CELEX: 62003CJ0485
Állami támogatások
Támogatási rendszer
A közös piaccal való összeegyeztethetetlenség
A Bizottság határozata végrehajtásának határideje
A támogatási rendszer megszüntetése
Még ki nem fizetett támogatások felfüggesztése
Rendelkezésre bocsátott támogatások visszatéríttetése
A végrehajtás teljes lehetetlensége

1       Hat keresetlevelében az Európai Közösségek Bizottsága annak megállapítását kéri a Bíróságtól, hogy a Spanyol Királyság, mivel
nem fogadta el határidőre:
–       az Álava tartomány vállalkozásai részére Spanyolország által a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott
állami támogatásról szóló, 2001. július 11‑i 2002/820/EK bizottsági határozat (HL 2002. L 296., 1. o.) (C‑485/03. sz. ügy);
–       az Álava tartományban egyes újonnan alapított vállalkozások részére Spanyolország által nyújtott állami támogatásról szóló,
2001. július 11‑i 2002/892/EK bizottsági határozat (HL 2002. L 314., 1. o.) (C‑488/03. sz. ügy);
–       a Vizcaya tartomány vállalkozásai részére Spanyolország által a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott
állami támogatásról szóló, 2001. július 11‑i 2003/27/EK bizottsági határozat (HL 2003. L 17., 1. o.) (C‑487/03. sz. ügy);
–       a Vizcaya tartományban egyes újonnan alapított vállalkozások részére Spanyolország által nyújtott állami támogatásról szóló,
2001. július 11‑i 2002/806/EK bizottsági határozat (HL 2002. L 279., 35. o.) (C‑490/03. sz. ügy);
–       a Guipúzcoa tartomány vállalkozásai részére Spanyolország által a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott
állami támogatásról szóló, 2001. július 11‑i 2002/894/EK bizottsági határozat (HL 2002. L 314., 26. o.) (C‑486/03. sz. ügy),
és
–       a Guipúzcoa tartományban egyes újonnan alapított vállalkozások részére Spanyolország által nyújtott állami támogatásról szóló,
2001. július 11‑i 2002/540/EK bizottsági határozat (HL 2002. L 174., 31. o.) (C‑489/03. sz. ügy)
(a továbbiakban: vitás határozatok) 2. és 3. cikkének való megfeleléshez szükséges intézkedéseket, vagy legalábbis nem közölte
ezen intézkedéseket e határozatok mindegyike 4. cikkének megfelelően a Bizottsággal, nem teljesítette az e határozatokból
és az EK‑Szerződésből eredő kötelezettségeit.

A vitás határozatok
2       A Bizottság 2001. július 11‑én elfogadta a vitás határozatokat, melyek 1. cikkének szövege a következő:
–       a 2002/820 határozat:
„A Spanyolország által az 1994. december 20‑i 22/1994 tartományi törvényben, az 1995. december 20‑i 33/1995 tartományi törvény
ötödik kiegészítő rendelkezésében, az 1996. december 18‑i 31/1996 tartományi törvény hetedik kiegészítő rendelkezésében – melyeket
a társasági adóról szóló, 1996. július 5‑i 24/1996 tartományi törvény eltérő rendelkezéseinek 2.11. pontja, az 1997. december
19‑i 33/1997 tartományi törvény tizenegyedik kiegészítő rendelkezése és az 1998. december 17‑i 36/1998 tartományi törvény
hetedik kiegészítő rendelkezése módosított – Álava tartomány vállalkozásai részére a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás
formájában nyújtott jogellenes, az [EK] 88. cikk (3) bekezdésébe ütköző állami támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.”
[nem hivatalos fordítás]
–       a 2002/892 határozat:
„A Spanyolország által az 1996. július 5‑i 24/1996 tartományi törvény 26. cikkében Álava tartomány vállalkozásai részére adóalap‑csökkentés
formájában nyújtott jogellenes, az [EK] 88. cikk (3) bekezdésébe ütköző állami támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.”
[nem hivatalos fordítás]
–       a 2003/27 határozat:
„A Spanyolország által az 1996. december 26‑i 7/1996 tartományi törvény negyedik kiegészítő rendelkezésében – amelynek hatályát
az 1998. április 2‑i 4/1998 tartományi törvény második rendelkezése határozatlan időre meghosszabbította – Vizcaya tartomány
vállalkozásai részére a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott jogellenes, az [EK] 88. cikk (3) bekezdésébe
ütköző állami támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.” [nem hivatalos fordítás]
–       2002/806 határozat:
„A Spanyolország által az 1996. június 26‑i 3/1996 tartományi törvény 26. cikkében Vizcaya tartomány vállalkozásai részére
adóalap‑csökkentés formájában nyújtott jogellenes, az [EK] 88. cikk (3) bekezdésébe ütköző állami támogatás összeegyeztethetetlen
a közös piaccal.” [nem hivatalos fordítás]
–       2002/894 határozat:
„A Spanyolország által az 1997. december 22‑i 7/1997 tartományi törvény második kiegészítő rendelkezésében Guipúzcoa tartomány
vállalkozásai részére a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott jogellenes, az [EK] 88. cikk (3) bekezdésébe
ütköző állami támogatás összeegyeztethetetlen a közös piaccal.” [nem hivatalos fordítás]
–       2002/540 határozat:
„A Spanyolország által az 1996. július 4‑i 7/1996 tartományi törvény 26. cikkében Guipúzcoa tartomány vállalkozásai részére
adóalap‑csökkentés formájában nyújtott jogellenes, az [EK] 88. cikk (3) bekezdésébe ütköző állami támogatás összeegyeztethetetlen
a közös piaccal.” [nem hivatalos fordítás]
3       A vitás határozatok mindegyikének 2. cikke felszólítja a Spanyol Királyságot az adott támogatási program megszüntetésére,
ha még hatályban van.
