CELEX: 62004CJ0517
Poplatok za prepravu kreviet na palube rybárskych plavidiel registrovaných v členskom štáte, z ktorého sa majú financovať zariadenia na triedenie a lúpanie kreviet v tomto členskom štáte
Článok 25 ES
Poplatky s rovnocenným účinkom ako clá
Článok 90 ES
Vnútroštátna daň

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 25 ES a 90 ES.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Visserijbedrijf D. J. Koornstra & Zn. vof (ďalej len „Koornstra“)
a Productschap Vis v súvislosti s poplatkom, ktorý druhý uvedený subjekt uložil Koornstra za prepravu kreviet do Dánska v hospodárskom
roku 2000.

Právny rámec
Productschap Vis je holandskou verejnoprávnou profesijnou organizáciou zriadenou pre podniky vykonávajúce rybolov, ktoré spracovávajú
ryby na účely získania, v prípade potreby po ich spracovaní, výrobkov využiteľných ako potraviny alebo krmivá, a ktoré uvádzajú
na trh ryby alebo výrobky odvodené od rýb, ktoré je možné, po ich spracovaní alebo bez spracovania, využiť ako potraviny alebo
krmivá.
Článok 2 ods. 1 nariadenia o financovaní sietí a lúpačiek dražených kreviet v hospodárskom roku 2000 (Verordening financiering
garnalenzeven en garnalenkrakers visafslagen 2000, ďalej len „nariadenie“) stanovuje:
„Počnúc prvým pondelkom nasledujúcim po dni nadobudnutia účinnosti tohto nariadenia je podnikateľ, ktorý prepravuje krevety
na palube holandského rybárskeho plavidla, povinný uhradiť na účet Productschap poplatok v sume 0,01 florénov za 1 kg kreviet,
ktoré prepraví a predá pre ľudskú spotrebu.“
Článok 3 ods. 1 toho istého nariadenia stanovuje, že výťažok z poplatku je určený na financovanie, zo strany Productschap
Vis, nákupu sietí a lúpačiek, ako aj na ich umiestnenie a údržbu.

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Koornstra je podnik, ktorý prepravuje krevety na palube rybárskeho plavidla Elizabeth. Podľa jeho vyhlásenia z 1. augusta
2002 Koornstra počas hospodárského roka 2000 prepravil 52 984 kg kreviet, z ktorých 28 774 kg bolo predaných na dražbe v Holandsku
a 24 210 kg bolo priamo dodaných do Dánska na účely ich uvedenia na trh v tomto štáte.
Na základe článku 2 ods. 1 nariadenia Productschap Vis rozhodnutím z 19. septembra 2002 vyrubil Koornstra poplatok v sume
109,86 eur za uvedených 24 210 kg kreviet.
Listom z 25. októbra 2002 podal Koornstra proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť.
Rozhodnutím z 19. marca 2003 (ďalej len „sporné rozhodnutie“) Productschap Vis sťažnosť Koornstra zamietol.
Žalobou z 25. apríla 2003 Koornstra napadol sporné rozhodnutie pred College van Beroep voor het bedrijfsleven. Majúc pochybnosti
o zlučiteľnosti poplatku stanoveného v článku 2 ods. 1 nariadenia (ďalej len „sporný poplatok“) s právom Spoločenstva, tento
súd rozhodol konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Je taký poplatok, akým je sporný poplatok uložený podniku členského štátu za prepravu kreviet rybárskym plavidlom registrovaným
v tomto členskom štáte, ktorý slúži na financovanie sietí a lúpačiek kreviet v tomto štáte, zlučiteľný s právom Spoločenstva,
najmä s článkami 25 ES a 90 ES, keď sa tento poplatok vyberá aj za krevety, ktoré tento podnik prepravuje na iné miesto v Spoločenstve?
