CELEX: 62007TJ0334
Augalų apsaugos produktai
Veiklioji medžiaga dichlorvosas
Neįtraukimas į Direktyvos 91/414/EEB I priedą
Vertinimo procedūra
EMST mokslo grupės nuomonė
Prieštaravimas dėl teisėtumo
Reglamento (EB) Nr. 1490/2002 20 straipsnis
Naujų tyrimų ir duomenų pateikimas per vertinimo procedūrą
Reglamento (EB) Nr. 451/2000 8 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalis
Teisėti lūkesčiai
Proporcingumas
Vienodas požiūris
Gero administravimo principas
Teisė į gynybą
Subsidiarumo principas
EB 95 straipsnio 3 dalis ir Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalis bei 5 straipsnio 1 dalis

Teisinis pagrindas
Direktyva 91/414/EEB
1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką (
OL L 230, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 11 t., p. 332) yra nustatyta Bendrijos sistema, taikoma leidimui pateikti augalų apsaugos produktus į rinką ir tokio leidimo panaikinimui.
Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalyje numatyta: „valstybės narės užtikrina, kad augalų apsaugos produktas nebūtų registruojamas [leidimas augalų apsaugos produktui nebūtų išduodamas], kol <…> jo veikliosios medžiagos neįrašytos į I priedo sąrašą“.
Veikliųjų medžiagų įrašymo į I priedą sąlygos nustatytos Direktyvos 91/414 5 straipsnyje:
„Atsižvelgiant į dabartines mokslo ir technikos žinias, veiklioji medžiaga gali būti įrašyta į I priedą pradiniam laikotarpiui, neviršijančiam 10 metų, jeigu tikimasi, kad augalų apsaugos produktai, savo sudėtyje turintys veikliosios medžiagos, atitinka šias sąlygas:
a)
jų likučiai, atsirandantys po naudojimo pagal gerą augalų apsaugos praktiką, neturi jokio kenksmingo poveikio žmonių ar gyvulių sveikatai ar požeminiam vandeniui arba jokios nepriimtinos įtakos aplinkai ir minėti likučiai, jeigu jie yra toksikologiškai ar ekotoksikologiškai svarbūs, gali būti nustatyti bendrai taikomais metodais;
b)
jų naudojimas pagal gerą augalų apsaugos praktiką neturi kenksmingo poveikio žmogaus ar gyvulių sveikatai arba nedaro jokios nepriimtinos įtakos aplinkai pagal 4 straipsnio 1 dalies b punkto iv ir v papunkčių nuostatas.
<…>“
Direktyvos 91/414 6 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Sprendimas dėl veikliosios medžiagos įrašymo į I priedą priimamas 19 straipsnyje nustatyta [tvarka].
Šia tvarka taip pat priimami sprendimai:
—
bet kurios įrašymo sąlygos,
<…>“
Į Direktyvos 91/414 I priedą neįtrauktoms veikliosioms medžiagoms, esant tam tikroms sąlygoms, gali būti taikoma pereinamojo laikotarpio nukrypti leidžianti tvarka. Pagal Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalį valstybė narė per 12 metų nuo pranešimo apie Direktyvą 91/414 galėjo leisti pateikti į nacionalinę rinką savo sudėtyje į I priedą neįrašytų veikliųjų medžiagų turinčius augalų apsaugos produktus, kurie yra rinkoje jau dvejus metus nuo pranešimo apie Direktyvą 91/414, t. y. 1993 m. liepos 25 dienos. Europos Bendrijų Komisija turėjo pradėti vykdyti šių veikliųjų medžiagų laipsniško vertinimo darbų programą. Paskui galėjo būti nuspręsta, ar šią medžiagą įrašyti į Direktyvos 91/414 I priedą. Valstybės narės turėjo užtikrinti, kad atitinkami leidimai prireikus būtų išduodami, panaikinami ar taisomi.
Minėtas dvylikos metų laikotarpis 2005 m. rugpjūčio 12 d. Komisijos reglamento Nr. 1335/2005, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 2076/2002 ir Sprendimus 2002/928/EB, 2004/129/EB, 2004/140/EB, 2004/247/EB ir 2005/303/EB dėl Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje nurodytų laikotarpių ir tam tikrų į jos I priedą neįtrauktų veikliųjų medžiagų tolesnio naudojimo (
OL L 211, p. 6
), 1 straipsniu buvo pratęstas iki 2007 m. rugsėjo 30 d. veikliosioms medžiagoms, kurios įvertintos per 2000 m. vasario 28 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 451/2000, nustatančiame išsamias darbų programos, minėtos Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje, antrojo ir trečiojo etapo įgyvendinimo taisykles (
OL L 55, p. 25
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 28 t., p. 292), numatytą antrąjį etapą.
Reglamentas Nr. 451/2000
Reglamentu Nr. 451/2000, iš dalies pakeistu 2002 m. rugpjūčio 14 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1490/2002, nustatančiu išsamias darbų programos, minėtos Tarybos direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje, trečiojo etapo įgyvendinimo taisykles ir iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 451/2000 (
OL L 224, p. 23
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 36 t., p. 524), nustatyta kelių medžiagų vertinimo procedūra dėl galimo jų įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą. Tarp šių medžiagų yra dichlorvosas.
Reglamente Nr. 451/2000 nustatyta procedūra pradedama 4 straipsnio 1 dalyje numatytu pranešimu apie suinteresuotumą, kurį gamintojas, norintis, kad medžiaga būtų įtraukta į Direktyvos 91/414 I priedą, vėliausiai 2000 m. rugpjūčio 31 d. turėjo perduoti minėto reglamento I priedu paskirtai valstybei narei ataskaitos rengėjai (toliau – valstybė narė ataskaitos rengėja), t. y. Italijos Respublikai, kiek tai susiję su dichlorvosu.
Pagal Reglamento Nr. 451/2000 6 straipsnio 1 dalį kiekvienas pranešėjas valstybei narei atskaitos rengėjai turėjo perduoti dokumentų rinkinio santrauką ir išsamų dokumentų rinkinį, kaip numatyta šio reglamento 6 straipsnio 2 ir 3 dalyse.
Šių dokumentų rinkinių ir svarbios informacijos, reikalingų veikliosioms medžiagoms įvertinti, pateikimo terminas pagal Reglamento Nr. 451/2000 5 straipsnio 4 dalies c ir d punktus ir 2001 m. balandžio 6 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 703/2001, nustatančio augalų apsaugos produktų veikliąsias medžiagas, kurios turi būti įvertintos vykdant darbų programos, minimos Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalyje, antrąjį etapą ir tikslinančio valstybių narių, paskirtų pranešėjomis [ataskaitų rengėjomis] dėl šių medžiagų, sąrašą (
OL L 98, p. 6
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 32 t., p. 77), 2 straipsnį baigėsi 2002 m. balandžio 30 dieną.
Pagal Reglamento Nr. 451/2000 7 straipsnio 1 dalį valstybė narė ataskaitos rengėja ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo visų veikliosios medžiagos dokumentų rinkinių gavimo turi pateikti Komisijai ataskaitą apie perduotų dokumentų rinkinių išsamumą. Valstybė narė ataskaitos rengėja įvertina veikliųjų medžiagų, kurių dokumentų rinkinys pripažintas išsamiu, dokumentų rinkinius.
Pats veikliųjų medžiagų vertinimo etapas reglamentuojamas Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsniu, iš dalies pakeistu Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsniu.
Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Valstybė narė ataskaitos rengėja įvertina ir pateikia ataskaitas tik apie tas veikliąsias medžiagas, kurių bent vienas dokumentų rinkinys laikomas išsamiu <…> Ji kiek įmanoma greičiau, bet ne vėliau kaip per 12 mėnesių nuo dokumentų rinkinio pripažinimo išsamiu dienos, pateikia Europos maisto saugos institucijai [tarnybai] dokumentų rinkinio įvertinimo ataskaitos projektą. <…>
Tuo pat metu valstybė narė ataskaitos rengėja rekomenduoja Komisijai:
—
įtraukti veikliąją medžiagą į Direktyvos [91/414] I priedą, išdėstant įtraukimo sąlygas,
—
arba neįtraukti veikliosios medžiagos į Direktyvos [91/414] I priedą, išdėstant neįtraukimo priežastis.
<…>“
Šiuo vertinimo procedūros etapu Reglamento Nr. 451/2000 su daliniais pakeitimais 8 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad „naujai pateikti tyrimai [iš esmės] nepriimami“, tačiau „valstybė narė ataskaitos rengėja gali prašyti pranešėjų pateikti papildomus duomenis, kurie reikalingi norint geriau suprasti dokumentų rinkinį“ ir kad „tai darydama valstybė narė ataskaitos rengėja nustato terminą, per kurį [ši] informacija turi būti pateikta.“
Pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 5 dalies pirmąją pastraipą „[Europos maisto saugos tarnyba] išsiunčia įvertinimo ataskaitos projektą valstybėms narėms ir gali surengti ekspertų konsultaciją, įskaitant valstybės narės ataskaitos rengėjos ekspertus“. Šiuo procedūros etapu Reglamento Nr. 451/2000 su daliniais pakeitimais 8 straipsnio 5 dalies antrojoje pastraipoje numatyta:
„Nepažeidžiant Direktyvos [91/414] 7 straipsnio nuostatų, naujai pateikti tyrimai nepriimami. Gavusi [Europos maisto saugos tarnybos] pritarimą, valstybė narė ataskaitos rengėja gali prašyti pranešėjų per nustatytą laiką pateikti papildomus duomenis, kurie, valstybės narės ataskaitos rengėjos arba [Europos maisto saugos tarnybos] nuomone, yra būtini norint geriau suprasti dokumentų rinkinį.“
Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalyje numatyta:
„[Europos maisto saugos tarnyba] įvertina ataskaitos rengėjos įvertinimo ataskaitos projektą ir ne vėliau kaip per vienerius metus nuo valstybės narės ataskaitos rengėjos įvertinimo ataskaitos projekto gavimo paskelbia Komisijai savo nuomonę apie tai, ar veiklioji medžiaga galėtų atitikti Direktyvos [91/414] saugos reikalavimus. Jei tinka, [Europos maisto saugos tarnyba] paskelbia savo nuomonę apie esamus darinius, kurie laikomi atitinkančiais saugos reikalavimus <…>“
Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 8 dalyje numatyta:
„Ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo straipsnio 7 dalyje minimos [Europos maisto saugos tarnybos] nuomonės gavimo Komisija pateikia ekspertizės ataskaitos projektą. <…> [ji] komitetui pateikia:
a)
direktyvos, pagal kurią veiklioji medžiaga būtų įtraukta į Direktyvos [91/414] I priedą, ir nustatančios, jei tinka, sąlygas, įskaitant šio įtraukimo terminą, projektą arba
b)
valstybėms narėms skirto sprendimo projektą, kuriuo pagal Direktyvos [91/414] 8 straipsnio 2 dalies ketvirtąją pastraipą būtų panaikinta [panaikinti] augalų apsaugos produktų, turinčių veikliosios medžiagos, registracija [leidimai], ir kuriuo ta veiklioji medžiaga nebūtų įtraukta į Direktyvos [91/414] I priedą, nurodant neįtraukimo priežastis.
<…>“
Reglamentas (EB) Nr. 178/2002
2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002, nustatančio maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančio Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančio su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (
OL L 31, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 6 t., p. 463), 28 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Mokslo komitetas ir nuolatinės mokslinės grupės yra atsakingi už [Europos maisto saugos] tarnybos mokslinių nuomonių teikimą, kiekviena pagal savo kompetenciją prireikus turi galimybę organizuoti viešus teismo posėdžius [viešas diskusijas]“.
Ginčo aplinkybės
Ieškovė
Denka International BV
yra dichlorvosu ir dichlorvoso pagrindu pagamintais augalų apsaugos produktais prekiaujanti bendrovė.
Dichlorvosas – tai veiklioji medžiaga, kaip organinis fosforo insekticidas naudojama apdorojimui šiltnamiuose ir po derliaus nuėmimo sandėliuose.
2000 m. balandžio 20 d. ieškovė pranešė Komisijai apie pageidavimą įtraukti dichlorvosą į Direktyvos 91/414 I priedą.
2002 m. balandžio 17 d. ieškovė pateikė savo dokumentų rinkinį valstybei narei ataskaitos rengėjai. Paprašiusi patikslinti dokumentų rinkinį valstybė narė ataskaitos rengėja 2002 m. spalio 17 d. pripažino dokumentų rinkinį išsamiu ir pradėjo vertinimo procedūrą pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnį.
2003 m. spalio 20 d. valstybė narė ataskaitos rengėja Europos maisto saugos tarnybai (toliau – EMST) pateikė įvertinimo ataskaitos projektą. Jame valstybė narė ataskaitos rengėja rekomendavo neįrašyti dichlorvoso į Direktyvos 91/414 I priedą, iš esmės remdamasi tuo, kad trūko daugelio duomenų.
2004 m. birželio 21 d. įvertinimo ataskaitos projektą EMST perdavė valstybėms narėms ir ieškovei. Po šio perdavimo 2004 m. rugpjūčio 16 d. ieškovė pateikė eksperto ataskaitą dėl lėtinio toksiškumo ir savo pastabas dėl įvertinimo ataskaitos projekto. Įvertinimo ataskaitos projekto perdavimas reiškė Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 5 dalyje numatytos procedūros, vadinamos „tarpusavio vertinimu“, pradžią.
Šiomis aplinkybėmis 2005 m. vasario 9 d. įvyko vertinimo susirinkimas, kuriame dalyvavo valstybių narių, EMST ir ieškovės atstovai.
2005 m. gegužę valstybė narė ataskaitos rengėja, atsižvelgdama, kaip ji buvo nusprendusi per 2005 m. vasario 9 d. susirinkimą, į eksperto ataskaitą dėl lėtinio toksiškumo ir į valstybių narių bei ieškovės pastabas, paskelbė įvertinimo ataskaitos projekto papildymą. Šiame papildyme valstybė narė ataskaitos rengėja pažymėjo, kad, nepaisant ieškovės pateiktų duomenų, lieka neatsakyti klausimai, be kita ko, apie dichlorvoso ilgalaikį toksiškumą ir mutageniškumą. Šiame papildyme valstybė narė ataskaitos rengėja palaikė savo rekomendaciją neįrašyti dichlorvoso į Direktyvos 91/414 I priedą.
2005 m. birželio 27 d.–liepos 1 d. vyko EMST kolegialų pesticidų nagrinėjimą koordinuojančios darbo grupės (toliau – kolegialaus nagrinėjimo darbo grupė) susirinkimas, kuriame nagrinėtas dichlorvoso toksiškumo klausimas. Per šį susirinkimą kolegialaus nagrinėjimo darbo grupė negalėjo prieiti prie galutinės išvados, ypač kiek tai susiję su dichlorvoso mutageniškumu ir kancerogeniškumu. Todėl buvo nuspręsta pateikti du klausimus vienai iš EMST mokslo grupių, t. y. Augalų sveikatos, augalų apsaugos produktų ir jų likučių mokslo grupei (toliau – augalų sveikatos mokslo grupė). Taigi kolegialaus nagrinėjimo darbo grupė paklausė augalų sveikatos mokslo grupės, pirma, ar įmanoma identifikuoti mechanizmą, kuriuo dichlorvosas lemia navikų atsiradimą, ir nustatyti jo poveikio ribą, kurios neperžengus jie neatsirastų, ir, antra, ar žiurkių ir pelių organizmuose pastebėti navikai yra svarbūs vertinant dichlorvoso poveikį žmonių sveikatai.
2006 m. balandžio 1 d. augalų sveikatos mokslo grupė priėmė nuomonę, kurią per 2006 m. balandžio 5 d. galutinio dichlorvoso vertinimo susirinkimą išnagrinėjo valstybių narių ir EMST atstovai.
2006 m. gegužės 12 d. EMST pabaigė ataskaitą „Išvados dėl pavojų, susijusių su veikliąja medžiaga dichlorvosu, kuri naudojama kaip pesticidas, įvertinimo kolegialaus nagrinėjimo“ (toliau – EMST ataskaita) ir tada pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalį ją nusiuntė Komisijai.
2006 m. birželio 22 d. ieškovė pateikė pastabas dėl EMST ataskaitos.
Valstybės narės ir Komisija EMST ataskaitą ir augalų sveikatos mokslo grupės nuomonę išnagrinėjo Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniame komitete. Pirmas šio komiteto posėdis įvyko 2006 m. liepos 14 dieną. Per antrą posėdį, vykusį 2006 m. rugsėjo 28 ir 29 d., Komisija parengė dichlorvoso tyrimo ataskaitą, kurioje pasiūlė šios medžiagos neįrašyti į direktyvos I priedą.