4       E határozatok mindegyike 3. és 4. cikkének szövege a következő:
„3. cikk
(1)      Spanyolország megteszi az 1. cikkben említett és már jogellenesen a kedvezményezett rendelkezésére bocsátott támogatások visszatéríttetéséhez
szükséges valamennyi intézkedést.
Spanyolország felfüggeszti a még ki nem fizetett támogatások kifizetését.
(2)      A visszatéríttetésnek a nemzeti jog szerinti eljárásban haladéktalanul meg kell történnie, már amennyire ezen eljárás a jelen
határozat azonnali és hatékony végrehajtását lehetővé teszi. A visszatéríttetendő támogatásnak része a támogatás rendelkezésre
bocsátásától a visszatérítésig esedékes kamat is. A kamatot a regionális célú támogatások esetén a támogatástartalom meghatározásához
használt referencia‑kamatláb alapján kell számítani.
4. cikk
Spanyolország a jelen határozat közlésétől számított két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot a jelen határozatnak való
megfelelés érdekében hozott intézkedésekről.” [nem hivatalos fordítás]

A vitás határozatok megtámadásával indított keresetek
5       Az Európai Közösségek Elsőfokú Bírósága Hivatalához 2001. szeptember 25‑én a Diputación Foral d’Álava és a Gobierno del País
Vasco együtt a 2002/820 (T‑227/01. sz. ügy), illetve a 2002/892 (T‑230/01. sz. ügy) határozat megsemmisítése iránt nyújtott
be keresetet a Bizottság ellen. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2001. október 22‑én a Confederación Empresarial Vasca (Confebask,
a továbbiakban: Confebask) is keresetet terjesztett elő a Bizottság ellen e határozatok megsemmisítése iránt (T‑265/01. és
T‑267/01. sz. ügy).
6       Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2001. szeptember 25‑én a Diputación Foral de Vizcaya és a Gobierno del País Vasco együtt a
2003/27 (T‑228/01. sz. ügy), illetve a 2002/806 (T‑231/01. sz. ügy) határozat megsemmisítése iránt nyújtott be keresetet a
Bizottság ellen. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2001. október 22‑én a Confebask is keresetet terjesztett elő a Bizottság
ellen e határozatok megsemmisítése iránt (T‑266/01. és T‑268/01. sz. ügy).
7       Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2001. szeptember 25‑én a Diputación Foral de Guipúzcoa és a Gobierno del País Vasco együtt
a 2002/894 (T‑229/01. sz. ügy), illetve a 2002/540 (T‑232/01. sz. ügy) határozat megsemmisítése iránt nyújtott be keresetet
a Bizottság ellen. Az Elsőfokú Bíróság Hivatalához 2001. október 22‑én a Confebask is keresetet terjesztett elő a Bizottság
ellen e határozatok megsemmisítése iránt (T‑270/01. és T‑269/01. sz. ügy).
8       Ezek az eljárások az Elsőfokú Bíróság előtt még folyamatban vannak.

A Bíróság előtti jogviták előzményei
9       A Spanyol Királysággal a vitás határozatokat 2001. július 12‑én levélben közölték.
10     A Bizottság az e határozatok 4. cikkében említett két hónapos határidőt 2001. szeptember 13‑án lejártnak tekintette, anélkül
hogy a végrehajtási intézkedések elfogadásáról tájékoztatták volna.
11     A Bizottság 2001. október 12‑én a következő szöveget tartalmazó leveleket intézte a Spanyol Királyság Európai Unió melletti
állandó képviseletéhez:
„A Bizottság 2001. július 12‑én levélben közölte kormányukkal a fenti állami támogatásokra vonatkozó határozatát.
E határozat 4. cikke kimondja, hogy kormányuk a határozat közlésétől számított két hónapon belül tájékoztatja a Bizottságot
a határozatnak való megfelelés érdekében hozott intézkedésekről.
Mivel a Bizottság az ügyben semmiféle választ nem kapott, kérem, szíveskedjék emlékeztetni hatóságait e kötelezettségre, és
a Bizottságot a határozat végrehajtása érdekében hozott intézkedésekről a jelen levél keltétől számított 20 napon belül tájékoztatni.”