2.      Závisí odpoveď na predchádzajúcu otázku od:
a)      miesta, kde boli krevety vylovené;
b)      skutočnosti, že po preprave na iné miesto Spoločenstva boli krevety ďalej prepravené do členského štátu registrácie rybárskeho
plavidla;
c)      skutočnosti, že v prípade prepravy na iné miesto Spoločenstva je triedenie a lúpanie kreviet tiež odplatné?“

O prejudiciálnych otázkach
Svojimi otázkami, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či poplatok, o aký ide v tomto prípade
vo veci samej, možno považovať za poplatok s rovnocenným účinkom ako clo v zmysle článku 25 ES alebo za diskriminačnú vnútroštátnu
daň zakázanú článkom 90 ES.
Na úvod treba pripomenúť, že ustanovenia týkajúce sa poplatkov s rovnocenným účinkom a diskriminačných daní nemožno uplatniť
súčasne, takže tá istá daň nemôže v rámci režimu Zmluvy patriť súčasne do oboch kategórií (rozsudky zo 17. septembra 1997,
UCAL, C‑347/95, Zb. s. I‑4911, bod 17; z 22. mája 2003, Freskot, C‑355/00, Zb. s. I‑5263, bod 39, a z 27. novembra 2003, Enirisorse,
C‑34/01 až C‑38/01, Zb. s. I‑14243, bod 59).
Na prvom mieste je teda vhodné skúmať, či sporný poplatok možno kvalifikovať ako poplatok s rovnocenným účinkom ako vývozné
clo v zmysle článkov 23 ES a 25 ES. Ak tomu tak nie je, na druhom mieste bude treba preveriť, či uvedený poplatok je diskriminačnou
vnútroštátnou daňou zakázanou článkom 90 ES.
V konaní vo veci samej je zrejmé, že sporný poplatok sa nevyberá z dôvodu, že tovar prekračuje hranicu dotknutého členského
štátu, ale preto, že sa systematicky a jednotne vzťahuje na krevety prepravované na palube holandského rybárskeho plavidla,
či už sú určené pre vnútroštátny trh alebo na vývoz, a že výťažok z tohto poplatku slúži na financovanie zo strany Productschap
Vis nákupu, umiestnenia a údržby sietí a lúpačiek.
Podľa ustálenej judikatúry každá, aj nepatrná, jednostranne uložená peňažná povinnosť, ktorá bez ohľadu na svoje označenie
a spôsob úhrady postihuje tovary na základe skutočnosti, že tieto prekračujú hranicu, hoci nie je clom vo vlastnom slova zmysle,
je poplatkom s rovnocenným účinkom v zmysle článkov 23 ES a 25 ES, aj keď sa uvedená peňažná povinnosť nevyberá v prospech
členského štátu (rozsudky UCAL, už citovaný, bod 18; z 9. septembra 2004, Carbonati Apuani, C‑72/03, Zb. s. I‑8027, bod 20,
a z 8. novembra 2005, Jersey Produce Marketing Organisation, C‑293/02, Zb. s. I‑0000, bod 55).
Taká povinnosť však nie je poplatkom s rovnocenným účinkom ako clo, ale vnútroštátnou daňou v zmysle článku 90 ES, ak je súčasťou
všeobecného vnútroštátneho daňového systému a vyrubuje sa pri kategórii výrobkov systematicky podľa objektívnych kritérií
uplatňovaných nezávisle od pôvodu výrobku alebo krajiny určenia (rozsudky z 23. apríla 2002, Nygård, C‑234/99, Zb. s. I‑3657,
bod 19, a Carbonati Apuani, už citovaný, bod 17).
V tejto súvislosti z judikatúry Súdneho dvora tiež vyplýva, že na účely právnej kvalifikácie dane vzťahujúcej sa na vnútroštátne
výrobky spracované na vnútroštátnom trhu alebo uvádzané na tento trh a na vnútroštátne výrobky vyvážané bež ďalšieho spracovania
na základe rovnakých kritérií, môže byť potrebné vziať do úvahy účel výťažku dane (rozsudok Nygård, už citovaný, bod 21).
