CELEX: 61990CJ0330
Lovreguleret erhverv
vilkår for udøvelse
national ret

1 Ved kendelser af 11. september og 11. oktober 1990 indgaaet til Domstolen den 25. oktober 1990 har Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 67/43/EOEF af 12. januar 1967 om gennemfoerelsen af etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstaendig virksomhed inden for: 1. "ejendomshandel og -administration (undtagen 6401)" (ex CITI-gruppe 640), 2. "visse tjenesteydelser for erhvervslivet" (CITI-gruppe 839) (EFT 1967, s. 3).
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under straffesager, som anklagemyndigheden har anlagt mod Angel López Brea og Carlos Hidalgo Palacios. De tiltalte, der er spanske statsborgere og har bopael i Spanien, etablerede sig i Alicante som ejendomsmaeglere uden at vaere i besiddelse af de kraevede faglige kvalifikationer og autorisationer.
3 Naermere bestemt har anklagemyndigheden ved Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante rejst tiltale mod López Brea og Hidalgo Palacios for "retsstridig udoevelse af et erhverv", jf. artikel 321 i den spanske straffelov. Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante har udsat disse straffesager, indtil Domstolen praejudicielt har afgjort foelgende spoergsmaal:
"1) Er bestemmelserne i artikel 1 i dekret af 4. december 1969 og i kongeligt dekret nr. 1464/88 - hvorefter virksomhed som ejendomsmaegler omfatter formidling og maeglervirksomhed vedroerende koeb, salg og mageskifte af land- og byejendomme, laan mod pantesikkerhed i saadanne ejendomme, udlejning og bortforpagtning af begge typer ejendomme, herunder overdragelse i lejeforhold og fremleje, samt vaerdiansaettelser ved salg, overdragelse eller fremleje af saadanne goder - gyldige, naar henses til artikel 3, 2 og 5 i Raadets direktiv 67/43/EOEF, og kan en medlemsstat lovligt efter direktivets ikrafttraedelse tillaegge en bestemt gruppe erhvervsdrivende eneret til at udoeve de naevnte former for virksomhed vedroerende fast ejendom?
2) Kan en medlemsstat fastsaette begraensninger i eller undtagelser fra det naevnte direktiv?"
4 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagerne, retsforhandlingernes forloeb samt de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
5 Det bemaerkes indledningsvis, at det fremgaar af Domstolens faste praksis, at Domstolen ikke inden for rammerne af Traktatens artikel 177 kan traeffe afgoerelse om, hvorvidt en national bestemmelse er forenelig med faellesskabsretten. Domstolen kan imidlertid af de paagaeldende spoergsmaals ordlyd, saaledes som de er formuleret af den nationale retsinstans, og under hensyn til de af denne meddelte oplysninger, udlede de momenter, der angaar fortolkning af faellesskabsretten, saaledes at den nationale retsinstans kan traeffe afgoerelse vedroerende de retsspoergsmaal, som er indbragt for den (jf. navnlig dom af 11.6.1987, sag 14/86, Pretore di Salò mod X, Sml. s. 2545).
6 Det kan herefter laegges til grund, at det foerste spoergsmaal maa forstaas saaledes, at den nationale retsinstans oensker oplyst, hvorvidt faellesskabsretten, herunder navnlig Traktatens regler om etableringsfriheden og direktiv 67/43, skal fortolkes saaledes, at faellesskabsretten er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter visse former for virksomhed inden for ejendomshandel og -administration er forbeholdt personer, der udoever det lovregulerede erhverv som ejendomsmaegler.
7 Det bemaerkes herom for det foerste, at ifoelge fast retspraksis kan Traktatens bestemmelser om den frie bevaegelighed for personer ikke finde anvendelse paa aktiviteter, hvis samtlige deres relevante elementer findes inden for en enkelt medlemsstat (jf. f.eks. dom af 23.4.1991, sag C-41/90, Hoefner og Elser, Sml. I, s. 1979).
8 Det fremgaar af de faktiske omstaendigheder, saaledes som den nationale retsinstans har beskrevet dem i forelaeggelseskendelserne, at hovedsagerne drejer sig om spanske statsborgere, der i Spanien udoever virksomhed som ejendomsmaeglere, og at de tiltalte ikke har gjort gaeldende, at de i en anden medlemsstat skulle have erhvervet de faglige kvalifikationer, der kraeves for at kunne udoeve denne form for virksomhed.
