo vstupu nových konkurentov, ako je napríklad
žalobkyňa, ktorá sa vo svojich pripomienkach z 28. júna 2002 a z 25. júla 2002 podaných na Súd prvého stupňa v bodoch 7 a 11
domnieva, že je podiely na trhu by mohli dosiahnuť ... % v... pri začatí činnosti v roku 2002.
Komisia napokon tvrdí, že to, či sa dodávateľ pustí do politiky znižovania cien, ktorá má za následok vylúčenie konkurentov,
je ovplyvnené správaním distribútorov. Motivácia, ktorú by dodávateľ mohol mať k tomu, aby sa pustil do tohto typu politiky,
by totiž bola obmedzená, pokiaľ by ceny malých elektrospotrebičov boli určované distribútormi, ktorí by mohli v prípade zníženia
ceny dodávateľmi zachovať rovnakú prax maloobchodných cien a dosiahnuť tak dodatočný zisk na úkor dodávateľov.
Komisia tvrdí, že v dôsledku toho obmedzila svoju analýzu v tomto prípade na okamžité a isté účinky koncentrácie a nezohľadnila
neskoršie a menej isté účinky, ako sú napríklad vylučovacie postupy.
Pokiaľ ide o to, že voľbu dotknutých výrobkov konečnými spotrebiteľmi môžu určovať maloobchodníci, Komisia najprv poznamenáva,
že prieskum trhu ukázal na jednej strane to, že spotrebitelia zjavne uprednostňovali výrobky s renomovanou ochrannou známkou,
hoci sú tieto výrobky drahšie ako výrobky s neznámou ochrannou známkou a na druhej strane to, že, ako už bolo povedané vyššie,
prístup k distribúcii bol nevyhnutnou podmienkou na súťaženie na relevantných trhoch.
Počas svojho vyšetrovania bola Komisia schopná identifikovať určujúce charakteristiky vzťahov medzi výrobcami a maloobchodníkmi
a tým aj možnosť maloobchodníkov určovať voľbu konečných spotrebiteľov.
Komisia zdôrazňuje význam politiky zaraďovania výrobkov do ponuky, ktorá pre distribútorov spočíva v tom, že sa vyhýbajú tomu,
aby si navzájom konkurovali s tými istými modelmi a v tom, že snažia sa o špecifické odkazy, aby zabránili tomu, že spotrebiteľ
veľmi striktne porovná predajné ceny medzi obchodmi.
Komisia navyše uvádza, že žalobkyňa vo svojej odpovedi na otázky Komisie z 30. novembra 2001 v bode 11 uvádza, že „dobrý výrobok
s dobrým pomerom medzi kvalitou a cenou nemá vôbec žiadnu šancu existovať na trhu, ak ho distribúcia nezaraďuje do ponuky“.
Maloobchodníci tak určujú voľbu spotrebiteľov prostredníctvom svojej schopnosti ovplyvňovať zaraďovanie výrobkov do ponuky
a zároveň svojou schopnosťou určovať predajné ceny a zľavy uplatňované na predávané výrobky.
B –
Posúdenie Súdom prvého stupňa
1.     O prípustnosti
Žalobkyňa tvrdí, že Komisia povolila koncentráciu napriek neexistencii záväzkov na trhoch, ktoré sa vyznačujú vážnymi problémami
hospodárskej súťaže.
Komisia a SEB sa domnievajú, že tento dôvod tak, ako ho žalobkyňa vysvetlila po písomných otázkach Súdu prvého stupňa a na
pojednávaní, je neprípustný podľa článku 48 ods. 2 prvého pododseku rokovacieho poriadku, podľa ktorého je uvádzanie nových
dôvodov počas konania zakázané, a podľa článku 44 ods. 1 písm. c) tohto poriadku, podľa ktorého musí návrh na začatie konania
obsahovať predmet konania a zhrnutie dôvodov, na ktorých je návrh založený, aby tak bolo rešpektované právo na obhajobu.
V tomto ohľade treba v prvom rade pripomenúť, že žaloba výslovne obsahuje žalobný dôvod vychádzajúci z toho, že Komisia povolila
koncentráciu napriek neexistencii záväzkov na trhoch, ktoré sa vyznačujú vážnymi problémami hospodárskej súťaže. Keďže článok
48 ods. 2 prvý pododsek rokovacieho poriadku zakazuje iba uvádzanie nových žalobných dôvodov, vyplýva z toho, že námietka
neprípustnosti musí byť zamietnutá.
Pokiaľ ide o talianske trhy, Komisia sa navyše vo svojom vyjadrení k žalobe vecne vyjadrila k tomuto žalobnému dôvodu bez
toho, aby namietala jeho neprípustnosť.
Vo svojich odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa však Komisia potom tvrdila, že pokiaľ ide o Taliansko a tým skôr
o ostatné krajiny, v ktorých Komisia neuložila záväzky, žalobkyňa nemala výhrady voči úvahe Komisie, podľa ktorej budú mať
maloobchodníci možnosť sankcionovať každý pokus o protisúťažné správanie.
Hoci treba uznať, že argumentácia uvedená v žalobe bola dosť stručná, predovšetkým pokiaľ ide o britský, írsky, španielsky,
fínsky a nórsky trh, v prípade ktorých žalobkyňa uviedla len to, že aj na nich bola rovnako zistená problematická situácia,
zároveň je pravda, že úvahy žalobkyne tak v jej odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa, v ktorých bola vyzvaná,
aby upresnila povahu svojich výhrad, ako aj na pojednávaní, nemožno považovať za nový neprípustný žalobný dôvod, ale iba za
skutočnosti spôsobilé podložiť dôvodnosť žalobného dôvodu uplatneného v žalobe. Toto zistenie platí aj pre úvahy týkajúce
sa talianskych trhov.
V druhom rade treba zamietnuť aj námietku založenú na článku 44 ods. 1 písm. c) rokovacieho poriadku. Žalobný dôvod je totiž
zhrnutý v žalobe v súlade s týmto ustanovením. Navyše účelom tohto ustanovenia je rešpektovanie práva na obhajobu. Treba však
konštatovať, že Komisii bolo plne umožnené odpovedať na výhrady uvádzané žalobkyňou v tomto ohľade. Predovšetkým treba poznamenať,
že už vo svojom vyjadrení k žalobe Komisia vysvetlila svoj názor, podľa ktorého sa na talianskych trhoch nevyžadovalo uloženie
záväzkov z dôvodu, že každý pokus o protisúťažné správanie zo strany SEB–Moulinexu by bol sankcionovaný poklesom nákupu výrobkov
SEB a Moulinexu na iných trhoch v Taliansku. Súd prvého stupňa rovnako vyzval Komisiu, aby písomne odpovedala na rad otázok
týkajúcich sa týchto výhrad. Napokon na pojednávaní Komisia znovu mohla podrobne vysvetliť dôvodnosť svojho stanoviska v tomto
ohľade.
V treťom rade, pokiaľ Komisia vytýka Súdu prvého stupňa, že sám vzniesol tento nový žalobný dôvod, hoci ho žalobkyňa neuplatnila,
stačí pripomenúť, že žalobný dôvod založený na neexistenciu záväzkov v krajinách, v ktorých sa vyskytujú problémy hospodárskej
súťaže, bol v skutočnosti uvedený žalobkyňou v jej žalobe. Až po argumentácii Komisie v jej vyjadrení k žalobe považoval Súd
prvého stupňa za potrebné položiť v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 64 rokovacieho poriadku
rad písomných otázok, aby objasnil argumentáciu každého z účastníkov konania. V tomto ohľade treba okrem toho pripomenúť,
že Súdny dvor už rozhodol (rozsudok Súdneho dvora z 19. novembra 1998, Parlement/Gutiérrez de Quijano y Lloréns, C‑252/96
P, Zb. s. I‑7421, bod 30), že zo samotného znenia článku 48 ods. 2 prvého pododseku rokovacieho poriadku v kontexte hlavy
II kapitoly prvej tohto poriadku s názvom „Písomná časť konania“ jasne vyplýva, že ide o ustanovenie, ktoré sa uplatňuje na
účastníkov konania a nie na Súd prvého stupňa.
Z uvedeného vyplýva, že žalobný dôvod založený na neexistencii záväzku na trhoch, ktoré sa vyznačujú vážnymi problémami hospodárskej
súťaže, je prípustný a to aj v rozsahu, v akom sa týka španielskych, britských, írskych, fínskych a nórskych trhov.
2.     O veci samej
Najprv treba pripomenúť, že v napadnutom rozhodnutí Komisia zistila, že koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti na niektorých
tovarových trhoch v Portugalsku, v Grécku, v Belgicku, v Holandsku, v Nemecku, v Rakúsku, v Dánsku, vo Švédsku a v Nórsku
(odôvodnenie č. 128 napadnutého rozhodnutia). V dôsledku toho v týchto krajinách uložila záväzky.
Ďalej treba pripomenúť, že podľa napadnutého rozhodnutia Komisia použila vnútroštátnu definíciu relevantných geografických
trhov (odôvodnenie č. 30) a domnievala sa, že každá z trinástich kategórií výrobkov predstavuje odlišný trh (odôvodnenia č. 17
až 25 napadnutého rozhodnutia). Z toho vyplýva, že analýzu súťažnej situácie treba aspoň v prvej etape urobiť pre každý trh
oddelene, a to tak z geografického hľadiska, ako aj z hľadiska výrobkov. Výhradné licencie na používanie ochrannej známky
Moulinex predvídané v záväzkoch v každom z týchto deviatich štátov sa však vždy týkajú všetkých trinástich tovarových trhov
a to aj vtedy, keď boli vážne pochybnosti zistené iba na niektorom alebo na niektorých z nich. Komisia sa totiž v odôvodnení
č. 141 napadnutého rozhodnutia správne domnievala, že rozšírenie záväzkov poskytnúť výhradnú licenciu na všetky malé elektrospotrebiče,
a teda aj na výrobky, v prípade ktorých Komisia nemala vážne pochybnosti, je nevyhnutné na zabezpečenie efektívnosti a životaschopnosti
nápravných opatrení predvídaných v záväzkoch, keďže tú istú ochrannú známku nemôžu mať na tom istom geografickom trhu súčasne
dva rôzne subjekty.
Z toho vyplýva, že zistenie, že koncentrácia vyvolávala vážne pochybnosti na jedinom tovarovom trhu v krajine stačilo na uloženie
záväzku pre všetky tovarové trhy v uvedenej krajine. Z odôvodnení č. 113, 114 a 128 napadnutého rozhodnutia tak vyplýva, že
vo Švédsku boli záväzky uložené napriek tomu, že Komisia sa domnievala, že koncentrácia tam vyvoláva vážne pochybnosti iba
na trhu fritéz.
Pokiaľ ide o trhy v Taliansku, v Španielsku, v Spojenom kráľovstve, v Írsku, ako aj vo Fínsku, Komisia sa naopak domnievala,
že koncentrácia iba okrajovo menila podmienky hospodárskej súťaže a preto neuložila záväzky vzťahujúce sa na tieto krajiny.
Žalobkyňa v podstate tvrdí, že na niektorých trhoch v Nórsku, v Taliansku, v Španielsku, v Spojenom kráľovstve, v Írsku a vo
Fínsku vznikli vážne problémy hospodárskej súťaže a že v súlade s analýzou súťažnej situácie, ktorú vykonala v členských štátoch
dotknutých záväzkami, mala Komisia uložiť záväzky týkajúce sa aj týchto trhov.
V odpovedi na písomné otázky Súdu prvého stupňa Komisia vysvetlila, že pri svojej analýze zohľadnila postupne štyri faktory,
ktoré vyplývajú z identifikácie podmienok hospodárskej súťaže charakteristických pre dotknutú koncentráciu, a to:
–        na ktorých trhoch má nový subjekt trhový podiel vyšší ako 40 %,
–        či existuje medzi účastníkmi koncentrácie na relevantnom tovarovom trhu významné prekrývanie,
–        aké je postavenie zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom,
–        aké je veľkosť relevantného tovarového trhu v pomere ku všetkým predajom zlúčeného subjektu a zároveň, do akej miery sú distribútori
schopní vyvíjať protitlak (ďalej len „efekt produktovej rady“)?
Pred preskúmaním toho, či táto analýza v štyroch krokoch vedie tak, ako to tvrdí Komisia, k vylúčeniu vážnych pochybností
na každom z geografických trhoch, na ktorých Komisia neuložila záväzky, treba najprv overiť, či Komisia skutočne použila v rozhodnutí
túto analýzu, aby posúdila účinky koncentrácie na rozličné trhy.
a)     O štyroch krokoch analýzy
–       O 40 % hranici dominancie
Z napadnutého rozhodnutia, a najmä z odôvodnení č. 44, 48, 55, 56, 63, 72 a 83 vyplýva, že v súlade s prvým krokom, ktorý
Komisia uviedla vo svojich odpovediach na otázky Súdu prvého stupňa, je celá analýza súťažnej situácie v rozhodnutí založená
na úvahe, podľa ktorej bol trhový podiel vo veľkosti 40 % znakom dominancie. Akonáhle zlúčený subjekt SEB–Moulinex dosahoval
alebo prekračoval hranicu 40 % podielu na tovarovom trhu, bolo potrebné domnievať sa – s výhradou preskúmania troch ostatných
faktorov – , že mal dominantné postavenie a že treba uložiť záväzky. Ako to upresnila vo svojich odpovediach na otázky Súdu
prvého stupňa, Komisia dokonca skonštatovala existenciu dominantného postavenia na trhu kuchynských robotov v Grécku, hoci
SEB–Moulinex mal na ňom iba 39 % podiel. Z odôvodnení č. 55, 58, 62 a 128 napadnutého rozhodnutia ešte vyplýva, že Komisia
sa domnievala, že koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti na trhu hriankovačov v Belgicku, hoci účastníci koncentrácie na
ňom mali iba 20 až 30 % podiel a museli čeliť konkurencii zo strany spoločnosti Philips, ktorá mala 25 až 35 % podiel na trhu.