Preto ak je výťažok z takej dane určený na financovanie činností, z ktorých majú úžitok najmä tie vnútroštátne výrobky, ktoré
sa spracovávajú na vnútroštátnom trhu alebo sa na tento trh uvádzajú, možno z toho vyvodiť, že príspevok vyberaný podľa tých
istých kritérií je predsa len diskriminačný, keďže daňovou povinnosťou, ktorá zaťažuje výrobky spracované na vnútroštátnom
trhu alebo uvádzané na tento trh, vyrovnávajú výhody, na ktorých financovanie daň slúži, zatiaľ čo povinnosť, ktorá zaťažuje
výrobky vyvážané bež ďalšieho spracovania, predstavuje len povinnosť (rozsudok Nygård, už citovaný, bod 22).
Z tohto hľadiska, ak výhody vyplývajúce zo zaťaženia výrobku poplatkom patriacim do všeobecného vnútroštátneho daňového systému
a vzťahujúceho sa systematicky na vnútroštátne výrobky spracované na vnútroštátnom trhu alebo na tento trh uvádzané a na výrobky
vyvážané bez ďalšieho spracovania, pri jeho predaji úplne vyrovnávajú povinnosť znášanú vnútroštátnym výrobkom spracovávaným
na vnútroštátnom trhu alebo uvádzanom na tento trh, je táto daň poplatkom s rovnocenným účinkom ako clo a je v rozpore s článkami
23 ES a 25 ES. Taký poplatok je však porušením zákazu diskriminácie stanoveného v článku 90 ES, ak výhody vyplývajúce pre
vnútroštátne výrobky spracovávané na vnútroštátnom trhu alebo na tento trh uvádzané z príjmu získaného z dane, vyrovnávajú
nimi znášanú povinnosť len čiastočne (rozsudok Nygård, už citovaný, bod 23).
Za predpokladu, že tieto výhody vyplývajúce pre vnútroštátnu produkciu spracovávanú na vnútroštátnom trhu alebo uvádzanú na
tento trh úplne vyrovnajú povinnosť znášanú touto produkciou, bude sa musieť poplatok vyberaný za výrobok ako poplatok s rovnocenným
účinkom ako clo považovať za nezákonný v celom rozsahu. Naopak za predpokladu, že výhody vyrovnávajú povinnosť zaťažujúcu
vnútroštátne výrobky, spracovávané na vnútroštátnom trhu alebo na tento trh uvádzané, čiastočne, bude treba poplatok vyberaný
za vyvážané vnútroštátne výrobky, ktorý je v zásade zákonný, zakázať, keďže vyrovnáva uvedenú povinnosť a bude sa musieť primerane
znížiť (pozri v tomto zmysle rozsudky UCAL, už citovaný, bod 23, a Nygård, už citovaný, bod 42).
Účinné a správne uplatnenie kritéria vyrovnania predpokladá preverenie počas referenčného obdobia peňažnej ekvivalentnosti
medzi sumami celkovo vyberanými za vnútroštátne výrobky spracovávané na vnútroštátnom trhu a na tento trh uvádzané z dôvodu
skúmaného poplatku a výhodami, ktoré požívajú výlučne tieto výrobky (rozsudky zo 17. septembra 1997, Fricarnes, C‑28/96, Zb.
s. I‑4939, bod 27, a Nygård, už citovaný, bod 43).
Z hľadiska uvedených zásad je teda na vnútroštátnom súde, aby sa ubezpečil, že vnútroštátne výrobky spracovávané na vnútroštátnom
trhu a na tento trh uvádzané nepožívajú
de facto
výlučný alebo pomerne významnejší prospech než vnútroštátne výrobky vyvážané subjektom, na ktorý sa vzťahuje sporný poplatok,
ktorý môže úplne alebo čiastočne vyrovnať povinnosť tvorenú uvedeným poplatkom (pozri v tomto zmysle rozsudky UCAL, už citovaný,
bod 26, a Fricarnes, už citovaný, bod 29).
