CELEX: 62003CJ0046
Struktuurifondid
Summade vabastamine
Tingimused
Programm Manchester/Salford/Trafford 2 ("MST 2")

Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik palub oma hagiavaldusega Euroopa Kohtul:
–        tühistada:
a)      Euroopa Ühenduste Komisjoni 22. novembri 2002. aasta kirjas sisalduv otsus vabastada tegevuskava Manchester/Salford/Trafford 2
(edaspidi „MST 2”) raames kantud kulutuste tarbeks mõeldud summa 11 632 600 eurot;
b)      2002. aasta detsembris või 2003. aasta jaanuaris Ühendkuningriigile teadmata kuupäeval vastu võetud hilisem otsus, millega
otsustati see summa vabastada;
c)      kõik nende otsuste rakendamiseks võetud meetmed, kaasa arvatud antud summa vabastamise toiming;
d)      mainitud 22. novembri 2002. aasta kirjas sisalduv komisjoni otsus, millega tehti korraldus MST 2 raames kantud kulutuste katteks
Ühendkuningriigile juba välja makstud 9 272 767 euro tagasinõudmiseks Euroopa Regionaalarengu Fondile (ERF), ja
e)      kõik selle otsuse rakendamiseks võetud meetmed;
–        otsustada EÜ artikli 231 alusel, et kõik loetletud otsused ja meetmed on tühised;
–        otsustada EÜ artikli 241 alusel, et juhul, kui komisjon tõlgendab õigesti nõukogu 21. juuni 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1260/1999,
millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, (EÜT L 161, lk 1) artikli 52 lõiget 5 ja komisjoni 6. juuli 1992. aasta
otsuse C(92) 1358/8 lisa punkti 10, ei ole need sätted Ühendkuningriigi suhtes kohaldatavad.

Õiguslik raamistik
Nõukogu 19. detsembri 1988. aasta määruse (EMÜ) nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse (EMÜ) nr 2052/88 rakendamiseks
seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate
rahastamisvahendite tegevusega (EÜT L 374, lk 1), artikli 21 pealkirjaga „Väljamaksed” lõige 4 sätestab:
„Kohustuse lõppmakse tehakse, kui
–        lõikes 1 nimetatud asutus esitab komisjonile väljamaksetaotluse kuue kuu jooksul pärast kõnealuse aasta lõppu või tegevuse
sisulist lõpetamist,
–        komisjonile on esitatud artikli 25 lõikes 4 nimetatud aruanded,
–        liikmesriik saadab komisjonile õiendi, milles ta kinnitab väljamaksetaotluses ja aruannetes esitatud informatsiooni õigsust.”
[mitteametlik tõlge]
Määruse nr 1260/1999 artikkel 52 pealkirjaga „Üleminekusätted” sätestab:
„1.      Käesolev määrus ei mõjuta nõukogu või komisjoni poolt nõukogu määruse (EMÜ) nr 2052/88 ja määruse (EMÜ) nr 4253/88 või mis
tahes muude 31. detsembril 1999 kõnesoleva abi suhtes kehtivate õigusaktide alusel heakskiidetud abi jätkamist ega muutmist,
sealhulgas täielikku või osalist tühistamist.
[…]
5.      Enne 1. jaanuari 1994 komisjoni poolt heakskiidetud tegevusele või programmile määratud summade osad, mille kohta ei ole lõppmakse
taotlust laekunud 31. märtsiks 2001, vabastatakse automaatselt hiljemalt 30. septembril 2001 ning alusetult makstud summa
tuleb tagasi maksta, ilma et see piiraks tegevusi või programme, mis on peatatud kohtumenetluse tõttu.
[…]”.

Vaidluse aluseks olevad asjaolud ja menetlus
Komisjon võttis 6. juulil 1992. aastal vastu otsuse C(92) 1358/8 ERF-ist ja Euroopa Sotsiaalfondist ühenduse abi andmise kohta
Manchesteri, Salfordi ja Traffordi integreeritud tegevuskavale ühenduse abi raamprogrammi alusel, mis käsitles Ühendkuningriigi
Loode-Inglismaa piirkonnas ühenduse struktuuriabi eesmärki nr 2 puudutavat abi. Otsus hõlmas ajavahemiku 1. jaanuar 1992 kuni
31. detsember 1993 ja selle artikkel 3 kinnitas ERF-i panuseks 56,51 miljonit eküüd.