12     A Spanyol Királyság 2001. október 3‑i és 23‑i levelében válaszul továbbította a tartományi hatóságok leveleit (a továbbiakban
együtt: a tartományi hatóságok levelei), amelyekben a tartományi hatóságok a
de minimis
szabály alkalmazásának lehetősége, illetve a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott állami támogatás
esetében a regionális célú támogatásokról szóló közösségi iránymutatás (HL 1998. C 74., 9. o., a továbbiakban: iránymutatás)
alkalmazásának lehetősége felől érdeklődtek.
13     A Bizottság magyarázatadás végett ülés tartását javasolta a spanyol hatóságoknak. Ezt e hatóságok 2002. január 21‑i levelükben
elfogadták.
14     Az ülést 2002. április 18‑án tartották.
15     A Bizottság 2002. június 3‑i leveleiben:
–       felvilágosítást adott a Spanyol Királyságnak többek között az EK‑Szerződés 87. és 88. cikkének a csekély összegű
(de minimis)
támogatásokra való alkalmazásáról szóló, 2001. január 12‑i 69/2001/EK bizottsági rendelet (HL L 10., 30. o.; magyar nyelvű
különkiadás 8. fejezet, 2. kötet, 138. o.) alkalmazásának lehetőségéről a támogatás visszatéríttetése esetén;
–       megállapította, hogy a támogatások visszatéríttetéséről szóló jelentést még mindig nem kapta meg;
–       felhívta a Spanyol Királyságot, tájékoztassa a Bizottságot a vitás határozatoknak való megfelelés érdekében hozott intézkedésekről.
16     A Bizottság 2002. augusztus 27‑én a következő szöveget – valamint a vitás határozatok mindegyikének 4. cikkében előírt kötelezettségre
történő emlékeztetést – tartalmazó levelet intézte a Spanyol Királyság Európai Unió melletti állandó képviseletéhez:
„A 2002. június 3‑i emlékeztető ellenére megállapíthatom, hogy kormánya nem küldte meg a támogatás visszatéríttetésével kapcsolatos
szükséges adatokat.
Ezért hálás lennék, ha hatóságait nyomatékosan megkérné elfogadott intézkedéseiknek a jelen levél keltétől számított 15 munkanapon
belül a Bizottsággal való közlésére.
A határidőn belüli válasz hiányában kénytelen leszek azt javasolni a Bizottságnak, hogy az [EK] 88. cikk (2) bekezdése alapján
forduljon közvetlenül a Bírósághoz.”
17     2002. szeptember 26‑án a Spanyol Királyság e határidő 2002. október 8‑ig történő meghosszabbítását kérte.
18     E kérelemnek a Bizottság 2002. október 3‑i levelében helyt adott, hangsúlyozva, hogy nem engedélyez 2002. október 8. utánra
pótlólagos határidőt.
19     Az érintett tartományi hatóságok jelentéseit továbbító 2002. október 25‑i levelében (a továbbiakban: 2002. október 25‑i levél)
a Spanyol Királyság előadta, hogy a vitás határozatok végrehajtása a semmis jogi aktusok felülvizsgálatára vonatkozó nemzeti
szabályok alapján kezdődött meg, mivel a belső jog nem írja elő kifejezetten a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatás
visszatéríttetésének módját a jogerős közigazgatási határozatok tekintetében. A Spanyol Királyság közölte, hogy határozott
szándéka tájékoztatni a Bizottságot a vitás határozatok végrehajtásáról.
20     A Bizottság 2003. február 24‑én jelezte a Spanyol Királyságnak, hogy a 2002. október 25‑i levél nem minősül a kért visszatéríttetésről
szóló jelentésnek, nem a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatás hatékony visszatéríttetését írja le, és semmiféle pontos
adatot nem tartalmaz a kedvezményezettek kilétéről, a végrehajtás megkezdéséről, sem a támogatások hatékony visszatéríttetése
érdekében tett és teendő intézkedésekről. Hozzátette: a visszatéríttetési eljárásra vonatkozó konkrét információk hiányában
az EK 88. cikk (2) bekezdés alapján kénytelen felkészülni a Bíróság előtti keresetindításra.
21     Mivel a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a Spanyol Királyság még mindig nem közölt vele adatokat a vitás határozatok végrehajtásáról,
a jelen kötelezettségszegés megállapítása iránti keresetek benyújtásáról határozott.

A Bíróság előtti eljárás
22     A Bíróság elnöke 2004. március 22‑i végzéseivel elutasította a Comunidad Autónoma de La Rioja C‑485/03–C‑490/03. sz. ügyekben
előterjesztett beavatkozási kérelmeit mint a Bíróság alapokmánya 40. cikkének második bekezdése értelmében elfogadhatatlanokat.
23     A Bíróság elnöke 2006. február 22‑i végzésével az eljárási szabályzat 43. cikke alapján egyesítette a hat ügyet a szóbeli
szakasz lefolytatása és az ítélethozatal céljából.
