CELEX: 61981CJ0263
Tjenestemand
arbejdsopgaver utilstrækkelige i henseende til art og omfang

1 Ved staevning , indgivet til Domstolens justitskontor den 30 . september 1981 , har Harald List , tjenestemand i loenklasse LA 4 ved Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , anlagt sag med paastand om dels , at visse foranstaltninger , som Kommissionen har truffet over for ham , annulleres , dels , at Kommissionen tilpligtes at betale ham erstatning for ideel og oekonomisk skade under ét som foelge af disse foranstaltninger .
2 Sagsoegeren blev ansat ved Faellesskaberne i 1961 , og han har gjort tjeneste ved Kommissionen siden 1965 . Han blev udnaevnt i loenklasse LA 4 med virkning fra 1 . januar 1973 . I 1974 blev han placeret i oversaettelsesgruppen ved Den administrative Kommission for vandrende arbejdstageres sociale Sikring , hvor han fra midten af 1975 arbejdede som koordinator i den tyske oversaettelsesgruppe . Som foelge af samarbejdsvanskeligheder i forholdet til hans kolleger , blev det i 1977 besluttet at fritage ham for denne funktion ; kort tid efter blev han placeret ved »Task Force Portugal« . Da sagsoegeren ikke ville udfoere oversaettelser til et andet sprog end sit foerstesprog , dvs . tysk , blev denne placering omgjort tre maaneder senere , og sagsoegeren blev stillet til raadighed for Ciancio , direktoer for direktoratet »Oversaettelse , dokumentation , reproduktion , bibliotek« , indtil en ny placering kunne finde sted . Ved dom af 12 . juli 1979 ( sag 124/78 , Sml . s . 2499 ), afslog Domstolen at give sagsoegeren medhold under en sag , han havde anlagt , bl.a . med paastand om annullation af visse af de ovenfor omhandlede foranstaltninger .
3 I februar 1978 indgav sagsoegeren en administrativ klage , hvori han anfoerte , at de arbejdsopgaver , han fik tildelt af Ciancio , var utilstraekkelige i henseende til omfang og art . Denne klage blev afvist , og sagsoegeren anlagde ikke sag ved Domstolen .
4 Den 20 . februar 1981 blev sagsoegeren stillet til raadighed for generaldirektorat II ( herefter benaevnt GD II ). Den 26 . februar 1981 indgav han en administrativ klage , hvorunder han gjorde gaeldende , at man havde ladet ham vaere uden arbejde igennem en periode paa mere end 12 maaneder , og at han , efter at have opnaaet en ny placering ved GD II , kun var blevet tildelt oversaettelsesarbejde , og i en utilstraekkelig maengde , uanset at han var sprogrevisor i loenklasse LA 4 .
5 I mellemtiden havde sagsoegeren indgivet ansoegning om blandt andet stillingerne som gruppeleder i den tyske oversaettelsesafdeling , opslaaet ved meddelelser om ledige stillinger KOM/895-KOM/901/80 . Efter at sagsoegeren i marts 1981 havde faaet meddelelse om , at han ikke var blandt de udvalgte ansoegere , samtidig med , at han vidste , at hans bedoemmelsesrapport for aarene 1977-79 ikke var blevet stillet til raadighed for ansaettelsesmyndigheden , indgav han den 20 . marts 1981 en administrativ klage over afslaget paa ansoegningen samt over , at udfaerdigelsen af hans bedoemmelsesrapport var blevet forsinket .
6 De anfaegtede foranstaltninger , saaledes som de er beskrevet i staevningen og naermere praeciseret under den mundtlige forhandling , er foelgende :
_ den skjulte sanktion , som bestod i at lade sagsoegeren vaere uden arbejde i en periode paa mere end 12 maaneder ;
_ placeringen af sagsoegeren ved generaldirektorat II , under hensyn til de arbejdsvilkaar , som tilbydes ham dér ;
_ proceduren vedroerende udnaevnelsen af gruppeledere i henhold til de ovennaevnte opslag , samt de foretagne udnaevnelser .
