CELEX: 61992CJ0120
Tillægsafgift på mælk
fedtindhold i mælk

1 Ved kendelse af 23. marts 1992 indgaaet til Domstolens Justitskontor den 15. april 1992 har Finanzgericht Baden-Wuerttemberg (Forbundsrepublikken Tyskland), i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt to praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen og gyldigheden af artikel 12, stk. 1, foerste afsnit, og artikel 12, stk. 1, andet afsnit, andet led, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989 (EFT L 110, s. 27).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem sagsoegeren i hovedsagen, Friedrich Schultz, og sagsoegte i hovedsagen, Hauptzollamt Heilbronn, om bestemmelse af fedtindholdet i maelk i den afgoerende referenceperiode.
3 Sagsoegeren er en maelkeproducent, der i aarene 1981-1984 led betydelige tab paa grund af forskellige sygdomme i sin kvaegbestand. Til udligning af disse tab var han noedsaget til at supplere bestanden med ungkoeer. Som foelge heraf faldt det gennemsnitlige fedtindhold i den maelk, der blev produceret i denne kvaegbestand, betydeligt. Efter perioden 1985/86 normaliseredes fedtindholdet igen.
4 Som foelge af det lave gennemsnitlige fedtindhold i perioden 1985/86 skulle sagsoegeren allerede i afregningsperioderne foer 1989/90 betale en tillaegsafgift som omhandlet i artikel 5c i forordning nr. 804/68, artikel 1 samt 9, 10 og 11 i Raadets forordning (EOEF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 omhandlede afgift paa maelk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13) samt i artikel 12 i forordning nr. 1546/88. Med hensyn til perioden 1989/90 blev han igen paalagt en tillaegsafgift paa 5 529,03 DM.
5 Efter en resultatloes administrativ klage anlagde sagsoegeren sag ved den nationale ret med paastand om, at hans referencemaengde saettes i vejret ved en ny fastsaettelse af det fedtindhold i maelken, der anses for repraesentativt. Efter hans opfattelse skal det i perioden 1989/90 fastsatte, normale gennemsnitlige fedtindhold danne grundlag.
6 Da den nationale ret er af den opfattelse, at afgoerelsen af sagen afhaenger af gyldigheden af en faellesskabsretlig bestemmelse om tillaegsafgift for maelk, har den udsat sagen og i henhold til EOEF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen foelgende to praejudicielle spoergsmaal:
1) Er artikel 12, stk. 1, foerste afsnit, og artikel 12, stk. 1, andet afsnit, andet led, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68 (EFT L 139, s. 12), som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989 (EFT L 110, s. 27), ugyldige, eller skal bestemmelserne fortolkes saaledes, at medlemsstaten som en undtagelse kan bestemme, at det fedtindhold, der skal anses for repraesentativt, er fedtindholdet i den anvendelsesperiode, hvor det gennemsnitlige fedtindhold i den leverede maelk
a) senest ikke var faldet eller ° saafremt dette ikke er muligt °
b) for foerste gang efter tillaegsafgiftens anden anvendelsesperiode ikke laengere var faldet?
2) Saafremt spoergsmaal 1 besvares benaegtende, er da artikel 12, stk. 1 og 2, i den naevnte forordning ugyldig, for saa vidt den principielt bestemmende anvendelsesperiode (1985/86) ikke aendres?
7 I kendelsens grunde anfoerer Finanzgericht, at undtagelsesbestemmelsen om saerligt byrdefulde situationer i artikel 12, stk. 1, andet afsnit, andet led, i forordning nr. 1546/88, ifoelge hvilken medlemsstaten som referenceperiode i stedet for den anden anvendelsesperiode kan vaelge den foerste anvendelsesperiode ° fra den 1. april 1984 til den 31. marts 1985 ° er utilstraekkelig. En producent, hvis maelk i begge disse perioder har haft et usaedvanlig lavt fedtindhold, er udelukket fra at anvende disse bestemmelser. Han kan derfor kun delvis udnytte sin kvote.
8 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, de retlige bestemmelser, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises til den refererende dommers rapport. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
9 Med sit foerste spoergsmaal oensker den nationale ret i virkeligheden at faa oplyst, om artikel 12, stk. 1, foerste afsnit, og artikel 12, stk. 1, andet afsnit, andet led, i forordning nr. 1546/88 skal fortolkes saaledes, at medlemsstaten ved fastlaeggelsen af det fedtindhold, der anses for repraesentativt, kan tage hensyn til en anvendelsesperiode, der ikke udtrykkelig er naevnt. Det andet spoergsmaal fra den nationale ret gaar ud paa, om artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1546/88 er gyldig i betragtning af forordningens bestemmelser om saerligt byrdefulde situationer, saafremt den kun fastsaetter én anden anvendelsesperiode som referenceperiode for fastlaeggelsen af det repraesentative fedtindhold i maelken.
Sagens retlige baggrund
10 Af hensyn til en hensigtsmaessig besvarelse af disse to spoergsmaal skal det indledningsvis paapeges, at ifoelge artikel 2 i Raadets forordning nr. 857/84 er den referencemaengde, der er fritaget for tillaegsafgift, lig med den maengde maelk eller maelkeaekvivalent, som er blevet leveret eller opkoebt i referenceaaret. I henhold til forordningens artikel 11, litra c), fastsaetter Kommissionen for de leverede eller opkoebte maengder af maelk de "karakteristika for maelk, og isaer dets indhold af maelkefedt, der anses for repraesentative".