24     A Bíróság 2006. március 14‑én elutasította a Spanyol Királyságnak az eljárás Elsőfokú Bíróság előtt folyamatban lévő ügyekben
meghozandó ítéletek kihirdetéséig való felfüggesztése iránt az eljárási szabályzat 82a. cikke alapján előterjesztett kérelmét.

A keresetekről

A felek érvei
A Bizottság érvei
25     A Bizottság álláspontja szerint a vitás határozatokban kitűzött két hónapos határidő 2001. szeptember 13‑án anélkül járt le,
hogy a Spanyol Királyság az e határozatoknak való megfelelés érdekében intézkedéseket fogadott volna el és közölt volna a
Bizottsággal, illetve ennek hiányában a határidő lejárta előtt annak meghosszabbítását kérte volna a Bizottságtól.
26     A Bizottság egyetlen levele sem értelmezhető úgy, hogy módosítaná a vitás határozatok végrehajtási határidejét. A 2002. október
3‑i, a határidőt 2002. október 8‑ig meghosszabbító levél csupán a Spanyol Királyság ilyen értelmű kérelmére vonatkozik, amely
a Bizottságnak a támogatások visszatéríttetésével kapcsolatos adatokat kérő emlékeztetőjére adott válasz volt. Az alperes
tagállam azonban a szükséges intézkedéseket még 2002. október 8‑ig sem fogadta el, és nem közölte.
27     A Bizottság ismételt felszólításai ellenére a Spanyol Királyság késedelmesen is csupán hiányos, általános és teljesen kétértelmű
adatokat közölt.
28     A Bizottság előadja, hogy a Spanyol Királyság nem teljesítette sem a még hatályos támogatások megszüntetésének, sem a még
ki nem fizetett támogatások felfüggesztésének a vitás határozatok 2. cikkében és 3. cikke (1) bekezdésében előírt kötelezettségét.
29     A tartományi hatóságok leveleinek 3. pontjában a Bizottság tudomására hozott intézkedések azt akadályozzák meg, hogy a jövőben
a támogatásban korábban nem részesült más vállalkozások is élhessenek a kérdéses adókedvezménnyel.
30     Azonban a spanyol hatóságok nem közölték, felfüggesztették‑e (és hogyan függesztették fel) e kedvezményeket a bennük már a
vitás határozatok meghozatala előtt részesült vállalkozások tekintetében. E vállalkozások esetében valószínűleg felül kellett
volna vizsgálni a kedvezményt nyújtó jogi aktusokat.
31     A tartományi hatóságok leveleinek sem a 3., sem egyéb pontjai nem tartalmaztak hasznos adatot. A Bizottság még mindig nem
tudja, milyen jellegű jogi aktust lehetne közölni az adókedvezményre már nem jogosult vállalkozásokkal. A Bizottság még azt
sem tudja, vezetett‑e ez az eljárás konkrét eredményre, indítottak‑e a vállalkozások keresetet, és felfüggesztő hatályú‑e
az ilyen kereset. Végül a Bizottság semmiféle adatot nem kapott az érintett vállalkozások kilétéről és a még ki nem fizetett
támogatások mértékéről.
32     Így tehát a vitás határozatok meghozatala előtt támogatásban részesült vállalkozások adókedvezményeinek felfüggesztését illetően
a Spanyol Királyság nem teljesítette egyrészt a vitás határozatok mindegyikének 2. cikkében előírt kötelezettségét a támogatások
hatályban maradásának elkerüléséhez szükséges intézkedések megtételére, másrészt az ugyanezen határozatok 3. cikke (1) bekezdésének
második albekezdésében előírt kötelezettségét a még ki nem fizetett támogatások felfüggesztésére.
33     A Bizottság előadja, hogy a Spanyol Királyság nem teljesítette a vitás határozatok mindegyike 3. cikke (1) bekezdésének első
albekezdésében és 3. cikkének (2) bekezdésében előírt, a már kifizetett támogatások „azonnali” és „haladéktalan” visszatéríttetésére
vonatkozó kötelezettségét sem.
34     A tagállam védekezésének egyetlen jogalapja az lehet, ha a határozat megfelelő végrehajtásának teljes lehetetlenségére hivatkozik.
E feltétel nem teljesül, ha az alperes kormány a Bizottságnak a határozat végrehajtása által előidézett jogi, politikai és
gyakorlati nehézségekről való tájékoztatására szorítkozik.
35     Márpedig a Spanyol Királyság soha nem állította, hogy a vitás határozatok végrehajtása teljesen lehetetlen. Csupán a különféle
belső közigazgatási nehézségből – közelebbről a jogerős közigazgatási határozatokra vonatkozó végrehajtási eljárásnak a belső
jogból való hiányából – adódó összetettségre hivatkozott.
A spanyol kormány érvei
36     A kötelezettségszegés megállapítása szempontjából figyelembe veendő határidő a Bizottság állításával szemben nem 2001. szeptember
13‑án járt le, hanem 2002. október 8‑án.