Den paastaaede skjulte sanktion
7 Sagsoegeren har anfoert , at han var uden arbejde fra oktober 1979 indtil november 1980 . At fratage en tjenestemand arbejdsopgaver maa sidestilles med at paafoere ham en ulempe og dermed en sanktion . I det foreliggende tilfaelde var denne sanktion ikke paa nogen maade begrundet , og den var desuden paalagt i strid med de gaeldende formforskrifter om disciplinaersanktioner , jf . vedtaegtens bilag IX .
8 Kommissionen har ikke vaeret i stand til at fremlaegge naermere oplysninger for Domstolen vedroerende omfanget af de arbejdsopgaver , som sagsoegeren fik tildelt foerend den dato , hvor han blev stillet til raadighed for GD II , men den har anerkendt , at sagsoegerens arbejdsbyrde i en periode var ganske ubetydelig . Den bestrider imidlertid , at denne arbejdsmaessige situation for sagsoegeren har haft karakter af en sanktion .
9 I mangel af tilstraekkelige oplysninger fra Kommissionen maa det laegges til grund , at sagsoegeren igennem en periode paa mere end et aar praktisk talt var uden arbejde . Om end de vanskeligheder , som tidligere var opstaaet for ansaettelsesmyndigheden med hensyn til at finde en passende placering for sagsoegeren , kan forklare en vis forsinkelse i saa henseende , er det uundskyldeligt , at administrationen i en saa lang periode ikke har kunnet finde arbejde at tildele ham . Selv om det maa erkendes , at sagsoegeren har lidt under en unormal tjenstlig situation , kan man imidlertid ikke sidestille denne med en disciplinaer sanktion . Sagsoegeren har ikke vaeret i stand til at godtgoere , at Kommissionen havde til hensigt at straffe ham . Da annullationspaastanden i lighed med erstatningspaastanden stoettes paa et anbringende om en skjult sanktion , er der herefter tilstraekkeligt grundlag for ikke at tage disse to paastande til foelge .
Placeringen i generaldirektorat II
10 Sagsoegeren har gjort gaeldende , at hans placering ved GD II medfoerte en degradering under hensyn til arten af hans opgaver , idet det arbejde , han har faaet tildelt i sin nye stilling , ikke alene er utilstraekkeligt i henseende til omfang , men tillige ligger paa et niveau , som er lavere , end hvad der svarer til     hans loenklasse og tidligere stilling . Efter sagsoegerens opfattelse er denne placering saaledes ensbetydende med en afgoerelse , der indebaerer et klagepunkt , og som i henhold til tjenestemandsvedtaegtens artikel 25 burde have vaeret begrundet og meddelt ham skriftligt . Desuden udgoer den en kraenkelse af vedtaegtens artikler 5 og 7 , hvorefter enhver tjenestemand skal ansaettes i en stilling , som svarer til hans loenklasse .
11 Kommissionen har anfoert , at sagsoegeren accepterede at blive stillet til raadighed som foreslaaet , efter at han under samtalerne med sine hierarkisk foresatte havde haft enhver mulighed for at skaffe sig oplysning om de arbejdsopgaver , der ventede ham . I oevrigt beroerte placeringen ikke paa nogen maade sagsoegerens rettigheder i henhold til vedtaegten , eftersom den udelukkende var en foranstaltning vedroerende tjenestegrenenes interne organisation , idet alle ikke-juridiske oversaettere , som goer tjeneste ved Kommissionen i Bruxelles , er placeret under generaldirektoratet for personale og administration . Foelgelig kan den paagaeldende beslutning ikke betragtes som en afgoerelse , der indebaerer et klagepunkt . Da sagsoegeren havde indvilliget i at varetage sine nye funktioner med viden om de opgaver , som ventede ham , foelger det ydermere heraf , at forskrifterne om begrundelse og underretning _ for saa vidt de finder anvendelse _ er blevet overholdt .