–       O neexistencii významného prekrývania
Podľa vysvetlenia, ktoré Komisia poskytla vo svojej odpovedi na písomné otázky Súdu prvého stupňa, v prípade trhov, na ktorých
mal nový subjekt podiel vyšší ako 40 %, Komisia ďalej posudzovala, či na týchto tovarových trhoch existuje medzi účastníkmi
koncentrácie významné prekrývanie. Komisia tvrdila, že, keď zistila, že prekrývanie neexistovalo alebo že bolo minimálne,
vylúčila na dotknutom tovarovom trhu existenciu vážnych pochybností z dôvodu, že koncentrácia citeľne nemenila súťažnú situáciu.
V súlade s tým, čo Komisia uviedla vo svojej odpovedi na písomné otázky položené Súdom prvého stupňa, ju neexistencia významného
prekrývania viedla k vylúčeniu existencie vážnych pochybností pre rad tovarových trhov, na ktorých bolo prekrývanie minimálne
[(pozri najmä trh prenosných rúr vo Fínsku (odôvodnenie č. 87 napadnutého rozhodnutia), trh prístrojov na prípravu neformálnych
pokrmov v Nemecku (odôvodnenie č. 88 napadnutého rozhodnutia), trh strojov na prípravu espresa v Nórsku a vo Švédsku (odôvodnenie
č. 90 napadnutého rozhodnutia)].
Ako to správne tvrdí Komisia, neexistencia významného prekrývania medzi účastníkmi koncentrácie je spôsobilá vylúčiť vážne
pochybnosti dokonca aj v prípade tovarových trhov, na ktorých má subjekt podiel vyšší ako 40 %, keďže v tomto prípade koncentrácia
nevytvára ani neposilňuje dominantné postavenie, ale toto postavenie existovalo už predtým.
Treba však vykonať dve korekcie.
Na jednej strane, aj v prípade, keď je prekrývanie malé, má koncentrácia za následok posilnenie dominantného postavenia a preto
treba vážne pochybnosti vylúčiť iba vtedy, ak je prekrývanie skutočne nevýznamné.
V tomto ohľade treba uviesť, že v rozhodnutí sa uvádzajú trhové podiely iba v rozpätí 10 %. Hoci sa však možno skutočne domnievať,
že k významnému prekrývaniu nedochádza vtedy, keď sa trhový podiel blíži 0 %, neplatí to v prípade, keď sa blíži 10 %, pričom
v tomto prípade treba konštatovať vytvorenie alebo posilnenie dominantného postavenia. Rozhodnutie preto neumožňuje Súdu prvého
stupňa, aby riadne vykonal svoju kontrolu zákonnosti. Okrem toho, hoci Súd prvého stupňa vo svojich písomných otázkach výslovne
vyzval Komisiu, aby uviedla presný trhový podiel, ktorý mal SEB–Moulinex na trhoch varných kanvíc a prístrojov na prípravu
neformálnych pokrmov v Taliansku, Komisia vo svojich odpovediach iba zopakovala údaje v rozpätí 10 % obsiahnuté v rozhodnutí.
Nemožnosť vykonať účinnú kontrolu rozhodnutia kvôli prílišnej neurčitosti údajov v ňom obsiahnutých napokon vyplýva zo zistení
urobených v samotnom rozhodnutí. Na základe tej istej úvahy, podľa ktorej mal jeden z účastníkov koncentrácie trhový podiel
od 0 do 10 %, totiž Komisia raz vylúčila vážne pochybnosti z dôvodu, že neexistuje významné prekrývanie, a inokedy konštatovala,
že takéto pochybnosti existujú.
To je najmä prípad trhu kuchynských robotov v Grécku. Na tomto trhu, na ktorom mal nový subjekt kombinovaný trhový podiel
iba o veľmi málo nižší ako hranica dominancie (39 %, pozri odôvodnenie č. 72 napadnutého rozhodnutia a odpoveď na otázky Súdu
prvého stupňa), totiž Komisia nevylúčila vážne pochybnosti napriek prekrývaniu pohybujúcemu sa od 0 do 10 %, pričom v prípade
dotknutých výrobkov bol trhový podiel Moulinexu 30 až 40 % a trhový podiel SEB iba 0 až 10 % (pozri tabuľku, ktorá je prílohou
napadnutého rozhodnutia).
Obdobne Komisia konštatovala existenciu vážnych pochybností na trhu žehličiek v Holandsku, na ktorom mali účastníci koncentrácie
kombinovaný trhový podiel približne 40 až 50 % s obmedzeným prekrývaním od 0 do 10 % pre Moulinex.
Na ostatných tovarových trhoch, na ktorých mal zlúčený subjekt trhový podiel od 40 do 50 %, sa Komisia rovnako domnievala,
že koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti napriek tomu, že jeden z účastníkov koncentrácie mal trhový podiel iba 0 až 10 %.
To platí najmä pre trh záhradných grilov v Nemecku (odôvodnenie č. 97), na ktorom budú musieť účastníci koncentrácie navyše
čeliť významným konkurentom, najmä spoločnosti Severin s 25 až 35 % podielom na trhu, pre trh žehličiek a parných staníc v Belgicku
(pozri odôvodnenia č. 55, 56 a 59 napadnutého rozhodnutia), a pre trhy fritéz, sendvičovačov a elektrických kávovarov v Portugalsku
(pozri odôvodnenia č. 48, 49 a 54 napadnutého rozhodnutia).
Na druhej strane, hoci je neexistencia významného prekrývania presvedčivým dôvodom na vylúčenie vážnych pochybností v prípade,
keď Komisia najprv skúma súťažnú situáciu na úrovni individuálneho tovarového trhu, túto skutočnosť už naopak netreba zohľadniť
na úrovni všeobecnejšieho preskúmania situácie na všetkých tovarových trhoch v dotknutej krajine.
Napokon treba v tomto ohľade poznamenať, že Komisia sa niekoľkokrát oprela o to, že jeden z účastníkov koncentrácie mal silné
postavenie na trhoch, na ktorých mal druhý účastník koncentrácie len slabé postavenie, a naopak, aby dospela k záveru, že
koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti. V prípade Grécka tak Komisia v odôvodnení č. 73 napadnutého rozhodnutia zdôraznila:
„Iba na trhu sendvičovačov a waflovačov mali účastníci koncentrácie zároveň veľmi významné trhové podiely (30 až 40 % a 20
až 30 %). Účinkom koncentrácie teda je, že sa k postaveniu Moulinexu na trhu strojov na prípravu espresa pridávajú významné
dominantné postavenia na trhoch fritéz, varných kanvíc, sendvičovačov a kuchynských robotov.“ [
neoficiálny preklad
]
–       O postavení zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom
Komisia tvrdí, že následne zohľadnila kombinované postavenie účastníkov koncentrácie voči ich konkurentom, aby dospela k záveru,
že koncentrácia nevyvoláva vážne pochybnosti.
V tomto ohľade treba najprv poznamenať, že z dôvodu, že hranica dominancie použitá v rozhodnutí je 40 %, samotné zistenie,
že zlúčený subjekt bude mať na tovarovom trhu konkurentov neznamená, že koncentrácia nevyvoláva na tomto trhu pochybnosti.
Prítomnosť konkurentov môže predstavovať faktor, ktorý môže prípadne zmierniť, alebo dokonca odstrániť dominantné postavenie
zlúčeného subjektu iba vtedy, ak majú títo konkurenti silné postavenie spôsobilé fungovať ako skutočná protiváha.
Ďalej treba pripomenúť, že dotknuté trhy sú trhmi, ktoré sa vyznačujú skôr oligopolistickou štruktúrou a že niekoľko podnikov
disponuje rozsiahlou produktovou radou a má zároveň celoeurópsku pôsobnosť. Ako sa uvádza v odôvodnení č. 32 napadnutého rozhodnutia,
sú to hlavne aktéri ako napríklad SEB, Moulinex, Philips, Bosch, Braun alebo De'Longhi. Za týchto okolností sa prítomnosť
niektorého z týchto konkurentov na danom trhu nezdá byť osobitnou okolnosťou, ktorá je ako taká spôsobilá odôvodniť záver,
že koncentrácia nevyvoláva na tomto trhu pochybnosti. To isté platí aj pre podniky, ktoré buď disponujú širokou produktovou
radou, ale sú prítomné iba v niektorých štátoch (Taurus v Španielsku alebo Morphy v Spojenom kráľovstve), alebo ktoré disponujú
iba obmedzeným počtom výrobkov (Saeco v prípade strojov na prípravu espresa).
Z napadnutého rozhodnutia napokon vyplýva, že na takmer všetkých trhoch, na ktorých sa Komisia domnievala, že koncentrácia
vyvoláva vážne pochybnosti, Komisia predsa len zistila prítomnosť jedného alebo viacerých týchto konkurentov.
Z toho vyplýva, že prítomnosť niektorého z týchto konkurentov na trhoch, na ktorých mal zlúčený subjekt trhový podiel rovný
alebo vyšší ako 40 %, nebola ako taká spôsobilá vylúčiť existenciu vážnych pochybností a že mohla mať prípadne takýto následok
iba vtedy, ak títo konkurenti mali trhové podiely dostatočne veľké na to, aby boli schopní predstavovať skutočnú protiváhu
postaveniu SEB–Moulinexu a vylúčiť tak vážne pochybnosti.
V tomto ohľade treba uviesť, že Komisia napokon dospela k záveru, že existujú vážne pochybnosti na rade trhov, na ktorých
mali konkurenti účastníkov koncentrácie nezanedbateľné trhové podiely.
Na trhu fritéz v Grécku tak Komisia nevylúčila existenciu vážnych pochybností o zlučiteľnosti koncentrácie, hoci hlavný konkurent
účastníkov koncentrácie, spoločnosť De'Longhi, mal 35 až 45 % podiel na trhu, čo predstavovalo nielen veľmi významné postavenie,
ale dokonca postavenie rovnocenné postaveniu SEB–Moulinexu (pozri odôvodnenie č. 72 napadnutého rozhodnutia).
Práve tak dospela Komisia k záveru o existencii vážnych pochybností na trhu žehličiek a parných staníc v Holandsku, pričom
SEB–Moulinex, ktorý mal 40 až 50 % podiel na trhu (pozri odôvodnenie č. 63 napadnutého rozhodnutia), musel čeliť konkurencii
zo strany spoločnosti Philips, ktorá mala 35 až 45 % podiel na trhu (pozri odôvodnenie č. 67 napadnutého rozhodnutia).
Komisia ďalej odmietla vylúčiť existenciu vážnych pochybností napriek prítomnosti konkurentov s významným postavením na trhu
varných kanvíc a na trhu žehličiek v Belgicku. Na prvom z týchto trhov mal nový subjekt 35 až 45 % podiel (pozri odôvodnenie
č. 55 napadnutého rozhodnutia) a hlavný konkurent, spoločnosť Braun, 20 až 30 % podiel na trhu (pozri odôvodnenie č. 58 napadnutého
rozhodnutia). Na druhom trhu mal nový subjekt 40 až 50 % podiel (pozri odôvodnenie č. 55 napadnutého rozhodnutia) a hlavný
konkurent, spoločnosť Philips, 25 až 35 % podiel na trhu (pozri odôvodnenie č. 59 napadnutého rozhodnutia).
Napokon na trhu hriankovačov v Belgicku, na ktorom mal hlavný konkurent, spoločnosť Philips, 25 až 35 % podiel na trhu (pozri
odôvodnenie č. 58 napadnutého rozhodnutia), Komisia nevylúčila existenciu vážnych pochybností o zlučiteľnosti koncentrácie,
hoci nový subjekt mal iba 20 až 30 % podiel na trhu (pozri odôvodnenie č. 55 napadnutého rozhodnutia), teda trhový podiel
nielen citeľne nižší ako hranica dominancie, ktorú stanovila Komisia, ale zároveň nižší ako trhový podiel hlavného konkurenta.
Z uvedeného vyplýva, že podľa analýzy, ktorú urobila Komisia v napadnutom rozhodnutí, sa prítomnosť konkurentov, dokonca ani
vtedy, keď mali dosť významné podiely na trhu, v zásade nepovažovala za spôsobilú vylúčiť zistenie, že koncentrácia vyvoláva
vážne pochybnosti.
