CELEX: 61994CJ0309
Konkurrence
salg af automobiler
forordning (EØF) nr. 123/85
påberåbelse over for tredjemand
parallelimportør
sideløbende virksomhed som fuldmagtshaver og uafhængig videreforhandler

Dommens præmisser
1 Ved dom af 14. november 1994 indgaaet til Domstolen den 23. november 1994 har Tribunal de commerce de Lyon i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer (EFT 1985 L 15, s. 16).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem selskaberne Nissan France, Serda, Lyon Vaise Auto, Garage Gambetta og Lyon Automobiles, paa den ene side, og Jean-Luc Dupasquier fra Garage Sport Auto, samt selskaberne Star' Terre og Aqueducs Automobiles, paa den anden side, hvorunder sagsoegerne har gjort gaeldende, at de sagsoegte har tilsidesat god markedsfoeringsskik.
3 Selskabet Nissan France er eneimportoer i Frankrig af motorkoeretoejer af maerket Nissan. Selskaberne Serda, Lyon Vaise Auto, Garage Gambetta og Lyon Automobiles er eneforhandlere af dette bilmaerke og har hjemsted i det franske departement Rhône. Sagsoegerne benaevnes i det foelgende under ét "Nissan France m.fl.".
4 Jean-Luc Dupasquier fra Garage Sport Auto samt selskaberne Star' Terre og Aqueducs Automobiles (herefter "Garage Sport Auto m.fl."), som har hjemsted i samme departement, er parallelimportoerer af nye koeretoejer af maerket Nissan, der er indkoebt i udlandet, og saelger disse koeretoejer i Frankrig uden at vaere godkendt af fabrikanten. Desuden reklamerer de med, at de saelger nye Nissan-biler, som de har paa lager.
5 Da Nissan France m.fl. fandt, at Garage Sport Auto m.fl., som ikke er tilsluttet bilfabrikanten Nissan' s forhandlernet, og ikke er befuldmaegtigede mellemhandlere i den betydning, der er forudsat i artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, havde tilsidesat god markedsfoeringsskik over for dem selv, som er de officielle forhandlere af Nissan, anlagde de den 22. juni 1993 sag ved Tribunal de commerce de Lyon med paastand om, at Garage Sport Auto m.fl. tilpligtes at betale dem erstatning for at have tilsidesat god markedsfoeringsskik, og at det forbydes dem at reklamere med, at de saelger nye Nissan-biler, som de har paa lager.
6 Til stoette for paastandene har Nissan France m.fl. gjort gaeldende, at deres net for selektivt salg af automobiler er i overensstemmelse med forskrifterne i forordning nr. 123/85, og at det er beskyttet af denne forordning. Ifoelge sagsoegerne kan der derfor kun foretages parallelimport i medfoer af en saerlig fuldmagt fra en privat efter de betingelser, som er naermere fastlagt i Kommissionens meddelelse 91/C 329/06 af 4. december 1991 ("Naermere redegoerelse for virksomhed, der udoeves af mellemhandlere i automobilbranchen", EFT C 329, s. 20). Desuden maa en uafhaengig erhvervsdrivende ikke udgive sig for at vaere forhandler, navnlig ikke i sin reklame.
7 Heroverfor har Garage Sport Auto m.fl. gjort gaeldende, at forordning nr. 123/85, som kun vedroerer forholdet mellem fabrikanten og eneforhandlerne, ikke finder anvendelse paa dem, og at de uafhaengige erhvervsdrivende, som staar uden for saadanne eneforhandlingsnet, udgoer en garanti for, at der opretholdes en effektiv konkurrence, saaledes som det forudsaettes i faellesskabsretten. Af denne grund kan en uafhaengig erhvervsdrivende, der udoever en del af sin virksomhed som fuldmagtshaver i faellesskabsreglernes forstand, ogsaa foretage parallelimport af koeretoejer hidroerende fra andre medlemsstater.