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že z umiestnenia sietí a lúpačiek financovaných zo sporného poplatku
majú prospech výlučne podniky prepravujúce krevety do Holandska.
Vnútroštátny súd okrem toho rovnako považuje za dané, že hoci sa na ne sporný poplatok vzťahuje, podniky prepravujúce krevety
na palube holandských rybárskych plavidiel do ostatných členských štátov z uvedených zariadení prospech nemajú.
Z toho vyplýva, že sporný poplatok zaťažuje výrobky určené na vývoz väčšou povinnosťou, než akú znášajú výrobky určené pre
holandský trh.
Ak sa preto potvrdí, že výhody vyplývajúce zo zaťaženia výrobku sporným poplatkom úplne vyrovnávajú povinnosť znášanú podnikmi
prepravujúcimi na palube holandských rybárskych plavidiel krevety určené na spracovanie na vnútroštátnom trhu alebo ich uvedenie
na tento trh, uplatnenie uvedeného poplatku na výrobky určené na vývoz predstavuje poplatok s rovnocenným účinkom ako clo,
ktorý je v rozpore s článkami 23 ES a 25 ES, a ktorý teda treba považovať za nezákonný v celom rozsahu. Taký poplatok je však
porušením zákazu diskriminácie stanoveného v článku 90 ES, ak výhody vyplývajúce pre vnútroštátne výrobky spracovávané na
vnútroštátnom trhu alebo na tento trh uvádzané z príjmu získaného z dane, vyrovnávajú nimi znášanú povinnosť len čiastočne.
Miesto, kde boli krevety vylovené, skutočnosť, že po tom, čo sa krevety prepravia do iného členského štátu, sa následne prepravia
do štátu, v ktorom je rybárske plavidlo registrované, a okolnosť, že v prípade prepravy do iného členského štátu je v tomto
štáte triedenie a lúpanie kreviet tiež odplatné, sú pre toto hodnotenie irelevantné.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na prejudiciálne otázky odpovedať tak, že poplatok, ktorý verejnoprávny subjekt členského
štátu vyberá na základe rovnakých kritérií za vnútroštátne výrobky určené pre vnútroštátny trh alebo na vývoz do iných členských
štátov, je poplatkom s rovnocenným účinkom ako vývozné clo zakázaným článkami 23 ES a 25 ES, ak výťažok z tohto poplatku slúži
na financovanie činností, z ktorých majú prospech len výrobky určené pre vnútroštátny trh, a ak výhody vyplývajúce z príjmu
získaného z uvedeného poplatku úplne vyrovnávajú povinnosť znášanú uvedenými výrobkami. Taký poplatok je však porušením zákazu
diskriminácie stanoveného v článku 90 ES, ak výhody vyplývajúce pre vnútroštátne výrobky spracovávané na vnútroštátnom trhu
alebo uvádzané na tento trh z príjmu získaného z tohto poplatku, vyrovnávajú nimi znášanú povinnosť len čiastočne.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
Poplatok, ktorý verejnoprávny subjekt členského štátu vyberá na základe rovnakých kritérií za vnútroštátne výrobky určené
pre vnútroštátny trh alebo na vývoz do iných členských štátov, je poplatkom s rovnocenným účinkom ako clo na vývoz zakázaným
článkami 23 ES a 25 ES, ak výťažok z tohto poplatku slúži na financovanie činností, z ktorých majú prospech len výrobky určené
pre vnútroštátny trh, a ak výhody vyplývajúce z príjmu získaného z uvedeného poplatku úplne vyrovnávajú povinnosť znášanú
uvedenými výrobkami. Taký poplatok je však porušením zákazu diskriminácie stanoveného v článku 90 ES, ak výhody vyplývajúce
pre vnútroštátne výrobky spracovávané na vnútroštátnom trhu alebo uvádzané na tento trh z príjmu získaného z tohto poplatku,
vyrovnávajú nimi znášanú povinnosť len čiastočne.
Podpisy
*
Jazyk konania: holandčina.