CELEX: 62004TJ0110
Úředníci
Žaloba na neplatnost
Odůvodnění
Žaloba na náhradu škody

1.
Úředníci – Hodnocení – Hodnotící posudek – Vyhotovení – Prodlení
(Služební řád úředníků, článek 43)
2.
Úředníci – Hodnocení – Hodnotící posudek – Změna metody hodnocení
(Služební řád úředníků, článek 43)
3.
Úředníci – Hodnocení – Posudek o vývoji služebního postupu
(Služební řád úředníků, článek 43)
4.
Úředníci – Práva a povinnosti – Povinnost skloubit nezbytný nezávislý úsudek s hierarchickým uspořádáním veřejné služby
5.
Úředníci – Zásady – Povinnost úřadu jednat s řádnou péčí – Zásada řádné správy
1.
Až na výjimečné případy nemůže být hodnotící posudek zrušen z pouhého důvodu, že byl vypracován opožděně. I když z prodlení
při vypracování hodnotícího posudku může dotčenému úředníkovi případně vzniknout nárok na náhradu škody, toto prodlení nemůže
mít vliv na platnost hodnotícího posudku, a nemůže tedy být ani důvodem pro jeho zrušení.
(viz bod 39)
Odkazy: Soud, 7. května 2003, den Hamer v. Komise, T‑278/01, Recueil FP, s. I‑6139 a II‑665, bod 32 a uvedená judikatura
2.
Jestliže je cílem orgánu lépe rozlišit a odstínit analytické hodnocení úředníků při příležitosti jejich posuzování tím, že
jedna hodnotící metoda je nahrazena metodou jinou, obnáší takováto metodologická změna nutně to, že nelze pevným korelačním
mechanismem zajistit, že nová metoda bude odpovídat té staré. Změna posuzovaných parametrů tedy vážně ztěžuje srovnání mezi
starým a novým hodnocením jednotlivého úředníka.
(viz bod 104)
Odkazy: Soud, 22. února 1990, Turner v. Komise, T‑40/89, Recueil, s. II‑55, zveřejněné shrnutí, bod 23; Soud, 13. července
2006, Vounakis v. Komise, T‑165/04, Sb. VS s. I-A-2-155 a II-A-2-735, bod 141
3.
Úřad má povinnost podrobně a dostatečně odůvodnit hodnotící posudky. Obecný komentář, který doprovází analytické hodnocení,
musí hodnocenému umožňovat posoudit jeho opodstatněnost se znalostí věci a v případně umožnit soudu Společenství přezkoumat
jej a je důležité, aby pro tyto účely existovala soudržnost mezi hodnocením a komentářem, který je má odůvodnit.
K tomu je třeba uvést, že v rámci systému hodnocení zavedeného Komisí může nepříznivě zasáhnout do právního postavení úředníka
závěrečné hodnocení obsažené v posudku o vývoji služebního postupu, pročež musí být odůvodněno, a nikoli každá z poznámek
nebo jednotlivých hodnocení formulovaných v jednotlivých stádiích řízení hodnotitelem, spolupodepisujícím úředníkem, paritním
hodnotícím výborem a revizním hodnotitelem.
Krom toho od nadřízených nelze vyžadovat, aby v zápisech z jednání, protokolech, služebních pokynech a jiných dokumentech
vylíčili každé chování nebo postoj, které jsou úředníkovi vytýkány nebo je za ně kritizován. Naopak v případě absence jakékoli
konkrétní informace, o kterou by se mohla opřít kritika nebo výtka týkající se chování hodnoceného úředníka, nemá úředník
možnost posoudit skutečnost chování, které je mu vytýkáno, nebo opodstatněnost soudů, která jsou z něho vyvozovány, ani neumožňuje
Soudu provést přezkum. Tato absence je tedy porušením povinnosti uvést odůvodnění.
(viz body 108, 110 a 117)
Odkazy: Soud, 21. října 1992, Maurissen v. Účetní dvůr, T‑23/91, Recueil, s. II‑2377, bod 41; Soud, 12. června 2002, Mellone
v. Komise, T‑187/01, Recueil FP, s. I‑A‑81 a II‑389, bod 27 a uvedená judikatura; výše uvedený rozsudek Vounakis v. Komise,
bod 84
4.
Nezávislost úsudku, kterou musí úředník prokázat při plnění některých úkolů, nemůže být v rozporu s tím, že je součástí hierarchicky
uspořádaného kolektivu a má jakožto úředník povinnost dbát pokynů svých nadřízených, nestanoví-li služební řád jinak.
(viz bod 154)
5.
Jak povinnost úřadu postupovat s řádnou péčí vůči svým zaměstnancům, která odráží rovnováhu mezi vzájemnými právy a povinnostmi,
kterou služební řád vytváří ve vztazích mezi orgánem veřejné správy a zaměstnanci orgánu veřejné správy, tak zásada řádné
správy vyžadují, aby nadřízený, který rozhoduje o úředníkově postavení, přihlížel nejen k zájmu služby, ale rovněž k zájmu
dotčeného úředníka.
(viz body 184 a 185)
Odkazy: Soud, 5. února 1997, Ibarra Gil v. Komise, T‑207/95, Recueil FP, s. I‑A‑13 a II‑31, bod 75; Soud, 16. července 1998,
Presle v. Cedefop, T‑93/96, Recueil FP, s. I‑A‑387 a II‑1111, bod 83; Soud, 16. března 2004, Afari v. BCE, T‑11/03, Recueil
FP, s. I‑A‑65 a II‑267, body 42 a 217