2007 m. birželio 6 d. Komisija priėmė Sprendimą 2007/387/EB dėl dichlorvoso neįtraukimo į Tarybos direktyvos 91/414/EEB I priedą ir augalų apsaugos produktų, kuriuose yra tos medžiagos, registracijų [leidimų] panaikinimo (
OL L 145, p. 16
, toliau – ginčijamas sprendimas).
Ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje numatyta, kad dichlorvosas nėra įtraukiamas į Direktyvos 91/414/EEB I priedą. Todėl šio sprendimo 2 straipsnyje nustatyta, kad augalų apsaugos produktų, kurių sudėtyje yra dichlorvoso, leidimai turi būti panaikinti iki 2007 m. gruodžio 6 d. ir kad nuo 2007 m. birželio 7 d. šiems produktams neturi būti išduodami leidimai ar jų leidimai neturi būti atnaujinami. Remiantis ginčijamo sprendimo 4 straipsniu šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Dichlorvoso neįrašymo į Direktyvos 91/414 I priedą motyvai paminėti ginčijamo sprendimo penktoje konstatuojamojoje dalyje:
„Vertinant šią veikliąją medžiagą buvo nustatyta keletas susirūpinimą keliančių problemų. Visų pirma, remiantis turimais toksikologiniais duomenimis ir atsižvelgiant į abejones dėl medžiagos genotoksinių ir kancerogeninių savybių bei apskritai prastą dokumentų rinkinio kokybę, nebuvo įrodyta, kad numatomas poveikis operatoriams, darbuotojams ir pašaliniams asmenims būtų priimtinas.“
Procesas ir šalių reikalavimai
Ši byla buvo pradėta ieškovės ieškiniu, pateiktu Pirmosios instancijos teismo kanceliarijoje 2007 m. rugpjūčio 31 dieną.
Ieškovė Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
pripažinti ieškinį priimtinu ir pagrįstu,
—
panaikinti ginčijamą sprendimą,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, taip pat 8% palūkanų už pavėluotą mokėjimą.
Komisija Pirmosios instancijos teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Ieškinį ieškovė grindžia prieštaravimu dėl teisėtumo ir devyniais panaikinimo pagrindais. Prieštaravimas pareikštas dėl Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsnio teisėtumo. Ieškinio pagrindai atitinkamai susiję su, pirma, Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalies pažeidimu, Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalies pažeidimu ir Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio pažeidimu, antra, objektyvaus ginčijamo sprendimo mokslinio pagrindo nebuvimu, trečia, Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimu, ketvirta, proporcingumo principo, teisės būti išklausytam ir teisės į gynybą pažeidimu, penkta, teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu, šešta, gero administravimo principo ir pareigos pateikti tikslias ir nepriklausomas mokslo nuomones pažeidimu, septinta, „nediskriminavimo principo“ pažeidimu, aštunta, EB 95 straipsnio, Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies ir 5 straipsnio 1 dalies pažeidimu ir, devinta, subsidiarumo principo ir EB 5 straipsnio pažeidimu.
Dėl prieštaravimo, susijusio su Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsnio teisėtumu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsnis neteisėtas, nes, jos manymu, juo iš tikrųjų buvo pažeistos jos teises ir teisėti lūkesčiai numatant EMST dalyvavimą antrame darbų programos etape numatytų veikliųjų medžiagų, kaip antai dichlorvosas, vertinimo procedūrose, o tai yra papildomas privalomas veikliųjų medžiagų vertinimo etapas, nors pagal anksčiau galiojusius teisės aktus šis etapas buvo fakultatyvus. Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsnį reikia pripažinti neteisėtu ir netaikomu ieškovei, nes ši nuostata buvo taikoma atgaline data dichlorvoso vertinimo procedūrai.
Ieškovė primena, kad Bendrijos teisės negaliojimo atgal principas įpareigoja dichlorvoso vertinimo procedūrai, vykdomai pagal Direktyvą 91/414, taikyti jos pradžios metu galiojusius teisės aktus. Remiantis šiuo principu šie teisės aktai vėliau neturi būti iš esmės pakeisti. Tik išimtiniais atvejais galima sutikti su teisės aktų taikymu atgaline data, kai tai yra pagrįsta ir nėra pažeidžiami ūkio subjektų teisėti lūkesčiai.
Ieškovė pabrėžia, kad nei Direktyvoje 91/414, nei Reglamente Nr. 451/2000, nei Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsnyje nėra nustatyta priežastis, dėl kurios EMST turėjo atgaline data dalyvauti vykdomose vertinimo procedūrose. Be to, buvo pažeisti ieškovės teisėti lūkesčiai, nes ji negalėjo numatyti, kad vertinimo procedūroje dalyvaus tokia atskira institucija, kaip antai EMST, ir įvertinimo ataskaitos projekto pavėluoto tarpusavio vertinimo.
Komisija teigia, kad ieškovės nurodytą prieštaravimą dėl teisėtumo reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Iš pradžių svarbu priminti, kad Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio nuostatos buvo pakeistos Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsniu. Nors iki Reglamento Nr. 1490/2002 įsigaliojimo veikliąsias medžiagas vertino valstybė narė ataskaitos rengėja ir Komisija, kuri pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 3 dalies antrąją pastraipą „[galėjo] surengti vienos arba kelių valstybių narių ekspertų konsultaciją“, Reglamentu Nr. 1490/2002 EMST buvo įtraukta į veikliųjų medžiagų vertinimą. Taigi pagal Reglamento Nr. 451/2000 su daliniais pakeitimais 8 straipsnio 1 dalį dėl veikliųjų medžiagų, kurių dokumentų rinkinys pripažintas išsamiu, valstybė narė ataskaitos rengėja pateikia įvertinimo ataskaitos projektą EMST, kuri pagal šio reglamento 8 straipsnio 7 dalį jį įvertina ir pateikia Komisijai nuomonę apie tai, ar veiklioji medžiaga atitinka Direktyvos 91/414 saugos reikalavimus.
Tada, kalbant apie, pirma, kaltinimą, susijusį su Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsnio taikymu atgaline data, reikia konstatuoti, kad Reglamente Nr. 1490/2002 nėra numatytas jo nuostatų ir visų pirma 20 straipsnio taikymas atgaline data. Pagal minėto reglamento 21 straipsnį šis reglamentas įsigaliojo septintą dieną po jo paskelbimo
Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje
, t. y. 2002 m. rugpjūčio 28 d., ir jo nuostatos tiesiogiai taikomos nuo šios dienos.
Šiuo atžvilgiu primintina, kad iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, jog, priešingai nei Bendrijos materialinės teisės normos, kurios turi būti aiškinamos kaip iš esmės netaikytinos iki jų įsigaliojimo susidariusioms situacijoms, procedūrinės normos yra taikomos nedelsiant (žr. 2007 m. spalio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
SP prieš Komisiją
,
T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 ir T-98/03, Rink. p. II-4331
, 116 punktą ir jame nurodytą teismų praktiką).
Reglamento Nr. 1490/2002 nuostatos, kuriomis numatomas EMST dalyvavimas veikliųjų medžiagų vertinimo procedūroje, yra procedūrinės normos, kurios pagal šio sprendimo 45 punkte nurodytą teismų praktiką taikomos nedelsiant.
Vadinasi, ieškovė negali teigti, kad buvo neteisėta naujas Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio nuostatas nedelsiant taikyti vykdomoms veikliųjų medžiagų vertinimo procedūroms. Be to, dėl neatidėliotino procedūrinių normų taikymo Reglamentu Nr. 1490/2002 nėra reikalaujama nurodyti konkrečių motyvų šiuo klausimu.
Kalbant apie, antra, kaltinimą, susijusį su teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu, iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad šio principo taikymo sritis negali būti praplėsta tiek, jog apskritai užkirstų kelią naujus teisės aktus taikyti galiojant ankstesniems teisės aktams susidariusių situacijų vėlesniems padariniams (1988 m. rugsėjo 20 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Ispanija prieš Tarybą
, 203/86, Rink. p. 4563, 19 punktas; 1999 m. birželio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Butterfly Music
, C-60/98, Rink. p. I-3939, 25 punktas ir 2002 m. sausio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Pokrzeptowicz-Meyer
, C-162/00, Rink. p. I-1049, 55 punktas).
Maža to, reikia pažymėti, kad, pirma, praktikoje Reglamentu Nr. 1490/2002 nebuvo nustatytas papildomas etapas veikliųjų medžiagų vertinimo procedūroje. Kaip nurodyta šio sprendimo 43 punkte, Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 3 dalies antrojoje pastraipoje, prieš ją pakeičiant Reglamentu Nr. 1490/2002, buvo numatyta, kad Komisija „[galėjo] surengti vienos arba kelių valstybių narių ekspertų konsultaciją“. Taigi remdamasi šia nuostata ieškovė tuo metu, kai perdavė savo dokumentų rinkinį valstybei narei ataskaitos rengėjai, galėjo tikėtis, kad bus vykdomas tarpusavio vertinimas.
Antra, kadangi Reglamentas Nr. 178/2002 buvo paskelbtas 2002 m. vasario 1 d., ieškovė, be kita ko, remdamasi šio reglamento 34 ir 36 konstatuojamosiomis dalimis bei 22 straipsniu, galėjo tikėtis, kad EMST bus įgaliota pateikti mokslo nuomonę augalų apsaugos produktuose esančių veikliųjų medžiagų vertinimo procedūroje. Vadinasi, ieškovė negalėjo turėti teisėtų lūkesčių, kad EMST nedalyvaus vertinant.
Taigi reikia atmesti prieštaravimą dėl teisėtumo.
Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalies, Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalies ir Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio pažeidimu
Dėl pirmojo pagrindo pirmos dalies
— Šalių argumentai
Pirmojo pagrindo pirma dalimi ieškovė teigia, kad pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalį EMST turėjo perduoti savo ataskaitą Komisijai 2004 m. spalį. Tačiau ji tai padarė tik 2006 m. gegužę. Taigi ieškovė mano, kad EMST atliko vertinimą laikotarpiu, kai ji neturėjo teisės to daryti ir be Komisijos ar kitos Bendrijos institucijos išduoto specialaus įgaliojimo. Vadinasi, EMST viršijo savo įgaliojimus.
Kadangi EMST ataskaita pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 8 dalį yra ginčijamo sprendimo pagrindas, procedūrinis pažeidimas, su kuriuo susijusi minėta ataskaita, pateisina ginčijamo sprendimo panaikinimą. Jei EMST būtų laikiusis Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalyje numatyto termino, ginčijamas sprendimas būtų kitoks, nes Komisija būtų turėjusi įvertinimo ataskaitos projektą pateikti EMST ar kitai nepriklausomai mokslo institucijai tam, kad būtų atliktas tolesnis tarpusavio vertinimas. Todėl valstybė narė ataskaitos rengėja būtų turėjusi galimybę supažindinti su susirūpinimą keliančiais klausimais ieškovę, kuri būtų turėjusi daugiau laiko išnagrinėti įvertinimo ataskaitos projektą ir atlikti papildomus tyrimus arba pateikti daugiau įtikinamų duomenų.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šią pagrindo dalį.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Primintina, kad pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalį EMST įvertina įvertinimo ataskaitos projektą ir ne vėliau kaip per vienus metus nuo įvertinimo ataskaitos projekto gavimo pateikia Komisijai nuomonę apie tai, ar veiklioji medžiaga atitinka Direktyvos 91/414 saugos reikalavimus. Šioje byloje reikia konstatuoti, kad EMST šį terminą praleido. Nors EMST gavo įvertinimo ataskaitos projektą 2003 m. spalio 20 d., savo nuomonę Komisijai ji pateikė tik 2006 m. gegužės 12 dieną.
Net jeigu Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalyje nustatytas terminas būtų imperatyvus, šio termino praleidimas turėtų įtakos ginčijamo sprendimo teisėtumui tik tuo atveju, jei būtų įrodyta, kad nepadarius šio pažeidimo minėto sprendimo turinys galėjo būti kitoks (šiuo klausimu žr. 1986 m. balandžio 23 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Bernardi prieš Parlamentą
, 150/84, Rink. p. 1375, 28 punktą ir 2006 m. balandžio 5 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Degussa prieš Komisiją
, T-279/02, Rink. p. II-897, 416 punktą).
Ieškovė teigia, kad sprendimas šiuo atveju galėjo būti kitoks, nes jei EMST būtų laikiusis Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalyje numatyto termino, Komisija būtų turėjusi įvertinimo ataskaitos projektą pateikti EMST ar kitai nepriklausomai mokslo institucijai tam, kad būtų atliktas naujas tarpusavio vertinimas. Todėl valstybė narė ataskaitos rengėja būtų turėjusi galimybę supažindinti su susirūpinimą keliančiais klausimais ieškovę, kuri būtų turėjusi daugiau laiko išnagrinėti įvertinimo ataskaitos projektą ir atlikti papildomus tyrimus arba pateikti daugiau įtikinamų duomenų.
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad tiek įvertinimo ataskaitos projekte, tiek jo papildyme, tiek EMST ataskaitoje nurodoma, jog ieškovės pateiktame dokumentų rinkinyje nėra visos reikiamos informacijos, kad būtų galima pakankamai įvertinti kenksmingą dichlorvoso poveikį. Jei po daug mėnesių EMST viduje organizuotų pasikeitimų nuomonėmis ir informacija atsižvelgdama į tai, kad pateiktas dokumentų rinkinys buvo nepakankamas, ši institucija 2006 m. gegužės 12 d. galiausiai nepadarė išvados, kad dichlorvosas neturi kenksmingo poveikio, ji juo labiau nebūtų galėjusi prieiti prie kitokios išvados, jei būtų parengusi savo ataskaitą per vienus metus nuo įvertinimo ataskaitos projekto pateikimo. Atvirkščiai, valstybė narė ataskaitos rengėja nebūtų turėjusi galimybės pateikti įvertinimo ataskaitos projekto papildymo, kaip ji tai padarė 2005 m. gegužę.
Maža to, priešingai ieškovės argumentams dėl Komisijos galimybės įvertinimo ataskaitos projektą pateikti EMST ar kitai nepriklausomai mokslo institucijai tam, kad būtų atliktas naujas tarpusavio vertinimas, Reglamente Nr. 451/2000 tokia galimybė nėra numatyta. Pirma, iš šio reglamento 8 straipsnio 1 dalies matyti, kad Komisija neturi kompetencijos pateikti įvertinimo ataskaitos projekto. Tai padaryti gali tik valstybė narė ataskaitos rengėja, kuri praėjus daugiausia dvylikai mėnesių po dokumentų rinkinio pripažinimo išsamiu turi pateikti įvertinimo ataskaitos projektą EMST. Antra, remiantis Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 4 dalimi, naują įvertinimo ataskaitos projektą galima pateikti tik išimtiniais atvejais, kai šis dokumentas aiškiai neatitinka Komisijos nustatytų formato reikalavimų. Tokiu atveju Komisija su EMST ir valstybe nare ataskaitos rengėja susitaria dėl naujo įvertinimo ataskaitos projekto pateikimo termino, kuris, remiantis Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 4 dalimi, negali viršyti keturių mėnesių. Todėl reikia konstatuoti, kad ieškovės hipotezė, pagal kurią, jei EMST ataskaita būtų parengta per nustatytą terminą, Komisija būtų turėjusi įvertinimo ataskaitos projektą pateikti EMST ar kitai nepriklausomai mokslo institucijai, o tai, be kita ko, suteiktų jai daugiau laiko atlikti papildomus tyrimus, yra klaidinga.
Todėl pirmojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl pirmojo pagrindo antros dalies
— Šalių argumentai