–       O efekte produktovej rady
Na úvod treba pripomenúť, že každý tovarový trh predstavuje samostatný trh. Z toho vyplýva, že podmienky hospodárskej súťaže
na každom tovarovom trhu v každom členskom štáte treba v zásade posúdiť nezávisle od podmienok existujúcich na iných trhoch
alebo na všetkých ostatných trhoch. Pokiaľ ide o deväť členských štátov, na ktoré sa vzťahujú záväzky, hoci je pravda, že
Komisia niekoľkokrát doplnila svoju analýzu úvahami týkajúcimi sa celkovej situácie na všetkých tovarových trhoch daného geografického
trhu, napriek tomu vždy najprv skonštatovala existenciu vážnych pochybností na niektorých tovarových trhoch tak, že posúdila
každý tovarový trh oddelene.
V prípade Portugalska, Grécka, Holandska a Belgicka sa tak Komisia po tom, čo skonštatovala existenciu vážnych pochybností
na rade tovarových trhov, navyše domnievala, že vzhľadom na spojenie významných dominantných postavení by účastníci koncentrácie
boli schopní rozšíriť svoju trhovú silu na všetky ostatné tovarové trhy (odôvodnenia č. 54, 62, 71 a 82 napadnutého rozhodnutia).
Podľa odôvodnenia č. 83 napadnutého rozhodnutia možno riziko vytvorenia trhovej sily pre celú produktovú radu vylúčiť vtedy,
keď tovarové trhy, na ktorých má zlúčený subjekt trhový podiel vyšší ako 40 %, nepredstavujú viac ako 35 % kombinovaného obratu
účastníkov koncentrácie. Toto rozlišovanie medzi krajinami, v ktorých by bol zlúčený subjekt schopný rozšíriť svoju trhovú
silu na všetky tovarové trhy a krajinami, v ktorých koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti iba na niektorých tovarových trhoch,
alebo dokonca iba na jedinom trhu (ako je to v prípade Švédska), sa však v skutočnosti zdá byť irelevantné, pretože v oboch
prípadoch sa vyžadovali rovnaké záväzky tak, ako je to vysvetlené vyššie.
Samostatnosť rôznych tovarových trhov však nemožno považovať za absolútnu a môže sa ukázať potrebné upraviť posúdenie určitého
tovarového trhu s prihliadnutím na súťažnú situáciu existujúcu na všetkých ostatných tovarových trhoch v dotknutom členskom
štáte.
Toto všeobecnejšie zohľadnenie súťažnej situácie bolo v tomto prípade odôvodnené tým skôr, že je nepochybné, že ochranná známka
predstavuje najvýznamnejší faktor hospodárskej súťaže na relevantných trhoch a že zo všeobecnej známosti ochrannej známky
profitujú všetky výrobky, ktoré sú ňou označené. Práve tak môže Komisia s cieľom posúdiť súťažné postavenie podniku zohľadniť
jeho portfólio ochranných známok alebo to, že podnik má významné trhové podiely na veľkom počte relevantných tovarových trhov
(ďalej len „efekt portfólia“).
V tomto ohľade treba uviesť, že Komisia v tomto prípade zohľadnila efekt portfólia. V celom napadnutom rozhodnutí s výnimkou
analýzy venovanej krajinám, na ktoré sa nevzťahujú záväzky, totiž Komisia zdôrazňovala skutočnosť, že silu zlúčeného subjektu
zvýši jedinečné portfólio ochranných známok, zatiaľ čo jeho konkurenti majú iba po jednej ochrannej známke, silná prítomnosť
na mnohých trhoch a spojenie postavenia SEB s postavením Moulinexu.
V odôvodnení č. 52 napadnutého rozhodnutia sa tak uvádza, že „vzhľadom na skôr rozobratý význam ochranných známok na tomto
type trhu, na váhu účastníkov koncentrácie na takmer všetkých relevantných trhoch, na produktovú radu a portfólio ochranných
známok nového subjektu, je málo pravdepodobné, že by konkurenti boli schopní spochybniť postavenie účastníkov koncentrácie
a vyvíjať na nový subjekt dostatočný konkurenčný tlak“ [
neoficiálny preklad
].
Treba poznamenať, že tento efekt portfólia pôsobí nielen voči spotrebiteľovi a konkurentom, ale rovnako, ba dokonca najmä,
voči maloobchodníkom. Komisia tak najmä v odôvodnení č. 53 napadnutého rozhodnutia vysvetľuje, že „to isté platí aj pre maloobchodníkov,
ktorí napriek svojej teoretickej vyjednávacej sile (napríklad prostredníctvom hrozby vyradenia z ponuky) nebudú schopní potlačiť
správanie účastníkov koncentrácie v prípade zvýšenia ceny“ [
neoficiálny preklad
]; že „portfólio ochranných známok a rovnomerne silná prítomnosť nového subjektu na všetkých relevantných tovarových trhoch
budú také, že tento subjekt bude schopný odradiť maloobchodníkov od toho, aby sa bránili nárastu ceny napríklad hrozbou vyradenia
ochrannej známky nového subjektu z ponuky“ [
neoficiálny preklad
], že „zlúčený subjekt by napríklad mohol ponúkať kombinované alebo hraničné zľavy“ [
neoficiálny preklad
] a že „prevládajúce postavenie ochranných známok SEB a Moulinexu rovnako sťažuje pre maloobchodníka možnosť zaobísť sa bez
nich vo svojej ponuke“ [
neoficiálny preklad
]. Tieto pripomienky vysvetlené v rámci analýzy trhov v Portugalsku, sú rovnako zopakované v prípade trhov v Belgicku (odôvodnenia
č. 60 a 61 napadnutého rozhodnutia), v Holandsku (odôvodnenia č. 69 a 70 napadnutého rozhodnutia), v Grécku (odôvodnenia č. 80
a 81 napadnutého rozhodnutia). V tomto ohľade treba ešte uviesť, že ak efekt portfólia viedol Komisiu k tomu, že sa domnievala,
že nový subjekt SEB–Moulinex bude schopný rozšíriť svoju trhovú silu na všetky tovarové trhy v týchto štyroch krajinách, hoci
bude mať iba trhové podiely nižšie ako hranica 40 %, je efekt portfólia tým skôr spôsobilý potvrdiť, že koncentrácia vyvoláva
vážne pochybnosti na trhoch, na ktorých má nový subjekt podiel vyšší ako 40 %.
Vo svojej predchádzajúcej rozhodovacej praxi už Komisia zdôraznila potrebu zohľadniť efekt portfólia s cieľom určiť skutočnú
trhovú silu podniku. Vo svojom už citovanom rozhodnutí Guinness/Grand Metropolitan tak Komisia vysvetlila, že držiteľ portfólia
dominantných ochranných známok môže využívať mnoho výhod a že má predovšetkým silnejšie postavenie zoči-voči svojim zákazníkom,
pretože im môže ponúkať produktovú radu výrobkov, ktorá predstavuje vyššiu časť ich obratu.
Vo svojich pripomienkach zaslaných Komisii (príloha 2 listu z 3. decembra 2001) De'Longhi napokon upozornil Komisiu na nebezpečenstvá
vyplývajúce z koncentrácie všetkých hlavných ochranných známok a kompletnej produktovej rady v rámci tej istej priemyselnej
skupiny. V tomto ohľade vedľajší účastník konania najmä uviedol:
„De'Longhi najviac znepokojuje vzťah, ktorý bude po koncentrácii existovať medzi SEB–Moulinexom a veľkými distribútormi vzhľadom
na zvýšenú vyjednávaciu silu, ktorú bude mať nadobúdateľ na trhoch, na ktorých bude mať dominantné postavenie. Táto sila bude
o to väčšia vďaka kompletnej produktovej rade výrobkov a ochranných známok, ktorými bude subjekt disponovať po uskutočnení
koncentrácie... Niet pochybností o tom, že SEB–Moulinex značne rozšíri svoje portfólio výrobkov tak, že bude v niektorých
prípadoch schopný dodávať kompletnú produktovú radu, čo bude mať škodlivé účinky predovšetkým pre distribučné kanály“.
Vo svojich odpovediach na písomné otázky Súdu prvého stupňa Komisia uviedla, že prítomnosť tých istých ochranných známok a tých
istých sprostredkovateľov na všetkých tovarových trhov v jednej a tej istej krajine mala za následok nevyhnutné zohľadnenie
efektu produktovej rady pri analýze hospodárskej súťaže. Podľa Komisie, ak koncentrácia prispieva k silnému postaveniu jej
účastníkov na tovarových trhoch, ktoré v súhrne predstavujú okrajovú časť ich obratu, subjekt, ktorý vznikol koncentráciou,
nebude motivovaný k tomu, aby využíval svoju silu na týchto trhoch, pretože odvetné opatrenia, ktoré musí očakávať na iných
tovarových trhoch, na ktorých nemá silné postavenie, predstavujú straty čistého príjmu vyššie ako zisky, ktoré by mohol očakávať
na trhoch, na ktorých má silné postavenie. Komisia vo svojich písomných podaniach v konaní na Súde prvého stupňa a na pojednávaní
uviedla, že keď predaje zlúčeného subjektu na ovládaných trhoch predstavovali menej ako 10 % všetkých predajov subjektu v tej
istej krajine, domnievala sa, že schopnosť odvetných opatrení zo strany maloobchodníkov nebola zmenená koncentráciou a že
bola na úrovni dostatočnej na to, aby spôsobila, že efekt produktovej rady bude pôsobiť v ich prospech. Výrazom „efekt produktovej
rady“ má Komisia na mysli, že každý pokus o protisúťažné správanie zo strany SEB–Moulinexu na trhoch, na ktorých má zlúčený
subjekt dominantné postavenie, by bol sankcionovaný poklesom nákupu jeho výrobkov na ostatných trhoch zo strany maloobchodníkov.
Podľa Komisie umožňuje efekt produktovej rady vylúčiť vážne pochybnosti iba vtedy, keď obrat dosahovaný účastníkmi koncentrácie
na ovládaných tovarových trhoch predstavuje iba okrajový podiel na celkovom obrate, ktorý dosahujú v tej istej krajine. Komisia
stanovila tento okrajový podiel na obrate dosahovanom na ovládaných trhoch na maximálne 10 %, po prekročení ktorých už efekt
produktovej rady nemôže pôsobiť. Táto hranica 10 % nie je spochybnená. V odôvodnení č. 123 napadnutého rozhodnutia tak Komisia
vysvetlila, že každý pokus o protisúťažné správanie na trhoch varných kanvíc a prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov
v Taliansku, na ktorých majú účastníci koncentrácie kombinovaný podiel 65 až 75 % resp. 40 až 50 %, bude sankcionovaný poklesom
nákupu výrobkov SEB a Moulinexu na ostatných trhoch v Taliansku, na ktorých zlúčený subjekt dosahuje 90 až 100 % svojho obratu,
čo znamená, že ovládané trhy predstavujú iba 0 až 10 % jeho obratu. Pokiaľ ide o Španielsko a Fínsko, Komisia v odôvodneniach
č. 116 a 119 napadnutého rozhodnutia uviedla, že subjekt dosahoval 85 až 95 % svojho obratu na neovládaných trhoch, čo znamená,
že ovládané trhy predstavujú 5 až 15 % jeho obratu, teda možno trochu viac ako 10 %. Vo svojich odpovediach na písomné otázky
Súdu prvého stupňa však Komisia výslovne potvrdila, že v prípade, keď bol pomer medzi predajmi na ovládaných trhoch a všetkými
predajmi v tej istej krajine nízky, teda nižší ako 10 %, sa domnievala, že maloobchodníci mali schopnosť prijať odvetné opatrenia.
Na pojednávaní Komisia znovu potvrdila túto maximálnu hranicu 10 %, do dosiahnutia ktorej mohol podľa nej pôsobiť efekt produktovej
rady.
Treba zdôrazniť, že tento podiel na obrate umožňujúci pôsobenie efektu produktovej rady, stanovený na 10 %, sa nesmie zamieňať
s podielom na obrate nižším ako 35 %, ktorý je uvedený v odôvodnení č. 83 napadnutého rozhodnutia. Hranica 35 % uvedená v odôvodnení
č. 83 napadnutého rozhodnutia sa totiž týka inej otázky, a to toho, od akej výšky je podiel na obrate dosahovaný na ovládaných
trhoch na takom významnom bode, že účastníci koncentrácie budú schopní rozšíriť svoju trhovú silu na všetky ostatné trhy v dotknutej
krajine. V odôvodnení č. 83 Komisia uviedla, že keď boli relatívne podiely na kombinovanom obrate dosahovanom na ovládaných
trhoch nižšie ako 35 %, bolo možné vylúčiť vážne pochybnosti o vytvorení trhovej sily vzťahujúcej sa na celú produktovú radu
pre tieto krajiny a bolo teda treba posúdiť iba individuálne tovarové trhy. Okrem toho, že táto otázka sa, ako bolo vysvetlené
vyššie, nezdá byť v tomto prípade relevantná, pretože rovnaké záväzky sa vyžadovali bez ohľadu na to, či účastníci koncentrácie
majú trhovú silu na jedinom tovarovom trhu alebo na všetkých tovarových trhoch dotknutej krajiny, v každom prípade sa nesmie
zamieňať s otázkou, či sú maloobchodníci schopní sankcionovať účastníkov koncentrácie, ak sa títo pokúsia zneužiť dominantné
postavenie, ktoré majú na niektorých trhoch. Zatiaľ čo hranica 35 % je hranicou, po prekročení ktorej sa Komisia domnievala,
že existuje riziko rozšírenia dominantného postavenia na všetky tovarové trhy v krajine, hranica 10 % je hranicou, pod ktorou
je dominantné postavenie účastníkov koncentrácie na tovarovom trhu podľa Komisie naopak ohrozené možnosťou odvetných opatrení
zo strany maloobchodníkov.