37     Ha a Bizottság új, a támogatás összeegyeztethetetlenségét kimondó határozatban szereplőtől különböző határidőt tűz ki, ez
az új határidő az irányadó.
38     A spanyol kormány előadja, hogy levélváltásra és 2002. április 18‑án ülésre került sor a tartományi hatóságok leveleiben felvetett
két kérdés – alkalmazható‑e a vitás határozatok végrehajtásakor a
de minimis
szabály, illetve a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott támogatás esetében az iránymutatás – megválaszolása
céljából.
39     Így, mivel még 2002 áprilisában is az e határozatok végrehajtásával kapcsolatos kérdések megválaszolása folyt, az e határozatokban
kitűzött határidő már nem volt releváns.
40     Maga a Bizottság is elismerte ezt a helyzetet, amikor 2002. október 3‑i levelében 2002. október 8‑át tűzte ki új határidőként.
41     A kereset benyújtásakor nem állt fenn semmiféle kötelezettségszegés. Addigra ugyanis a vitás határozatoknak való megfeleléshez
szükséges cselekmények már megkezdődtek, amint erről a Bizottság a tartományi hatóságok leveleiben, majd a 2002. október 25‑i
levélben tájékoztatást kapott.
42     A spanyol kormány álláspontja szerint a vitás határozatok mindegyike 2. cikkében és 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében
előírt kötelezettségeket teljesítették.
43     A spanyol kormány először is azt állítja: a Bizottság elismeri, hogy a kérdéses támogatások jövőre nézve történt megszüntetéséről
2001 októberében tájékoztatást kapott.
44     A vitás határozatok meghozatala előtt odaítélt és azután is hatályban maradó támogatásokra vonatkozó kifogásról szólva a spanyol
kormány előadja: a közös piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősülő adókedvezmények nem jártak a közigazgatás általi
olyan pénzkifizetéssel, amely a kifizetések egyszerű felfüggesztését lehetővé tette volna.
45     A spanyol kormány előadja, hogy az intézkedés a támogatás összegének az adókötelezettségből való levonására jogosította fel
a gazdasági szereplőket.
46     Így a vitás határozatok végrehajtásához a szükséges és megfelelő intézkedés az érintett vállalkozások arról való azonnali
tájékoztatása volt, hogy nem élhetnek többé az e határozatok tárgyát képező adókedvezményekkel.
47     Márpedig e tájékoztatási intézkedést a tartományi hatóságok leveleinek 2. pontja a Bizottság tudomására hozta.
48     A már odaítélt támogatások visszatéríttetése tekintetében kivételes helyzet állt fenn, mivel a belső jog nem írt elő eljárást
az állami támogatás visszatéríttetését elrendelő közösségi határozat végrehajtására. A Spanyol Királyság e helyzetet a semmis
jogi aktusok felülvizsgálata iránti nemzeti eljárások megindításával oldotta meg, amint erről a Bizottság a 2002. október
25‑i levélben tájékoztatást kapott.
49     A Bizottság viszont nem teljesítette a 2002. április 18‑i ülésen vállalt közelezettségét.
50     E tekintetben a Spanyol Köztársaság hangsúlyozza, hogy ezen a – főleg a tartományi hatóságok leveleiben felvetett, az iránymutatásra
vonatkozó második kérdéssel foglalkozó – ülésen a Bizottság kifejtette: a támogatások visszatéríttetése során figyelembe vehető,
hogy a beruházási projektek az iránymutatásban szereplő minden érdemi feltételnek megfelelnek, és ezért lehetséges, hogy a
kedvezményezettel nem kell visszatéríttetni az általa ténylegesen megkapott támogatás egy részét vagy egészét.
51     A Bizottság vállalta, hogy az ülés után írásban válaszol a második kérdésre, ezt azonban nem tette meg.
52     Így a Bizottság nem hivatkozhat kötelezettségszegésre.

A Bíróság álláspontja
A kötelezettségszegés megállapítása tekintetében irányadó időpontról
53     Mivel az EK 226. cikktől eltérően az EK 88. cikk (2) bekezdésének második albekezdése nem ír elő pert megelőző eljárást, és
így a Bizottság nem ad a határozatának való megfelelésre határidőt kitűző indokolással ellátott véleményt, a fent másodikként
említett rendelkezés alkalmazásának referencia‑határideje csak az lehet, amit a vitatott végrehajtású határozat tartalmaz,
vagy adott esetben a Bizottság később megállapít (a C‑378/98. sz., Bizottság kontra Belgium ügyben 2001. július 3‑án hozott
ítélet [EBHT 2001., I‑5107. o.] 26. pontja és a C‑99/02. sz., Bizottság kontra Olaszország ügyben 2004. április 1‑jén hozott
ítélet [EBHT 2004., I‑3353. o.] 24. pontja).
54     A vitás határozatok mindegyikének 4. cikke arra kötelezte a Spanyol Királyságot, hogy e határozatoknak a közlésüktől számított
két hónapon belül feleljen meg.
