CELEX: 62002CJ0295
Közös agrárpolitika
Egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszere
3887/92/EGK és 2419/2001/EK rendelet
Állattenyésztési támogatás iránti kérelmek
Szabálytalanságok
A támogatás összegének csökkentése
A 2988/95/EK, Euratom rendelet 2. cikkének (2) bekezdése
Kevésbé szigorú rendelkezés visszaható hatályú alkalmazása

2002. augusztus 1‑jei végzésével, amely augusztus 19‑én érkezett a Bírósághoz, az Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht
az EK 234. cikk alapján előzetes döntéshozatal céljából az egyes közösségi támogatási intézkedésekre vonatkozó egységes igazgatási
és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról szóló, 1992. december 23‑i 3887/92/EGK bizottsági
rendelet (HL L 391., 36. o.) 10. cikke (2) bekezdésének a) pontjának, a 3508/92/EGK tanácsi rendelettel az egyes közösségi
támogatási intézkedésekre vonatkozóan létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak
megállapításáról szóló, 2001. december 11‑i 2419/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 327, 11. o.; magyar nyelvű különkiadás
3. fejezet, 34. kötet, 308. o.) 44., 53. és 54. cikkének, valamint az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló,
1995. december 18‑i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (HL L 312, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 1. kötet,
340. o.) 2. cikke (2) bekezdésének értelmezésére vonatkozó kérdést terjesztett a Bíróság elé.
E kérdés a G. Gerken mezőgazdasági termelő és az Amt für Agrarstruktur Verden (verdeni mezőgazdasági szervezési hivatal; a
továbbiakban: Amt) között az említett termelővel szemben a 3887/92 rendelet 10. cikkének (2) bekezdése alapján alkalmazott
szankció tárgyában folyamatban lévő perben merült fel.

Jogi háttér

A szarvasmarhafélékre alkalmazandó támogatási rendszer
A 805/68 rendelet
A 805/68/EGK rendelet módosításáról és a marhahústermelők számára nyújtott különleges támogatás általános szabályainak megállapításáról
szóló 468/87/EGK rendeletet, valamint az anyatehenek tartására vonatkozó támogatási rendszer bevezetéséről szóló 1357/80/EGK
rendeletet hatályon kívül helyezéséről szóló, 1992. június 30‑i 2066/92/EGK tanácsi rendelettel (HL L 215., 49. o.) módosított,
a marha- és borjúhús piacának közös szervezéséről szóló, 1968. június 27‑i 805/68/EGK tanácsi rendelet (HL L 148., 24. o.,
a továbbiakban: 805/68 rendelet) 4b. cikke elrendeli:
„(1) Az a mezőgazdasági termelő, aki a gazdaságában hímivarú szarvasmarhákat tart, kérelmére különleges jövedelemtámogatásban
részesülhet. Ez a jövedelemtámogatás a regionális felső határ figyelembevételével, naptári évenként és gazdaságonként minden
egyes, a (2) bekezdés szerinti korcsoport esetében legfeljebb kilencven állat vonatkozásában nyújtható.
(2) A támogatást az egyes hímivarú szarvasmarhák életében legfeljebb két alkalommal nyújtják,
–        először a 10 hónapos életkor elérésekor,
–        másodszor a 22 hónapos életkor elérését követően.
[…]”.

A támogatási rendszer alkalmazásának részletes szabályai
A 3508/92 rendelet
Az egyes közösségi támogatási programok integrált igazgatási és ellenőrzési rendszerének létrehozásáról szóló, 1992. november
27‑i 3508/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 355, 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 223. o.) 1. cikke (1) bekezdése
b) pontjának első franciabekezdése szerint az egyes tagállamoknak integrált igazgatási és ellenőrzési rendszert (a továbbiakban:
IIER) kell létrehozniuk, amely az állattenyésztési ágazatban a 805/68 rendelet 4. cikke a)–h) pontjában a marha- és borjúhústermelők
számára megállapított támogatási intézkedések esetében alkalmazandó.
A 3887/92 rendelet
A 3887/92 rendelet 1. cikke megállapítja a 3508/92 rendelet által bevezetett integrált rendszer alkalmazására vonatkozó részletes
szabályokat.
A 3887/92 rendelet 10. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben megállapítást nyer, hogy a támogatási kérelemben bejelentett állatállomány létszáma meghaladja az ellenőrzéskor
megállapított állatállomány létszámát, a támogatás összegének kiszámítása a megállapított állatállomány létszáma alapján történik.