Mainitud otsuse lisa punkt 10 sätestab:
„Iga kohustuse lõppmakse tehakse kõigi alljärgnevate tingimuste täitmisel:
–        määratud asutus esitab komisjonile väljamaksetaotluse kuue kuu jooksul pärast kõnealuse aasta lõppu või kõnealuse tegevuse
sisulist lõpetamist; taotlus tuleb koostada lõplike abisaajate tegelike kulutuste põhjal, mille kohta on olemas kuludokumendid;
–        määruse (EÜ) nr 4253/88 artikli 25 lõikes 4 nimetatud asjakohaste aruannete esitamine kohasel standardvormil;
–        tõendi esitamine komisjonile, milles liikmesriik kinnitab väljamaksetaotluses ja aruannetes esitatud andmete õigsust.”
Komisjon suurendas ERF-i osalust MST 2 kasuks 56,51 miljonilt eküült 58,163 miljoni eküüni 17. detsembri 1993. aasta otsusega
C(93) 3804, millega muudeti Ühendkuningriigi vastavate piirkondade eesmärgi nr 2 tegevuskavasid, et arvestada muudatustega,
mida see liikmesriik palus teha struktuuriabi aastate lõikes jaotumises, eelnevalt mittesihtotstarbeliste vahendite määramises
esmatähtsatele meetmetele ja vahendite ümberjaotamises teatud tegevuskavade vahel.
11. juuni 1999. aasta ja 31. juuli 2000. aasta kirjadega esitas Government Office for the North West (edaspidi „GONW”) MST 2
lõpparuande esialgsed versioonid.
26. veebruari 2001. aasta kirjas andis GONW komisjonile teada:
„Hetkel koostame me nende kahe kava lõplikke rahastamistabeleid. Paul [D.] saadab need teile elektronpostiga pärast seda,
kui kõigepealt MST 1 ja seejärel MST 2 on lõpetatud. Enne seda elektronkirja saadan ma käesoleva kirja lisadena originaaldokumentide
paberkoopiad, et teil oleks enne vabastamistähtaja lõppu 31. märtsil 2001 olemas täielik komplekt dokumente.”
15. märtsil 2001 saatis GONW komisjonile kirja, milles seisis:
„Vastavalt minu 26. veebruari 2001. aasta kirjale lisan ma MST 2 kohta originaaldokumentide paberkoopiad. MST 1 ja MST 2 lõplikud
rahastamistabelid saadab teile enne vabastamistähtaega 31. märtsil 2001 Paul [D.] pärast seda, kui Ian [J.] on Manchesteriga
[City Council] lahtised küsimused lahendanud. Rahastamistabelitele saavad olema lisatud projektide, mille Ühendkuningriik
on heaks kiitnud, nimekiri ja prioriteedid.
Jaotustabelis ja rahastamistabelis on esitatud Ühendkuningriigi valitsusele võlgnetavad summad. Oleme nõus vastu võtma formaalset
väljamaksetaotlust, kui teie raamatupidamismeeskond on esitatud arvude kohta oma seisukoha kujundanud.
Nendes tabelites kajastuv olukord vastab 31. juulil 2000 [komisjonile] esitatud kontrollitud aruandes näidatule.”
Mainitud kirjale oli lisatud MST 2 aruanne pealkirjaga
Final Report
(lõpparuanne).
21. märtsil 2001 saatis GONW komisjonile järgmise sisuga elektronkirja:
„Lisatuna leiate neli tabelit, mille Paul [I.] palus teile edastada, et teil oleks võimalik need kaks kava lõpetada.
[...]”.
Sellel elektronkirjal oli mitu lisa, mis sisaldasid erinevaid tabeleid MST 2 finantsinformatsiooni kohta. Lisas 4, mis puudutas
prioriteetide põhjal heaks kiidetud projekte, oli abikõlblike kulude kogusumma 111 735 335 Inglise naela.
Komisjoni ja GONW-i kirjavahetuse tulemusena viidi suvel 2001 neisse rahastamistabelitesse mõned muudatused, ilma et oleks
muudetud mainitud abikõlblike kulude summat.
Pärast seda toimus GONW-i ja komisjoni vahel oluline kirjavahetus, milles viimane nõudis, et Ühendkuningriigi ametiasutused
edastaksid kulude kohta lõpliku tõendi.