Efekt produktovej rady tak, ako ho v tomto prípade uplatnila Komisia, vyžaduje tieto pripomienky.
Na úvod treba pripomenúť, že keďže Komisia sa domnievala, že každý tovarový trh predstavuje samostatný trh, treba analýzu
súťažnej situácie v zásade urobiť pre jednotlivé trhy. Hoci sa teda – ako to bolo uvedené vyššie – môže ukázať potrebné upraviť
analýzu súťažnej situácie na tovarovom trhu s využitím údajov týkajúcich sa ostatných tovarových trhov, alebo dokonca ostatných
krajín, zároveň platí, že keďže zásadou je autonómne posúdenie každého trhu, každé odchýlenie sa alebo každá úprava tejto
zásady sa musí zakladať na presných a súhlasných nepriamych dôkazoch spôsobilých preukázať existenciu vzájomných pôsobení.
V prvom rade treba uviesť, že zatiaľ čo pojem efektu portfólia má za cieľ posúdiť skutočné súťažné postavenie subjektu, ktorý
vznikol koncentráciou, a prípadne dospieť k záveru, že tento subjekt má dominantné postavenie napriek trhovému podielu, ktorý
sám osebe nemá za následok takéto postavenie, tým, že sa zohľadní nielen spojenie príslušných trhových podielov účastníkov
koncentrácie, ale aj dodatočná sila vyplývajúca z toho, že nový subjekt má veľký počet ochranných známok a je prítomný na
mnohých trhoch, efekt produktovej rady tak, ako sa na neho odvolala Komisia, aby odôvodnila, že neexistujú vážne pochybnosti
v krajinách, na ktoré sa nevzťahujú záväzky, má naopak za cieľ relativizovať silu subjektu, ktorý vznikol koncentráciou a tak
vylúčiť zistenie dominantného postavenia, ku ktorému vedie spojenie trhových podielov.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že je nepochybné, že obaja účastníci koncentrácie mali silné postavenie na mnohých trhoch
a niekoľko renomovaných ochranných známok. Koncentrácia však okrem spojenia trhových podielov, ku ktorému viedla, mala za
následok aj rozšírenie portfólia ochranných známok a počtu trhov, na ktorých boli SEB a Moulinex prítomní, čím posilnila ich
trhovú silu predovšetkým voči maloobchodníkom. Komisia tak v napadnutom rozhodnutí veľakrát uviedla, že silné postavenie,
ktoré už SEB a Moulinex mali pred koncentráciou na mnohých tovarových trhoch je ešte posilnené pridaním trhových podielov
a ochranných známok na niekoľkých ďalších trhoch (pozri najmä odôvodnenia č. 46, 47, 50 až 52, 56, 60, 69, 73, atď.)
V druhom rade Komisia z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala dôvodnosť tvrdenia, podľa ktorého bude každý pokus o protisúťažné
správanie na ovládaných trhoch sankcionovaný poklesom nákupu výrobkov SEB–Moulinexu na ostatných trhoch.
Ako to totiž De'Longhi tvrdil na pojednávaní, možnosť konfliktu medzi SEB–Moulinexom a maloobchodníkmi, predvídaná Komisiou,
nie je o nič pravdepodobnejšia ako možnosť dohody medzi nimi s cieľom maximalizovať ich príslušné záujmy.
Komisia napokon nepreukázala dokonca ani to, prečo je predpoklad, z ktorého vychádzala, a to zvýšenie cien SEB–Moulinexom,
nevyhnutne spôsobilý ovplyvniť záujmy maloobchodníkov a motivovať ich tak k tomu, aby sankcionovali SEB–Moulinex.
Komisia na otázku Súdu prvého stupňa týkajúcu sa ekonomických základov, na ktorých spočíva faktor „efektu produktovej rady“,
pripustila, že v tomto ohľade nemala k dispozícii ekonomickú štúdiu. Okrem odkazu na svoje rozhodnutie Guiness/Grand Metropolitan,
ktoré – ako bolo uvedené vyššie –, používa veľmi odlišný pojem efektu portfólia, sa Komisia v skutočnosti obmedzila na to,
že zdôraznila, že tento názor bol uvedený účastníkmi koncentrácie v ich oznámení.
Okrem toho Komisia uvažovala iba o možnosti nárastu cien zo strany SEB–Moulinex. SEB–Moulinex sa však môže dopustiť ďalších
typov protisúťažného správania. Koncentrácia tak umožní subjektu SEB–Moulinex najmä to, aby dosiahol úspory z veľkovýroby
a vykonal rôzne racionalizačné opatrenia, čím vytvorí zníženie nákladov, ktoré môže využiť napríklad na zníženie ceny alebo
na poskytnutie vyššej marže maloobchodníkom, aby tak posilnil svoje postavenie. SEB–Moulinex by rovnako mohol motivovať maloobchodníkov,
aby vyradili z ponuky jeho konkurentov.
Napokon tvrdenie, podľa ktorého sú maloobchodníci schopní v prípade nárastu cien sankcionovať SEB–Moulinex spočíva na nepreukázanom
predpoklade, že maloobchodníci určujú voľbu konečných spotrebiteľov. Keďže úlohou maloobchodníkov je predávať ďalej konečným
spotrebiteľom výrobky, ktoré sami nakupujú, pravdepodobnosť, že môžu sankcionovať SEB–Moulinex tým, že znížia svoje nákupy
výrobkov SEB–Moulinexu na iných trhoch, treba relativizovať, a to tým skôr, že ochranná známka je prevažujúcim faktorom voľby
v hospodárskej súťaži na dotknutých trhoch.
V treťom rade treba poznamenať, že efekt produktovej rady tak, ako ho chápe Komisia, sa v rozsahu, v akom spočíva v tom, že
maloobchodníci budú schopní sankcionovať každé protisúťažné správanie nového subjektu, rovná skôr konštatovaniu, že maloobchodníci
budú schopní zabrániť SEB–Moulinexu, aby sa dopustil zneužitia, ako preukázaniu, že zlúčený subjekt nebude mať dominantné
postavenie. Cieľom nariadenia č. 4064/89 však nie je zakázať zneužitie dominantného postavenia, ale jeho vytvorenie alebo
posilnenie.
Z uvedeného vyplýva, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne nepreukázala dôvodnosť svojej teórie efektu produktovej rady
tak, ako sa na ňu odvolala na odôvodnenie toho, že v krajinách, na ktoré sa nevzťahujú záväzky, neexistujú vážne pochybnosti.
Okrem toho, aj keby Komisia mohla využiť túto teóriu na to, aby vylúčila existenciu vážnych pochybností na niektorých trhoch
napriek silnému postaveniu, ktoré má na nich subjekt z dôvodu, že tieto trhy predstavovali len malý podiel v pomere ku všetkým
dotknutým trhom, bolo potrebné v každom prípade zohľadniť všetky trhy, na ktorých mali účastníci koncentrácie dominantné postavenie,
a predovšetkým tie trhy, na ktorých mal SEB–Moulinex podiel vyšší ako 40 %, ale na ktorých Komisia vylúčila existenciu vážnych
pochybností z dôvodu neexistencie významného prekrývania trhových podielov účastníkov koncentrácie.
Aj keď totiž koncentrácia nevytvára ani citeľne neposilňuje dominantné postavenie, ktoré mal jeden z jej účastníkov pred koncentráciou,
zároveň platí, že nový subjekt má na týchto trhoch takéto dominantné postavenie. Neexistencia prekrývania toto postavenie
neodstraňuje. Nemožno sa preto domnievať, že maloobchodník bude schopný sankcionovať subjekt, ktorý vznikne z koncentrácie
uskutočnenej medzi dvoma podnikmi, z ktorých každý má monopol na polovici dotknutých trhov.
b)     O krajinách, na ktoré sa nevzťahujú záväzky
Teraz treba s prihliadnutím na pripomienky vysvetlené vyššie preskúmať, či sú dôvody uvádzané Komisiou spôsobilé odôvodniť
jej konštatovanie, že koncentrácia nevyvoláva vážne pochybnosti na relevantných tovarových trhoch v Taliansku, v Španielsku,
vo Fínsku, v Spojenom kráľovstve a v Írsku alebo či, ako to tvrdí žalobkyňa, Komisia nemala povoliť koncentráciu bez uloženia
záväzkov na týchto geografických trhoch.
V tomto rámci treba pripomenúť, ako to bolo uvedené v bode 315 vyššie, že skutočnosť, že na samostatnom geografickom trhu
existoval jediný relevantný tovarový trh, na ktorom koncentrácia vyvolávala vážne pochybnosti, bola podľa napadnutého rozhodnutia
postačujúca na to, aby viedla z úradnej moci k uloženiu záväzkov na všetkých relevantných tovarových trhoch v rámci uvedeného
geografického trhu.
–       Nórsko
Treba uviesť, že výhrada žalobkyne spočíva na nesprávnom pochopení napadnutého rozhodnutia, pretože rozhodnutie dochádza práve
k záveru, že na niektorých relevantných tovarových trhoch v Nórsku existujú vážne pochybnosti a preto stanovuje, že záväzky
sa vzťahujú aj na Nórsko (odôvodnenie č. 137 napadnutého rozhodnutia).
V tejto časti je teda žalobný dôvod zjavne skutkovo nesprávny a musí byť zamietnutý.
–       Španielsko
Treba pripomenúť, že podľa odôvodnenia č. 115 napadnutého rozhodnutia sú kombinované trhové podiely účastníkov koncentrácie
v Španielsku 40 až 50 % (z toho 5 až 15 % pre SEB) na trhu varných kanvíc a 75 až 85 % (z toho 0 až 10 % pre SEB) na trhu
prenosných rúr.
Komisia však v odôvodnení č. 116 napadnutého rozhodnutia dospela k záveru, že toto veľmi silné postavenie neumožní novému
subjektu, aby sa správal protisúťažne. Tento záver sa zakladá na jedinej úvahe, podľa ktorej „keďže konkurenti, ako sú De'Longhi,
Taurus, Bosch a Philips, majú významné postavenie na mnohých tovarových trhoch, vrátane dvoch dotknutých tovarových trhov...
majú maloobchodníci k dispozícii iné renomované ochranné známky, používané v celej produktovej rade malých elektrospotrebičov,
ako náhradu ochranných známok účastníkov koncentrácie“, takže „každý pokus o protisúťažné správanie na týchto trhoch by bol
sankcionovaný poklesom nákupu výrobkov SEB a Moulinexu na ostatných trhoch, na ktorých zlúčený subjekt dosahuje 85 až 95 %
svojho obratu“ [
neoficiálny preklad
].
Z toho vyplýva, že na tomto geografickom trhu Komisia vylúčila existenciu vážnych pochybností na základe dvoch faktorov, a to
po prvé, na základe postavenia zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom, a po druhé, na základe efektu produktovej
rady.
Pokiaľ ide po prvé, o postavenie zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom, treba najprv uviesť, že na rozdiel od toho,
čo uvádza Komisia, nemôže mať množstvo konkurentov, ako je napríklad De'Longhi, Taurus, Bosch a Philips, významné postavenie
na trhu varných kanvíc, keďže SEB–Moulinex má na tomto trhu podiel 75 až 85 %. Za týchto okolností totiž konkurenčný tlak
vyvíjaný na SEB–Moulinex pochádza buď od jediného konkurenta, ktorý má trhový podiel nanajvýš približne 20 %, ktorý je takmer
štyrikrát nižší ako trhový podiel účastníkov koncentrácie, alebo od viacerých konkurentov, ktorých trhové podiely sú nevyhnutne
veľmi nízke a v každom prípade minimálneho významu v porovnaní s trhovým podielom účastníkov koncentrácie. Napokon treba uviesť,
že na žiadnom tovarovom trhu, dokonca ani v krajinách, na ktoré sa vzťahujú záväzky, nemá nový subjekt také silné postavenie
ako na trhu prenosných rúr v Španielsku.
Treba teda uviesť, že v tomto prípade Komisia neuviedla žiadny osobitný faktor spôsobilý vysvetliť, že napriek trhovému podielu
40 až 50 % (z toho 5 až 15 % pre SEB), ktorý majú účastníci koncentrácie na trhu varných kanvíc a trhovému podielu 75 až 85 %
(z toho 0 až 10 % pre SEB) na trhu prenosných rúr, koncentrácia nevyvolávala vážne pochybnosti.
Pokiaľ ide po druhé o efekt produktovej rady, treba pripomenúť, že tento efekt z dôvodov vysvetlených v bodoch 364 a 365 vyššie
neumožňuje vylúčiť existenciu vážnych pochybností.