Azonban – a
vis maior
esetét kivéve, és az (5) bekezdés alkalmazását követően – a támogatás egységnyi összege az alábbiak szerint csökken:
a)      a legfeljebb húsz állatra vonatkozó kérelem esetében:
–        a megállapított többletnek megfelelő százalékos arányban, amennyiben az két állat, vagy annál kevesebb,
–        a megállapított többlet kétszeresének megfelelő százalékos arányban, amennyiben az meghaladja a kettő, de nem haladja meg
a négy állatot.
Amennyiben a többlet meghaladja a négy állatot, semmilyen támogatás nem nyújtható;
[...]
Az a) pont szerinti százalékos arányokat a bejelentett szám alapján [...] számítják ki.
Amennyiben szándékosan vagy súlyos gondatlanságból tesznek hibás bejelentést:
–        az érintett mezőgazdasági termelő kizárásra kerül az adott támogatási rendszerből az adott naptári év vonatkozásában,
és
–        szándékosan hibás bejelentés esetén ugyanezen támogatási rendszerből a következő naptári év vonatkozásában.
Ha azonban a mezőgazdasági termelő
vis maior
miatt nem tud eleget tenni birtokontartási kötelezettségének, támogatási jogosultsága megmarad annyi állatra vonatkozóan,
ahány a
vis maior
bekövetkeztekor a követelményeknek megfelelt.
A támogatási kérelemben feltüntetettnél több állatra vonatkozóan semmilyen esetben sem lehet támogatást adni.
[...]”.
A 2001/2419 rendelet
A 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének első mondata hatályon kívül helyezte a 3887/92 rendeletet.
A 2419/2001 rendelet 44. cikkének (1) bekezdése kimondja, hogy e rendelet IV. –„A támogatás kiszámításának alapja, levonások
és kizárások” elnevezésű – címében előírt levonásokat és kizárásokat nem kell alkalmazni, ha a mezőgazdasági termelő tényszerűen
pontos információt nyújtott be, vagy másképpen bizonyítja, hogy nem vétkes.
Ugyanezen rendelet 53. cikke (1) bekezdésének második mondata szerint a 2002. január 1–je előtt megkezdett gazdasági évekkel
vagy támogatási időszakokkal összefüggő támogatási kérelmekre vonatkozóan továbbra is a 3887/92 rendeletet kell alkalmazni.
A 2419/2001 rendelet 54. cikke elrendeli:
„(1) Ez a rendelet az
Európai Közösségek Hivatalos Lapjában
való kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Ezt a rendeletet a 2002. január 1‑jétől kezdődő gazdasági évekkel vagy támogatási időszakokkal kapcsolatos támogatási
kérelmekre kell alkalmazni.
[…]”.

A közösségi jogi aktusokban előírt közigazgatási szankciók időbeli hatálya
A 2988/95 rendelet
A 2988/95 rendelet 1. cikke előírja:
„(1) Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelme céljából a közösségi joggal kapcsolatos szabálytalanságok esetére egy
keretszabályozás kialakítására kerül sor az egységes ellenőrzések, a közigazgatási intézkedések, továbbá szankciók tekintetében.
(2) Szabálytalanság a közösségi jog valamely rendelkezésének egy gazdasági szereplő általi, annak cselekménye vagy mulasztása
útján történő megsértése, amelynek eredményeként a Közösségek általános költségvetése vagy a Közösségek által kezelt költségvetések
kárt szenvednek vagy szenvednének, akár közvetlenül a Közösségek nevében beszedett saját forrásokból származó bevétel csökkenése
vagy kiesése révén, akár indokolatlan kiadási tételek miatt.”
Ugyanezen rendelet 2. cikkének (2) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Semmilyen közigazgatási szankció nem alkalmazható, ha a szabálytalanságot megelőzően közösségi jogi rendelkezés nem rendelkezett
arról. A közösségi jogszabályba foglalt, közigazgatási szankciót tartalmazó rendelkezések későbbi módosítása esetén a kevésbé
szigorú rendelkezéseket kell alkalmazni visszaható hatállyal.”

Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
G. Gerken 1995. december 21‑én különleges támogatásért folyamodott tizenkét hímivarú szarvasmarha vonatkozásában, amelyek
a 805/68 rendelet 4b. cikke értelmében az első és a második korcsoportba tartoztak.