12 Med hensyn til arten og omfanget af oversaettelsesopgaverne i GD II har Kommissionen paa Domstolens anmodning tilvejebragt oplysninger om de oversaettelsesopgaver , som blev tildelt sagsoegeren og dennes to kolleger , henholdsvis til fransk og engelsk , igennem en maaned , som parterne er enige om at betragte som repraesentativ . Det fremgaar heraf , at sagsoegeren i loebet af den paagaeldende maaned modtog 25 sider til oversaettelse , mens hans to kolleger modtog henholdsvis 23 og 33 sider . Det fremgaar ydermere heraf , at de opgaver , som blev tildelt disse tre tjenestemaend , i alt vaesentligt er sammenlignelige for saa vidt angaar niveauet , og at det drejede sig om meddelelser stilet til Raadet , referater fra udvalgsmoeder og pressemeddelelser .
13 Kommissionen har anerkendt , at disse opgaver ikke omfatter sprogrevision , men den har bemaerket , at det drejede sig dels om tekster af en yderst teknisk beskaffenhed , dels om oversaettelser bestemt til offentliggoerelse uden sprogrevision . Den har ogsaa anerkendt , at omfanget af disse opgaver ligger langt under normerne for oversaettere i Kommissionens tjeneste , men den har     anfoert , at netop de oversaettere , som er stillet til raadighed for generaldirektoraterne , paa et hvilket som helst tidspunkt skal vaere rede til at foretage oversaettelser inden for overordentlig korte tidsfrister .
14 Sammenhaengen mellem stillingsbetegnelser og stillingsgrupper inden for sprogtjenesten er naermere fastlagt i vedtaegtens bilag I . Det fremgaar heraf , at stillingsgruppen LA 4/LA 5 baade omfatter stillingsbetegnelserne ledende oversaetter og sprogrevisor . Til stillingsbetegnelsen oversaetter svarer stillingsgruppen LA 6/LA 7 . Arbejds- og kompetenceomraadet for disse stillingsbetegnelser er naermere fastlagt ved en beslutning fra Kommissionen . Det foelger af denne beslutning , at de arbejdsopgaver , som knytter sig til de naevnte stillingsbetegnelser , i et vist omfang er faelles .
15 Der er herefter ingen tvivl om , at ansaettelsesmyndigheden i tjenestens interesse har et vidt skoen med hensyn til fordelingen af de oversaettelses- og revisionsopgaver , som skal udfoeres paa et givet tidspunkt , mellem tjenestemaendene i sprogtjenesten . En saadan skoensbefoejelse er uundvaerlig med henblik paa at gennemfoere en effektiv tilrettelaeggelse af arbejdet og med henblik paa at kunne aendre denne tilrettelaeggelse efter de skiftende behov .
16 Graenserne for dette skoen er imidlertid overskredet , naar tjenestemanden udelukkende eller i det vaesentlige beskaeftiges med opgaver , som under hensyn til deres art , betydning og omfang er arbejde , som normalt tildeles tjenestemaend i en lavere loenklasse .
17 Det foelger af foranstaaende _ paa grundlag af Kommissionens egne oplysninger _ givne beskrivelse af omfanget og arten af de arbejdsopgaver , sagsoegeren har faaet tildelt , at dette klart er tilfaeldet i den foreliggende sag . Denne antagelse bestyrkes for oevrigt derved , at sagsoegerens to kolleger i GD II begge er oversaettere i stillingsgruppe LA 6/LA 7 , og at den anmodning , som dette generaldirektorat rettede til sagsoegerens hierarkisk foresatte , netop drejede sig om at faa stillet en oversaetter til raadighed .
18 Da det ikke er godtgjort , at sagsoegeren har indvilliget i at blive stillet til raadighed for GD II under disse omstaendigheder , udgoer denne foranstaltning en afgoerelse , der indebaerer et klagepunkt . Desuden er den blevet truffet i strid med vedtaegtens artikler 5 og 7 .
19 Beslutningen om at stille sagsoegeren til raadighed for GD II er foelgelig retsstridig og skal annulleres .
20 Da sagsoegeren ikke har godtjort , at han som foelge af denne beslutning er blevet paafoert et tab , som kan udlignes ved en oekonomisk godtgoerelse , kan hans paastand om erstatning derimod ikke tages til foelge .