V každom prípade, aj keby sme pripustili, ako to tvrdí Komisia v odôvodnení č. 116 napadnutého rozhodnutia a vo svojich odpovediach
na písomné otázky Súdu prvého stupňa, že efekt produktovej rady umožňoval vylúčiť vážne pochybnosti v prípade, keď na danom
geografickom trhu obrat dosahovaný SEB–Moulinexom na relevantných tovarových trhoch, na ktorých mal zlúčený subjekt trhový
podiel vyšší ako 40 %, zostával nižší ako 10 % jeho celkového obratu na všetkých relevantných tovarových trhoch v rámci tohto
geografického trhu, treba uviesť, že Komisia ani v napadnutom rozhodnutí, ani pred Súdom prvého stupňa nepreukázala, že to
bol prípad Španielska.
Je pravda, že z odôvodnenia č. 116 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že trh varných kanvíc a trh prenosných rúr v Španielsku
predstavovali nanajvýš 5 až 15 % celkového obratu dosahovaného zlúčeným subjektom na všetkých relevantných tovarových trhoch
v Španielsku. Treba však uviesť, že podľa odôvodnení č. 88 a 92 napadnutého rozhodnutia mal nový subjekt rovnako trhový podiel
vyšší ako 40 % na trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a trhu kuchynských robotov. Tabuľka č. 2 zostavená Komisiou
v reakcii na otázky Súdu prvého stupňa tak uvádza, že trhy, na ktorých mal subjekt SEB–Moulinex trhový podiel vyšší ako 40 %,
vrátane trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a trhu kuchynských robotov, predstavovali 25 až 35 % všetkých jeho
predajov v Španielsku. Z dôvodov uvedených v bodoch 364 a 365 vyššie teda Komisia mala zohľadniť tieto trhy pri posudzovaní
možnosti sankcionovania zo strany maloobchodníkov.
Treba ešte uviesť, že subjekt SEB–Moulinex má trhový podiel vyšší ako 40 % na najmenej štyroch relevantných tovarových trhoch
v Španielsku. V tomto ohľade treba pripomenúť, že v odôvodnení č. 43 napadnutého rozhodnutia Komisia uviedla, že účinky koncentrácie
na hospodársku súťaž možno vymenovať v štyroch kategóriách, a to po prvé vo Francúzku, kde bolo preskúmanie postúpené vnútroštátnym
orgánom, po druhé v krajinách, v ktorých koncentrácia iba okrajovo mení podmienky hospodárskej súťaže, po tretie v krajinách,
v ktorých koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti iba na niektorých tovarových trhoch a napokon po štvrté, v štyroch krajinách
(Portugalsko, Grécko, Belgicko a Holandsko), v ktorých koncentrácia viedla k spojeniu v niektorých prípadoch veľkých trhových
podielov pre veľkú časť kategórií relevantných výrobkov, takže účastníci koncentrácie sú schopní rozšíriť svoju trhovú silu
na všetky ostatné relevantné trhy. Subjekt SEB–Moulinex má však v Španielsku trhové podiely vyššie ako 40 % na najmenej štyroch
tovarových trhoch, teda na rovnakom počte tovarových trhov ako v Grécku, ktoré však napriek tomu patrí medzi krajiny, v prípade
ktorých sa Komisia domnievala, že koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti na veľkom počte trhov.
Napokon, ako to správne tvrdili De'Longhi a žalobkyňa na pojednávaní, Komisia nepreskúmala efekt portfólia vyvolaný koncentráciou
a predovšetkým skutočnosť, že táto koncentrácia umožňovala podporenie silného postavenia, ktoré mal SEB na trhoch varných
kanvíc, prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a žehličiek postavením Moulinexu na trhoch hriankovačov, kávovarov, prenosných
rúr a kuchynských robotov. Rovnako napadnuté rozhodnutie nevysvetľuje, prečo skutočnosť, že nový subjekt bude mať z dôvodu
koncentrácie sériu štyroch ochranných známok, nie je spôsobilá posilniť jeho trhovú silu, zatiaľ čo na geografických trhoch,
na ktoré sa vzťahujú záväzky, si Komisia mnohokrát dala záležať na tom, aby zdôraznila, že SEB–Moulinex má dve ochranné známky,
zatiaľ čo jeho konkurenti majú iba po jednej ochrannej známke.
Z uvedeného vyplýva, že faktory zohľadnené v odôvodneniach č. 115 a 116 napadnutého rozhodnutia neumožňovali Komisii vylúčiť
existenciu vážnych pochybností na trhu varných kanvíc a trhu prenosných rúr v Španielsku.
–       Fínsko
Treba pripomenúť, že podľa odôvodnenia č. 118 napadnutého rozhodnutia je kombinovaný trhový podiel účastníkov koncentrácie
na fínskom trhu hriankovačov 45 až 55 %. Hoci tento trhový podiel je vyšší ako hranica 40 %, Komisia sa domnievala, že koncentrácia
nevyvoláva vážne pochybnosti v tejto krajine, pretože s prihliadnutím na prítomnosť takých konkurentov ako sú Philips a Bosh
by každý pokus o protisúťažné správanie na tomto trhu mohol byť sankcionovaný poklesom nákupu výrobkov SEB–Moulinexu na ostatných
trhoch, na ktorých zlúčený subjekt dosahuje 85 až 95 % svojho obratu.
Z toho vyplýva, že na tomto geografickom trhu sa Komisia domnievala, že koncentrácia nevyvoláva vážne pochybnosti na trhu
hriankovačov vo Fínsku iba na základe efektu produktovej rady. Z dôvodov uvedených v bodoch 364 a 365 vyššie však efekt produktovej
rady neumožňuje vylúčiť existenciu vážnych pochybností.
V každom prípade, aj keby sme pripustili, ako to tvrdí Komisia v odôvodnení č. 119 napadnutého rozhodnutia a vo svojich odpovediach
na písomné otázky Súdu prvého stupňa, že efekt produktovej rady umožňoval vylúčiť vážne pochybnosti v prípade, keď na danom
geografickom trhu obrat dosahovaný SEB–Moulinexom na relevantných tovarových trhoch, na ktorých mal zlúčený subjekt trhový
podiel vyšší ako 40 %, bol nižší ako 10 % celkového obratu na všetkých relevantných tovarových trhoch v rámci tohto geografického
trhu, treba uviesť, že Komisia ani v napadnutom rozhodnutí, ani pred Súdom prvého stupňa nepreukázala, že to bol prípad Fínska.
napadnutého rozhodnutia.
Hoci totiž podľa odôvodnenia č. 119 napadnutého rozhodnutia predstavuje trh hriankovačov iba 5 až 15 % obratu dosahovaného
novým subjektom na všetkých relevantných tovarových trhoch vo Fínsku, treba predsa len uviesť, že nový subjekt mal trhový
podiel vyšší ako 40 % aj na fínskom trhu strojov na prípravu espresa (40 až 50 %), prenosných rúr (35 až 45 %) a grilov (40
až 50 %) (odôvodnenia č. 87, 90 a 91 napadnutého rozhodnutia). Tabuľka č. 2 zostavená Komisia v reakcii na otázky Súdu prvého
stupňa tak uvádza, že trhy, na ktorých mal SEB–Moulinex podiel vyšší ako 40 %, vrátane trhu strojov na prípravu espresa, trhu
prenosných rúr a trhu záhradných grilov, predstavovali 10 až 20 % všetkých jeho predajov vo Fínsku. Z dôvodov uvedených v bodoch
364 a 365 vyššie teda Komisia mala zohľadniť tieto trhy pri posudzovaní možnosti sankcionovania zo strany maloobchodníkov.
Treba ešte uviesť, že subjekt SEB–Moulinex má trhový podiel vyšší ako 40 % na najmenej štyroch relevantných tovarových trhoch
vo Fínsku, teda na rovnakom počte tovarových trhov ako v Grécku, ktoré však napriek tomu patrí medzi krajiny, v prípade ktorých
sa Komisia domnievala, že koncentrácia vyvoláva vážne pochybnosti na veľkom počte trhov.
Napokon, ako to správne tvrdili De'Longhi a žalobkyňa na pojednávaní, Komisia nepreskúmala efekt portfólia vyvolaný koncentráciou
a predovšetkým skutočnosť, že táto koncentrácia umožňovala podporenie silného postavenia, ktoré mal SEB na trhoch záhradných
grilov a hriankovačov postavením Moulinexu na trhoch prenosných rúr, kávovarov, strojov na prípravu espresa, kuchynských robotov
a hriankovačov. Rovnako napadnuté rozhodnutie nevysvetľuje, prečo skutočnosť, že nový subjekt bude mať z dôvodu koncentrácie
sériu štyroch ochranných známok, nie je spôsobilá posilniť jeho trhovú silu, zatiaľ čo na geografických trhoch, na ktoré sa
vzťahujú záväzky, si Komisia mnohokrát dala záležať na tom, aby zdôraznila, že SEB–Moulinex má dve ochranné známky, zatiaľ
čo jeho konkurenti majú iba po jednej ochrannej známke.
Z uvedeného vyplýva, že faktory zohľadnené v odôvodneniach č. 87, 90, 91 a 118 až 120 napadnutého rozhodnutia neumožňovali
Komisii vylúčiť existenciu vážnych pochybností na trhoch prenosných rúr, strojov na prípravu espresa, záhradných grilov a hriankovačov
vo Fínsku.
–       Taliansko
Treba pripomenúť, že podľa odôvodnení č. 121 až 124 napadnutého rozhodnutia bude mať nový subjekt trhový podiel vyšší ako
40 % v Taliansku na troch trhoch, a to na trhu kuchynských robotov, trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a trhu
varných kanvíc.
Pokiaľ ide po prvé, o trh kuchynských robotov, Komisia tak v odôvodnení č. 121 napadnutého rozhodnutia skonštatovala, že kombinované
trhové podiely účastníkov koncentrácie boli 40 až 50 %, z toho 0 až 10 % pre SEB, že účastníkom koncentrácie konkurovali najmä
spoločnosť Braun (10 až 20 %), spoločnosť Philips (0 až 10 %) a spoločnosť De'Longhi ( 0 až 10 %) a z toho vyvodila záver,
že koncentrácia bude mať slabý vplyv na hospodársku súťaže tým, že vylúči štvrtého aktéra na trhu.
Z toho vyplýva, že Komisiu viedol k vylúčeniu vážnych pochybností v Taliansku iba jeden z ňou uvádzaných faktorov, a to postavenie
zlúčeného subjektu na trhu vo vzťahu k jeho konkurentom.
Z dôvodov uvedených v bode 329 vyššie je však v prípade, ak nie je preukázané, že uvedení konkurenti mali silné postavenie
spôsobilé predstavovať skutočnú protiváhu SEB–Moulinexu, samotná okolnosť, že subjekt SEB–Moulinex bude musieť čeliť trom
konkurentom, irelevantná na trhu, ktorého vodca mal 40 až 50 % podiel na trhu.
V tomto prípade však dvaja z troch konkurentov spomenutých na trhu kuchynských robotov, a to spoločnosti Philips a De'Longhi,
mali iba okrajové postavenie 0 až 10 %. Je pravda, že tretí konkurent, spoločnosť Braun, mal na trhu reprezentatívnejší podiel
10 až 20 %, ale jeho podiel je aj napriek tomu dva až štyrikrát nižší ako podiel nového subjektu. Treba naopak uviesť, že
Komisia považovala okolnosť, že účastníci koncentrácie boli vodcami na trhu s podielmi aspoň dvakrát väčšími ako podiely ich
najbližšieho konkurenta, za ukazovateľ existencie vážnych pochybností najmä v odôvodnení č. 51 napadnutého rozhodnutia týkajúcom
sa postavenia nového subjektu v Portugalsku.
Obdobne skutočnosť, že koncentrácia má slabý vplyv na hospodársku súťaž tým, že vylúči štvrtého aktéra na trhu, sa nezdá byť
presvedčivá. SEB mal totiž iba nízky podiel na trhu (0 až 10 %), rovnako ako dvaja ďalší konkurenti Moulinexu, a to spoločnosti
Philips a De'Longhi, pričom iba spoločnosť Braun mala vyšší, hoci stále neveľký trhový podiel. Treba uviesť, že za týchto
okolností vylúčenie štvrtého konkurenta nemá účinky podstatne odlišné od tých, ktoré by boli výsledkom vylúčenia druhého alebo
tretieho konkurenta.
Z uvedeného teda vyplýva, že faktor zohľadnený v odôvodnení č. 121 napadnutého rozhodnutia neumožňoval Komisii vylúčiť existenciu
vážnych pochybností na trhu kuchynských robotov v Taliansku.