1996. június 21‑i határozatával az Amt a tizenkettőből hét szarvasmarha esetében elutasította e kérelmet, azzal az indoklással,
hogy G. Gerken nem bizonyította, hogy az állatok megfelelnek a közösségi jog által előírt életkor feltételének. A fennmaradó
öt szarvasmarhára vonatkozó támogatást szintén elutasította, a 3887/92 rendelet 10. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján.
G. Gerken a Bezirksregierung Lüneburg (Lüneburg körzeti hivatala) (Németország) előtt tett eredménytelen panaszt követően
1998. július 23‑án keresetet nyújtott be a Verwaltungsgericht Stadehoz (stadei közigazgatási bíróság). E bíróság előtt az
érintett hét közül három szarvasmarha életkorára vonatkozóan sikerült bizonyítékot szolgáltatnia. Az Amt késznek mutatkozott
a 3887/92 rendelet 10. cikkének (2) bekezdése a) pontja alapján arányosan csökkentett támogatást folyósítani G. Gerkennek
e három szarvasmarha után, továbbá az öt másik után, amelyek életkorát már megállapították.
A Verwaltungsgericht 2000. február 17‑i ítéletében úgy határozott, hogy az Amt megalapozottan utasította el G. Gerken kérelmét
a további négy szarvasmarha esetében, amelyek életkorát nem állapították meg. Ebből a szempontból nem tartotta lényegesnek
annak feltárását, hogy az Amt módosította-e a szarvasmarhák életkorának bizonyítására vonatkozó gyakorlatát, vagy sem.
Ugyanakkor a másik nyolc szarvasmarha esetében a Verwaltungsgericht úgy vélte, hogy G. Gerken nem a 3887/92 rendelet 10. cikke
(2) bekezdésének a) pontja szerinti csökkentett, hanem teljes támogatásra jogosult. Érvelése szerint az e rendelkezés által
kilátásba helyezett szankciók azért nem alkalmazhatók a jelen esetben, mert G. Gerken nem tett megtévesztő vagy téves nyilatkozatot.
Az Amt fellebbezést nyújtott be a Niedersächsisches Oberverwaltungsgerichthez az első fokú ítélet ez utóbbi része ellen.
Ez a bíróság mindenekelőtt megállapította, hogy G. Gerken a támogatás iránti kérelemben bejelentett tizenkét szarvasmarha
közül négy esetében nem szolgáltatott kellő bizonyítékot az előírt életkor vonatkozásában, valamint hogy a 3887/92 rendelet
10. cikke (2) bekezdése a) pontjának második franciabekezdése értelmében a támogatás összegéből le kell vonni a többletnek
megfelelő százalékos arány kétszeresét, mivel négy állatról van szó. Hivatkozva a C‑63/00. sz., Schilling és Nehring ügyben
2002. május 16‑án hozott ítéletre (EBHT 2002., I‑4483. o.), amely szerint a rendelkezés által előírt szankciók akkor is alkalmazandók,
ha a bejelentett és a megállapított állatok számának eltérése nem a kérelmező megtévesztő nyilatkozatán alapul, a kérdést
előterjesztő bíróság arra az álláspontra helyezkedik, hogy az említett szankciókat G. Gerken esetében is alkalmazni kell.
Mindazonáltal rámutatott arra, hogy kérelme megalapozásaként G. Gerken bemutatta a Landkreis Verden (a verdeni kerület) hatósági
állatorvosának tanúsítványát annak igazolására, hogy az állatok nem szenvednek leukózisban. Márpedig a kérdést előterjesztő
bíróság szerint az 1996 elejéig az Amt gyakorlata az volt, hogy elfogadta az ilyen típusú igazolásokat a szarvasmarhák életkorának
bizonyítékaként; ezt a gyakorlatát csak G. Gerken kérelmének benyújtását követően módosította két, 1996 márciusában és júniusában
elfogadott minisztériumi rendelet alapján. A kérdést előterjesztő bíróság szerint tehát G. Gerken „tényszerűen pontos adatokat”
szolgáltatott a 2419/2001 rendelet 44. cikkének (1) bekezdése értelmében, és ez utóbbi rendelkezés értelmében G. Gerken nem
vétkes, legalábbis a vele szemben felhozott kifogást illetően, miszerint nem bizonyította a szóban forgó négy szarvasmarha
életkorát.