8 Da Tribunal de commerce de Lyon fandt, at afgoerelsen af den for retten verserende tvist var afhaengig af, hvorledes faellesskabsretten fortolkes, har den besluttet at udsaette sagen og at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Kan en parallelimportoer sideloebende udoeve virksomhed som fuldmagtshaver og som videreforhandler af indfoerte motorkoeretoejer?
2) Hvilke kriterier skal anvendes ved sondringen mellem nye og brugte motorkoeretoejer i henhold til faellesskabsretten?
Hvor mange kilometer og hvor lang tid skal et motorkoeretoej have koert siden indregistreringen for at kunne betragtes som et brugt koeretoej? Afhaenger svaret herpaa af de nationale domstoles skoen i hvert enkelt tilfaelde?"
Foerste spoergsmaal
9 For at kunne give den forelaeggende ret en nyttig besvarelse af dette spoergsmaal maa spoergsmaalet forstaas saaledes, at det oenskes oplyst, om forordning nr. 123/85 skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmaerke, eller befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver uafhaengig virksomhed med parallelimport og videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke, eller til hinder for, at en uafhaengig erhvervsdrivende sideloebende udoever virksomhed som befuldmaegtiget mellemhandler og som ikke-godkendt forhandler af koeretoejer hidroerende fra parallelimport.
10 Med henblik paa besvarelsen af dette spoergsmaal skal det foerst paapeges, at aftaler mellem virksomheder, der kan paavirke samhandelen mellem medlemsstater, og som har til formaal eller til foelge at hindre, begraense eller fordreje konkurrencen inden for faellesmarkedet, er uforenelige med faellesmarkedet og forbudt. Ifoelge artikel 85, stk. 2, har saadanne aftaler ingen retsvirkning, medmindre Kommissionen efter stk. 3 erklaerer bestemmelserne i stk. 1 uanvendelige.
11 En saadan beslutning om at erklaere konkurrencereglerne uanvendelige kan Kommissionen traeffe enten i form af en individuel beslutning vedroerende en bestemt aftale i medfoer af Raadets forordning nr. 17 af 6. februar 1962: foerste forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81) eller i form af en forordning om fritagelse af visse kategorier af aftaler i medfoer af Raadets forordning nr. 19/65/EOEF af 2. marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af aftaler og samordnet praksis (EFT 1965-1966, s. 31). Ved en saadan forordning om fritagelse fastsaetter Kommissionen de betingelser, hvorunder forbuddet i artikel 85, stk. 1, er uanvendeligt paa en aftale, som ellers i sig selv opfylder betingelserne for dette forbud.
12 Formaalet med forordning nr. 123/85, som Kommissionen vedtog i henhold til forordning nr. 19/65, er at godkende visse salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer, som ellers ville vaere forbudt.
13 Ved forordning nr. 123/85 erklaeres i medfoer af traktatens artikel 85, stk. 3, og paa de i forordningen udtoemmende naevnte betingelser bestemmelserne i artikel 85, stk. 1, uanvendelige paa aftaler, hvorved en leverandoer overdrager til en godkendt forhandler inden for et bestemt omraade at fremme salg af automobiler og service i forbindelse hermed, og hvorved denne forpligter sig til inden for det paagaeldende omraade kun at levere de af kontrakten omfattede varer til forhandleren.
14 Ved forordningen erklaeres saaledes navnlig artikel 85, stk. 1, uanvendelig paa den forpligtelse, leverandoeren paalaegger den godkendte forhandler til ikke at saelge de af kontrakten omfattede varer til andre forhandlere, som ikke er tilsluttet salgsnettet (artikel 3, nr. 10), bortset fra til mellemhandlere, dvs. erhvervsdrivende, der handler paa den endelige forbrugers vegne og regning, og som har modtaget en skriftlig fuldmagt dertil (artikel 3, nr. 11).
15 Som tidligere fastslaaet af Domstolen indeholder forordning nr. 123/85, der er en gennemfoerelsesforordning til traktatens artikel 85, stk. 3, ikke nogen bindende forskrifter, der direkte paavirker gyldigheden eller indholdet af vilkaarene i en aftale eller forpligter aftaleparterne til at tilpasse aftalen til forordningen, men hjemler blot mulighed for, at de erhvervsdrivende inden for automobilbranchen i et vist omfang kan indgaa salgs- og serviceaftaler, som trods visse vilkaar om eneret og om forbud mod konkurrence ikke omfattes af forbuddet i artikel 85, stk. 1 (jf. dom af 18.12.1986, sag 10/86, VAG France, Sml. s. 4071, praemis 12 og 16).