55     A vitás határozatokat 2001. július 12‑én levélben közölték.
56     Megállapítandó, hogy noha a Bizottság 2001. október 12‑i és 2002. augusztus 27‑i levelei határidőt tűznek ki, ezek a vitás
határozatok mindegyikének 4. cikkében előírt határidő betartásának késedelmét hangsúlyozó emlékeztető levelek. Semmiképpen
nem hossabbítják meg az e határozatoknak való megfeleléshez szükséges intézkedések elfogadására kitűzött határidőt.
57     Ugyanígy a Bizottság 2002. június 3‑i levele is emlékeztető, a válaszadás határideje 20 nap, még ha e levél a Bizottságnak
a Spanyol Királyság által a 69/2001 rendeletnek a támogatások visszatéríttetésére való alkalmazását illetően kért véleményét
tartalmazza is.
58     A 2002. október 3‑i levél csupán a 2002. augusztus 27‑i emlékeztető levél megválaszolására kitűzött határidő Spanyol Királyság
által kért, 2002. október 8‑ra történő elhalasztásának a Bizottság általi elfogadását tartalmazza.
59     A Bizottság és a tagállamok közötti együttműködés alapján tartott 2002. április 18‑i ülés nem tekinthető úgy, hogy hallgatólagosan
meghosszabbítaná a végrehajtási intézkedések elfogadásának határidejét, mert a Bizottság ebbéli szándékára más adat nem mutat.
60     Így az iratokból nem következik, hogy a Bizottság a vitás határozatokat követően új határidőt tűzött volna ki az e határozatok
4. cikkében előírt két hónap helyett.
A kötelezettségszegés fennállásáról
61     Eldöntendő, megfelelt‑e a Spanyol Királyság a vitás határozatok Bizottság hivatkozta rendelkezéseinek az e határozatok 2001.
július 12‑i levéllel történt közlését követő két hónapos határidő leteltekor.
–       A támogatások hatályának jövőre vonatkozó megszüntetésére és a még ki nem fizetett támogatások felfüggesztésére vonatkozó
kötelezettséggel kapcsolatos kifogások
62     A vitás határozatok mindegyikének 2. cikke kötelezi a Spanyol Királyságot az adott támogatás megszüntetésére, ha még hatályban
van. Ugyanezen határozatok 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdése a még ki nem fizetett támogatások felfüggesztését
írja elő.
63     A vitás határozatok 7. és azt követő pontjaiból kitűnik, hogy minden támogatás esetén:
–       a támogatás odaítélése közigazgatási határozattal történt;
–       a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott támogatás a fizetendő adó összegéből több éven át, akár
a vitás határozatokat követően is levonható volt, ha korábban ezen adóösszeg nem volt elégséges a levonási jog gyakorlásához;
–       az újonnan alapított vállalkozások részére nyújtott támogatás a pozitív adóalap négy egymást követő adóévben rendre 99, 75,
50 és 25%‑kal történő csökkentésében nyilvánult meg, melyek közül az első év az volt, amelyben a gazdasági tevékenység kezdetét
követő négy éven belül először keletkezett ilyen pozitív adóalap.
64     Az e támogatási program folytán a támogatás odaítéléséről ténylegesen meghozott közigazgatási határozatoknak – a vitás határozatok
végrehajtása érdekében elfogadott konkrét nemzeti intézkedések híján – a vitás határozatokat követően is hatályban kellett
maradniuk, vagy hatályban maradhattak.
65     Az e közigazgatási határozatok által a vitás határozatok elfogadását követő időszakra lehetővé tett adójóváírás‑levonás és
adóalap‑csökkentés a vitás határozatok 3. cikke (1) bekezdésének második albekezdése értelmében még ki nem fizetett támogatásnak
minősül.
66     Megállapítandó márpedig, hogy a Spanyol Királyság nem igazolta a támogatást odaítélő korábbi határozatok hatályban maradását
meggátló intézkedések elfogadását.
67     Még ha igaznak is fogadnánk el, amit e tagállam állít, hogy a nemzeti jog alapján a vitás határozatok végrehajtásához a szükséges
és megfelelő intézkedés az érintett vállalkozások arról való azonnali tájékoztatása volt, hogy nem élhetnek többé az e határozatok
tárgyát képező adókedvezményekkel, akkor is megállapítandó, hogy a támogatásra jogosult vállalkozások e tájékoztatásának tényleges
megtörténte sem nyert bizonyítást.
68     A tartományi hatóságok leveleinek 2. pontja ugyanis általános jelleggel csupán a közigazgatási szervek adóalanyokkal szembeni,
a vitás határozatok „végrehajtásához szükséges adatok megszerzése végetti” kezdeményezéseit említi.
69     Ezért az a következtetés fogalmazandó meg, hogy a vitás határozatokkal kitűzött határidők lejártáig a Spanyol Királyság nem
hajtotta végre az e határozatokat megelőzően odaítélt, még e határozatok elfogadását követően is hatályban maradt támogatások
felfüggesztésére vonatkozó kötelezettségét.