Ilyen körülmények között a kérdést előterjesztő bíróság tudni szeretné, hogy alkalmaznia kell-e a 3887/92 rendelet 10. cikke
(2) bekezdésének a) pontja szerinti szankciókat. Megállapítja, hogy a 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének első mondata
hatályon kívül helyezte e rendeletet, ám az előbbi – 54. cikke (1) bekezdésének megfelelően – csak 2001. december 13‑án lépett
hatályba. Egyébként a 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének második pontja értelmében a 3887/92 rendeletet kell továbbra
is alkalmazni a 2002. január 1‑je előtt megkezdett gazdasági évekkel vagy támogatási időszakokkal összefüggő támogatási kérelmekre
vonatkozóan. A bíróság ebből arra következtet, hogy G. Gerken esetében alkalmazni kellene ez utóbbi rendelet 10. cikkének
(2) bekezdését.
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor emlékeztet arra, hogy a 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése szerint a közösségi
jogszabályban foglalt, közigazgatási szankciót tartalmazó rendelkezések későbbi módosítása esetén a kevésbé szigorú rendelkezéseket
kell alkalmazni visszaható hatállyal.
Mivel úgy vélte, hogy az előtte folyamatban lévő per eredménye a 3887/92, a 2988/95 és a 2419/2001 rendeletek rendelkezéseinek
értelmezését igényli, a Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht az eljárás felfüggesztéséről határozott, és a következő előzetes
döntéshozatal iránti kérdést terjesztette a Bíróság elé:
„A 3887/92 rendelet 10. cikke (2) bekezdése a) pontjának második franciabekezdése alapján csökkenteni kell-e a támogatás összegét
is, amennyiben a hímivarú szarvasmarhák után járó különleges támogatás jogi indokok alapján nem nyújtható a mezőgazdasági
termelőnek, ugyanakkor ez utóbbi a 2419/2001 rendelet 44. cikkének (1) bekezdése értelmében tényszerűen pontos információt
nyújtott be, vagy másképpen bizonyítani tudja, hogy nem vétkes?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről

A Bíróság elé terjesztett észrevételek
Az Amt, valamint az alapeljárás alperesének képviseletére jogosult Niedersächsisches Ministerium für Ernährung (az alsó-szászországi
élelmezésügyi minisztérium, a továbbiakban: minisztérium) álláspontja szerint a 2419/2001 rendeletben előírt kevésbé szigorú
szankciók nem alkalmazhatók az alapeljárásban.
A 2419/2001 rendelet 53. cikkének (1) bekezdése és 54. cikkének (2) bekezdése egyértelműen kimondja, hogy a 3887/92 rendelet
az új rendelet hatálybalépésekor hatályát vesztette, és hogy ez utóbbi csak a 2002. január 1‑jét követően megkezdett gazdasági
évekre vagy támogatási időszakokra vonatkozó támogatási kérelmekre alkalmazható. Következésképpen a 2419/2001 rendelet alkalmazásának
nincs helye a korábbi évek támogatási kérelmei vonatkozásában.
Szintén nincs helye a 2988/95 rendelet 2. cikke (2) bekezdése alkalmazásának. E rendelkezés a közösségi jog módosításával
összefüggésben előírt szankciókra vonatkozik, míg a 2419/2001 rendelet hatályon kívül helyezte a 3887/92 rendeletet.
A minisztérium szerint G. Gerken nem hivatkozhat a bizalomvédelem elvére a 2419/2001 rendelet 44. cikkének (1) bekezdése alapján.
A támogatások nyújtásáért felelős hatóság jogosult igényelni annak bizonyítását, hogy – még a támogatás nyújtása után is –
fennállnak‑e a támogatásnyújtás feltételei. Ezen kívül a támogatás kérelmezőjének a támogatás folyósítását követő négyedik
év végéig tudnia kell bizonyítani, hogy a támogatásnyújtás feltételei fennálltak. Márpedig a szóban forgó négy szarvasmarha
esetében a felperes ezt nem tudta bizonyítani. Amennyiben a 2419/2001 rendelet 44. cikkének (1) bekezdése mégis alkalmazásra
kerül a jelen esetben, akkor a négy kérdéses szarvasmarha vonatkozásában csak a kizárás és a levonás alkalmazásáról kellene
lemondani, de nem a támogatás visszautasításáról.