Pirmojo pagrindo antroje dalyje ieškovė teigia, kad remiantis Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalimi kolegialaus nagrinėjimo darbo grupė, nagrinėdama dichlorvosą pagal Direktyvą 91/414, augalų sveikatos mokslo grupei pateikė klausimų dėl dichlorvoso kancerogeniškumo ir genotoksiškumo. Ieškovės manymu, remiantis Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalimi, augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė yra visos EMST mokslo nuomonė. Todėl EMST ataskaitoje turėjo būti atsižvelgta į šią nuomonę be pakeitimų. Kadangi ši ataskaita neatitinka augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės, buvo pažeista Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalis. Be to, kadangi EMST ataskaita yra ginčijamo sprendimo mokslinis pagrindas, šis sprendimas yra visiškai moksliškai nepagrįstas, neturi procedūrinio pagrindo ir todėl turi būti panaikintas.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šią pagrindo dalį.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Ieškovės argumentais iš esmės iškeliami du klausimai. Pirmasis susijęs su augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės teisine galia. Konkrečiau kalbant, reikia nustatyti, ar ši nuomonė yra privaloma EMST. Antrasis klausimas, kuris kyla tik tuo atveju, jei į pirmąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai, susijęs su tariamu augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės ir EMST ataskaitos neatitikimu. Šiuos du klausimus reikia nagrinėti vieną po kito.
Pirma, kalbant apie augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės teisinę galią, iš pradžių reikia išsiaiškinti, kokį vaidmenį ši mokslo grupė atlieka dokumentų rinkinių, kuriuos perdavė gamintojai, pageidaujantys, kad veiklioji medžiaga būtų įrašyta į Direktyvos 91/414 I priedą, vertinimo procedūroje, apibrėžtoje Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnyje.
Šiuo atžvilgiu svarbu pabrėžti, kad šiame straipsnyje nėra aiškiai paminėta augalų sveikatos mokslo grupė. Taigi pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 1 dalį valstybė narė ataskaitos rengėja parengia įvertinimo ataskaitos projektą, kurį perduoda EMST. Pagal to paties reglamento 8 straipsnio 5 dalį EMST išsiunčia įvertinimo ataskaitos projektą valstybėms narėms ir gali surengti ekspertų konsultaciją. Galiausiai pagal minėto reglamento 8 straipsnio 7 dalį EMST įvertina įvertinimo ataskaitos projektą ir paskelbia Komisijai savo nuomonę apie tai, ar veiklioji medžiaga atitinka Direktyvos 91/414 saugos reikalavimus.
Vis dėlto būtent remiantis Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 5 dalimi tam tikras vaidmuo gali būti priskirtas augalų sveikatos mokslo grupei. Pagal šį straipsnį EMST privalo organizuoti tarpusavio vertinimą, t. y. nagrinėjimą, kuriame dalyvauja valstybės narės ir prireikus nacionaliniai ekspertai tam, kad būtų įvertintas įvertinimo ataskaitos projektas. Racionalizuodama šį nagrinėjimą EMST parengė konkrečias procedūras. Šios procedūros aprašytos dokumente „Procedure of the peer review of active substances used in plant protection products evaluated in the second stage of the review programme“ (Veikliųjų medžiagų, naudojamų augalų apsaugos produktų, vertinamų per antrąjį darbų programos etapą, tarpusavio vertinimo procedūra). Šiame dokumente EMST nustatė keturias procedūros rūšis, kurias ji gali pasirinkti atsižvelgdama į bylos medžiagos sudėtingumą. Šias procedūras EMST viduje administruoja pesticidų tarpusavio vertinimo koordinavimo grupė, taip pat vadinama
PRAPeR
(
EFSA‘s Pesticide Risk Assessment Peer Review
), perėmusi funkcijas, kurias prieš tai vykdė kolegialaus nagrinėjimo darbo grupė. Būtent procedūroje, EMST specialiai parengtoje veikliosioms medžiagoms, kurių kenksmingumas kelia problemų, vertinti – kuri yra viena iš keturių minėtų procedūrų rūšių – EMST suteikė vaidmenį augalų sveikatos mokslo grupei, sukurtai pagal Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 4 dalį. Šioms medžiagoms vertinti EMST numatė sušaukti nacionalinių ekspertų susirinkimus ir galimybę problematiniais klausimais pasitarti su augalų sveikatos mokslo grupe.
Tada reikia nustatyti, ar augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė yra privaloma EMST rengiant ataskaitą. Ieškovė remdamasi Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalimi teigia, kad ši nuomonė privaloma.
Pagal šį straipsnį „nuolatinės mokslinės grupės yra atsakingos už [EMST] mokslinių nuomonių teikimą, kiekviena pagal savo kompetenciją“. Svarbu konstatuoti, kad, kaip teigia ieškovė, iš šio straipsnio formuluotės matyti, jog jei EMST nusprendžia paprašyti tokios grupės mokslo nuomonės, ji privalo jos laikytis. Tokį aiškinimą patvirtina EMST nustatytos taisyklės: konsultacijų su augalų sveikatos mokslo grupe atveju numatyta, kad šio sprendimo 66 punkte minėtų nacionalinių ekspertų susirinkimų ataskaitoje turi būti atsižvelgta į jos nuomonę. Šios taisyklės išimtis numatyta tik tuo atveju, kai EMST turi mokslo įrodymų, pateisinančių šios nuomonės nepaisymą.
Vis dėlto reikia patikslinti, kad, priešingai nei teigia ieškovė, dokumentų rinkinių, kuriuos perdavė gamintojai, pageidaujantys, kad veiklioji medžiaga būtų įrašyta į Direktyvos 91/414 I priedą, vertinimo procedūroje augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės negalima painioti su EMST nuomone dėl veikliosios medžiagos atitikties Direktyvos 91/414 saugos reikalavimams, kuri parengiama pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalį. Jau buvo pažymėta, kad minėtoje procedūroje
PRAPeR
gali konsultuotis su augalų sveikatos mokslo grupe tam tikrais ypač sudėtingais klausimais, susijusiais su dokumentų rinkiniais, kurių vertinimą ji koordinuoja. Tačiau augalų sveikatos mokslo grupė jokiu būdu negali pakeisti EMST, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalyje numatytos nuomonės parengimu.
Iš to, kas pasakyta, matyti, kad Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnyje numatytoje procedūroje augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė yra privaloma EMST, kiek tai susiję su klausimais, kuriais su šia grupe buvo konsultuojamasi, tačiau laikantis bendro nagrinėjamos veikliosios medžiagos keliamo pavojaus įvertinimo.
Antra, reikia nustatyti, ar augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė EMST ataskaitoje nebuvo iškreipta ir ar jai ten nebuvo prieštaraujama. Šiuo atžvilgiu svarbu priminti, kad augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė buvo pateikta kolegialaus nagrinėjimo darbo grupės prašymu. Šiai grupei buvo pateikti du klausimai. Pirma, ar ji gali identifikuoti mechanizmą, kai dichlorvosas lemia navikų atsiradimą, ir, jei atsakymas būtų teigiamas, ar ji gali nustatyti poveikio ribą. Antra, ji buvo paklausta, ar gyvūnų organizmuose pastebėti navikai gali būti svarbūs vertinant dichlorvoso poveikį žmonių sveikatai.
Atsakydama į pirmąjį klausimą augalų sveikatos mokslo grupė darė skirtumą tarp genotoksiškumo ir kancerogeniškumo. Dėl galimo mechanizmo, kai dichlorvosas galėtų būti genotoksiškas, augalų sveikatos mokslo grupės nuomonėje buvo prieita prie išvados, pirma, kad dichlorvosas
in vitro
yra mutageniškas, ir, antra, kad yra tam tikrų įrodymų, jog dichlorvosas
in vivo
yra mutageniškas, tačiau mechanizmas, kuris išprovokuoja šį poveikį, per mažai žinomas. Dėl dichlorvoso kancerogeninio poveikio augalų sveikatos mokslo grupė pabrėžė, kad vienintelis nustatytas kancerogeninis poveikis susijęs su navikais, rastais priekinėje pelių skrandžio dalyje. Augalų sveikatos mokslo grupės nuomone, tokių navikų atsiradimą lemia padidėjusios vietinės dichlorvoso koncentracijos per ilgesnį laiką (kurias sukelia gyvūnų šėrimas per prievartą). Šiuo atžvilgiu augalų sveikatos mokslo grupė pažymėjo, kad įmanoma, tačiau nėra akivaizdu, jog šie navikai atsiranda dėl ląstelių DNR pasikeitimo įvykus kontaktui, o tai iš principo reiškia, kad navikai gali pasirodyti kitose vietose. Vis dėlto, augalų sveikatos mokslo grupės manymu, navikams atsirasti reikalingos dozės buvo tokios didelės, kad tokių navikų pasirodymas kitose vietose atrodė mažai tikėtinas. Taigi, anot augalų sveikatos mokslo grupės, tai reiškia, kad yra ribinė vertė, kurios nepasiekus negali vykti jokia kancerogeninė reakcija.
Dėl antrojo klausimo augalų sveikatos mokslo grupė padarė išvadą, kad atsižvelgiant į tai, jog žmones neturi priekinės pelių skrandžio dalies atitikmens, lieka didelių abejonių dėl priekinės skrandžio dalies navikų, kurių atsiradimą pelėms paskatino dichlorvosas, poveikio ir reikšmės žmonėms. Augalų sveikatos mokslo grupė pakartojo, kad nors negalima paneigti sąveikos su DNR kaip kritinio etapo šiems navikams atsirasti, jų atsiradimą lemia padidėjusios vietinės dichlorvoso koncentracijos per ilgesnį laiką. Anot augalų sveikatos mokslo grupės, iš turimų įrodymų matyti, jog šie navikai neatsiranda esant tokiam poveikiui, su kuriuo bus susidurta naudojant veikliąją medžiagą pagal pasiūlymą, nes rimtas sisteminis toksiškumas atsiras anksčiau nei išsivystys navikai.
Reikia konstatuoti, kad EMST ataskaitoje yra tiksli šių atsakymų santrauka. Parengusi šią santrauką EMST pripažįsta, kad, remiantis augalų sveikatos mokslo grupės nuomone, teoriškai galima nustatyti ribinę vertę, kurios nepasiekus veikliosios medžiagos dichlorvoso naudojimas nekeltų pavojaus. Vis dėlto remiantis EMST ataskaita, atsižvelgiant į tai, kad dokumentų rinkinyje nėra tvirto ilgalaikio kancerogeniškumo tyrimo, neįmanoma nei nustatyti „dozės, neturinčios pastebėto nepageidaujamo poveikio“ (DSEIO), nei pamatyti bendro veikliosios medžiagos toksikologinių savybių vaizdo. Taigi EMST ataskaitoje tvirtinama, kad šiuo atveju negalima apibrėžti tokios ribinės vertės.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, reikia konstatuoti, kad EMST ataskaita neiškreipia augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės ir jai neprieštarauja. Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad ta aplinkybė, jog savo ataskaitoje EMST manė, kad dichlorvoso keliamo pavojaus žmonių sveikatai įvertinimas nėra įtikinamas dėl abejonių, susijusių su šios medžiagos genotoksinėmis ir kancerogeninėmis savybėmis, nors augalų sveikatos mokslo grupė pabrėžė, kad pagal turimus įrodymus genotoksiškumo ir kancerogeniškumu rizika yra minimali, yra tiesiogiai susijusi su šio sprendimo 69 punkte pateikta išvada, pagal kurią su augalų sveikatos mokslo grupe galima konsultuotis tam tikrais ypač sudėtingais klausimais, susijusiais su vertintinais dokumentų rinkiniais, tačiau ši grupė jokiu būdu negali pakeisti EMST, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalyje numatytos nuomonės parengimu. Net jei augalų sveikatos mokslo grupės atliktas rizikos vertinimas yra teorinis, atlikdama tokį patį vertinimą EMST turi atsižvelgti į praktines sąlygas, susijusias su šios rizikos valdymu. Šiuo atveju, nors, augalų sveikatos mokslo grupės manymu, mutageniškumo ir kancerogeniškumo rizika teoriškai yra minimali, EMST ataskaitoje buvo pažymėta, jog dėl ieškovės pateiktų duomenų trūkumo, dėl kurio neįmanoma nustatyti ribinės vertės, rizikos vertinimas nėra įtikinamas.
Taigi pirmojo pagrindo antrą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl pirmojo pagrindo trečios dalies
— Šalių argumentai
Pirmojo pagrindo trečia dalimi ieškovė teigia, kad pagal teismų praktiką Komisija turi pareigą prieš Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto balsavimą valstybėms narėms pateikti visą informaciją, reikalingą priimant sprendimą įrašyti veikliąją medžiagą arba jos neįrašyti. Šios pareigos neįvykdymas yra Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnyje nustatytų procedūrinių reikalavimų pažeidimas.
Šiuo klausimu ieškovė pažymi, kad iš ginčijamo sprendimo šeštos konstatuojamosios dalies matyti, jog Komisija atidžiai išnagrinėjo visas jos pastabas. Tarp šių pastabų buvo 2006 m. birželio 22 d. pastabos dėl EMST ataskaitos. Kadangi šios pastabos nebuvo perduotos valstybėms narėms, Komisija pažeidė įsipareigojimus pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnį, o tai pateisina ginčijamo sprendimo panaikinimą.
Be to, ieškovė dublike teigia, kad nors, pasak Komisijos, šios pastabos buvo perduotos valstybėms narėms 2006 m. rugsėjo 11 d., Komisija pirmą kartą pasiūlė neįrašyti dichlorvoso per 2006 m. liepos 14 d. vykusį Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto posėdį. Taigi pirmą kartą nagrinėdami Komisijos pasiūlymą valstybių narių atstovai neturėjo galimybės susipažinti su šiais dokumentais. Maža to, su jais jie galėjo susipažinti tik likus 17 dienų iki 2006 m. rugsėjo 28 d. Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto posėdžio, per kurį buvo priimtas ginčijamas sprendimas.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šią pagrindo dalį.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pirmiausia reikia pažymėti, kad remiantis Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 8 dalimi Komisija ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo EMST ataskaitos gavimo dienos turi pateikti ekspertizės ataskaitos projektą ir direktyvos, pagal kurią veiklioji medžiaga būtų įtraukta į I priedą, projektą arba valstybėms narėms skirto sprendimo, kuriuo būtų panaikinti augalų apsaugos produktų, turinčių nagrinėjamos veikliosios medžiagos, leidimai ir kuriuo ta veiklioji medžiaga nebūtų įtraukta į Direktyvos 91/414 I priedą, projektą.
Šioje byloje reikia pažymėti, kad, nepaisant to, ar Komisija turi pareigą perduoti ieškovės pastabas dėl EMST ataskaitos, iš bylos dokumentų matyti, kad 2006 m. birželio 22 d. ieškovės pateiktos pastabos 2006 m. rugsėjo 11 d. buvo perduotos valstybėms narėms, siekiant pasirengti Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto 2006 m. rugsėjo 28 ir 29 d. posėdžiui. Net jeigu, kaip primena ieškovė, pirmas minėto komiteto posėdis buvo sušauktas 2006 m. liepos 14 d. (posėdis, per kurį nebuvo priimtas joks sprendimas dėl dichlorvoso įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą), šiame komitete dėl dichlorvoso neįtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą buvo balsuojama tik per 2006 m. rugsėjo 28 ir 29 d. posėdį. Vadinasi, reikia konstatuoti, jog ieškovės pastabos valstybėms narėms buvo perduotos pakankamai anksti, kad jos galėtų į jas atsižvelgti balsuodamos.
Taigi pirmojo pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su ginčijamo sprendimo mokslinio pagrindo nebuvimu
Šalių argumentai
Visų pirma ieškovė tvirtina, kad Komisija neturėjo mokslo įrodymų, kurie leistų jai padaryti objektyvią išvadą, jog reikia uždrausti dichlorvosą.