9 Forhold som dem, der er tale om i hovedsagerne, er saaledes uden sammenhaeng med nogen af de forhold, som faellesskabsretten tilsigter at regulere, hvorfor Traktatens regler om etableringsfriheden ikke finder anvendelse.
10 Herefter maa raekkevidden af direktiv 67/43 undersoeges med henblik paa at fastslaa, om direktivet indeholder bestemmelser om en harmonisering, der ogsaa finder anvendelse paa rent nationale anliggender som dem, det drejer sig om i hovedsagerne.
11 Det bemaerkes herom, at medlemsstaterne i henhold til artikel 1 i direktiv 67/43 over for de fysiske personer og selskaber, der er angivet i afsnit I i de almindelige planer om ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden og i den frie udveksling af tjenesteydelser (EFT Specialudgave, Anden Serie, IX, s. 7 og 3), skal afskaffe de i afsnit III i planerne naevnte begraensninger i adgangen til og i udoevelsen af de i artikel 2 og 3 omhandlede former for virksomhed.
12 Ifoelge artikel 2, stk. 1, i direktiv 67/43 finder dettes bestemmelser anvendelse paa selvstaendig erhvervsvirksomhed inden for ejendomshandel og -administration som omhandlet i bilag I til den almindelige plan om ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden og paa selvstaendig erhvervsvirksomhed i form af praestering af "tjenesteydelser til ikke andetsteds naevnte virksomheder", jf. samme bilag.
13 Det maa antages at fremgaa af de almindelige planer om ophaevelse af begraensninger i etableringsfriheden og i den frie udveksling af tjenesteydelser, at der ved de i planerne omhandlede begraensninger i det vaesentlige sigtes til ordninger, som - direkte eller indirekte - skaber en forskelsbehandling mellem henholdsvis statsborgere i andre medlemsstater og indenlandske statsborgere.
14 Denne fortolkning af direktiv 67/43 bekraeftes endvidere af ordlyden af artikel 5, stk. 1, hvorefter medlemsstaterne navnlig skal afskaffe de begraensninger, som:
a) hindrer "de begunstigede" i at etablere sig i vaertslandet paa de samme betingelser og med de samme rettigheder som indenlandske statsborgere og dér udfoere tjenesteydelser
b) hidroerer fra administrativ praksis, der medfoerer, at de "begunstigede" i forhold til indenlandske statsborgere udsaettes for forskelsbehandling.
15 Det maa foelgelig laegges til grund, at direktiv 67/43 alene opstiller et krav om en afskaffelse af enhver - direkte eller indirekte - forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet, hvorimod direktivet ikke tilsigter nogen harmonisering af de vilkaar, der er fastsat i de nationale ordninger, som regulerer spoergsmaalet om adgang til erhvervet som ejendomsmaegler og om ret til at udoeve dette.
16 Det foerste spoergsmaal, som affattet paa den ovenfor angivne aendrede maade, maa herefter besvares med, at direktiv 67/43 ikke er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter visse former for virksomhed inden for ejendomshandel og -administration er forbeholdt personer, der udoever det lovregulerede erhverv som ejendomsmaegler.
17 Naar henses til besvarelsen af det foerste spoergsmaal, er det ufornoedent at besvare det andet spoergsmaal fra den forelaeggende retsinstans.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til parterne i hovedsagerne udgoer et led i de sager, der verserer for den nationale retsinstans, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Juzgado de lo Penal nr. 4 de Alicante ved kendelser af 11. september og 11. oktober 1990, for ret:
Raadets direktiv 67/43/EOEF af 12. januar 1967 om gennemfoerelsen af etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser for selvstaendig virksomhed inden for: 1. "ejendomshandel og -administration (undtagen 6401)" (ex CITI-gruppe 640), 2. "visse tjenesteydelser for erhvervslivet" (CITI-gruppe 839) er ikke til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter visse former for virksomhed inden for ejendomshandel og -administration er forbeholdt personer, der udoever det lovregulerede erhverv som ejendomsmaegler.