A minisztérium és az Amt álláspontja szerint, amennyiben a 3887/92 rendeletnek – beleértve a szankciókról szóló rendelkezéseit
is – a 2419/2001 rendelet általi hatályon kívül helyezése ellenére ez utóbbi rendelet rendelkezéseinek a 2988/95 rendelet
által előírt visszaható hatály alá kellett volna tartoznia, ezt kifejezetten részletezni kellett volna 2419/2001 rendeletben.
A német kormány álláspontja szerint a jelen ügyben a továbbiakban is alkalmazni kell a 3887/92 rendelet 10. cikkének (2) bekezdésben
előírt szankciókat. E rendelkezés alkalmazása nem ellentétes sem a 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdésével, sem a közösségi
jog általános elveivel.
A 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdését illetően a német kormány szerint megengedhető e szabály olyan értelmezése, hogy
az nem alkalmazható, amennyiben létezik valamilyen egyedi átmeneti szabályozás, mint például az egyes ágazati szabályozások
előírásai, például a 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének második mondata. A német kormány álláspontja szerint ez
utóbbi rendelkezés, amely meghatározza, hogy az IIER-re vonatkozó szabályok közül melyeket kell alkalmazni egy bizonyos időpontot
megelőzően, illetve azt követően, a 2988/95 rendelet 2. cikke (2) bekezdésének visszaható hatályra vonatkozó szabályához képest
lex specialis
t képez.
Ami a közösségi jog általános elveit illeti, nem ellentétes sem a bizalomvédelem elvével, sem az intézkedések visszaható hatályának
tilalmával az a tény, hogy a 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének második mondata alapján a 3887/92 rendelet által
szabályozott IIER alkalmazható marad a 2001. január 1‑je előtt megkezdett gazdasági évekkel vagy támogatási időszakokkal összefüggő
támogatási kérelmekre. G. Gerken ügyét egyszerűen a támogatás igénylésének időszakában hatályos jog alapján kell elbírálni.
A 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdése második mondatának rendelkezései megtiltják számára, hogy a vitatott kérelmének
benyújtását követően hatályba lépett kedvezőbb előírásra hivatkozzék.
A német kormány álláspontja szerint a 3887/92 és a 2419/2001 rendeletek ellenőrzési rendszerei, valamint szankciórendszerei
közötti különbségek az általa javasolt válasz mellett szólnak. Míg a korábbi rendelet által létrehozott rendszerben az ellenőrzések
és a szankciók a különböző támogatási kérelmeken alapultak, az új rendelet által előírt rendszerben az ellenőrzés és a szankciók
alkalmazása a termeléshez kapcsolódó megközelítésen alapul. A német kormány érvelése szerint, amíg az ellenőrzések a 3887/92
rendelet szerint folytak, azok nem a termeléshez kapcsolódó megközelítés alapján történtek, és nem vonatkoztak a szarvasmarhákra
alkalmazandó közösségi jogi rendeletek összességére. Ebből következően egyetlen, a termeléshez kapcsolódó megközelítés szerinti
ellenőrzési eredmény sem áll rendelkezésre, amely megalapozhatná a termeléshez kapcsolódó megközelítés szerinti szankció alkalmazását.
Emiatt a 2419/2001 rendelet által szabályozott rendszerhez kötődő elemeket – például e rendelet 44. cikke (1) bekezdését –
lehetetlen átvinni a 3887/92 rendelet ellenőrzési és szankcionálási rendszerébe.
A Bizottság előzetesen emlékeztet arra, hogy a C‑354/95. sz., National Farmers’ Union és társai ügyben 1997. július 17‑én
hozott ítélet (EBHT 1997., I‑4559. o.) 39–41. pontjában a Bíróság már úgy rendelkezett, hogy a kevésbé szigorú rendelkezések
visszaható hatályának a 2988/95/EK rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében előírt szabálya elvileg alkalmazandó a 3887/92 rendelet
esetében.
Márpedig az alapeljárás alapját képező tényállás eleget tesz a visszaható hatályra vonatkozó szabály alkalmazási feltételeinek.
Először is: az a mezőgazdasági termelő, aki olyan állatok vonatkozásában nyújt be támogatási kérelmet, amelyek után nem jogosult
támogatásra, megsérti a közösségi jogot, és így a 2988/95 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése értelmében szabálytalanságot
követ el.
Másodszor: a 2419/2001 rendelet 44. cikkének (1) bekezdése módosította az IIER‑t abban az értelemben, hogy az ott előírt szankciókat
nem kell alkalmazni, ha a mezőgazdasági termelő tényszerűen pontos információt nyújtott be, vagy másképpen bizonyítja, hogy
nem vétkes. Ebben az esetben az említett rendelkezés a 3887/92 rendeletben előírtnál kevésbé szigorú közigazgatási szankciót
eredményez.