16 I den forbindelse boer det fremhaeves, at forordning nr. 123/85 i overensstemmelse med den funktion, denne forordning skal opfylde ved anvendelsen af traktatens artikel 85, kun vedroerer kontraktforholdet mellem leverandoererne og deres godkendte forhandlere, idet den fastsaetter, under hvilke betingelser visse aftaler mellem disse indbyrdes er retmaessige efter traktatens konkurrenceregler.
17 Dens formaal er derfor begraenset til at gaelde for indholdet af aftaler, som de parter, der er knyttet til hinanden i et salgsnet for et bestemt produkt, retmaessigt kan indgaa efter de traktatbestemmelser, som forbyder begraensninger for den normale konkurrence inden for faellesmarkedet.
18 Da forordningen alene fastslaar, hvad parterne i saadanne aftaler kan eller ikke kan forpligte sig til at goere i forhold til tredjemand, har forordningen derimod ikke til formaal at regulere virksomheden for de tredjemaend, der kan virke paa markedet uden for det omraade, som er daekket af salgsaftalerne.
19 Bestemmelserne i denne fritagelsesforordning kan derfor ikke beroere tredjemands ° herunder uafhaengige handlendes ° rettigheder og forpligtelser i forhold til de kontrakter, som er indgaaet mellem bilfabrikanter og deres eneforhandlere.
20 Af det anfoerte foelger, at forordning nr. 123/85 ikke kan fortolkes saaledes, at den forbyder en erhvervsdrivende, der ikke er tilsluttet et officielt salgsnet for et bestemt bilmaerke, og som ikke er befuldmaegtiget mellemhandler i forordningens forstand, at fremskaffe nye koeretoejer af dette maerke via parallelimport og at drive uafhaengig virksomhed med salg af disse koeretoejer.
21 Af de samme grunde er forordningen ikke til hinder for, at en uafhaengig erhvervsdrivende sideloebende udoever virksomhed som befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, og som ikke-godkendt forhandler af koeretoejer hidroerende fra parallelimport.
22 Hvad endelig angaar foernaevnte meddelelse fra Kommissionen 91/C 329/06, som sagsoegerne i hovedsagen har paaberaabt sig, har denne meddelelse alene til formaal at klargoere visse af de i forordningen anvendte begreber og kan derfor ikke aendre forordningens anvendelsesomraade.
23 Den forelaeggende rets spoergsmaal maa herefter besvares med, at forordning nr. 123/85 skal fortolkes saaledes, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmaerke, eller som er befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver virksomhed med parallelimport og uafhaengigt videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke. Forordningen er heller ikke til hinder for, at en uafhaengig erhvervsdrivende sideloebende udoever virksomhed som befuldmaegtiget mellemhandler og som ikke-godkendt forhandler af koeretoejer hidroerende fra parallelimport.
Andet spoergsmaal
24 Under hensyn til besvarelsen af det foerste spoergsmaal er det ufornoedent at traeffe afgoerelse vedroerende det andet spoergsmaal.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
25 De udgifter, der er afholdt af franske og graeske regering samt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Tribunal de commerce de Lyon ved dom af 14. november 1994, for ret:
Kommissionens forordning (EOEF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, paa kategorier af salgs- og serviceaftaler vedroerende motorkoeretoejer skal fortolkes saaledes, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmaerke, eller som er befuldmaegtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver virksomhed med parallelimport og uafhaengigt videresalg af nye koeretoejer af det paagaeldende maerke. Forordningen er heller ikke til hinder for, at en uafhaengig erhvervsdrivende sideloebende udoever virksomhed som befuldmaegtiget mellemhandler og som ikke-godkendt forhandler af koeretoejer hidroerende fra parallelimport.