70     Így a Bizottság vitás határozatok mindegyike 2. cikkének és 3. cikke (1) bekezdése második albekezdésének megsértésére alapított
kifogásai megalapozottak.
–       A már a vállalkozások rendelkezésére bocsátott támogatások visszatéríttetésére vonatkozó kötelezettséggel kapcsolatos kifogások
71     Jogellenes támogatásról szóló negatív tartalmú határozat esetén e támogatás Bizottság által elrendelt visszatéríttetése az
EK‑Szerződés [88.] cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22‑i 659/1999/EK
tanácsi rendelet (HL L 83., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 8. fejezet, 1. kötet, 339. o.) 14. cikkének (3) bekezdése szerint
történik, amely kimondja:
„[…] a visszatérítést [helyesen: a visszatéríttetést] késedelem nélkül és az érintett tagállam nemzeti joga szerinti eljárás
keretében kell végrehajtani, feltéve hogy e rendelkezések lehetővé teszik a Bizottság határozatának azonnali és hatékony végrehajtását.
Ebből a célból és a nemzeti bíróságok előtt zajló eljárás esetén – a közösségi jog sérelme nélkül – az érintett tagállamok
meghozzák a jogrendszerük szerint rendelkezésre álló szükséges intézkedéseket, beleértve az átmeneti intézkedéseket is.”
72     Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint kötelezettségszegés megállapítása iránt a Bizottság által az EK 88. cikk (2) bekezdése
alapján benyújtott keresettel szembeni védekezésként a tagállam egyedül arra a jogalapra hivatkozhat, amely a visszatérítésre
kötelező határozat megfelelő végrehajtásának teljes lehetetlenségére vonatkozik (lásd többek között a C‑404/00. sz., Bizottság
kontra Spanyolország ügyben 2003. június 26‑án hozott ítélet [EBHT 2003., I‑6695. o.] 45. pontját, a fent hivatkozott Bizottság
kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 16. pontját és a C‑415/03. sz., Bizottság kontra Görögország ügyben 2005. május 12‑én
hozott ítélet [EBHT 2005., I‑3875. o.] 35. pontját).
73     A jelen ügyekben a Spanyol Királyság a tartományi hatóságok leveleiben a vitás határozatok végrehajtásával kapcsolatos „egyes
kérdések összetettségére”, közelebbről a jogerős közigazgatási határozatok nemzeti jog alapján történő felülvizsgálatának
szükségességére hivatkozott, amelyre a nemzeti jog nem tartalmaz megoldást. A 2002. október 25‑i levelében pedig azt állította,
hogy a helyzet, amellyel a közigazgatás szemben találta magát, „teljesen kivételes”, mivel a belső jogban nincsen kifejezett
rendelkezés az összeegyeztethetetlen támogatások visszatéríttetését elrendelő határozat végrehajtására kijelölt vagy létrehozott
konkrét eljárásról. E levélben a Spanyol Királyság kifejti, hogy végül a támogatást odaítélő egyedi határozatok hivatalbóli
felülvizsgálatát ítélte e célra megfelelőnek.
74     E tekintetben emlékeztetni kell azonban arra, hogy a végrahajtás teljes lehetetlensége nem áll fenn, ha az alperes kormány
arra szorítkozik, hogy azokról a jogi, politikai és gyakorlati nehézségekről tájékoztatja a Bizottságot, amelyeket a határozat
végrehajtása előidéz, anélkül hogy a támogatások visszatéríttetése érdekében az érintett társaságokkal szemben ténylegesen
eljárna, és a Bizottságnak e határozat végrehajtásának olyan alternatív módozatait javasolná, amelyek e nehézségek legyőzését
lehetővé tennék (lásd többek között a fent hivatkozott Bizottság kontra Spanyolország ügyben hozott ítélet 47. pontját, a
fent hivatkozott Bizottság kontra Olaszország ügyben hozott ítélet 18. pontját és a fent hivatkozott Bizottság kontra Görögország
ügyben hozott ítélet 43. pontját).
75     A Spanyol Királyság nem állíthatja, hogy a kereset benyújtásakor azért nem állt fenn semmiféle kötelezettségszegés, mert a
vitás határozatnak való megfeleléshez szükséges cselekményeket már megkezdték, és a tartományi hatóságok levelében, majd a
2002. október 25‑i levélben a Bizottság tudomására is hozták.
76     A kötelezettségszegés fennállását ugyanis a Spanyol Királyság számára a vitás határozatoknak való megfelelésre kitűzött határidő
leteltének időpontjában kell megítélni.