GONW esitas selle tõendi komisjonile 6. veebruari 2002. aasta kirjaga. Abikõlblike kulude summaks oli selles märgitud 111 735 335 Inglise
naela.
18. aprilli 2002. aasta kirjas, mille oli allkirjastanud regionaalpoliitika peadirektoraadi peadirektor, teavitas komisjon
Ühendkuningriigi ametiasutusi oma kavatsusest vabastada ERF-i MST 2 jaoks eraldatud abi lõppmakse tarbeks mõeldud summa 11 632 600 eurot.
Komisjon selgitas, et ta ei lugenud 6. veebruaril 2002 esitatud dokumenti väljamaksetaotluseks, kuna seda ei olnud saadetud
enne 31. märtsi 2001 ehk määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõikes 5 kehtestatud tähtpäeva. Komisjon andis Ühendkuningriigile
märkuste esitamiseks kahekuulise tähtaja.
Ühendkuningriigi ametiasutused vaidlesid MST 2 lõppmakseks mõeldud summa vabastamise ettepanekule vastu 12. juuni 2002. aasta
kirjaga. Nad viitasid eelkõige sellele, et lõpparuande esialgne variant esitati juulis 2000, rahastamistabelid 21. märtsil
2001 ja kõik ülejäänud asjakohane teave enne tähtaja möödumist 31. märtsil 2001.
Komisjon vaidles 22. novembri 2002. aasta kirjas mainitud argumentidele vastu ja kinnitas, et oli pädevale üksusele andnud
korralduse veel maksmata 11 632 600 euro vabastamiseks.
Ühendkuningriik esitas 31. jaanuaril 2003. aastal käesoleva hagi. Komisjon palub Euroopa Kohtul jätta see rahuldamata osaliselt
vastuvõetamatuse ja ülejäänud osas põhjendamatuse tõttu või teise võimalusena jätta hagi täies ulatuses rahuldamata põhjendamatuse
tõttu.
Euroopa Kohtu presidendi 25. märtsi 2003. aasta määrusega lubati komisjoni nõuete toetuseks menetlusse astuda Euroopa Liidu
Nõukogul.

Hagi

Hagi ese
Komisjon märgib kostja vastuses Ühendkuningriigi nõuete esimese taande punktides d ja e esitatud tühistamisnõuete kohta, et
ta on otsustanud loobuda 9 272 767 euro tagasinõudmisest ja on selle otsuse Ühendkuningriigi valitsusele teatavaks teinud
13. märtsi 2003. aasta kirjas.
Kuna mainitud valitsus ei ole selle otsuse kättesaamist vaidlustanud, siis tuleb tõdeda, et hagi ese on neid tühistamisnõudeid
puudutavas osas ära langenud.

Vastuvõetavus
Komisjon väidab, et Ühendkuningriigi nõuete esimese taande punktides b ja c esitatud nõuded on vastuvõetamatud, kuna need
meetmed ei ole iseseisvad otsused vaid kõnealuste nõuete esimese taande punktis a nimetatud 22. novembri 2002. aasta kirja
vältimatud tagajärjed.
Selle kohta tuleb märkida, et antud kirjast nähtub, et komisjon on pädevale üksusele andnud korralduse veel maksmata 11 632 600 euro
vabastamiseks. Järelikult on see kiri, nagu leiab ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 46, Ühendkuningriigi jaoks õiguslikke
tagajärgi tekitava iseloomuga meede.
Nendel asjaoludel on mainitud liikmesriigi nõuete esimese taande punktides b ja c nimetatud meetmed 22. novembri 2002. aasta
kirjas sisalduva otsuse suhtes äärmisel juhul vastavalt kinnitavaks aktiks või puhtalt rakendusaktiks. Sellest tulenevalt
ei ole neid võimalik iseseisvalt vaidlustada.
Eelnevast järeldub, et Ühendkuningriigi nõuete esimese taande punktides b ja c esitatud tühistamisnõuded on vastuvõetamatud.

Põhiküsimus
Ühendkuningriik esitab oma hagi toetuseks neli väidet. Esimene väide tuleneb määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõike 5 rikkumisest.