A Bizottság fenntartja, hogy a jelen esetben a 2419/2001 rendelet 53. és 54. cikkének a hatálybalépésre és az időbeli hatályra
vonatkozó rendelkezései nem zárják ki a 2988/95 rendelet 2. cikke (2) bekezdésének alkalmazását. A Bizottság úgy véli, hogy
a 2419/2001 rendelet 54. cikkének (2) bekezdésében foglalt előírásnak és ugyanezen rendelet 53. cikke (1) bekezdése második
mondatának együttesen csak azt kell biztosítaniuk, hogy a 2002. január 1‑jét megelőző támogatási kérelmeket a továbbiakban
is a rájuk eredetileg alkalmazandó, 3887/92 rendelet alapján bírálják el, és hogy azok – az új rendszer hatálybalépése után
– ne essenek ennek hatálya alá. A közösségi jogalkotónak ezzel szemben nem állt szándékában, hogy az IIER keretében e rendelkezésekkel
kizárja a 2988/95 rendelet 2. cikke (2) bekezdésének második mondatában előírt, a kevésbé szigorú közigazgatási szankciók
visszaható hatályára vonatkozó szabály alkalmazását.
A tárgyaláson a Bizottság mindazonáltal elfogadta, hogy megkülönböztetendők azok az esetek, amelyekben alkalmazni kell a 2988/95
rendelet 2. cikkének (2) bekezdésében szereplő visszaható hatályra vonatkozó szabályt, illetve azok, amelyekben nem. A visszaható
hatályra vonatkozó szabály nem alkalmazható, amikor az új rendelet teljesen átformálja a közösségi szabályozás szankcióira
vonatkozó rendelkezéseket.
A Bizottság a 2419/2001 rendelet 44. cikke (1) bekezdésének a jelen esetben történő alkalmazását illetően felhívja a figyelmet
arra, hogy az általa javasolttól eltérő értelmezés nagy részben megfosztaná hatékony érvényesülésétől a 2988/95 rendelet 2. cikkének
(2) bekezdését. A visszaható hatályra vonatkozó szabály kizárása csak akkor volna lehetséges, ha a szöveg kifejezett rendelkezést
tartalmazna erre vonatkozóan. Márpedig a 2419/2001 rendelet 53. és 54. cikke nem tartalmaz erre vonatkozó kifejezett rendelkezést.

A Bíróság álláspontja
A kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdését úgy kell-e
értelmezni, hogy olyan állattenyésztési támogatás iránti kérelem esetén, amely a 3887/92 rendelet időbeli hatálya alá tartozik,
és amely olyan szabálytalanságot tartalmaz, amely miatt ez utóbbi rendelet 10. cikke (2) bekezdésének a) pontja szankció alkalmazására
ad okot, a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak visszaható hatállyal alkalmazniuk kell a 2419/2001 rendelet 44. cikke (1) bekezdésének
rendelkezéseit, mert e rendelkezések kevésbé szigorúak az érintett magatartás vonatkozásában.
Mindenek előtt fel kell hívni a figyelmet arra, hogy – hetedik és kilencedik preambulumbekezdésének megfelelően – a 3887/92
rendelet célja a közösségi támogatásokra vonatkozó rendelkezések tiszteletben tartásának hatékony ellenőrzése, valamint a
szabálytalanságok és csalások hatékony megelőzésére, illetve szankcionálására alkalmas rendelkezések megállapítása.
A 3887/92 rendelet 10. cikke (2) bekezdésének célja nemcsak a megtévesztő és a súlyos gondatlanságról tanúskodó bejelentések
szankcionálása, hanem a termelők által a támogatási kérelmekben elkövetett szabálytalanságok hatékony és elrettentő szankcionálása
is (lásd a fent hivatkozott Schilling és Nehring ügyben hozott ítélet 27. pontját).
Az alapügyben érintett támogatási kérelem benyújtásakor hatályos 3887/92 rendelet 10. cikke (2) bekezdése a) pontja második
franciabekezdésének előírásai értelmében, a támogatás összegét csökkenteni kell a megállapított többlet kétszeresének megfelelő
százalékos arányban, amennyiben az kettőnél több, de négynél kevesebb állat.