Pokiaľ ide po druhé, o trh prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov, Komisia v odôvodnení č. 122 napadnutého rozhodnutia
skonštatovala, že kombinovaný podiel účastníkov koncentrácie bude 40 až 50 % (z toho 0 až 10 % pre Moulinex), pričom spoločnosť
Philips s 0 až 10 % podielom na trhu bola jediným konkurentom, ktorého označili účastníci koncentrácie. Pokiaľ ide o trh varných
kanvíc, Komisia v tom istom odôvodnení napadnutého rozhodnutia skonštatovala, že kombinovaný trhový podiel účastníkov koncentrácie
bude 65 až 75 % (z toho 15 až 25 % pre Moulinex), pričom spoločnosti De'Longhi, Philips a Braun budú mať všetky podiel 0 až
10 %. V odôvodnení č. 123 napadnutého rozhodnutia však Komisia skonštatovala, keďže každý z trhov varných kanvíc a prístrojov
na prípravu neformálnych pokrmov predstavuje iba po 0 až 5 % hodnoty celej „kuchynskej vetvy“ malých elektrospotrebičov, budú
mať maloobchodníci možnosť sankcionovať každý pokus o protisúťažné správanie na týchto trhoch poklesom nákupu výrobkov SEB–Moulinexu
na iných trhov, na ktorých zlúčený subjekt dosahuje 90 až 100 % svojho obratu. Podľa Komisie má táto možnosť sankcionovania
za následok nevýhodnosť akéhokoľvek zvýšenia cien zo strany účastníkov koncentrácie na oboch dotknutých trhoch. V dôsledku
toho sa Komisia domnievala, že koncentrácia nevyvoláva na týchto trhoch vážne pochybnosti.
Z toho vyplýva, že na tomto trhu Komisia vylúčila existenciu vážnych pochybností iba na základe efektu produktovej rady. Je
pravda, že Komisia v odôvodnení č. 122 napadnutého rozhodnutia spomenula postavenie zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom.
Tento faktor však Komisiu neviedol k tomu, aby vylúčila existenciu vážnych pochybností na dotknutých trhoch. Napokon treba
uviesť, že Komisia nebola oprávnená oprieť sa o tento faktor. Pokiaľ totiž ide o trh prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov,
treba zdôrazniť, že na rozdiel od trhu kuchynských robotov na ňom Komisia zistila iba jediného konkurenta, a nie troch. Navyše
za základe údajov nachádzajúcich sa v napadnutom rozhodnutí nemožno vylúčiť, že koncentrácia spája dvoch prvých aktérov na
trhu, pretože spoločnosti Moulinex a Philips mali obe trhový podiel medzi 0 a 10 %. Pokiaľ ide o trh varných kanvíc, nezdá
sa, že skutočnosti uvedené v napadnutom rozhodnutí umožňujú odôvodniť neexistenciu vážnych pochybností, keďže – hoci je pravda,
že na ňom existujú traja konkurenti – koncentrácia spája dva prvé subjekty na trhu, ktoré na ňom budú mať 65 až 75 % podiel,
teda takmer jeho tri štvrtiny.
Pokiaľ ide o efekt produktovej rady, v bodoch 364 a 365 vyššie boli vysvetlené dôvody, pre ktoré efekt produktovej rady nemohol
umožňovať Komisii, aby vylúčila existenciu vážnych pochybností. V tomto ohľade treba upresniť, že okolnosť zdôraznená Komisiou,
že v Taliansku bola spoločnosť De'Longhi vodcom na štyroch iných relevantných tovarových trhoch a že spoločnosť Saeco mala
60 až 70 % podiel na trhu strojov na prípravu espresa, je irelevantná. Skutočnosť, že SEB–Moulinex nemal trhový podiel vyšší
ako 40 % na iných trhoch než trhoch kuchynských robotov, prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a varných kanvíc totiž
pojmovo nevyhnutne znamená, že na týchto ostatných trhoch mohli mať prípadne silné postavenie iné subjekty.
V každom prípade, aj keby sme pripustili, ako to tvrdí Komisia v odôvodnení č. 123 napadnutého rozhodnutia a vo svojich odpovediach
na písomné otázky Súdu prvého stupňa, že efekt produktovej rady umožňoval vylúčiť vážne pochybnosti v prípade, keď na danom
geografickom trhu obrat dosahovaný SEB–Moulinexom na relevantných tovarových trhoch, na ktorých mal zlúčený subjekt trhový
podiel vyšší ako 40 %, bol nižší ako 10 % celkového obratu na všetkých relevantných tovarových trhoch v rámci tohto geografického
trhu, treba uviesť, že Komisia ani v napadnutom rozhodnutí, ani pred Súdom prvého stupňa nepreukázala, že to bol prípad Talianska.
Je pravda, že z odôvodnenia č. 123 napadnutého rozhodnutia vyplýva, že trh prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a trh
varných kanvíc v Taliansku predstavovali nanajvýš 0 až 10 % celkového obratu dosahovaného zlúčeným subjektom na všetkých relevantných
tovarových trhoch v Taliansku. Treba však uviesť, že podľa odôvodnenia č. 121 napadnutého rozhodnutia mal nový subjekt rovnako
trhový podiel vyšší ako 40 % na trhu kuchynských robotov. Tabuľka č. 2 zostavená Komisiou v reakcii na otázky Súdu prvého
stupňa tak uvádza, že trhy, na ktorých mal subjekt SEB–Moulinex trhový podiel vyšší ako 40 %, vrátane trhu kuchynských robotov,
predstavovali 25 až 35 %, a dokonca 30 až 40 % podľa odpovede Komisie na písomnú otázku Súdu prvého stupňa, všetkých jeho
predajov v Taliansku. Okrem toho, že z dôvodov uvedených vyššie Komisia nemohla vylúčiť existenciu vážnych pochybností na
tomto relevantnom tovarom trhu iba na základe kritéria zohľadneného v odôvodnení č. 121 napadnutého rozhodnutia, teda mala,
ako to bolo vysvetlené vyššie, v každom prípade zohľadniť tento trh pri posudzovaní možnosti sankcionovania zo strany maloobchodníkov,
pretože nový subjekt mal na ňom trhový podiel vyšší ako 40 %.
Napokon, ako to správne tvrdili De'Longhi a žalobkyňa na pojednávaní, Komisia nepreskúmala efekt portfólia vyvolaný koncentráciou
a predovšetkým skutočnosť, že táto koncentrácia umožňovala podporenie silného postavenia, ktoré mal SEB na trhoch varných
kanvíc, prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov, záhradných grilov a žehličiek postavením Moulinexu na trhoch kávovarov,
varných kanvíc, parných hrncov a kuchynských robotov. Rovnako napadnuté rozhodnutie nevysvetľuje, prečo skutočnosť, že nový
subjekt bude mať z dôvodu koncentrácie sériu štyroch ochranných známok, nie je spôsobilá posilniť jeho trhovú silu, zatiaľ
čo na geografických trhoch, na ktoré sa vzťahujú záväzky, si Komisia mnohokrát dala záležať na tom, aby zdôraznila, že SEB–Moulinex
má dve ochranné známky, zatiaľ čo jeho konkurenti majú iba po jednej ochrannej známke.
Z týchto dôvodov treba dospieť k záveru, že faktor zohľadnený v odôvodnení č. 123 napadnutého rozhodnutia neumožňoval Komisii
vylúčiť existenciu vážnych pochybností na trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov a na trhu varných kanvíc v Taliansku.
Z tohto dôvodu je žalobný dôvod v časti, v ktorej sa týka Talianska, dôvodný.
–       Spojené kráľovstvo a Írsko
Treba pripomenúť, že v odôvodneniach č. 125 a 126 napadnutého rozhodnutia Komisia uvádza, že účastníci koncentrácie majú kumulovaný
podiel 35 až 45 % na trhu žehličiek a parných staníc v Spojenom kráľovstve a v Írsku. Ako to vyplýva z tabuľky č. 2 poskytnutej
Komisiou, tento podiel na trhu je vyšší ako 40 %. V napadnutom rozhodnutí však Komisia dospela k záveru, že koncentrácia nevyvoláva
vážne pochybnosti v Spojenom kráľovstve a v Írsku z dôvodu, že na jednej strane mení „iba okrajovo podmienky hospodárskej
súťaže nízkym prírastkom trhových podielov“ [
neoficiálny preklad
] (prírastok 0 až 5 %) a na druhej strane, že „účastníci koncentrácie budú čeliť najmä spoločnosti Philips (trhový podiel
15 až 25 %)“ [
neoficiálny preklad
].
Z toho vyplýva, že na tomto geografickom trhu Komisia vylúčila existenciu vážnych pochybností na základe dvoch faktorov a to
po prvé, neexistencie významného prekrývania, a po druhé, postavenia zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom.
Pokiaľ ide po prvé, o neexistenciu významného prekrývania, treba pripomenúť, že kvôli nejasnosti údajov Súd prvého stupňa
nemôže vykonať kontrolu toho, či tento faktor umožňoval vylúčiť existenciu vážnych pochybností. Okrem toho treba uviesť, že
hoci je prírastok trhových podiel nízky, je napriek tomu dostatočný na to, aby viedol k trhovému podielu vyššiemu ako 40 %
hranica dominancie použitá v rozhodnutí.
Pokiaľ ide po druhé, o postavenie zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom, keďže spoločnosť Philips je jedným zo štyroch
subjektov, ktoré sú identifikované v odôvodnení č. 32 napadnutého rozhodnutia ako subjekty, ktoré disponujú rozsiahlou produktovou
radou v sektore malých elektrospotrebičov a zároveň majú celoeurópsku pôsobnosť, skutočnosť, že je táto spoločnosť prítomná
na aj relevantnom trhu nemá žiadny osobitný význam. Ako bolo uvedené vyššie, nie je mysliteľné, aby podnik, ktorý má približne
40 % podiel na trhu, nemal konkurentov.
Okrem toho treba poznamenať, že hoci Komisia zdôraznila nízky prírastok trhových podielov na trhu žehličiek a parných staníc,
naopak neposúdila – ako to správne tvrdila žalobkyňa –, aký vplyv má na hospodársku súťaž spojenie významného postavenia SEB–Moulinexu
na mnohých trhoch, a predovšetkým na trhu fritéz (na ktorom SEB prechádza z 15 až 25 % na 30 až 40 %), na trhu parných hrncov
(na ktorom SEB prechádza z 25 až 35 % na 35 až 40 %), na trhu prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov (na ktorom SEB prechádza
z 15 až 25 % na 25 až 35 %) a na trhu strojov na prípravu espresa (na ktorom SEB prechádza z 0 až 10 % na 20 až 30 %). Hoci
nový subjekt nedosahuje hranicu dominancie na žiadnom z týchto trhov, ktoré preto nevyvolávajú vážne pochybnosti, táto významná
sila na mnohých trhoch je so zreteľom na efekt portfólia opísaný vyššie napriek tomu spôsobilá posilniť dominanciu, ktorú
má nový subjekt na trhu žehličiek a parných staníc.
Napokon treba uviesť, ako to správne zdôrazňuje žalobkyňa, že Komisia na relevantnom geografickom trhu neuplatnila kritérium
relatívneho obratu, ktoré použila vo svojej analýze súťažnej situácie na iných geografických trhoch v štádiu uplatnenia efektu
produktovej rady. Zatiaľ čo totiž Komisia nesprávne vylúčila existenciu vážnych pochybností na relevantných tovarových trhoch
v Taliansku, v Španielsku a vo Fínsku z dôvodu, že relevantné tovarové trhy, na ktorých mal SEB–Moulinex dominantné postavenie
predstavovali menej ako 10 % jeho celkového obratu na všetkých relevantných tovarových trhov v rámci týchto geografických
trhov, nevyvodila naopak žiadny dôsledok z toho, že trh žehličiek a parných staníc predstavoval 35 až 40 % celkového obratu,
ktorý SEB–Moulinex dosahuje na všetkých relevantných tovarových trhoch v Spojenom kráľovstve a v Írsku.
Napokon, ako to správne tvrdili De'Longhi a žalobkyňa na pojednávaní, Komisia nepreskúmala efekt portfólia vyvolaný koncentráciou
a predovšetkým skutočnosť, že táto koncentrácia umožňovala podporenie silného postavenia, ktoré mal SEB na trhoch fritéz,
prenosných rúr, prístrojov na prípravu neformálnych pokrmov, parných hrncov a žehličiek postavením Moulinexu na trhoch fritéz,
strojov na prípravu espresa a kuchynských robotov. Rovnako napadnuté rozhodnutie nevysvetľuje, prečo skutočnosť, že nový subjekt
bude mať z dôvodu koncentrácie sériu štyroch ochranných známok, nie je spôsobilá posilniť jeho trhovú silu, zatiaľ čo na geografických
trhoch, na ktoré sa vzťahujú záväzky, si Komisia mnohokrát dala záležať na tom, aby zdôraznila, že SEB–Moulinex má dve ochranné
známky, zatiaľ čo jeho konkurenti majú iba po jednej ochrannej známke.
Z týchto dôvodov treba dospieť k záveru, že faktory zohľadnené v odôvodneniach č. 125 a 126 napadnutého rozhodnutia neumožňovali
Komisii vylúčiť existenciu vážnych pochybností na trhu žehličiek a parných staníc v Spojenom kráľovstve a v Írsku.
c)     Záver
Z uvedeného vyplýva, že napadnuté rozhodnutie treba zrušiť v časti, v ktorej sa týka trhov v Taliansku, v Španielsku, vo Fínsku,
v Spojenom kráľovstve a v Írsku.