Teiseks esitab Ühendkuningriigi valitsus seaduslikkuse vaidlustamise väite, mis tuleneb mainitud sätte ja/või otsuse C(92) 1358/8
lisa punkti 10 väidetavast ebaseaduslikkusest. Kolmas väide tuleneb õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte ja EÜ artikli 10 rikkumisest
ning neljas tuleneb põhjenduse puudumisest. 23. märtsi 2005. aasta kirjas teatas Ühendkuningriigi valitsus, et ta loobub teisest
väitest.
Esimese väitega kinnitab Ühendkuningriigi valitsus, et dokumendid, mis ta edastas komisjonile veebruaris ja märtsis 2001,
kujutasid oma sisust ja kontekstist tulenevalt mainitud sätte tähenduses lõppmakse taotlust, mis lubas komisjonil MST 2 lõpetada.
Ühendkuningriigi arvates ei nõua antud säte, kui seda tõlgendada õiguskindluse, proportsionaalsuse, hea halduse, ühenduse
ühtekuuluvuse, regionaalse koostöö ja EÜ artiklist 10 tuleneva ühenduse institutsioonide ja liikmesriikide vahelise koostöö
põhimõtete valguses, et lõppmakse taotlus oleks kindlasti esitatud kasutades ERF-i kulutuste tõendamise tüüpvormi. Komisjon
kohaldas seega õigusnormi valesti, kui ta otsustas, et lõppmakse taotluse antud vormil esitamata jätmine enne 31. märtsi 2001
toob kaasa määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõikes 5 sätestatud sanktsiooni kohaldamise.
Komisjoni vastuse kohaselt eeldab kõnelause sätte kasulik mõju, et tal on enne 31. märtsi 2001 olemas kõik abi lõpetamiseks
vajalikud dokumendid ja et need dokumendid on nõutavas vormis, et tal oleks võimalik seda teha. Komisjoni arvates ei saa elektronposti
teel
Excel
formaadis dokumendina saadetud kulutuste kinnitamata seisu lugeda lõppmakse taotluseks, kuna lisaks sellele, et see ei olnud
esitatud tüüpvormil, ei olnud see ka määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 ja otsuse C(92) 1358/8 lisa punkti 10 kohaselt
allkirjastatud.
Selle kohta tuleb meelde tuletada, et lõplikud väljamaksetaotlused määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõike 5 tähenduses, mille
liikmesriigid esitavad, peavad sisaldama vähemalt sellist teavet, mis lubab komisjonil asuda asjaomaste projektide lõpetamisele
ja taotletud summade väljamaksmisele (vt selle kohta 5. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas C‑84/96: Madalmaad
v.
komisjon, EKL 1999, lk I‑6547, punkt 57).
Toimiku materjalidest nähtub, et tähtaja lõpuks 31. märtsil 2001 oli Ühendkuningriik 26. veebruari ja 15. märtsi 2001. aasta
kirjade ja neid täiendavate lisade ning 21. märtsi 2001. aasta elektronkirjaga esitanud komisjonile MST 2 kohta hulgaliselt
teavet.
Siinkohal tuleb märkida, et komisjon, nagu ta seda kohtuistungil kinnitas, ei heida Ühendkuningriigile ette teabe osalist
elektronpostiga edastamist.
Komisjon ei väida samuti, et edastatud arvudes oleks olnud vasturääkivusi, mis oleksid takistanud kõnealuse kava lõpetamist
või et teabe oleks talle esitanud ebapädev asutus.
Sellest hoolimata väidab komisjon, et aruanne, mis Ühendkuningriigi esitatud dokumentide kohaselt oli lisatud 15. märtsi 2001. aasta
kirjale, oli esialgne aruanne.
Selle kohta tuleb esile tuua, et toimikust ei selgu, nagu oleks kõnealune aruanne, mille pealkiri on
Final Report
, oma loomult olnud esialgne aruanne. Komisjon ei täpsusta ka, millistes punktides oli see aruanne puudulik.
2001. aasta suvel dokumentidesse tehtud paranduste kohta, mida Ühendkuningriik peab vähetähtsaks ja mille ebaolulisusele pole
tõsiselt vastu vaielnud ka komisjon, tuleb samuti tõdeda, et toimiku materjalidest, täpsemalt 18. aprilli 2002. aasta kirjast
ei nähtu, et mainitud parandused oleksid võinud mõjutada komisjoni otsust summad vabastada.