11 I henhold til artikel 12, stk. 1, foerste afsnit, i forordning nr. 1546/88 betragtes de karakteristika som repraesentative, der er konstateret for den maelk, der er leveret i den anden anvendelsesperiode for tillaegsafgiftsordningen ° fra den 1. april 1985 til den 31. marts 1986. Dog gaelder der i henhold til artikel 12, stk. 1, andet afsnit, tre undtagelser fra denne regel. Medlemsstaten kan bl.a., naar fedtindholdet i den leverede eller opkoebte maelk i den i foerste afsnit naevnte periode var saerlig lavt, i henhold til andet afsnit, andet led, betragte "det gennemsnitlige indhold, der er konstateret i den foerste anvendelsesperiode for tillaegsafgiftsordningen", altsaa i perioden fra den 1. april 1984 til den 31. marts 1985, som det repraesentative fedtindhold.
Fortolkningen af artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88
12 Ingen af de naevnte bestemmelser i artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88 goer det muligt paa grund af en nedgang i fedtindholdet i den leverede maelk at laegge en anvendelsesperiode, er ikke er udtrykkelig naevnt i denne bestemmelse, til grund, saaledes som den nationale ret foreslaar i sit foerste spoergsmaal.
13 Domstolen har allerede i forbindelse med artikel 2 og artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 857/84, som regulerer fastsaettelsen af de referencemaengder, der er fritaget for tillaegsafgift, fastslaaet, at ordningen ikke tillader, at der tages hensyn til leveringer uden for den i artikel 2 fastsatte periode fra 1981 til 1983, heller ikke selv om den paagaeldende ikke har nogen repraesentativ produktion i denne samlede periode (dom af 17.5.1988, sag 84/87, Erpelding, Sml. s. 2647, af 27.6.1989, sag 113/88, Leukhardt, Sml. s. 1991, og af 10.1.1992, sag C-177/90, Kuehn, Sml. I, s. 35).
14 Af ordlyden af artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88 fremgaar med hensyn til den periode, der skal tages hensyn til ved fastsaettelsen af fedtindholdet, at bestemmelsen i artikel 12 udtoemmende naevner de tilfaelde, hvor der kan vaelges en anden periode, og at den fastsaetter noeje regler for denne periode. Artikel 12, stk. 1, udelukker saaledes muligheden for til fordel for en producent at vaelge en referenceperiode forud for den 1. april 1984 eller efter den 31. marts 1986.
15 Derfor skal artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88 fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved bestemmelsen af det fedtindhold i maelken, der skal anses for repraesentativt, kun kan tage hensyn til de anvendelsesperioder for tillaegsafgiftsordningen, der udtrykkeligt fremgaar af bestemmelsen.
Gyldigheden af artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88
16 Ved denne fortolkning ytrer den nationale ret tvivl om gyldigheden af den omhandlede bestemmelse. Den anser bestemmelsen om saerligt byrdefulde situationer i artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1546/88 for mangelfuld, da den kun giver medlemsstaten mulighed for at vaelge én alternativ anvendelsesperiode. Denne mangel medfoerer for visse maelkeproducenter, som f.eks. sagsoegeren, en objektivt uretmaessig forskelsbehandling.
17 Denne opfattelse, som tager udgangspunkt i en forskelsbehandling af producenterne i Faellesskabet, kan lige saa lidt vinde gehoer som i sin tid i Erpelding-, Leukhardt- og Kuehn-dommene (jf. hhv. praemis 30, 19 og 18).
18 Den af sagsoegeren paatalte forskelsbehandling skyldes nemlig, at den anfaegtede bestemmelse til fordel for en producent i hans situation ikke giver mulighed for at tage hensyn til fedtindholdet i maelken i en anden repraesentativ periode, og derfor rammer denne gruppe af producenter haardere end de producenter, der kan fremvise et repraesentativt fedtindhold for den i forordning nr. 1546/88 fastsatte periode. Denne virkning er dog berettiget, idet det ° saavel af hensyn til retssikkerheden som tillaegsafgiftsordningens effektivitet ° er noedvendigt at begraense antallet af perioder, der kan anses for referenceperioder. Den heraf foelgende forskelsbehandling er saaledes objektivt begrundet og kan derfor ikke anses for diskriminerende.
19 Mod dette resultat kan heller ikke anfoeres det argument, at artikel 12, stk. 1, i forordning nr. 1546/88, som begraenser valget til kun én anden referenceperiode, er mere restriktiv end artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 857/84, som det drejede sig om i de naevnte domme. Som Kommissionen har anfoert, er der for det foerste ikke mulighed for ved beregningen af referencemaengden at gaa laengere tilbage i tiden end til den periode, som alle medlemsstaterne sidst har valgt, og for det andet er hensyntagen til en senere periode i strid med kvoteordningens aand og formaal. Endelig skal det paapeges, at maelkeproducenternes interesser beroeres mindre kraftigt af fastlaeggelsen af fedtindholdet end af fastsaettelsen af maelkemaengden.
20 Herefter skal spoergsmaalet om den anfaegtede bestemmelses gyldighed besvares saaledes, at gennemgangen af artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning nr. 1546/88, som aendret ved Kommissionens forordning nr. 1033/89, intet har frembragt, som kan rejse tvivl om dens gyldighed.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
21 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Finanzgericht Baden-Wuerttemberg (Forbundsrepublikken Tyskland) ved kendelse af 23. marts 1992, for ret:
1) Artikel 12, stk. 1, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemfoerelsesbestemmelserne for den tillaegsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EOEF) nr. 804/68, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989, skal fortolkes saaledes, at en medlemsstat ved bestemmelsen af det fedtindhold i maelken, der skal anses for repraesentativt, kun kan tage hensyn til de anvendelsesperioder for tillaegsafgiftsordningen, der udtrykkeligt fremgaar af bestemmelsen.
2) Gennemgangen af artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988, som aendret ved Kommissionens forordning (EOEF) nr. 1033/89 af 20. april 1989, har intet frembragt, som kan rejse tvivl om dens gyldighed.