O výhrade založenej na tom, že záväzky rozdeľujú trh, pokiaľ ide o ochrannú známku Moulinex
A –
Tvrdenia účastníkov konania
Na pojednávaní De'Longhi po prvýkrát uviedol, že záväzky prijaté v napadnutom rozhodnutí vedú k rozdeleniu trhu, pokiaľ ide
o ochrannú známku Moulinex. De'Longhi zdôrazňuje, že toto rozdelenie trhu je ešte zvýraznené bodom 1 písm. c) posledným odsekom
záväzkov, ktorý zakazuje nadobúdateľom licencie vyvážať výrobky, ktoré uvádzajú na trh pod ochrannou známkou Moulinex, na
územie iných nadobúdateľov licencie a na územie SEB.
Podľa De'Longhi sa na takéto rozdelenie trhu nevzťahuje nariadenie Komisie (ES č. 240/96 z 31. januára 1996 o uplatňovaní
článku [81] odsek 3 zmluvy na niektoré kategórie zmlúv o prevode technológií (Ú. v. ES L 31, s. 2), a v dôsledku toho je zakázané
článkom 81 ods. 1.
Keďže De'Longhi upozornil Komisiu na tento problém počas správneho konania, domnieva sa, že Komisia mala overiť, či záväzky
nevyvolávajú pochybnosti v tomto ohľade.
Komisia, ktorú podporuje Francúzska republika a SEB, navrhuje odmietnuť argumentáciu De'Longhi.
B –
Posúdenie Súdom prvého stupňa
Treba poznamenať, že tvrdením, že záväzky rozdeľujú trh, pokiaľ ide o ochrannú známku Moulinex, uvádza De'Longhi žalobný dôvod,
ktorý žalobkyňa neuplatnila.
Hoci článok 40 tretí odsek Štatútu Súdneho dvora a článok 116 ods. 3 rokovacieho poriadku nebránia tomu, aby vedľajší účastník
konania predložil nové alebo odlišné tvrdenia od tvrdení účastníka konania, ktorého podporuje, pretože inak by sa jeho vedľajšie
účastníctvo obmedzovalo len na opakovanie tvrdení uvedených v návrhu, nemožno pripustiť, aby mu tieto ustanovenia umožnili
prostredníctvom nových dôvodov zmeniť alebo pretvoriť rámec sporu vymedzený návrhom (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho
dvora z 23. februára 1961, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg/Vysoký úrad, 30/59, Zb. s. 1, 37; z 24. marca 1993,
CIRFS a i./Komisia, C‑313/90, Zb. s. I‑1125, bod 22, a z 8. júla 1999, Chemie Linz/Komisia, C‑245/92 P, Zb. s. I‑4643, bod
32; rozsudky Súdu prvého stupňa z 8. júna 1995, Siemens/Komisia, T‑459/93, Zb. s. II‑1675, bod 21; z 25. júna 1998, British
Airways a i./Komisia, T‑371/94 a T‑394/94, Zb. s. II‑2405, bod 75; z 1. decembra 1999, Boehringer/Rada a Komisia, T‑125/96
a T‑152/96, Zb. s. II‑3427, bod 183, a z 28. februára 2002, Atlantic Container Line e.a./Komisia, T‑395/94, Zb. s. II‑875,
bod 382).
Preto sa treba domnievať, že keďže vedľajší účastníci musia na základe článku 116 ods. 3 rokovacieho poriadku akceptovať spor
v stave, v akom sa nachádza v čase ich vstupu do konania, a návrhy obsiahnuté v ich vyjadreniach nemôžu mať na základe článku
40 štvrtého odseku Štatútu Súdneho dvora iný cieľ, ako je podpora návrhov jedného z hlavných účastníkov konania, De'Longhi
ako vedľajší účastník konania nie je oprávnený predložiť prejednávaný dôvod založený na rozdelení trhu záväzkami. V dôsledku
toho treba prejednávaný dôvod, ktorý uplatnil De'Longhi, zamietnuť ako neprípustný.
V každom prípade aj keby bol tento dôvod, ktorý uplatnil De'Longhi prípustný – čo nie je – nebol by dôvodný.
Z článku 2 ods. 1 nariadenia č. 4064/89 vyplýva, že keď pri preskúmavaní zlučiteľnosti koncentrácie so spoločným trhom Komisia
posudzuje, či koncentrácia vytvára alebo posilňuje dominantné postavenie v zmysle odseku 2 tohto ustanovenia, musí „[zohľadniť]
potrebu zachovávať a rozvíjať efektívnu hospodársku súťaž v rámci spoločného trhu okrem iného vzhľadom na štruktúru všetkých
dotknutých trhov a skutočnej alebo potenciálnej hospodárskej súťaže zo strany podnikov nachádzajúcich sa v spoločenstve alebo
mimo neho“.
V dôsledku toho je správne, ako to tvrdí De'Longhi, že Komisia nemôže pri uplatňovaní nariadenia č. 4064/89 prijať záväzky,
ktoré sú v rozpore s pravidlami hospodárskej súťaže zavedenými Zmluvou, keďže ohrozujú zachovanie alebo rozvoj efektívnej
hospodárskej súťaže na spoločnom trhu. V tejto súvislosti musí Komisia posúdiť zlučiteľnosť týchto záväzkov najmä podľa kritérií
uvedených v článku 81 ods. 1 a 3 ES (ktorý s odvolaním sa na článok 83 ES predstavuje právny základ nariadenia č. 4064/89)
(pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 20. novembra 2002, Lagardère a Canal +/Komisia, T‑251/00, zatiaľ neuverejnený v Zbierke,
bod 85).
V tomto prípade však treba v prvom rade uviesť, že v bode 1 písm. c) poslednom odseku záväzkov je uvedené, že „nadobúdateľ
alebo nadobúdatelia licencie sa zaviažu, že budú výrobky označené ochrannou známkou Moulinex uvádzať na trh iba na území alebo
územiach, ktoré im budú povolené a pre ktoré sú výrobky určené“ [
neoficiálny preklad
]. Na rozdiel od toho, čo tvrdí De'Longhi, zo znenia tohto ustanovenia nevyplýva, že záväzky výslovne ukladajú nadobúdateľom
licencie k ochrannej známke Moulinex zákaz vývozu do iných členských štátov. Toto ustanovenie možno totiž vykladať tak, že
iba ukladá nadobúdateľom licencie povinnosť uvádzať výrobky označené ochrannou známkou Moulinex na trh na území, ktoré im
bolo povolené. Ustanovenie, ktoré núti nadobúdateľa licencie k tomu, aby sústredil predaj výrobkov, na ktoré sa vzťahuje licencia,
na svoje územie, však v zásade nemá za cieľ alebo za následok obmedzenie hospodárskej súťaže v zmysle článku 81 ods. 1 ES.
V druhom rade treba uviesť, že aj keby sa sporné ustanovenie malo vykladať tak, ako to tvrdí De'Longhi, že zakazuje nadobúdateľom
licencie, aby vyvážali výrobky označené ochrannou známkou Moulinex do iných členských štátov, De'Longhi nepreukazuje, v čom
by toto ustanovenie bolo v tomto prípade v rozpore s článkom 81 ods. 1 ES. De'Longhi totiž nevysvetľuje, ako by sporné ustanovenie
vzhľadom na vnútroštátny geografický rozmer relevantných tovarových trhov a neexistenciu významných paralelných dovozov medzi
členskými štátmi bolo spôsobilé citeľne obmedzovať hospodársku súťaže na relevantných trhoch v Spoločenstve alebo významne
ovplyvňovať obchod medzi členskými štátmi v zmysle článku 81 ods. 1 ES. Je však ustálenou judikatúrou, že ani na dohodu obsahujúcu
absolútnu územnú ochranu sa nevzťahuje zákaz uvedený v článku 81 ods. 1 ES vtedy, ak sa dotýka trhu iba bezvýznamným spôsobom
(rozsudky Súdneho dvora z 9. júla 1969, Völk, 5/69, Zb. s. 295, bod 7; zo 7. júna 1983, Musique diffusion française a i./Komisia,
100/80 až 103/80, Zb. s. 1825, bod 85, a z 28. apríla 1998, Javico, C‑306/96, Zb. s. I‑1983, bod 17).
De'Longhi navyše nepreukazuje, že nadobúdateľ licencie k ochrannej známke Moulinex, ktorý by nebol chránený aspoň proti aktívnej
konkurencii zo strany iných nadobúdateľov licencie na území, ktoré mu bolo povolené, by podstúpil riziko uvádzania výrobkov
označených touto ochrannou známkou so svojou vlastnou ochrannou známkou v rámci „co-brandingu“. V tomto ohľade treba pripomenúť,
že cieľom záväzkov je umožniť nadobúdateľom licencie, aby počas prechodného obdobia, počas ktorého budú oprávnení používať
svoju vlastnú ochrannú známku v spojení s ochrannou známkou Moulinex, zabezpečili prechod zákazníkov od ochrannej známky Moulinex
k ich vlastnej ochrannej známke, aby tak ochranné známky nadobúdateľov licencie boli schopné efektívne súťažiť s ochrannou
známkou Moulinex po uplynutí tohto prechodného obdobia, keď bude SEB znovu oprávnená používať ochrannú známku Moulinex v deviatich
dotknutých členských štátoch. Treba však uznať, že ak by v takomto kontexte nadobúdatelia licencie neboli chránení aspoň proti
aktívnej konkurencii zo strany iných nadobúdateľov licencie, mohlo by to ohroziť posilnenie ochranných známok konkurujúcich
ochrannej známke Moulinex a tak narušiť hospodársku súťaž na relevantnom trhu na území Spoločenstva. V dôsledku toho sa nemožno
domnievať, že sporné ustanovenie v rozsahu, v akom zakazuje aktívny predaj, nevyhnutne obmedzuje hospodársku súťaž v zmysle
článku 81 ods. 1 ES (pozri v tomto zmysle rozsudky Súdneho dvora z 8. júna 1982, Nungesser a Eisele/Komisia, 258/78, Zb. s. 2015,
bod 57, a zo 6. októbra 1982, Coditel, 262/81, Zb. s. 3381, bod 15).
Z týchto úvah vyplýva, že výhrada De'Longhi založená na rozdelení trhu záväzkami je neprípustná a v každom prípade nedôvodná.
IV –
O štvrtom dôvode založenom na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že nepreskúmala, či neprimerane
nízka cena zaplatená SEB za prevzatie Moulinexu a finančná pomoc poskytnutá Francúzskou republikou neboli spôsobilé posilniť
postavenie SEB na relevantných trhoch na ujmu jej konkurentov

Tvrdenia účastníkov konania
Žalobkyňa sa domnieva, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že nepreskúmala, či neprimerane nízka cena
zaplatená SEB za prevzatie Moulinexu a finančná pomoc poskytnutá Francúzskom neboli spôsobilé posilniť postavenie SEB na relevantných
trhoch na ujmu jej konkurentov.
Uvádza, že v napadnutom rozhodnutí sa Komisia obmedzila na to, že bez ďalších upresnení uviedla, že s prihliadnutím na predbežné
preskúmanie usporiadania stanoveného francúzskymi orgánmi sa nezdá, že verejné zásahy v rámci súdneho vyrovnacieho konania
boli opatreniami, ktoré prinášajú výhodu SEB. Podľa názoru žalobkyne však bola neprimeraná nízkosť ceny, ktorú zaplatila SEB,
zjavne spôsobilá umožniť posilnenie postavenia nového subjektu po koncentrácii.
Žalobkyňa v tomto ohľade pripomína, že vo svojom rozsudku z 31. januára 2001, RJB Mining/Komisia (T‑156/98, Zb. s. II‑337)
Súd prvého stupňa zrušil rozhodnutie Komisie, keďže Komisia nepreskúmala či a v akom rozsahu mohla byť obchodná sila nového
subjektu posilnená neprimerane nízkou nadobúdacou cenou. Komisia je preto povinná určiť, či je výška nadobúdacej ceny spôsobilá
posilniť postavenie nového subjektu, ktorý vznikol koncentráciou, bez ohľadu na to, či možno podmienky financovania posúdiť
ako štátnu pomoc v zmysle Zmluvy.
V tomto prípade žalobkyňa v prvom rade uvádza, že Komisia bola dobre informovaná o finančných podmienkach plánu prevzatia
SEB. Predovšetkým vedela o zjavnom nepomere existujúcom medzi nadobúdacou cenou Moulinexu (15 miliónov eur) a skutočnou hodnotou
nadobúdaných aktív (odhadovanou na viac ako 850 miliónov eur). Komisia rovnako vedela o tom, že tento nepomer možno vysvetliť
predovšetkým tým, že Francúzska republika súhlasila s prevzatím nákladov na odstupné, čím znížila dlhy Moulinexu a teda umožnila
SEB na jednej strane nadobudnúť Moulinex za cenu nijako neodrážajúcu skutočnú hodnotu spoločnosti a na druhej strane disponovať
dodatočnými zdrojmi na ďalšie posilnenie jej postavenia na trhu.