Kokkuvõttes arvab komisjon, et Ühendkuningriik ei ole lõppmakse taotlust määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõike 5 tähenduses
esitanud enne 31. märtsi 2001, kuna mainitud liikmesriik ei saatnud esitatud andmete kinnitust enne seda kuupäeva.
Komisjoni hinnangul tuleneb kohustus kinnitada esitatud andmed enne määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõikes 5 ette nähtud tähtaega
määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 kolmandast taandest ja otsuse C(92) 1358/8 lisa punkti 10 kolmandast taandest, mis nõuavad,
et liikmesriigid saadaksid komisjonile väljamaksetaotluses ja aruannetes esitatud informatsiooni kinnitava õiendi või tõendi.
Komisjoni sellise seisukohaga ei saa siiski nõustuda.
Tõepoolest nõuavad käesoleva abi sarnaseid juhtumeid reguleerivad määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 kolmas taane ja määruse
nr 1260/1999 artikli 52 lõige 1 ning otsuse C(92) 1358/8 lisa punkt 10 kolmas taane, et Ühendkuningriik täidaks iga kohustuse
lõppmakse eeldusena terve rea formaalsusi, sealhulgas saadaks komisjonile väljamaksetaotluses ja aruannetes esitatud teavet
kinnitava õiendi.
Kuid ei antud sätted ega mainitud artikli 52 lõige 5 võimalda teha järeldust, et kõnealune õiend oleks tulnud saata enne 31. märtsi
2001.
Mis puudutab määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 kolmandat taanet ja otsuse C(92) 1358/8 lisa punkti 10 kolmandat taanet,
siis piisab tõdemisest, et need ei näe ette 31. märtsi 2001. aasta tähtaega.
Määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõike 5 kohta tuleb rõhutada, et see säte ei sisalda ühtegi viidet, mille kohaselt peaks selle
sätte alusel summade vabastamise vältimiseks kindlasti täitma määruse nr 4253/88 artikli 21 lõikes 4 ja otsuse C(92) 1358/8
lisa punkti 10 kolmandas taandes ette nähtud vorminõudeid, mille täitmisest sõltub iga kohustuse lõppmakse tegemine.
Kusjuures määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõikes 5 esineva „lõppmakse taotluse” tingimused vastavad pigem „väljamaksetaotluse”
tingimustele, mis on sätestatud vastavalt määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 esimeses ja kolmandas taandes ning otsuse
C(92) 1358/8 lisa punktis 10. Kahe viimase sätte sõnastusest nähtub selgesti, et õiend või tõend, millest räägitakse nende
kolmandas taandes, ei ole osa väljamaksetaotlusest kitsamas mõttes.
Seetõttu ei ole võimalik otsustada, et liikmesriigil on määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõikest 5 tulenevalt kohustus täita
enne teatud kuupäeva ja summade automaatse vabastamise ähvardusel formaalsus, nagu esitatud andmete kohta tõendi esitamine,
kuna mainitud säte sellist kohustust selgelt ei kehtesta.
Eelnevast järeldub, et komisjon on valesti kohaldanud määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõiget 5, kuna ta otsustas summa kohustusest
automaatselt vabastada põhjusel, et Ühendkuningriik ei olnud talle enne 31. märtsi 2001 saatnud esitatud andmete kohta tõendit
määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 kolmanda taande ja otsuse C(92) 1358/8 lisa punkti 10 kolmanda taande tähenduses.
Ühendkuningriigi esimene väide on seega põhjendatud.
Nendel asjaoludel tuleb käesolev hagi rahuldada, ilma et oleks vajalik analüüsida selle liikmesriigi teisi väiteid.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna Ühendkuningriik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud jätta
komisjoni kanda. Nõukogu, kes on käesolevasse menetlusse astunud, kannab kodukorra artikli 69 lõike 4 esimese lõigu alusel
ise oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:
1.
Tühistada Euroopa Ühenduste Komisjoni 22. novembri 2002. aasta kirjas sisalduv otsus vabastada tegevuskava Manchester/Salford/Trafford 2
raames kantud kulutuste tarbeks mõeldud summa 11 632 600 eurot.
2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.
3.
Euroopa Liidu Nõukogu kannab ise oma kohtukulud.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: inglise.