Ezen, az ítélkezési gyakorlat által értelmezett rendelkezéseknek megfelelően a támogatás összegét csökkenteni kell abban az
esetben is, ha bejelentésben közölt és az ellenőrzésen megállapított állatok száma közötti eltérés nem a kérelmező által bejelentett
téves információból következik, hanem abból a tényből, hogy bizonyos állatok esetében nem teljesültek a támogatás nyújtásához
szükséges feltételek (lásd a fent hivatkozott Schilling és Nehring ügyben hozott ítélet 42. pontját).
A vitatott támogatási kérelem felperes általi benyújtását követően a 2419/2001 rendelet 53. cikkének (1) bekezdése hatályon
kívül helyezte a 3887/92 rendeletet. Az első rendelet szintén a 3508/92 rendelettel egyes közösségi támogatási intézkedésekre
létrehozott IIER részletes alkalmazási szabályait állapítja meg.
A 2419/2001 rendelet 44. cikke (1) bekezdésének megfelelően az e rendelet IV. címében előírt levonásokat és kizárásokat nem
kell alkalmazni, ha a mezőgazdasági termelő tényszerűen pontos információkat nyújtott be, vagy másképpen bizonyítja, hogy
nem vétkes.
Ezenkívül a 2988/95 rendelet – 2. cikkének (2) bekezdésében – többek között kimondja, hogy a közösségi jogszabályban foglalt,
közigazgatási szankciót tartalmazó rendelkezések későbbi módosítása esetén a kevésbé szigorú rendelkezéseket kell alkalmazni
visszaható hatállyal.
Ennélfogva azt kell megvizsgálni, hogy ez a rendelkezés alkalmazandó-e az alapeljáráséhoz hasonló körülményekre.
Először is: a 2988/95 rendelet 1. cikkének (2) bekezdése alapján szabálytalanságnak minősül a G. Gerken támogatási kérelmében
megállapított szabálytalanság, amelyre a 3887/92 rendelet 10. cikk (2) bekezdésének a) pontja alkalmazható volna, nevezetesen
a tény, hogy G. Gerken olyan szarvasmarhák vonatkozásában nyújtott be kérelmet, amelyekről nem bizonyította, hogy kielégítik
az előírt életkori feltételt.
Másrészt az állattenyésztési támogatás összegének csökkentése, sőt a támogatás visszavonása is közigazgatási szankciónak minősül
ugyanezen rendelet 2. cikkének (2) bekezdése értelmében (lásd ebben az értelemben a fent hivatkozott National Farmers’ Union
és társai ügyben hozott ítélet 40. pontját és a fent hivatkozott Schilling és Nehring ügyben hozott ítélet 26. és 27. pontját).
Ezenkívül a támogatási kérelmekre a 3887/92 rendeletben előírt szankciók később, a 2419/2001 rendelet hatályba lépésekor módosultak.
És végül: az utóbbi rendelet 44. cikkének (1) bekezdése által bevezetett szankciók kevésbé szigorúak, mint a 3887/92 rendelet
10. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján alkalmazandók.
Nem fogadható el a német kormány érve, amely szerint a 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének második mondata és 54. cikkének
(2) bekezdése alapján ki kellene zárni a 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése szerinti kevésbé szigorú szankciók visszaható
hatályú alkalmazását.
Az előbbi előírások rendelkeznek arról, hogy a 3887/92 rendeletet a 2002. január 1‑je előtt megkezdett gazdasági évekkel vagy
támogatási időszakokkal összefüggő támogatási kérelmekre vonatkozóan, míg a 2419/2001 rendeletet a 2002. január 1‑je után
kezdődő gazdasági évekkel vagy támogatási időszakokkal kapcsolatos támogatási kérelmekre kell alkalmazni.
A 2988/95 rendelet negyedik preambulumbekezdéséből következik, hogy a Közösségek pénzügyi érdekei ellen irányuló csalásokkal
szembeni küzdelem eredményessé tétele érdekében a közösségi politikák által érintett összes területen egységes jogi keretet
kell meghatározni. Ezen kívül ugyanezen rendelet ötödik preambulumbekezdése szerint a szabálytalan magatartásról és az ahhoz
kapcsolódó közigazgatási intézkedésekről és szankciókról a 2988/95 rendelettel összhangban az ágazati szabályok rendelkeznek.