Taigi ieškovė teigia, kad ginčijamas sprendimas pagrįstas pagrindine mokslo išvada, jog negalima atmesti dichlorvoso genotoksiškumo ir kancerogeniškumo galimybės. Šiai išvadai prieštarauja augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė, kad dichlorvosas nekelia kancerogeniškumo ar genotoksiškumo rizikos. Taigi šios nuomonės teiginys, kad „išnagrinėjusi visus turimus duomenis augalų sveikatos mokslo grupė padarė išvadą, jog, be navikų priekinėje pelių skrandžio dalyje, nėra jokių įtikinamų įrodymų apie navikų atsiradimą lemiančio junginio augimą“, prieštarauja EMST atskaitoje ir ginčijamame sprendime pateiktoms išvadoms.
Viena vertus, augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė teisiškai turi būti prilyginta visos EMST nuomonei.
Kita vertus, Komisija kaip ir EMST gali tik sutikti su augalų sveikatos mokslo grupės nuomone arba nuo jos nukrypti, su sąlyga, kad tokiu atveju ji remiasi nauja augalų sveikatos mokslo grupės nuomone arba tokio pat statuso ar tokio pat lygio mokslo institucijos nuomone. Šiuo atžvilgiu EMST ataskaita ypač kelia abejonių, nes ji buvo baigta tik praėjus penkioms dienoms po augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės, kuriai parengti reikėjo metus laiko trunkančio metodinio vertinimo, perdavimo. Maža to, Komisija nesirėmė tokiais rimtais mokslo atradimais, susijusiais su dichlorvoso genotoksiškumo ir kancerogeniškumo nebuvimu, kaip antai išdėstyti augalų sveikatos mokslo grupės nuomonėje, ir nebuvo jokio rimto tyrimo, kuris parodytų priešingai. Galiausiai ginčijamame sprendime nėra minima augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė ir Komisija šiame sprendime niekaip nepagrindžia, kodėl ji to nepadarė.
Antra, ieškovė teigia, kad net jeigu EMST ataskaitą reikėtų laikyti tinkamu ginčijamo sprendimo pagrindu, pati ataskaita neatitinka reikalavimų, nes EMST ją parengė ne kaip nepriklausoma mokslo nuomones pateikianti institucija, o kaip ekspertų susirinkimų koordinatorė. Tai matyti iš ginčijamo sprendimo ketvirtos konstatuojamosios dalies ir iš pačios EMST ataskaitos.
Trečia, ieškovė teigia, kad dichlorvoso poveikis apskritai visuomenei ir aplinkai neturi reikšmės atsižvelgiant į siūlomą dichlorvoso naudojimą, t. y. vidinį naudojimą gėlių svogūnėliams. Akivaizdu, kad tiek loginiu, tiek mokslo požiūriu visuomenei ar aplinkai nekyla joks pavojus, jei dichlorvosas naudojamas tik viduje gėlių svogūnėliams. Todėl nėra jokio mokslinio ginčijamame sprendime nurodyto apribojimo, pagrįsto hipotetiniu susirūpinimu, pagrindo.
Ketvirta, kalbėdama apie Komisijos tvirtinimą, kad nebuvo įmanoma tinkamai įvertinti rizikos dėl bylos medžiagos trūkumų, ieškovė dublike teigia, kad pati valstybė narė ataskaitos rengėja pripažino, jog dokumentų rinkinys išsamus. Toks pripažinimas būtinai reiškė, kad, valstybės narės ataskaitos rengėjos manymu, dokumentų rinkinyje buvo visi duomenys, kurių pagal Direktyvą 91/414 reikia veikliajai medžiagai įvertinti. Tai, kad kompetentingos institucijos manė, jog dokumentų rinkinys išsamus ir atliko dokumentų rinkinio vertinimą, sukėlė teisėtų ieškovės lūkesčių, kad buvo pateikti visi reikalaujami duomenys.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šį pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Reikia priminti, kad, kaip matyti iš Direktyvos 91/414 penktos, šeštos ir devintos konstatuojamųjų dalių, šia direktyva siekiama pašalinti augalų apsaugos produktų prekybos Bendrijoje kliūtis, išsaugant aukštą aplinkos apsaugos ir žmonių bei gyvūnų sveikatos apsaugos lygį (2006 m. rugsėjo 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie
, C-138/05, Rink. p. I-8339, 43 punktas ir 2008 m. rugsėjo 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
,
T-75/06, Rink. p. II-2081
, 81 punktas).
Šiomis aplinkybėmis, pažymėtina, kad atsižvelgiant į kompleksinius techninius vertinimus, kuriuos Komisija turi atlikti, jai turėtų būti pripažinta didelė diskrecija tam, kad ji galėtų veiksmingai siekti iškeltų tikslų (2007 m. liepos 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Industrias Químicas del Vallés prieš Komisiją
, C-326/05 P, Rink. p. I-6557, toliau –
IQV
sprendimas, 75 punktas ir šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
82 punktas).
Tačiau naudojimasis šia diskrecija neturėtų išvengti teisminės kontrolės. Šiuo atžvilgiu iš nusistovėjusios teismų praktikos matyti, kad vykdydamas tokią kontrolę Bendrijos teismas turi patikrinti, ar buvo laikomasi procedūrinių normų, ar Komisijos nustatytos faktinės aplinkybės buvo tikslios, ar vertinant šias aplinkybes nebuvo padaryta akivaizdi klaida ir ar nebuvo piktnaudžiaujama įgaliojimais (1979 m. sausio 25 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Racke
, 98/78, Rink. p. 69, 5 punktas; 1991 m. spalio 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Nölle
, C-16/90, Rink. p. I-5163, 12 punktas ir šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
83 punktas).
Taip pat reikia priminti, kad iš Reglamento Nr. 451/2000 6 straipsnio 2 dalies b punkto matyti, jog būtent pranešėjas privalo įrodyti, kad remiantis informacija apie vieną arba kelis preparatus, atitinkančius ribotą tipiškų naudojimo atvejų skaičių, Direktyvos 91/414 reikalavimai pagal jos 5 straipsnyje nurodytus kriterijus yra įvykdyti. Taigi pranešėjas privalo įrodyti, kad veiklioji medžiaga nekenksminga (pagal analogiją žr. šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
85 punktą).
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, reikia išnagrinėti, ar ginčijamame sprendime pateiktos mokslo išvados, kaip teigia ieškovė, neturi objektyvaus ir tinkamo mokslinio pagrindo.
Visu pirma, kalbant apie ieškovės argumentą, kad ginčijamas sprendimas pagrįstas pagrindine mokslo išvada, pagal kurią negalima atmesti dichlorvoso genotoksiškumo ir kancerogeniškumo galimybės ir kuriai prieštarauja augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė, svarbu pažymėti, kad, pirma, iš ginčijamo sprendimo penktos konstatuojamosios dalies matyti, jog nors pagrindinis susirūpinimą keliantis klausimas susijęs su abejonėmis dėl dichlorvoso genotoksinių ir kancerogeninių savybių, taip pat remiamasi prasta viso dokumentų rinkinio kokybe, dėl kurios nebuvo galima padaryti išvados, kad numatomas poveikis operatoriams, darbuotojams ir pašaliniams asmenims yra priimtinas.
Nors ginčijamame sprendime Komisija nepateikia daugiau paaiškinimų apie dokumentų rinkinio trūkumus, EMST ataskaitoje, neginčijant, kad ji yra ginčijamo sprendimo mokslinis pagrindas, pateikiami tokie paaiškinimai. Taigi, be abejonių dėl dichlorvoso genotoksinių ir kancerogeninių savybių, EMST ataskaitoje nurodomos šios problemos:
—
nėra patvirtinta jokia galutinė ribinė vertė,
—
nesant susitarimo dėl galutinių ribinių verčių, operatoriams, darbuotojams ir pašaliniams asmenims keliamos rizikos vertinimas nėra įtikinamas,
—
neįmanoma nustatyti dichlorvoso techninės specifikacijos,
—
nėra jokio analitinio metodo, kuriuo būtų galima nustatyti dichlorvoso likučius žemėje, vandenyje, ore, kraujyje ir gyvūnų audiniuose.
Vadinasi, ieškovė klaidingai neatsižvelgė į ginčijamame sprendime identifikuotas problemas, nesusijusias su abejonėmis dėl dichlorvoso genotoksiškumo ir kancerogeniškumo.
Antra, reikia konstatuoti, kad, priešingai nei teigia ieškovė, ginčijamas sprendimas neprieštarauja augalų sveikatos mokslo grupės nuomonei. Kaip jau nurodyta šio sprendimo 71–75 punktuose, EMST ataskaitoje, kuri yra ginčijamo sprendimo mokslinis pagrindas, tiksliai pateikiamos šios nuomonės sąvokos. Nors EMST ataskaitoje nurodoma, kad rizikos įvertinimas nėra įtikinamas, net jeigu, augalų sveikatos mokslo grupės teigimu, genotoksiškumo ir kancerogeniškumo rizika yra minimali, šioje ataskaitoje paaiškinama, kaip pabrėžta šio sprendimo 74 punkte, kodėl rizika, kuri teoriškai gali atrodyti priimtina, šiuo atveju nėra priimtina. Be to, kaip pažymėta šio sprendimo 98 punkte, EMST ataskaitoje nurodomos kitos problemos nei abejonės dėl dichlorvoso genotoksiškumo ir kancerogeniškumo – problemos, dėl kurių nebuvo konsultuojamasi su augalų sveikatos mokslo grupe.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, reikia atmesti ieškovės argumentą, kad ginčijamas sprendimas pagrįstas pagrindine mokslo išvada, pagal kurią negalima atmesti dichlorvoso genotoksiškumo ir kancerogeniškumo galimybės ir kuriai prieštarauja augalų sveikatos mokslo grupės nuomonė.
Antra, kalbant apie argumentą, kad ataskaitą EMST parengė ne kaip nepriklausoma institucija, o kaip ekspertų susirinkimų koordinatorė, reikia konstatuoti, jog šis tvirtinimas parodo, kad ieškovė nesupranta dokumentų rinkinių, kuriuos perdavė gamintojai, pageidaujantys, kad veiklioji medžiaga būtų įrašyta į Direktyvos 91/414 I priedą, vertinimo procedūros, numatytos Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnyje.
Kaip jau buvo pažymėta šio sprendimo 65 punkte, remiantis Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 1 dalimi valstybė narė ataskaitos rengėja parengia įvertinimo ataskaitos projektą, kurį perduoda EMST. Pagal to paties reglamento 8 straipsnio 5 dalį EMST išsiunčia įvertinimo ataskaitos projektą valstybėms narėms ir gali surengti ekspertų konsultaciją. Galiausiai pagal minėto reglamento 8 straipsnio 7 dalį EMST įvertina įvertinimo ataskaitos projektą ir paskelbia Komisijai savo nuomonę apie tai, ar veiklioji medžiaga atitinka Direktyvos 91/414 saugos reikalavimus.
Šią vertinimo procedūrą reikia aiškinti atsižvelgiant į Reglamento Nr. 1490/2002 preambulę, nes šiuo reglamentu buvo pakeistas Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnis. Visų pirma iš Reglamento Nr. 1490/2002 dvyliktos konstatuojamosios dalies matyti, kad įvertinimo ataskaitos projektus „EFSA [EMST] turi įdėmiai peržiūrėti prieš juos pateikiant Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatiniam komitetui“. Pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 5 dalį peržiūrima surengiant tarpusavio vertinimą. Šio tarpusavio vertinimo pagrindu EMST pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalį pateikia Komisijai įvertinimo ataskaitos projektą ir savo ataskaitą.
Taigi ginčijamo sprendimo ketvirtoje konstatuojamojoje dalyje Komisija teisėtai patikslino, kad įvertinimo ataskaitos projektą kartu „peržiūrėjo“ valstybės narės ir EMST ir šis projektas jai buvo pateiktas kaip EMST ataskaita. Vadinasi, negalima laikyti, kad minėta ataskaita neatitinka reikalavimų, nes EMST ją parengė ne kaip nepriklausoma institucija.
Trečia, kalbant apie ieškovės argumentą, kad dichlorvoso poveikis visuomenei apskritai ir aplinkai neturi reikšmės, nes dichlorvosas skirtas tik vidiniam naudojimui gėlių svogūnėliams, reikia pažymėti, jog net jei ir nekyla joks pavojus visuomenei apskritai ir aplinkai, ieškovė pagal Reglamento Nr. 451/2000 6 straipsnio 2 dalies b punktą turėjo įrodyti, kad veikliąją medžiagą naudojantiems operatoriams kylantis pavojus atitinka Direktyvos 91/414 reikalavimus ir, be kita ko, minėtos direktyvos 5 straipsnyje nurodytus kriterijus. Tačiau šio sprendimo 97–99 punktuose jau buvo pažymėta, kad dokumentų rinkinio trūkumai neleido įtikinamai įvertinti riziką.
Ketvirta, ieškovės argumentas, kad valstybei narei ataskaitos rengėjai pripažinus dokumentų rinkinį išsamiu, Komisija nebegalėjo jos apkaltinti ne visos informacijos pateikimu, remiantis Pirmosios instancijos teismo procedūros reglamento 48 straipsnio 2 dalimi yra nepriimtinas, nes pirmą kartą buvo pateiktas dublike.
Bet kuriuo atveju šis argumentas yra nepagrįstas. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad pagal Reglamento Nr. 451/2000 6 straipsnio 1 dalį pranešėjai turi „pateikti valstybės narės ataskaitos rengėjos paskirtai institucijai straipsnio 3 dalyje numatytą pilną [išsamų] dokumentų rinkinį apie kiekvieną veikliąją medžiagą“. Pagal Reglamento Nr. 451/2000 6 straipsnio 3 dalį išsamų dokumentų rinkinį „fiziškai turi sudaryti atskirų bandymų ir tyrimo ataskaitos“.
Tačiau tai, kad dokumentų rinkinys valstybės narės ataskaitos rengėjos buvo pripažintas išsamiu Reglamento Nr. 451/2000 6 straipsnio 1 dalies prasme, nebūtinai garantuoja, jog jame yra visa informacija, kuri leistų valstybei narei ataskaitos rengėjai, EMST ir Komisijai pareikšti nuomonę apie atitinkamos veikliosios medžiagos kenksmingą poveikį Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies prasme. Šiuo atžvilgiu reikia patikslinti, kad dokumentų rinkinį, kuriame yra Reglamento Nr. 451/2000 6 straipsnio 3 dalyje numatyti tyrimai ir ataskaitos, valstybė narė ataskaitos rengėja pripažįsta išsamiu, o tai nenulemia dokumentų rinkinio kokybės ir nereiškia, jog negali būti paprašyta papildomų duomenų, kad valstybė narė ataskaitos rengėja ir (arba) EMST galėtų atlikti veikliosios medžiagos mokslo vertinimą.
Iš viso to, kas pasakyta, matyti, kad reikia atmesti antrąjį pagrindą.
Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad pagal teismų praktiką pavojų reikia skirti nuo rizikos. Jos manymu, Direktyvos 91/414 5 straipsnyje nustatyti vertinimo kriterijai yra pagrįsti rizikos vertinimu. Ginčijamas sprendimas pažeidžia šį straipsnį, nes jis pagrįstas ne rizikos vertinimu, bet tik savaime pavojingų dichlorvoso savybių konstatavimu.
Taigi, anot ieškovės, ginčijamo sprendimo penktoje konstatuojamojoje dalyje Komisija, siekdama pateisinti šios medžiagos neįtraukimą į Direktyvos 91/414 I priedą, daro nuorodą į abejones dėl jos genotoksinių ir kancerogeninių savybių. Tačiau dichlorvoso genotoksiškumas ir kancerogeninis pobūdis yra susiję su savaime pavojingomis jo savybėmis. Pats šių savybių konstatavimas neleidžia daryti išvados, kad dichlorvosas kelia nepriimtiną riziką aplinkai ir žmonių sveikatai. Šiuo klausimu ginčijamame sprendime tik patikslinama, kad turimų duomenų nepakanka, ir nepateikiama aiški išvada dėl to, ar dėl jų žmonių sveikatai ir aplinkai kyla nepriimtina rizika.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šį pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Reikia priminti, kad iš Direktyvos 91/414 devintos konstatuojamosios dalies matyti, jog augalų apsaugos produktų leidimams taikomos nuostatos turi užtikrinti aukštą apsaugos lygį, kuris pirmiausia turi užkirsti kelią išduoti leidimus tiems augalų apsaugos produktams, kurių keliama rizika sveikatai, požeminiam vandeniui ir aplinkai nebuvo tinkamai ištirta.
Šiomis aplinkybėmis reikia pažymėti, kad Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalyje nustatyti medžiagos įrašymo į šios direktyvos I priedą kriterijai yra suformuluoti plačiai ir pagrįsti žalingo poveikio žmonių ar gyvūnų sveikatai ar požeminiam vandeniui arba nepriimtinos įtakos aplinkai pavojaus analize (šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
184 punktas).