77     Márpedig az alperes tagállam által hivatkozott levelek egyáltalán nem bizonyítják a vitás határozatoknak a 659/1999 rendelet
14. cikke (3) bekezdése értelmében vett azonnali és hatékony végrehajtását lehetővé tévő intézkedések határidőig történt elfogadását,
mivel:
–       a tartományi hatóságok levelei csupán a vitás határozatok „végrehajtásához szükséges adatoknak a határozatokkal érintett adóalanyoktól
történő megszerzése iránti […] intézkedésekről” adnak számot;
–       a 2002. október 25‑i levélben, azaz több mint tizenöt hónappal a vitás határozatokat követően továbbított jelentések annak
megállapítására szorítkoznak, hogy „[a] Bizottság […] határozatainak végrehajtása megkezdődött, és jelenleg a semmis jogi
aktusok felülvizsgálatára vonatkozó belső jogi rendelkezéseknek megfelelően folyamatban van”, és semmiféle bizonyítékot nem
tartalmaznak többek között sem az eljárások megkezdéséről és állásáról, sem a támogatások egyébként nevet tartalmazó egyedi
határozatokban említett kedvezményezetteinek kilétéről, sem az odaítélt támogatások összegéről.
78     A Spanyol Királyság nem vitathatja a Bizottság jogosultságát a kötelezettségszegésre való hivatkozásra amiatt, hogy a Bizottság
nem teljesítette, amit a 2002. április 18‑i ülésen vállalt, azaz nem adott írásban választ a Spanyol Királyság ezen ülésen
feltett, különösen az iránymutatások alkalmazására vonatkozó kérdéseire.
79     Ez az érv ugyanis az időmúlás folytán nem releváns részletre, a Spanyol Királyság számára a vitás határozatoknak való megfelelésre
kitűzött határidő leteltének – a kötelezettségszegés fennállásának megítélése szempontjából irányadó – időpontját több mint
hét hónappal követő kötelezettségvállalásra vonatkozik.
80     Ezért a Bizottság a vitás határozatok mindegyike 3. cikke (1) bekezdése első albekezdésének és 3. cikke (2) bekezdésének megsértésére
alapított kifogásai megalapozottak.
81     Az eddigiekből az következik, hogy megalapozottak azok a keresetek, amelyekben a Bizottság azt rója a Spanyol Királyság terhére,
hogy nem fogadta el egyrészt az e határozatokat megelőzően odaítélt, még e határozatok elfogadását követően is hatályban maradt
támogatások felfüggesztéséhez, másrészt a már rendelkezésre bocsátott támogatások visszatéríttetéséhez szükséges intézkedéseket.
82     A Bíróságnak nem kell azokat a kereseti kérelmeket vizsgálnia, amelyekben a Bizottság azért kéri a Spanyol Királyság terhére
kötelezettségszegés megállapítását, mert az nem tájékoztatta a Bizottságot az előző pontban említett intézkedésekről, mivel
e tagállam nem is hajtotta végre ezeket az intézkedéseket a kitűzött határidőre (lásd a C‑348/93. sz., Bizottság kontra Olaszország
ügyben 1995. április 4‑én hozott ítélet [EBHT 1995., I‑673. o.] 31. pontját).
83     Így tahát megállapítandó, hogy a Spanyol Királyság, mivel nem fogadta el határidőre a vitás határozatok mindegyike 2. és 3. cikkének
való megfeleléshez szükséges intézkedéseket, nem teljesítette az e határozatokból eredő kötelezettségeit.

A költségekről
84     Az eljárási szabályzat 69. cikkének 2. §‑a alapján a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes
fél ezt kérte. A Spanyol Királyságot, mivel pervesztes lett, a Bizottság kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek
viselésére.
A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:
1)
A Spanyol Királyság, mivel nem fogadta el határidőre:
–
az Álava tartomány vállalkozásai részére Spanyolország által a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott
állami támogatásról szóló, 2001. július 11‑i 2002/820/EK bizottsági határozat (C‑485/03. sz. ügy);
–
az Álava tartományban egyes újonnan alapított vállalkozások részére Spanyolország által nyújtott állami támogatásról szóló,
2001. július 11‑i 2002/892/EK bizottsági határozat (C‑488/03. sz. ügy);
–
a Vizcaya tartomány vállalkozásai részére Spanyolország által a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott
állami támogatásról szóló, 2001. július 11‑i 2003/27/EK bizottsági határozat (C‑487/03. sz. ügy);
–
a Vizcaya tartományban egyes újonnan alapított vállalkozások részére Spanyolország által nyújtott állami támogatásról szóló,
2001. július 11‑i 2002/806/EK bizottsági határozat (C‑490/03. sz. ügy);
–
a Guipúzcoa tartomány vállalkozásai részére Spanyolország által a beruházási összeg 45%‑át kitevő adójóváírás formájában nyújtott
állami támogatásról szóló, 2001. július 11‑i 2002/894/EK bizottsági határozat (C‑486/03. sz. ügy); és
–
a Guipúzcoa tartományban egyes újonnan alapított vállalkozások részére Spanyolország által nyújtott állami támogatásról szóló,
2001. július 11‑i 2002/540/EK bizottsági határozat (C‑489/03. sz. ügy)
2. és 3. cikkének való megfeleléshez szükséges intézkedéseket, nem teljesítette az e határozatokból eredő kötelezettségeit.
2)
A Bíróság a Spanyol Királyságot kötelezi a költségek viselésére.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: spanyol.