Ebből következik, hogy – a 2988/95 rendelet elfogadásával – a közösségi jogalkotó számos általános elvet fektetett le a közösségi
jog megszegésével elkövetett szabálytalanságok ellenőrzési és szankciórendszerében, és megköveteli, hogy általában valamennyi
ágazati rendelet tiszteletben tartsa ezeket az alapelveket.
A 2419/2001 rendeletben semmi nem utal arra, hogy e rendelet kizárná a kevésbé szigorú szankciók visszaható hatályú alkalmazásának
a 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése szerinti alapelvét.
Ezért a 2419/2001 rendelet 53. cikke (1) bekezdésének második mondata és 54. cikkének (2) bekezdése úgy értelmezendő, hogy
azok ezen alapelv sérelme nélkül alkalmazandók.
Elkerülve azt a kérdést, hogy a 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdése szerint bizonyos esetekben a 2419/2001 rendelet
IV. címének más, a támogatás kiszámításának alapjára, a levonásokra és a kizárásokra vonatkozó rendelkezései is alkalmazhatóak-e
visszaható hatállyal, az első rendelkezés értelmében a 3887/92 rendelet időbeli hatálya alá tartozó támogatási kérelmekre
a 2419/2001 rendelet 44. cikkének (1) bekezdése szerinti kevésbé szigorú szankciókat kell alkalmazni.
Ebből következik, hogy a 3887/92 rendelet 10. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt szankció, amely a támogatás összegének
a különbségként megállapított állatok számának megfelelő százalékos arányban való csökkentéséből áll, nem alkalmazható az
említett támogatási kérelem szabálytalansága alapján, ha az alapeljárásban érintett mezőgazdasági termelő – a 2419/2001 rendelet
44. cikke (1) bekezdésének megfelelően – bizonyítja a jogerősen még el nem bírált támogatási kérelme vonatkozásában, hogy
tényszerűen pontos információt nyújtott be, vagy egyébként igazolta, hogy nem vétkes.
A fentiek összességére tekintettel a kérdésre adandó válasz az, hogy a 2988/95 rendelet 2. cikkének (2) bekezdését úgy kell
értelmezni, hogy olyan állattenyésztési támogatás iránti kérelem esetén, amely a 3887/92 rendelet időbeli hatálya alá tartozik,
és amely olyan szabálytalanságot tartalmaz, amely miatt ez utóbbi rendelet 10. cikke (2) bekezdésének a) pontja szankció alkalmazására
ad okot, a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak visszaható hatállyal alkalmazniuk kell a 2419/2001 rendelet 44. cikke (1) bekezdésének
rendelkezéseit, mert e rendelkezések kevésbé szigorúak az érintett magatartás vonatkozásában.

A költségekről
A Bíróságnál észrevételt előterjesztő német kormány, valamint a Bizottság részéről felmerült költségek nem téríthetők meg.
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban résztvevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről.
A fenti indokok alapján
A BÍRÓSÁG (második tanács)
a Niedersächsisches Oberwaltungsgericht 2002. augusztus 1‑jei végzésével hozzá intézett kérdésére válaszolva a következőképpen
határozott:
Az Európai Közösségek pénzügyi érdekeinek védelméről szóló, 1995. december 18‑i 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet 2. cikkének
(2) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy olyan állattenyésztési támogatás iránti kérelem esetén, amely az egyes közösségi
támogatási intézkedésekre vonatkozó egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról
szóló, 1992. december 23‑i 3887/92/EGK bizottsági rendelet időbeli hatálya alá tartozik, és amely olyan szabálytalanságot
tartalmaz, amely miatt ez utóbbi rendelet 10. cikke (2) bekezdésének a) pontja szankció alkalmazására ad okot, a hatáskörrel
rendelkező hatóságoknak visszaható hatállyal alkalmazniuk kell a 3508/92/EGK tanácsi rendelettel az egyes közösségi támogatási
intézkedésekre vonatkozóan létrehozott egységes igazgatási és ellenőrzési rendszer részletes alkalmazási szabályainak megállapításáról
szóló, 2001. december 11‑i 2419/2001/EK bizottsági rendelet 44. cikke (1) bekezdésének rendelkezéseit, mert e rendelkezések
kevésbé szigorúak az érintett magatartás vonatkozásában.
Timmermans
Puissochet
Schintgen
Macken

Colneric
Kihirdetve Luxembourgban, a 2004. július 1‑jei nyilvános ülésen.
R. Grass

C. W. A. Timmermans
hivatalvezető

a második tanács elnöke
*
Az eljárás nyelve: német.