Proceduren angaaende udnaevnelsen af gruppeledere
21 Sagsoegeren har anfoert , at eftersom hans bedoemmelsesrapport for perioden 1977-79 ikke var udfaerdiget paa det tidspunkt , hvor ansaettelsesmyndigheden tog stilling til udnaevnelserne i gruppelederstillingerne , kunne denne ikke foretage en sammenlignende bedoemmelse af sagsoegerens fortjenester i forhold til de andre ansoegere . Der foreligger dermed efter sagsoegerens opfattelse en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 45 . Den af Ciancio den 11 . december 1981 foretagne nye bedoemmelse haevdes at vaere uden betydning , eftersom den burde vaere foretaget af det paritetiske ad hoc-udvalg , som havde til opgave at udfaerdige listen over tjenestemaend , som skulle forfremmes , og i foerste raekke af ansaettelsesmyndigheden selv . Desuden burde denne bestemmelse have vaeret udsat indtil det tidspunkt , hvor rapporten var endelig .
22 Kommissionen har afvist muligheden af at anvende vedtaegtens artikel 45 i den foreliggende sag , fordi denne artikel omhandler forfremmelser og ikke ansoegninger om stillinger inden for samme stillingsgruppe ( LA 5/4 ) som sagsoegerens . Endvidere har Kommissionen anfoert , at den indvilligede i at tage sagsoegerens ansoegning op til fornyet overvejelse i lyset af hans bedoemmelsesrapport , naar den var udfaerdiget og kommenteret . Idet ansaettelsesmyndighedens efterfoelgende beslutning stadfaestede denne fornyede bedoemmelse , er det efter Kommissionens opfattelse herved paavist , at det oprindelige afslag paa sagsoegerens ansoegning ikke blev paavirket af , at den omhandlede rapport ikke var udfaerdiget .
23 Det fremgaar af sagen , at sagsoegerens bedoemmelsesrapport for perioden 1977-79 blev underskrevet af den ansvarlige for bedoemmelsen den 8 . juni 1981 , at sagsoegeren tilfoejede sine bemaerkninger den 9 . juni 1981 , at rapporten blev aendret af den ansvarlige for en appelleret bedoemmelse den 30 . oktober 1981 , og at det paritetiske bedoemmelsesudvalg , som sagsoegeren forelagde sagen for , holdt moede den 29 . juli 1982 . Der er intet oplyst om det endelige resultat af dette moede .
24 Det fremgaar af sagen , at Kommissionen under skriftvekslingen besluttede at tage sagsoegerens ansoegning om de paagaeldende stillinger op til fornyet overvejelse , naar hans bedoemmelsesrapport var blevet udfaerdiget og meddelt ham . Efter at denne betingelse var blevet opfyldt , foretog Ciancio den 11 . december 1981 en fornyet bedoemmelse af de paagaeldende ansoegninger , men han fandt fortsat ikke , at sagsoegerens ansoegning kunne imoedekommes . Senere _ den 17 . juni 1982 , dvs . foerend datoen for moedet i det paritetiske bedoemmelsesudvalg _ traf ansaettelsesmyndigheden en afgoerelse , som stadfaestede afslaget paa sagsoegerens ansoegning .
25 Som Domstolen tidligere har udtalt , blandt andet i dom af 5 . juni 1980 ( Oberthuer mod Kommissionen , sag 24/79 , Sml . s . 1743 ), udgoer bedoemmelsesrapporten en uundvaerlig del af vurderingen , hver gang den overordnede myndighed skal tage stilling til tjenestemandens karriere . Den omstaendighed , at den omhandlede procedure ikke vedroerer forfremmelser i vedtaegtens forstand , er saaledes ikke afgoerende .
26 Det er desuden fast antaget i Domstolens praksis , at en saadan procedure er behaeftet med en mangel , saafremt ansaettelsesmyndigheden ikke har kunnet foretage en sammenlignende bedoemmelse af ansoegernes fortjenester , fordi bedoemmelsesrapporterne for en eller flere af dem ved administrationens fejl er blevet udfaerdiget med en vaesentlig forsinkelse .