Be to, šią nuostatą reikia aiškinti kartu su prevencijos principu. Remiantis šiuo principu, jei yra mokslinių abejonių dėl pavojaus žmonių sveikatai ar jo masto, Bendrijos institucijos gali imtis apsaugos priemonių nelaukdamos, kol šio pavojaus realumas ir rimtumas bus visiškai įrodyti (1998 m. gegužės 5 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Jungtinė Karalystė prieš Komisiją
, C-180/96, Rink. p. I-2265, 99 punktas ir 2002 m. rugsėjo 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Pfizer Animal Health prieš Tarybą
, T-13/99, Rink. p. II-3305, 139 punktas). Maža to, prevencijos principo taikymo atvejais, kurie pagal apibrėžimą turėtų sutapti su atvejais, kai nėra aiškios mokslo pozicijos, negalima reikalauti, kad rizikos vertinimas Bendrijos institucijoms būtinai pateiktų neginčytinų rizikos realumo ir galimų neigiamų pasekmių sunkumo, jei ši rizika pasitvirtintų, mokslo įrodymų (minėto sprendimo
Pfizer Animal Health prieš Tarybą
142 punktas).
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, ir į šio sprendimo 92–95 punktuose minėtą teismų praktiką svarbu priminti, kad iš ginčijamo sprendimo penktos konstatuojamosios dalies matyti, jog jis pagrįstas ne tik turimais toksikologiniais duomenimis ir abejonėmis dėl dichlorvoso genotoksinių ir kancerogeninių savybių, bet ir apskritai prasta viso dokumentų rinkinio kokybe. Šiuo atžvilgiu šio sprendimo 98 punkte jau buvo konstatuota, kad ieškovės pateiktame dokumentų rinkinyje yra trūkumų, ir dėl to nebuvo galima padaryti jokios patikimos išvados dėl dichlorvoso genotoksinių bei kancerogeninių savybių ir apskritai dėl dichlorvoso nekenksmingumo. Todėl EMST ataskaitoje nurodoma, kad tam tikras abejones bus galima pašalinti, tik jei bus pateikti trūkstami duomenys ir tyrimai.
Taigi atsižvelgiant į prevencijos principą reikia konstatuoti, kad Komisija, atsižvelgdama į turimus toksikologinius duomenis, abejones dėl dichlorvoso genotoksinių ir kancerogeninių savybių bei dokumentų rinkinio trūkumus, kurie užkirto kelią atlikti įtikinamą rizikos vertinimą, priimdama ginčijamą sprendimą nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos ir nepažeidė Direktyvos 91/414 5 straipsnio.
Taigi trečiąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su teisės į gynybą, teisės būti išklausytam ir proporcingumo principo pažeidimu
Dėl ketvirtojo pagrindo pirmos dalies
— Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad Komisija, neįvykdydama, pirma, pareigos suteikti jai galimybę ir pakankamai laiko pareikšti pastabas ir pateikti tyrimus atsakant į per dichlorvoso vertinimą pareikštus prieštaravimus dėl ilgalaikių tyrimų, leidžiančių atmesti genotoksiškumo ir kancerogeniškumo riziką, nebuvimo ir, antra, pareigos rūpestingai išnagrinėti jos pastabas, pažeidė ieškovės teisę į gynybą ir teisę būti tinkamai išklausyta.
Pirmiausia, kalbėdama apie pareigos suteikti jai galimybę ir pakankamai laiko pareikšti pastabas ir pateikti tyrimus neįvykdymą, ieškovė mano, kad būtina išnagrinėti, ar Komisija arba EMST apie ilgalaikių tyrimų nebuvimą per vertinimo procedūrą užsiminė pakankamai anksti ir ar ji turėjo pakankamai laiko trūkstamiems duomenims pateikti.
Dėl Komisijos ir EMST užsiminimo apie ilgalaikių tyrimų nebuvimą momento ieškovė teigia, kad, pirma, nei valstybė narė ataskaitos rengėja, nei augalų sveikatos mokslo grupė neiškėlė ilgalaikių tyrimų kaip esminio mokslinio vertinimo elemento klausimo. Antra, šis klausimas formaliai tapo EMST prašymu pateikti duomenis tik vėlyvu dokumentų rinkinio nagrinėjimo etapu, kai EMST buvo baigusi savo ataskaitą. Trečia, ieškovė negalėjo tikėtis tokio prašymo, nes, augalų sveikatos mokslo grupės manymu, jis buvo nereikalingas. Ketvirta, dublike ieškovė teigia, kad Komisijos argumentą, pagal kurį ji neturėjo informuoti apie dokumentų rinkinio trūkumus ir suteikti ieškovei laiko pateikti trūkstamus duomenis dėl to, kad pranešėjas visada gali pateikti naują prašymą, reikia laikyti neproporcingu ir netinkamu atsakymu į neįmanomo numatyti duomenų trūkumo, paaiškėjusio per vertinimo procedūrą, klausimą.
Dėl laiko, kurį ieškovė turėjo ilgalaikiams tyrimams parengti, ji teigia, kad Komisija nesuteikė galimybės ir laiko juos parengti, nes manė, kad terminas tai padaryti buvo pasibaigęs. Komisija privalėjo pratęsti arba sustabdyti savo administracinius terminus, kad ji galėtų tinkamai ginti savo poziciją. Taip yra visų pirma dėl to, kad per 2005 m. birželio 27 d.–liepos 1 d. kolegialaus nagrinėjimo darbo grupės susirinkimą ji gavo tikslias augalų sveikatos mokslo grupės garantijas, kad nereikia jokio ilgalaikio tyrimo. Taigi ieškovės situaciją galima prilyginti ieškovės byloje, kurioje buvo priimtas šio sprendimo 93 punkte minėtas sprendimas
IQV
, situacijai. Be to, aplaidumą, kurį parodė Komisija ieškovės teisės būti išklausytai atžvilgiu, paryškina tai, kad per visą vertinimą ieškovė darė viską, ką galėjo, kad įvykdytų bet kokį kompetentingų institucijų prašymą. Galiausiai, kadangi kompetentingos institucijos nesilaikė teisės aktais nustatytų terminų, jos negalėjo teisėtai reikalauti, kad ieškovė griežtai laikytųsi jai nustatytų terminų.
Antra, kalbėdama apie pareigos rūpestingai išnagrinėti jos pastabas nesilaikymą, ieškovė pažymi, kad ginčijamo sprendimo šeštoje konstatuojamojoje dalyje Komisija teigia, jog visos jos pateiktos pastabos buvo atidžiai išnagrinėtos. Tačiau taip nėra.
Taigi ieškovė tvirtina, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai, atmetusi jos argumentus ir augalų sveikatos mokslo grupės nuomonę, jog nauji ilgalaikiai tyrimai nereikalingi, nesuteikė jai galimybės pateikti šių tyrimų.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šią pagrindo dalį.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką bet kurioje asmens atžvilgiu pradėtoje procedūroje, kurioje gali būti priimtas sprendimas šio asmens nenaudai, teisės į gynybą užtikrinimas yra pagrindinis Bendrijos teisės principas, ir jį reikia užtikrinti, net jeigu nėra atitinkamą procedūrą reglamentuojančių teisės aktų. Pagal šį principą tie asmenys, kuriems skirti sprendimai, galintys turėti reikšmingą poveikį jų interesams, privalo turėti galimybę veiksmingai pareikšti savo nuomonę (šiuo klausimu žr. 2006 m. birželio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Dokter ir kt.
, C-28/05, Rink. p. I-5431, 74 punktą ir šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
130 punktą).
Šioje byloje pirmiausia reikia konstatuoti, kad ginčijamas sprendimas priimtas ieškovės nenaudai, nes juo atsisakoma patenkinti jos prašymą įrašyti dichlorvosą į Direktyvos 91/414 I priedą.
Tada, visų pirma kalbant apie ieškovės argumentą, kad jos teisė į gynybą buvo pažeista, nes jai nebuvo sudaryta galimybė ir nesuteikta pakankamai laiko pateikti tyrimus atsakant į EMST ataskaitoje pareikštus prieštaravimus dėl ilgalaikių tyrimų nebuvimo, reikia pažymėti, kad, pirma, taikytinuose teisės aktuose nėra numatoma jokia pareiga sudaryti pranešėjui galimybę pateikti tyrimus per vertinimo procedūrą.
Taigi Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 2 ir 5 dalyse nustatyta, kad „nauji tyrimai“ iš esmės nepriimami, atitinkamai valstybei narei ataskaitos rengėjai ir EMST pradėjus vertinti veikliąją medžiagą. Nors pagal minėtas nuostatas valstybė narė ataskaitos rengėja, atitinkamai gavusi EMST pritarimą, jei įvertinimo ataskaitos projektas jau buvo perduotas šiai institucijai, gali paprašyti pranešėjo per nustatytą terminą pateikti papildomų duomenų, kurių, valstybės narės ataskaitos rengėjos ar EMST nuomone, reikia norint geriau suprasti dokumentų rinkinį, šiomis nuostatomis nėra numatyta tokia išimtis dėl naujų tyrimų pateikimo. Juo labiau kad EMST pabaigus savo ataskaitą nėra jokios galimybės pateikti papildomus duomenis ar tyrimus.
Antra, priešingai nei teigia ieškovė, Komisija neprivalėjo pratęsti ar sustabdyti teisės aktais nustatytų terminų tam, kad suteiktų ieškovei galimybę tinkamai ginti savo poziciją. Anot ieškovės, ši pareiga išplaukia, viena vertus, iš tikslių garantijų, kad nebūtinas joks ilgalaikis tyrimas, kurios per 2005 m. birželio 27 d.–liepos 1 d. kolegialaus nagrinėjimo darbo grupės susirinkimą buvo gautos iš augalų sveikatos mokslo grupės, ir, kita vertus, iš šio sprendimo 93 punkte minėto sprendimo
IQV
.
Tačiau, viena vertus, nepaisant to, ar ieškovė iš tikrųjų gavo tikslių garantijų, kad nebūtinas joks ilgalaikis tyrimas, tokios garantijos negalėtų sukelti ieškovės teisėtų lūkesčių, nes Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 5 dalyje aiškiai numatyta, jog nauji tyrimai iš esmės nepriimami EMST pradėjus vertinti veikliąją medžiagą. Iš teismų praktikos matyti, kad teisėtų lūkesčių gali kilti tik dėl taikytinas normas atitinkančių garantijų (2005 m. birželio 30 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Branco prieš Komisiją
, T-347/03, Rink. p. II-2555, 102 punktas ir 2006 m. vasario 23 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Cementbouw Handel & Industrine prieš Komisiją
, T-282/02, Rink. p. II-319, 77 punktas).
Kita vertus, šio sprendimo 93 punkte minėtas sprendimas
IQV
šioje byloje nėra jokia pagalba. Iš šio sprendimo matyti, kad veikliosios medžiagos vertinimo terminas pratęsiamas, jei nėra neįmanoma nukrypti nuo nagrinėjamomis nuostatomis nustatytų procedūros terminų ir apie veikliąją medžiagą pranešusios šalys pateko į
force majore
situaciją, kuri joms sutrukdė laikytis procedūros terminų, o taip gali būti, jei negalėjimą laikytis minėtų terminų bent iš dalies lėmė prieštaringas kompetentingų institucijų elgesys (šio sprendimo 93 punkte minėto sprendimo
IQV
84–88 punktai ir šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
89 punktas). Šioje byloje, nesant reikalo nagrinėti, ar buvo įmanoma nukrypti nuo nagrinėjamomis nuostatomis nustatytų procedūros terminų, konstatuotina, kad ieškovė nepateikė jokių įrodymų, jog pateko į
force majore
situaciją, kuri jai sutrukdė laikytis šių terminų. Atvirkščiai, kaip jau buvo konstatuota šio sprendimo 58 punkte, įvertinimo ataskaitos projekte, kuris ieškovei buvo perduotas 2004 m. birželį, jau buvo nurodyta, jog ieškovės pateiktame dokumentų rinkinyje nėra visos reikiamos informacijos, kad EMST galėtų tinkamai įvertinti kenksmingą dichlorvoso poveikį. Ypač iš šio projekto 4.6 punkto matyti, kad būtina pateikti tyrimą apie ilgalaikį dichlorvoso toksiškumą.
Visų antra, kalbant apie pareigos suteikti ieškovei galimybę ir pakankamai laiko pastaboms pareikšti bei pareigos atidžiai išnagrinėti pareikštas pastabas tariamą pažeidimą, svarbu pažymėti, kad iš ginčijamo sprendimo šeštos konstatuojamosios dalies matyti, jog ieškovė buvo paprašyta pareikšti tokias pastabas apie EMST ataskaitą ir šį prašymą ji įvykdė 2006 m. birželio 22 dieną. Toje pačioje konstatuojamojoje dalyje patvirtinama, kad ieškovės pastabos „buvo atidžiai išnagrinėtos“, tačiau „problemos liko neišspręstos“. Vadinasi, ieškovė ne tik buvo paprašyta pareikšti pastabas, bet jos taip pat buvo atidžiai išnagrinėtos.
Taigi darytina išvada, kad nebuvo pažeista ieškovės teisė būti išklausytai per ginčijamo sprendimo priėmimo procedūrą. Todėl ketvirtojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl ketvirtojo pagrindo antros dalies
— Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad paskubėdama atmesti augalų sveikatos mokslo grupės nuomonę ir pastabas, kurias ji perdavė 2006 m. birželio 22 d., ir nenumatydama kitų būdų ekspertų nuomonių konfliktui išspręsti, pavyzdžiui, paprašant kitos nuomonės arba suteikiant ieškovei daugiau laiko reikiamiems duomenims surinkti, Komisija pažeidė proporcingumo principą.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šią pagrindo dalį.
— Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Remiantis nusistovėjusia teismų praktika, pagal proporcingumo principą, priklausantį bendriesiems Bendrijos teisės principams, reikalaujama, kad Bendrijos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina nagrinėjamų teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti, todėl kai galima rinktis iš kelių tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi nurodytiems tikslams (1987 m. lapkričio 18 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Maizena ir kt
., 137/85, Rink. p. 4587, 15 punktas; šio sprendimo 116 punkte minėto sprendimo
Pfizer Animal Health prieš Tarybą
411 punktas ir šio sprendimo 94 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
223 punktas).
Vis dėlto žemės ūkio srityje teisminė proporcingumo principo kontrolė yra ypatinga, nes Teisingumo Teismas ir Pirmosios instancijos teismas Bendrijos teisės aktų leidėjui pripažįsta diskreciją, atitinkančią EB 34–37 straipsniais jam priskirtus politinius įgaliojimus šioje srityje (1998 m. gegužės 5 d. Teisingumo Teismo sprendimo
National Farmers’ Union ir kt
., C-157/96, Rink. p. I-2211, 61 punktas). Todėl tik akivaizdžiai netinkama šioje srityje priimta priemonė, palyginti su tikslu, kurio kompetentinga institucija ketina siekti, gali turėti įtakos tokios priemonės teisėtumui (2001 m. liepos 12 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Jippes ir kt
., C-189/01, Rink. p. I-5689, 82 punktas; šio sprendimo 116 punkte minėto sprendimo
Pfizer Animal Health prieš Tarybą
412 punktas ir 2002 m. rugsėjo 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Alpharma prieš Tarybą
, T-70/99, Rink. p. II-3495, 177–180 punktai).
Ieškovė iš esmės teigia, kad Komisija neturėjo atmesti augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės ir pastabų, kurias ji perdavė 2006 m. birželio 22 d., nenumatydama kitų būdų ekspertų nuomonių konfliktui išspręsti, pavyzdžiui, paprašant kitos nuomonės arba suteikiant ieškovei daugiau laiko reikiamiems duomenims surinkti.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad argumentas, jog Komisija galėjo paprašyti kitos nuomonės ar pratęsti teisės aktais nustatytus terminus, nėra pagrįstas taikytinomis teisės normomis. Komisijai įstojus į veikliosios medžiagos vertinimo procedūrą, EMST pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalį jau buvo pareiškusi nuomonę dėl to, ar minėta medžiaga atitinka Direktyvos 91/414 saugos reikalavimus. Šiuo procedūros etapu nei Direktyvoje 91/414, nei Reglamente Nr. 451/2000 nenumatoma galimybė prašyti papildomos nuomonės. Be to, šio sprendimo 129–133 punktuose konstatuota, kad, išskyrus
force majeure
atvejus, negalima pratęsti teisės aktais nustatytų terminų ir kad ieškovė nepateikė jokių įrodymų, jog pateko į
force majeure
situaciją.
Taigi reikia konstatuoti, kad ieškovė neįrodė, jog Komisija galėjo rinktis iš kelių tinkamų priemonių ir pagal proporcingumo principą taikyti mažiausiai suvaržančią.
Bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad argumentas, jog Komisija paskubėjo atmesti augalų sveikatos mokslo grupės nuomonę ir ieškovės pastabas dėl EMST ataskaitos, faktiniu požiūriu yra klaidingas. Šio sprendimo atitinkamai 74 ir 134 punktuose konstatuota, kad augalų sveikatos mokslo grupės nuomonės sąvokos buvo tiksliai pakartotos EMST ataskaitoje ir kad ieškovės pastabos dėl šios ataskaitos buvo atidžiai išnagrinėtos. Vadinasi, reikia konstatuoti, kad ieškovės argumentas yra nepagrįstas.
Taigi ketvirtojo pagrindo antrai daliai taip pat negali būti pritarta ir todėl minėtą pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl penktojo ieškinio pagrindo, susijusio su teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad teisėtų lūkesčių apsaugos principas buvo pažeistas du kartus. Pirma, ji gavo garantijas, kad nauji duomenys, kuriuos pateiks per dichlorvoso vertinimo procedūrą, bus išnagrinėti ir tarpusavyje įvertinti. Šias garantijas suteikė dvi institucijos, veikiančios Komisijos vardu ar jos įgaliotos, t. y. valstybė narė ataskaitos rengėja ir EMST. Nepateikdama ieškovės duomenų vertinti tarpusavyje Komisija pažeidė teisėtus jos lūkesčius.
Antra, ieškovės teigimu, ji manė, jog nereikia parengti ilgalaikio kancerogeniškumo tyrimo, nes to neleidžia darbo planas, ir kad klausimas buvo pateiktas augalų sveikatos mokslo grupei tam, kad būtų priimta galutinė išvada. Tai, kad augalų sveikatos mokslo grupė pateikė nuomonę, kuri išsklaidė visas abejones dėl kancerogeninio pobūdžio ir genotoksiškumo, sustiprino jos teisėtus lūkesčius, kad EMST parengs šią nuomonę atitinkančią ataskaitą.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šį pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką teisę remtis teisėtų lūkesčių apsauga turi kiekvienas asmuo, esantis tokioje padėtyje, kurioje Bendrijos administracija sukėlė jam pagrįstų lūkesčių, suteikdama tikslių garantijų (2004 m. liepos 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Di Lenardo ir Dilexport
,
C-37/02 ir C-38/02, Rink. p. I-6911
, 70 punktas; 1998 m. gruodžio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Embassy Limousines & Servines prieš Parlamentą
, T-203/96, Rink. p. II-4239, 74 punktas; šiuo klausimu taip pat žr. šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
153 punktą). Tokias garantijas, neatsižvelgiant į jų pateikimo formą, sudaro tiksli, nesąlyginė ir tikrovę atitinkanti informacija iš kompetentingų ir patikimų šaltinių (šiuo klausimu žr. 2000 m. gegužės 25 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Kögler prieš Teisingumo Teismą
, C-82/98 P, Rink. p. I-3855, 33 punktą). Tačiau šio principo pažeidimu negalima remtis tuo atveju, kai administracija nesuteikė tikslių garantijų (2005 m. lapkričio 24 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Vokietija prieš Komisiją
, C-506/03, 58 punktas ir 2006 m. birželio 22 d. Teisingumo Teismo
sprendimo Belgique ir Forum 187 prieš Komisiją
,
C-182/03 ir C-217/03, Rink. p. I-5479
, 147 punktas).
Šiuo atžvilgiu pirmiausia reikia pažymėti, kad per Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnyje numatytą veikliosios medžiagos vertinimo procedūrą, siekiant ją įrašyti į Direktyvos 91/414 I priedą, EMST vertina atitinkamos medžiagos kenksmingą poveikį ir pateikia Komisijai mokslo nuomonę šiuo klausimu. Minėta nuomonė parengiama remiantis įvertinimo ataskaitos projektu, kurį tarpusavyje vertindamos įvertina valstybės narės ir prireikus nacionaliniai ekspertai. Iš principo pranešėjas ar pranešėjai apie nagrinėjamą veikliąją medžiagą bendrauja su EMST prieš pradedant tarpusavio vertinimą. Tada Komisija ir tam tikrais atvejais Taryba turi priimti galutinį sprendimą dėl atitinkamos veikliosios medžiagos. Atsižvelgiant į tokį EMST vaidmenį veikliosios medžiagos vertinimo procedūroje, reikia pripažinti, priešingai nei teigia Komisija, kad tiek Komisijos, tiek EMST per veikliosios medžiagos vertinimo procedūrą suteiktos tikslios garantijos pranešėjui gali sukelti teisėtų lūkesčių.
Antra, kalbant apie ieškovės tariamai gautas garantijas, kad nauji duomenys, kuriuos ji pateiks per dichlorvoso vertinimo procedūrą, bus tarpusavyje įvertinti, reikia konstatuoti, jog, pirma, ieškovė nepatikslina, kokie duomenys buvo pateikti, tačiau neįvertinti. Pagal Teisingumo Teismo statuto 21 straipsnio pirmąją pastraipą, taikomą procedūrai Pirmosios instancijos teisme pagal to paties statuto 53 straipsnio pirmąją pastraipą ir Procedūros reglamento 44 straipsnio 1 dalies c punktą, ieškinyje turi būti pateikiama, be kita ko, pagrindų, kuriais remiamasi, santrauka. Todėl jame turi būti paaiškinta, iš ko susideda pagrindas, kuriuo pagrįstas ieškinys, nes vien abstraktus pagrindo nurodymas neatitinka Teisingumo Teismo statuto ir Procedūros reglamento reikalavimų (šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
120 punktas). Vadinasi, atsižvelgiant į tai, kad ieškovės tvirtinimas, jog duomenys tariamai buvo pateikti, tačiau neįvertinti, nepakankamai paaiškintas, šį kaltinimą reikia atmesti kaip nepriimtiną.
Trečia, kalbant apie argumentą, jog ieškovė manė, kad nereikia parengti dichlorvoso kancerogeniškumo ilgalaikio tyrimo, nes, pirma, to neleidžia darbo planas, antra, klausimas buvo pateiktas augalų sveikatos mokslo grupei tam, kad būtų priimta galutinė išvada, ir, trečia, augalų sveikatos mokslo grupė pateikė nuomonę, kuri išsklaidė visas abejones dėl dichlorvoso kancerogeninio pobūdžio ir genotoksiškumo, reikia konstatuoti, jog ieškovė neteigia gavusi tikslias garantijas, kad tokio tyrimo nereikia parengti. Ji tik teigia iš tam tikrų faktinių aplinkybių padariusi išvadą, jog neprivalo pateikti ilgalaikio tyrimo rezultatų. Iš to išplaukia, kad, nesant EMST ar Komisijos pateiktų tikslių garantijų šiuo klausimu, negalima remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, reikia atmesti penktąjį pagrindą.
Dėl šeštojo ieškinio pagrindo, susijusio su gero administravimo principo ir pareigos pateikti tikslias ir nepriklausomas mokslo nuomones pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad Komisija ginčijamo sprendimo nepagrįsdama, pirma, nepriklausomomis mokslo nuomonėmis, antra, lemiamais įrodymais, trečia, laiku atliktu moksliniu nagrinėjimu, ketvirta, atidžiu ir kruopščiu visų duomenų vertinimu ir neįspėdama ieškovės apie tai, kad jos dokumentų rinkinio kokybė nepakankama, pažeidė EB 211 straipsnyje įtvirtintą gero administravimo principą.
Pirma, ieškovės manymu, EMST ataskaita ir ginčijamas sprendimas neatitinka nepriklausomumo reikalavimo. Kaip matyti iš šios ataskaitos, kurioje paminėta, jog „2006 m. balandį vykusiame susitikime su valstybių narių atstovais buvo sutarta, kad rizikos vertinimas vis dar nėra įtikinamas“, ir iš ginčijamo sprendimo ketvirtos konstatuojamosios dalies, EMST 2006 m. balandžio 5 d. ataskaitą parengė savo ekspertizę dėl dichlorvoso kancerogeninio pobūdžio ir genotoksiškumo padarydama priklausomą nuo valstybių narių atstovų vertinimo ir nagrinėjimo. Šios nuomonės nepriklausomumą kompromituoja tai, kad valstybių narių atstovai dalyvauja EMST priimant mokslo nuomonę pagal Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalį.
Antra, ieškovė pažymi, jog nacionaliniai ekspertai tik nurodė, kad duomenys apie kancerogeninį pobūdį ir genotoksiškumą nėra įtikinami, kad naujas ilgalaikis tyrimas šiuo etapu nenaudingas ir kad augalų sveikatos mokslo grupė turi priimti galutinę išvadą šiuo klausimu. Ieškovės manymu, viena vertus, ekspertai iš tiesų manė, kad naujas ilgalaikis tyrimas nenaudingas, atsižvelgdami į bendrųjų administracinių terminų pabaigą. Tačiau iš šio sprendimo 93 punkte minėto sprendimo
IQV
matyti, kad būtinybė griežtai laikytis terminų negali būti viršesnė už būtinybę išsamiai ir pagal naujausias žinias įvertinti riziką. Kita vertus, jei duomenys nebuvo įtikinami ir tik augalų sveikatos mokslo grupė galėjo padaryti išvadą šiuo klausimu, neaišku, kodėl ekspertai nepalaikė šios mokslo grupės nuomonės. Vadinasi, neatsižvelgdama į augalų sveikatos mokslo grupės nuomonę Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą ir pažeidė gero administravimo pareigą.
Trečia, ieškovės manymu, Komisija šioje byloje neįvykdė pareigos laikytis Direktyvoje 91/414 ir jos prieduose nustatytų terminų augalų apsaugos produktams vertinti, nes EMST savo ataskaitą Komisijai pateikė praleidusi Reglamente Nr. 451/2000 numatytą terminą.
Ketvirta, ieškovė tvirtina, kad Komisija taip pat pažeidė gero administravimo pareigą bei pareigą rūpestingai ir nešališkai išnagrinėti kiekvieną bylą, kai valstybėms narėms ir EMST nepateikė 2006 m. birželio 22 d. ieškovės pastabų, nors pagal teismų praktiką ji privalėjo dichlorvosui vertinti reikšmingus tyrimus arba duomenis pateikti tam pačiam nagrinėjimui kaip ir visus kitus tyrimus, kuriais remiamasi atliekant vertinimą.
Penkta, dublike ieškovė teigia, kad jei, Komisijos manymu, dokumentų rinkinio kokybė buvo tokia bloga, jog nebuvo įmanoma įvertinti rizikos, pagal gero administravimo principą Komisija privalėjo ją apie tai įspėti nuo dokumentų rinkinio pateikimo 2002 m. balandį iki ginčijamo sprendimo paskelbimo 2007 m. birželį.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šį pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Pirma, kalbant apie ieškovės kaltinimą, kad ginčijamas sprendimas nėra pagrįstas nepriklausomomis mokslo nuomonėmis, reikia pažymėti, jog argumentai, kuriuos ieškovė nurodo pateikdama šį pagrindą, identiški nurodytiems pateikiant antrąjį pagrindą. Buvo nuspręsta, kad šie argumentai nepagrįsti. Taigi šį kaltinimą reikia atmesti.
Antra, kalbant apie ieškovės kaltinimą, kad ginčijamas sprendimas nėra pagrįstas lemiamais įrodymais, reikia pažymėti, jog ieškovė iš esmės teigia, pirma, kad griežtas terminų taikymas negali būti viršesnis už būtinybę išsamiai ir pagal naujausias žinias įvertinti riziką, ir, antra, kad Komisija, neatsižvelgusi į augalų sveikatos mokslo grupės nuomonę, padarė akivaizdžią vertinimo klaidą. Svarbu konstatuoti, kad iš esmės šie argumentai identiški nurodytiems atitinkamai pateikiant ketvirtojo pagrindo pirmą dalį ir pirmojo pagrindo antrą dalį. Buvo nuspręsta, kad šie argumentai nepagrįsti. Taigi šį kaltinimą reikia atmesti.
Trečia, kalbant apie ieškovės kaltinimą, kad ginčijamas sprendimas nėra pagrįstas laiku atliktu mokslo tyrimu, reikia konstatuoti, kad šie argumentai identiški nurodytiems pateikiant pirmojo pagrindo pirmą dalį. Buvo nuspręsta, kad šie argumentai nepagrįsti. Taigi šį kaltinimą reikia atmesti.
Ketvirta, kalbant apie ieškovės kaltinimą, kad ginčijamas sprendimas nėra pagrįstas atidžiu ir kruopščiu visų duomenų vertinimu, reikia pažymėti, kad ieškovė kaltinimą grindžia tuo, kad Komisija neperdavė valstybėms narėms ir EMST pastabų, kurias ji pateikė 2006 m. birželio 22 dieną. Šie argumentai iš esmės identiški nurodytiems pateikiant pirmojo pagrindo trečią dalį. Buvo nuspręsta, kad šie argumentai nepagrįsti. Taigi šį kaltinimą taip pat reikia atmesti.
Penkta, dėl ieškovės kaltinimo, kad Komisija, remdamasi gero administravimo principu, privalėjo įspėti apie blogą jos dokumentų rinkinio kokybę nuo jo pateikimo 2002 m. balandį iki ginčijamo sprendimo paskelbimo, šio sprendimo 58 punkte jau buvo pažymėta, kad įvertinimo ataskaitos projekte, jo papildyme ir EMST ataskaitoje, kurie buvo perduoti ieškovei 2004 m.–2006 m., nurodoma, jog ieškovės pateiktame dokumentų rinkinyje nėra visos reikiamos informacijos, kad EMST galėtų pakankamai įvertinti kenksmingą dichlorvoso poveikį. Be to, iš bylos dokumentų matyti, kad ieškovė buvo informuota apie dokumentų rinkinio trūkumus 2003 m. – netgi prieš pabaigiant įvertinimo ataskaitos projektą. Vadinasi, ieškovė negali tvirtinti, kad nebuvo įspėta apie blogą jos dokumentų rinkinio kokybę.
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, šeštąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl septintojo ieškinio pagrindo, susijusio su vienodo požiūrio principo pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė mano, kad veikliosios medžiagos, kurių keliama rizika vertinama pagal pereinamojo laikotarpio darbų programą, Komisijos vykdomą pagal Direktyvos 91/414 8 straipsnio 2 dalį, yra identiškoje situacijoje. Ji pastebi, kad pagal Direktyvos 91/414 6 straipsnio 1 dalį kelios medžiagos, kaip antai manebas, mankocebas ir oksamilas, nepaisant to, kad, remiantis pateiktais duomenimis, kėlė toksiškumo riziką, buvo įtrauktos į Direktyvos 91/414 I priedą, tačiau su sąlyga, kad su nagrinėjamoms medžiagoms bus atlikti papildomi testai.
Vadinasi, ginčijamas sprendimas pažeidžia „nediskriminavimo principą“, nes nėra jokio motyvo, kuris objektyviai pateisintų skirtumą tarp, viena vertus, oksamilo, mankocebo ir manebo ir, kita vertus, dichlorvoso Direktyvos 91/414 6 straipsnio 1 dalies taikymo tikslais.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šį pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Primintina, kad vienodo požiūrio principas draudžia skirtingai vertinti vienodas situacijas ir vienodai vertinti skirtingas situacijas, išskyrus tuos atvejus, kai toks vertinimas yra objektyviai pateisinamas (2005 m. spalio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Groupe Danone prieš Komisiją
, T-38/02, Rink. p. II-4407, 453 punktas ir šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
236 punktas).
Šioje byloje ieškovė mano, kad dichlorvosą galima prilyginti veikliosioms medžiagoms, numatytoms 2005 m. spalio 21 d. Komisijos direktyvoje 2005/72/EB, iš dalies keičiančioje Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąsias medžiagas chlorpirifosą, metilchlorpirifosą, mankocebą, manebą ir metiramą (
OL L 279, p. 63
), 2006 m. vasario 7 d. Komisijos direktyvoje 2006/16/EB, iš dalies keičiančioje Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąją medžiagą oksamilą (
OL L 36, p. 37
), ir 2007 m. balandžio 23 d. Komisijos direktyvoje 2007/25/EB, iš dalies keičiančioje Tarybos direktyvą 91/414/EEB, įtraukiant veikliąsias medžiagas dimetoatą, dimetomorfą, glufozinatą, metribuziną, fosmetą ir propamokarbą (
OL L 106, p. 34
). Šiose direktyvose Komisija sutiko įrašyti nagrinėjamas veikliąsias medžiagas į Direktyvos 91/414 I priedą su sąlyga, kad bus atlikti papildomi tyrimai.
Pirmosios instancijos teismas pažymi, kad iš Direktyvos 2005/72 penktos konstatuojamosios dalies, Direktyvos 2006/16 ketvirtos konstatuojamosios dalies ir Direktyvos 2007/25 ketvirtos konstatuojamosios dalies matyti, jog Komisija konstatavo, kad įvairūs atlikti vertinimai parodė, jog augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra minėtose direktyvose aptariamų veikliųjų medžiagų, iš esmės gali būti laikomi atitinkančiais Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatytus reikalavimus. Todėl šios veikliosios medžiagos buvo įrašytos į minėtos direktyvos I priedą, tačiau su sąlyga, kad bus atlikti papildomi testai tam, kad būtų patvirtintas rizikos vertinimas tam tikrais klausimais.