Na porovnanie žalobkyňa zdôrazňuje, že:
–        pôvodne predložila ponuku na prevzatie vo výške 100 miliónov eur iba za aktíva Krups (čo je suma takmer sedemkrát vyššia ako
suma, ktorú ponúkla SEB za všetky činnosti Krups a Moulinexu),
–        listom z 29. novembra 2001 predložila Komisii ponuku zahŕňajúcu prevzatie všetkých zamestnancov Moulinexu, pričom upresnila,
že ak by nebolo možné dosiahnuť želanú výnosnosť, možno by pristúpila k zníženiu počtu zamestnancov. Z týchto vyjednávaní
však vyplýva, že prepustenie 3 600 zamestnancov, ktorých neprevzala SEB, mohlo mať za následok finančné náklady vo výške približne
175 miliónov eur,
–        súdom vymenovaným správcom Moulinexu predložila ponuku na prevzatie aktív, ktoré neprevzala SEB, za cenu 150 000 eur.
Podľa názoru žalobkyne osobitne výhodné finančné podmienky prevzatia Moulinexu zo strany SEB umožňovali SEB využiť synergie
vyplývajúce z externého rastu bez toho, aby znášala súvisiace náklady. Opatrenia prijaté francúzskymi orgánmi jasne prinášali
výhodu SEB, pretože jej umožňovali, aby vo svojej obchodnej činnosti využívala finančné zdroje, ktorý by za bežných okolností
musela vyhradiť na nadobudnutie Moulinexu.
V dôsledku toho si žalobkyňa myslí, že dokonca aj bez toho, aby bolo treba určiť či verejný finančný príspevok predstavoval
štátnu pomoc v zmysle Zmluvy, bola Komisia povinná určiť, či finančné podmienky prevzatia Moulinexu boli samé osebe priamo
alebo nepriamo spôsobilé posilniť postavenie nového subjektu SEB–Moulinex na trhu.
Z toho vyplýva, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že sa obmedzila na „predbežné preskúmanie“ vplyvu
finančných opatrení prijatých francúzskymi verejnými orgánmi a tým, že na základe povrchnej analýzy dospela k záveru, že „verejné
zásahy plánované v rámci súdneho vyrovnacieho konania“ neprinášali výhodu SEB.
Komisia tvrdí, že tento žalobný dôvod je zjavne neopodstatnený.

Posúdenie Súdom prvého stupňa
Žalobkyňa vznáša v podstate dve výhrady. Vytýka Komisii, že nepreskúmala, či SEB neposilnila svoje postavenie na jednej strane
tým, že zaplatila iba neprimerane nízku cenu prevzatia a na druhej strane tým, že Francúzska republika súhlasila s tým, že
prevezme náklady na odstupné.
Najprv treba zdôrazniť, že cenu prevzatia, ktorú zaplatila SEB, posúdil zvrchovane obchodný súd v Nanterre v súdnom vyrovnacom
konaní a že na základe kritérií stanovených francúzskym zákonom sa tento súd domnieval, že SEB predložila ponuku, ktorá najlepšie
umožňovala chrániť záujmy veriteľov.
Ďalej treba uviesť, že žalobkyňa nijako nepreukázala, že cena, ktorú zaplatila SEB, bola neprimerane nízka. Odkázala nanajvýš
na účtovnú hodnotu, ktorú mali v roku 2000 aktíva Moulinexu, ktoré nadobudla SEB a na svoje vlastné ponuky.
Na jednej strane je však posúdenie skutočnej hodnoty podniku zložitým postupom, ktorý zahŕňa aj subjektívne posúdenia, pričom
hodnota uvádzaná v účtovnej súvahe sa nevyhnutne nerovná ani skutočnej hodnote ani hodnote prevzatia podniku. Hodnotu prevzatia
Moulinexu na konci roku 2001, keď čelil možnosti likvidácie, predovšetkým nemožno považovať za rovnakú, ako bola hodnota vyplývajúca
z konsolidovanej účtovnej závierky, ktorú Moulinex zverejnil takmer dva roky skôr.
Na druhej strane ponuky žalobkyne nijako nepreukazujú, že cena ponúknutá SEB bola neprimerane nízka. Treba poznamenať, že
žalobkyňa ponúkla postupne cenu 100 miliónov eur, 1 eur a 150 000 eur. Treba uviesť, že prvá ponuka sa týkala iba práv k ochrannej
známke Krups a výslovne vylučovala všetky pasíva. Nemožno ju teda zohľadňovať pri posudzovaní ponuky prevzatia, ktorú predložila
SEB. Ďalej treba uviesť, že sumy sa značne líšia podľa rozsahu ponuky a že žalobkyňa dokonca neuvádza, ktorá z týchto ponúk
sa týka rovnakých aktív ako tie, ktoré prevzala SEB, a ani to, ako môžu jej ponuky určiť hodnotu častí Moulinexu, ktoré prevzala
SEB. Za týchto okolností nebolo možné posúdiť cenu 15 miliónov eur, ktorú za nadobudnutie Moulinexu zaplatila SEB.
Pokiaľ ide o výhradu založenú na tom, že prevzatie nákladov na odstupné Francúzskou republikou umožnilo SEB, aby získala Moulinex
bez toho, aby musela prevziať všetky jeho dlhy, treba najprv poznamenať, že na rozdiel od situácie vo veci, v ktorej bol vyhlásený
už citovaný rozsudok RJB Mining/Komisia, na ktorý sa odvoláva žalobkyňa, Komisia listami z 27. septembra a z 9. novembra 2001
požiadala francúzske orgány, aby jej odovzdali informácie týkajúce sa prípadného zásahu Francúzskej republiky v rámci podania
návrhu na začatie vyrovnacieho konania a prevzatia skupiny Moulinex. Ďalej treba zdôrazniť, že Francúzska republika správou
zo 16. novembra 2001 odpovedala, že sa neplánoval žiadny verejný zásah štátu v prospech skupiny Moulinex a že boli plánované
iba opatrenia zamerané na preradenie priamo v prospech zamestnancov. Napokon zo spisu nevyplýva, že Francúzska republika prevzala
náklady na odstupné a žalobkyňa nepredkladá žiadny dôkaz spôsobilý preukázať, že Francúzska republika prevzala dlhy, ktoré
pripadali SEB. Komisia napokon zdôraznila, bez toho, aby to bolo spochybnené, že by bolo absurdné, aby Francúzska republika
vyplatila odstupné, pretože vo Francúzsku sú všetky podniky zo zákona povinné byť poistené proti riziku nezaplatenia súm dlhovaných
z pracovných zmlúv v prípade kolektívneho konania, takže v prípade platobnej neschopnosti musí toto odstupné vyplatiť poisťovateľ
a nie Francúzska republika. V každom prípade podľa tvrdení Komisie a Francúzskej republiky, ktoré žalobkyňa nepoprela, sa
prípadné verejné zásahy netýkajú aktív, ktoré prevzala SEB, a nemajú teda žiadny vplyv na hodnotu majetku nadobudnutého SEB.
Nemožno sa napokon domnievať, že Komisia je povinná viesť konanie vo veci štátnej pomoci v rámci každého konania o koncentrácii,
ktoré musí ukončiť vo veľmi presných lehotách. Ak Súd prvého stupňa v už citovanom rozsudku RJB Mining/Komisia zrušil rozhodnutie
Komisia dôvodu, že Komisia nepreskúmala, či výška nadobúdacej ceny bola spôsobilá posilniť postavenie nového subjektu, bolo
kvôli veľmi osobitým okolnostiam tejto veci, v ktorej samotná kúpna cena bola oznámená nemeckými orgánmi ako štátna pomoc.
Túto situáciu nemožno porovnávať s koncentráciou medzi dvomi súkromnými spoločnosťami, ako je tá, o ktorú ide v tomto prípade.
Z toho vyplýva, že tento žalobný dôvod nie je dôvodný.

O trovách
Podľa článku 87 ods. 3 rokovacieho poriadku môže Súd prvého stupňa rozdeliť náhradu trov konania alebo rozhodnúť tak, že každý
z účastníkov konania znáša svoje vlastné trovy konania, ak účastníci konania mali úspech len v časti predmetu konania alebo
vo výnimočných prípadoch. Keďže žalobkyňa a Komisia mali v tomto prípade úspech len v časti predmetu konania, je opodstatnené
rozhodnúť tak, že každá z nich znáša svoje vlastné trovy konania.
Podľa článku 87 ods. 4 tretieho pododseku rokovacieho poriadku vedľajší účastníci konania, SEB a De'Longhi, znášajú svoje
vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov
SÚD PRVÉHO STUPŇA (tretia komora),
rozhodol a vyhlásil:
1.
Rozhodnutie Komisie SG (2002) D/228078 z 8. januára 2002, ktorým Komisia rozhodla nevzniesť námietku voči koncentrácii medzi
spoločnosťami SEB a Moulinex a vyhlásiť ju za zlučiteľnú so spoločným trhom a s Dohodou o Európskom hospodárskom priestore
pod podmienkou dodržania navrhnutých záväzkov (vec COMP/M.2621 – SEB/Moulinex), sa zrušuje v časti, v ktorej sa týka trhov
v Taliansku, v Španielsku, vo Fínsku, v Spojenom kráľovstve a v Írsku.
2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.
3.
Žalobkyňa a Komisia znášajú každá svoje vlastné trovy konania.
4.
SEB SA a De'Longhi SpA znášajú svoje vlastné trovy konania.
Lenaerts
Azizi
Jaeger
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 3. apríla 2003.
Tajomník

Predseda
H. Jung

K. Lenaerts
Obsah
Právny rámec
Skutkové okolnosti
I – Dotknuté podniky
II – Vnútroštátne konanie
III – Konanie pred Komisiou
Napadnuté rozhodnutie
I – Relevantné tovarové trhy
II – Relevantné geografické trhy
III – Význam ochrannej známky
IV – Analýza hospodárskej súťaže
V – Záväzky účastníkov koncentrácie
VI – Štátna pomoc
Konanie a návrhy účastníkov konania
O prípustnosti
I – Tvrdenia účastníkov konania
II – Posúdenie Súdom prvého stupňa
O veci samej
I – O prvom dôvode založenom na porušení podstatných formálnych náležitostí, ktoré spočíva v tom, že Komisia prijala oneskorené
predloženie záväzkov SEB
Tvrdenia účastníkov konania
Posúdenie Súdom prvého stupňa
II – O druhom dôvode založenom na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že povolila koncentráciu
bez začatia fázy II
Tvrdenia účastníkov konania
Posúdenie Súdom prvého stupňa
III – O treťom dôvode založenom na zjavne nesprávnom posúdení, pretože záväzky boli nedostatočné na nápravu vzniknutých problémov
hospodárskej súťaže
O prvej časti založenej na tom, že záväzok udeliť licenciu k ochrannej známke nie je svojou povahou spôsobilý vyriešiť problémy
hospodárskej súťaže vyvolané koncentráciou
A – Tvrdenia účastníkov konania
B – Posúdenie Súdom prvého stupňa
O druhej časti založenej na tom, že Komisia sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že prijala záväzky nedostatočného
trvania
A – Tvrdenia účastníkov konania
B – Posúdenie Súdom prvého stupňa
O tretej časti založenej na tom, že záväzok zásobovania na nemeckom trhu a podmienky pripojené k možnosti zásobovania pre
všetkých nadobúdateľov licencie budú mať za následok posilnenie postavenia SEB–Moulinexu
A – Tvrdenia účastníkov konania
B – Posúdenie Súdom prvého stupňa
O štvrtej časti založenej na tom, že to, že Komisia súhlasila s tým, aby ochrannú známku Moulinex využívali rôzne podniky
v rôznych krajinách Európskej únie, je spôsobilé viesť ku koordinácii správania medzi SEB–Moulinexom a nadobúdateľom alebo
nadobúdateľmi licencie
A – Tvrdenia účastníkov konania
B – Posúdenie Súdom prvého stupňa
O piatej časti založenej na tom, že Komisia povolila koncentráciu pri neexistencii záväzkov na trhoch, ktoré sa vyznačujú
vážnymi problémami hospodárskej súťaže
A – Tvrdenia účastníkov konania
B – Posúdenie Súdom prvého stupňa
1. O prípustnosti
2. O veci samej
a) O štyroch krokoch analýzy
– O 40 % hranici dominancie
– O neexistencii významného prekrývania
– O postavení zlúčeného subjektu vo vzťahu k jeho konkurentom
– O efekte produktovej rady
b) O krajinách, na ktoré sa nevzťahujú záväzky
– Nórsko
– Španielsko
– Fínsko
– Taliansko
– Spojené kráľovstvo a Írsko
c) Záver
O výhrade založenej na tom, že záväzky rozdeľujú trh, pokiaľ ide o ochrannú známku Moulinex
A – Tvrdenia účastníkov konania
B – Posúdenie Súdom prvého stupňa
IV – O štvrtom dôvode založenom na tom, že Komisia sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia tým, že nepreskúmala, či neprimerane
nízka cena zaplatená SEB za prevzatie Moulinexu a finančná pomoc poskytnutá Francúzskou republikou neboli spôsobilé posilniť
postavenie SEB na relevantných trhoch na ujmu jej konkurentov
Tvrdenia účastníkov konania
Posúdenie Súdom prvého stupňa
O trovách