27 Det bemaerkes imidlertid , at denne praksis ikke indebaerer , at alle ansoegerne paa det tidspunkt , hvor afgoerelsen om udnaevnelse traeffes , skal befinde sig paa noejagtigt samme trin , for saa vidt angaar deres bedoemmelsesrapporter , og heller ikke , at det paahviler ansaettelsesmyndigheden at udsaette sin afgoerelse , dersom den seneste rapport for den ene eller den anden kandidat endnu ikke er endelig som foelge af , at den er blevet forelagt den ansvarlige for en appelleret bedoemmelse eller det paritetiske udvalg . Desuden bemaerkes , at Domstolen i en sag , hvor et stort antal udnaevnelser blev anfaegtet ( mellemafgoerelse af 18 . 12 . 1980 , Gratreau mod Kommissionen , sagerne 156/79 og 51/80 , Sml . s . 3943 ), udtalte , at det ikke var tilstraekkeligt til at annullere disse udnaevnelser , at en af sagsoegernes personlige aktmappe var mangelfuld og ufuldstaendig , medmindre det blev godtgjort , at denne omstaendighed kunne have haft en afgoerende indflydelse paa udnaevnelsesproceduren .
28 I den foreliggende sag staar det fast , at sagsoegerens bedoemmelsesrapport for perioden 1977-79 blev udfaerdiget med en betydelig og uforklarlig forsinkelse , og at den oprindelige udnaevnelsesprocedure af denne grund er behaeftet med en mangel . Paa den anden side er det ubestridt , at ansaettelsesmyndigheden lod foretage en fornyet bedoemmelse af sagsoegerens ansoegning , efter at den fik forelagt bedoemmelsesrapporten og de dertil af sagsoegeren knyttede bemaerkninger . Sagens omstaendigheder i oevrigt , isaer det forhold , at dem omtalte fornyede bedoemmelse blev stadfaestet ved ansaettelsesmyndighedens efterfoelgende afgoerelse , giver intet grundlag for at antage , at det har kunnet have en afgoerende indflydelse paa den oprindelige udnaevnelsesprocedure , at bedoemmelsesrapporten ikke forelaa .
29 Af disse grunde kan paastandene om annullation og erstatning , begrundet i den mangelfulde udnaevnelsesprocedure vedroerende gruppeledere i henhold til meddelelserne om ledige stillinger KOM/895-901/80 , ikke tages til foelge .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
30 Selv om de fleste af sagsoegerens anbringender saaledes maa forkastes , maa der imidlertid ved afgoerelsen om sagens omkostninger tages hensyn til de ovenfor anfoerte betragtninger vedroerende sagsoegtes adfaerd . Det fremgaar saaledes heraf , at denne adfaerd og den manglende hensyntagen til sagsoegeren , som sagen vidner om , var medvirkende aarsager til , at tvisten opstod . Det bemaerkes , at Kommissionen igennem en meget lang periode udelukkende tildelte sagsoegeren arbejdsopgaver af et utilstraekkeligt omfang og af en utilfredsstillende art , trods dennes klager og trods hans langvarige erfaring og ubestridelige og ubestridte evner , samt at Kommissionen ikke har givet nogen forklaring , som kan undskylde den betydelige forsinkelse vedroerende udfaerdigelsen af sagsoegerens bedoemmelsesrapport for perioden 1977-79 . Det kan paa denne baggrund ikke bebrejdes sagsoegeren , at han forelagde Domstolen sagen med henblik paa en retlig efterproevelse af spoergsmaalet om , hvilken retsvirkning disse omstaendigheder eventuelt har kunnet have for retmaessigheden af de omhandlede foranstaltninger .
31 Procesreglementets artikel 69 , stk . 3 , 2 . afsnit , hvorefter Domstolen endog kan paalaegge en vindende part at godtgoere den anden part de udgifter , som han har forvoldt modparten ved sin egen adfaerd , finder derfor anvendelse .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( anden afdeling )
1 ) Placeringen af sagsoegeren ved generaldirektorat II ophaeves .
2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .
3 ) Kommissionen betaler samtlige sagens omkostninger .