Tačiau kalbėdama apie dichlorvosą Komisija niekada nepripažino, kad augalų apsaugos produktai, kurių sudėtyje yra šios veikliosios medžiagos, atitinka Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatytus reikalavimus. Atvirkščiai, ginčijamo sprendimo šeštoje konstatuojamojoje dalyje ji konstatavo, jog „remiantis pateikta informacija atlikti ir per [EMST] ekspertų posėdžius apsvarstyti vertinimai neparodė, kad galima tikėtis, jog augalų apsaugos produktai, kuriuose yra dichlorvoso, siūlomomis naudojimo sąlygomis iš esmės atitiks Direktyvos 91/414/EEB 5 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nustatytus reikalavimus“.
Kadangi dichlorvoso, viena vertus, ir Direktyvose 2005/72, 2006/16 ir 2007/25 numatytų veikliųjų medžiagų, kita vertus, vertinimo rezultatai buvo skirtingi, Komisija galėjo kitaip traktuoti dichlorvosą ir todėl, nepažeisdama vienodo požiūrio principo, nuspręsti neįrašyti šios veikliosios medžiagos į Direktyvos 91/414 I priedą.
Taigi septintąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl aštuntojo ieškinio pagrindo, susijusio su EB 95 straipsnio ir Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies ir 5 straipsnio 1 dalies pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad Komisija, priimdama ginčijamą sprendimą, neatsižvelgė į dabartines mokslo ir technikos žinias, turimas 2007 m. birželio 6 d., kai buvo priimtas šis sprendimas. Taip ji pažeidė EB 95 straipsnį ir Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 1 dalį.
Šiuo klausimu ieškovė primena, kad EB 95 straipsnio 3 dalyje numatyta, jog priimdamos priemones dėl visuomenės sveikatos ir aplinkos apsaugos Bendrijos institucijos turi atsižvelgti į visus turimus mokslo įrodymus. Be to, Direktyvos 91/414 5 straipsnis nesuteikia Komisijai teisės nukrypti nuo pareigos priimant sprendimus šiuo klausimu atsižvelgti į dabartines mokslo ir technikos žinias. Šį požiūrį patvirtina Teisingumo Teismo ir Pirmosios instancijos teismo praktika. Galiausiai Direktyvos 91/414 4 straipsnyje pateikiama užuomina apie tai, kad reikšmingus sprendimus dėl veikliųjų medžiagų valstybės narės turi priimti atsižvelgdamos į mokslo ir technikos žinias.
Ieškovė pažymi, pirma, kad Komisija neišnagrinėjo visų turimų duomenų. 2005 m. rugpjūtį ieškovė pateikė Komisijai keletą tyrimų, kuriuose vertino, pirma, dichlorvoso poveikio operatoriui lygį, antra, keliamą riziką pašaliniams asmenims, trečia, fizikines ir chemines dichlorvoso savybes ir, ketvirta, vandenyje vykdomą analitinį metodą. Be to, 2006 m. kovą ji taip pat pateikė prašomo tyrimo rezultatus dėl ore vykdomo analitinio metodo. Šie tyrimai niekada nebuvo įvertinti, nepaisant aiškios garantijos, kad tai bus atlikta. Ieškovė pažymi, antra, kad Komisija nusprendė, jog terminas pateikti įtikinamesnių duomenų yra pasibaigęs, ir neleido jai to padaryti.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šį pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
— Dėl kaltinimo, susijusio su Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies pažeidimu
Primintina, kad Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies b punkte numatyta, jog tam, kad medžiaga būtų įrašyta į tos pačios direktyvos I priedą, turi būti galima tikėtis, kad atsižvelgiant į dabartines mokslo ir technikos žinias augalų apsaugos produktai, turintys nagrinėjamos veikliosios medžiagos, jei buvo laikytasi geros augalų apsaugos praktikos reikalavimų, neturi kenksmingo poveikio žmonių ar gyvūnų sveikatai ir nedaro jokios nepriimtinos įtakos aplinkai pagal minėtos direktyvos 4 straipsnio 1 dalies b punkto iv ir v papunkčius.
Ši nuostata, aiškinama kartu su prevencijos principu, reiškia, kad jei žmonių sveikatos požiūriu yra rimtų požymių, kurie nepašalindami mokslinių abejonių leidžia pagrįstai abejoti medžiagos nekenksmingumu, šios medžiagos iš principo negalima įrašyti į Direktyvos 91/414 I priedą. Prevencijos principas yra skirtas galimai rizikai išvengti (2007 m. liepos 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Švedija prieš Komisiją
, T-229/04, Rink. p. II-2437, 161 punktas).
Tačiau svarbu pažymėti, jog iš Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies nuorodos į „dabartines mokslo ir technikos žinias“ negalima daryti išvados, kad įmonės, pranešusios apie veikliąją medžiagą ir susidūrusios su sprendimo neįtraukti šios medžiagos į Direktyvos 91/414 I priedą tikimybe, turi turėti galimybę teikti naujus duomenis tiek laiko, kol išlieka abejonių dėl minėtos veikliosios medžiagos nekenksmingumo. Toks aiškinimas prieštarautų tikslui užtikrinti aukšto lygio aplinkos bei žmonių ir gyvūnų sveikatos apsaugą, kuris pagrindžia Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalį, nes taip aiškinti minėtą nuostatą būtų tas pats, kaip šaliai, pranešusiai apie veikliąją medžiagą, kuri, pirma, privalo įrodyti, kad ši medžiaga nekenksminga, ir, antra, daugiau apie ją žino, suteikti veto teisę galimo sprendimo neįtraukti nagrinėjamos medžiagos į Direktyvos 91/414 I priedą priėmimo atžvilgiu (šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
93 punktas).
Maža to, reikia konstatuoti, kad toks minėtos nuostatos aiškinimas būtų dar mažiau suprantamas, turint mintyje, kaip pažymėta ginčijamo sprendimo dešimtoje konstatuojamojoje dalyje, galimybę (dar kartą) pranešti apie veikliąją medžiagą dėl galimo jos įtraukimo į Direktyvos 91/414 I priedą, remiantis šios direktyvos 6 straipsnio 2 dalimi (žr. šio sprendimo 92 punkte minėto sprendimo
Bayer CropScience ir kt. prieš Komisiją
93 punktą).
Be to, kaip jau buvo paaiškinta šio sprendimo 130 punkte, reikia pažymėti, kad egzistuoja tikslios teisės normos dėl terminų, kurių pranešėjai turi laikytis pateikdami tyrimus ir duomenis per bendrąją Direktyvos 91/414 veikliųjų medžiagų vertinimo procedūrą, visų pirma Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 5 dalis. Kadangi ieškovė neteigia pateikusi papildomų duomenų, kurių valstybės narės ataskaitos rengėjos sutikimu per 2005 m. vasario 9 d. vertinimo susirinkimą paprašė EMST, reikia konstatuoti, kad tyrimai, į kuriuos Komisija neatsižvelgė, nebuvo pateikti pagal šį straipsnį.
Nors, kaip pažymi ieškovė, Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 5 dalis nesuteikia Komisijai teisės nukrypti nuo pareigos priimant sprendimus pagal Direktyvą 91/414 atsižvelgti į dabartines mokslo ir technikos žinias, šią nuostatą reikia aiškinti atsižvelgiant į Direktyvos 91/414 5 straipsnio, kurio praktinę įgyvendinimo tvarką ji nustato, esmę ir tikslą.
Šio sprendimo 133 punkte jau buvo pažymėta, kad veikliosios medžiagos vertinimo – o prireikus naujų duomenų pateikimo – laikotarpis gali būti pratęstas, tik jei, pirma, nėra neįmanoma nukrypti nuo nagrinėjamais teisės aktais nustatytų procedūros terminų ir, antra, apie veikliąją medžiagą pranešusios šalys pateko į
force majore
situaciją, kuri joms sutrukdė laikytis procedūros terminų. Be šio sprendimo 133 punkte jau minėto atvejo, kai negalėjimą laikytis minėtų terminų lemia prieštaringas kompetentingų institucijų elgesys, taip gali būti, kai apie dokumentų rinkinį pranešus valstybei narei ataskaitos rengėjai dabartinės mokslo ir technikos žinios evoliucionavo neįmanomu numatyti būdu.
Šioje byloje konstatuotina, kad ieškovė nepateikė jokių įrodymų apie tai, kad ji pateko į
force majeure
situaciją, kuri jai sutrukdė laikytis terminų. Visų pirma nebuvo įrodyta, kad apie dokumentų rinkinį pranešus valstybei narei ataskaitos rengėjai mokslo ir technikos žinios apie dichlorvosą taip iš naujo evoliucionavo, kad būtų galima suabejoti minėtame dokumentų rinkinyje esančios informacijos patikimumu.
Taigi reikia atmesti kaltinimą, susijusį su tariamu Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies pažeidimu.
— Dėl kaltinimo, susijusio su EB 95 straipsnio 3 dalies pažeidimu
Primintina, kad EB 95 straipsnio 3 dalyje numatyta, jog Komisija savo pasiūlymuose Tarybai dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, skirtų vidaus rinkai sukurti ir veikti, nuostatų dėl sveikatos, saugos, aplinkos apsaugos ir vartotojų apsaugos derinimo dėmesį kreipia į aukšto lygio apsaugą ir ypač atsižvelgia į visas mokslo faktais pagrįstas naujoves. EB 152 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad žmonių sveikatos aukšto lygio apsauga užtikrinama nustatant ir įgyvendinant visas Europos bendrijos politikos ir veiklos kryptis.
Be to, reikia konstatuoti, kad ieškovė rašytinėse pastabose teigia, jog Direktyvos 91/414 5 straipsnis patvirtina ir perteikia šias EB sutarties nuostatas. Todėl konstatuotina, kad ieškovės argumentai dėl EB 95 straipsnio 3 dalies supainiojami su argumentais dėl Direktyvos 91/414 5 straipsnio. Jau buvo nuspręsta, kad šie argumentai nepagrįsti. Todėl kaltinimą, susijusį su tariamu EB 95 straipsnio 3 dalies pažeidimu, taip pat reikia atmesti, nesant reikalo priimti sprendimo dėl EB 95 straipsnio 3 dalies taikymo, kurį ginčija Komisija.
— Dėl kaltinimo, susijusio su Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies pažeidimu
Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad valstybės narės užtikrina, jog augalų apsaugos produktui leidimas būtų išduodamas, tik jeigu jo nekenksmingumas yra įrodytas atsižvelgiant į mokslo ir technikos žinias. Kadangi šiame straipsnyje, susijusiame su valstybių narių leidimų išdavimu augalų apsaugos produktams, vartojamos iš esmės tokios pačios sąvokos kaip Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalyje, šiuos straipsnius reikia aiškinti vienodai.
Taigi, nepaisant to, kad šis straipsnis skirtas valstybėms narėms, o ne Komisijai, konstatuotina, kad, kaip ir kaltinimo, susijusio su EB 95 straipsnio 3 dalies pažeidimu, atveju, argumentai dėl Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies supainiojami su argumentais dėl minėtos direktyvos 5 straipsnio 1 dalies. Buvo nuspręsta, kad šie argumentai nepagrįsti. Vadinasi, reikia atmesti kaltinimą, susijusį su tariamu Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies pažeidimu.
Iš to, kas pasakyta, darytina išvada, kad negali būti pritarta ieškovės argumentui, susijusiam su Komisijos pareiga atsižvelgti į „dabartines mokslo ir technikos žinias“. Taigi visą aštuntąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl devintojo ieškinio pagrindo, susijusio su subsidiarumo principo ir EB 5 straipsnio pažeidimu
Šalių argumentai
Ieškovė teigia, kad jei Komisija nusprendžia uždrausti veikliąją medžiagą nenagrinėdama, ar ne geriau šį sprendimą priimti valstybių narių lygmeniu, ji pažeidžia subsidiarumo principą, kuriuo, jos pačios įsitikinimu, yra grindžiama Direktyva 91/414.
Anot ieškovės, kai augalų apsaugos produktų leidimus turintys asmenys nori pateisinti jų galiojimo pratęsimą, Komisija savo praktikoje nagrinėja, ar galima įrašyti veikliąją medžiagą į Direktyvos 91/414 I priedą, su sąlyga, kad valstybės narės institucijoms bus pateikti papildomi ar patvirtinantys duomenys. Pagal šią praktiką valstybė narė, kuriai pateiktas prašymas išduoti augalų apsaugos produktų leidimą, turi atlikti galutinį mokslinį augalų apsaugos produkto sudėtyje esančios veikliosios medžiagos vertinimą. Todėl būtent valstybės narės sprendžia, ar nacionaliniu lygmeniu pateiktų duomenų pakanka tam, kad būtų atsakyta į bet kokį susirūpinimą keliantį klausimą. Tai yra logiškas sistemos aspektas, nes veikliosios medžiagos vertinime, pagrįstame objektyvaus rizikos įvertinimo kriterijais, negali būti visapusiškai atsižvelgta, pavyzdžiui, į kiekvienos valstybės narės skirtingas geografines ir žemės ūkio sąlygas.
Nors Komisija pagal teisės aktus privalėjo išsiaiškinti, kodėl ji geriau nei valstybės narės galėjo atsakyti į susirūpinimą keliančius klausimus, kurie remiantis ginčijamu sprendimu liko neatsakyti, ji to nesvarstė.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais ir teigia, kad reikia atmesti šį pagrindą.
Pirmosios instancijos teismo vertinimas
Reikia priminti, kad subsidiarumo principas yra įtvirtintas EB 5 straipsnio antrojoje pastraipoje, pagal kurią Bendrija imasi veiksmų srityse, kurios nepriklauso jos išimtinei kompetencijai, tik tada ir tokia dalimi, kai siūlomo veiksmo tikslų valstybės narės negali deramai pasiekti, o Bendrija dėl siūlomo veiksmo masto arba poveikio gali juos pasiekti geriau.
Be to, reikia pažymėti, kad ginčijamas sprendimas buvo priimtas laikantis Direktyvoje 91/414 ir Reglamente Nr. 451/2000, nustatančiame išsamias darbų programos, minėtos šios direktyvos 8 straipsnio 2 dalyje, antrojo ir trečiojo etapo įgyvendinimo taisykles, numatytų procedūrų. Tačiau ieškovė nesiremia šios direktyvos ar šio reglamento neteisėtumu atsižvelgiant į subsidiarumo principą.
Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad Direktyva 91/414 paskirsto atsakomybę tarp Bendrijos ir valstybių narių, atsižvelgiant į siūlomo veiksmo tikslus. Taigi pagal Direktyvos 91/414 3 ir 4 straipsnius augalų apsaugos produktų leidimus privalo išduoti valstybės narės. Tačiau minėtos direktyvos 4 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad valstybės narės iš esmės gali išduoti augalų apsaugos produkto leidimą, tik jei susijusios veikliosios medžiagos yra įrašytos į I priedą. Be to, iš Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 8 dalies matyti, kad tik Komisija arba tam tikrais atvejais Taryba turi kompetenciją nuspręsti įrašyti veikliąją medžiagą, priklausančią antrajam darbų programos etapui, arba jos neįrašyti į Direktyvos 91/414 I priedą. Ši nuostata jokiomis aplinkybėmis neleidžia valstybėms narėms priimti galutinio sprendimo dėl to, ar nagrinėjama veiklioji medžiaga atitinka Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies sąlygas.
Kadangi ginčijamo sprendimo priėmimą reglamentuojančiuose teisės aktuose šiuo klausimu nėra numatytas valstybių narių dalyvavimas, negalima Komisijos kaltinti pažeidus subsidiarumo principą.
Taigi devintąjį pagrindą reikia atmesti kaip netinkamą.
Iš viso to, kas pasakyta, darytina išvada, kad reikia atmesti visą ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė. Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą ir Komisija prašė priteisti iš jos bylinėjimosi išlaidas, ji turi padengti savo ir Komisijos išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMAS (antroji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Denka International BV
padengia savo ir Europos Bendrijų Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Paskelbta 2009 m. lapkričio 19 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys

Teisinis pagrindas

Direktyva 91/414/EEB

Reglamentas Nr. 451/2000

Reglamentas (EB) Nr. 178/2002

Ginčo aplinkybės

Procesas ir šalių reikalavimai

Dėl teisės

Dėl prieštaravimo, susijusio su Reglamento Nr. 1490/2002 20 straipsnio teisėtumu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio 7 dalies, Reglamento Nr. 178/2002 28 straipsnio 1 dalies ir Reglamento Nr. 451/2000 8 straipsnio pažeidimu

Dėl pirmojo pagrindo pirmos dalies

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl pirmojo pagrindo antros dalies

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl pirmojo pagrindo trečios dalies

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su ginčijamo sprendimo mokslinio pagrindo nebuvimu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, susijusio su Direktyvos 91/414 5 straipsnio pažeidimu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl ketvirtojo ieškinio pagrindo, susijusio su teisės į gynybą, teisės būti išklausytam ir proporcingumo principo pažeidimu

Dėl ketvirtojo pagrindo pirmos dalies

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl ketvirtojo pagrindo antros dalies

— Šalių argumentai

— Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl penktojo ieškinio pagrindo, susijusio su teisėtų lūkesčių apsaugos principo pažeidimu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl šeštojo ieškinio pagrindo, susijusio su gero administravimo principo ir pareigos pateikti tikslias ir nepriklausomas mokslo nuomones pažeidimu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl septintojo ieškinio pagrindo, susijusio su vienodo požiūrio principo pažeidimu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl aštuntojo ieškinio pagrindo, susijusio su EB 95 straipsnio ir Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies ir 5 straipsnio 1 dalies pažeidimu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

— Dėl kaltinimo, susijusio su Direktyvos 91/414 5 straipsnio 1 dalies pažeidimu

— Dėl kaltinimo, susijusio su EB 95 straipsnio 3 dalies pažeidimu

— Dėl kaltinimo, susijusio su Direktyvos 91/414 4 straipsnio 1 dalies pažeidimu

Dėl devintojo ieškinio pagrindo, susijusio su subsidiarumo principo ir EB 5 straipsnio pažeidimu

Šalių argumentai

Pirmosios instancijos teismo vertinimas

Dėl bylinėjimosi išlaidų
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.