CELEX: 62005TJ0415
Valstybės pagalba
Aviacijos sektorius
Pagalba Graikijos valstybinei aviakompanijai restruktūrizuoti ir privatizuoti
Sprendimas, kuriuo pagalba pripažinta nesuderinama su bendrąja rinka ir nurodyta ją susigrąžinti
Tarp dviejų bendrovių esantis ekonominis tęstinumas
Realaus pagalbos gavėjo nustatymas, siekiant ją susigrąžinti
Privataus ūkio subjekto kriterijus
Pagalbos suderinamumas su bendrąja rinka
Pareiga motyvuoti

Ginčo aplinkybės
2005 m. rugsėjo 14 d. Komisija priėmė sprendimą C (2005) 2706 galutinis dėl valstybės pagalbos bendrovei
Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE
[C 11/2004 (ex NN 4/2003) —
Olympiaki Aeroporia
— Restruktūrizavimas ir privatizavimas] (toliau – ginčijamas sprendimas).
Siekiant palengvinti oro bendrovės
Olympiaki Aeroporia AE (Olympic Airways),
kurios visos akcijos priklauso valstybei ir kurios pavadinimas nuo 2003 m. gruodžio mėn. pakeistas į
Olympiaki Aeroporia Ypiresies (Olympic Airways Services)
(toliau – OA) privatizavimą, 2003 m. rugsėjo 9 d. Graikijos įstatymo Nr. 3185/2003 dėl Įstatymo Nr. 2668/1998 pakeitimo,
suderinimo su Direktyva 2002/39/EB, su Graikijos pašto organizacija susijusių klausimų sprendimo ir kitų nuostatų (FEK A’
229/26.9.2003, toliau – Įstatymas Nr. 3185/2003) 27 straipsnyje „
Olympiaki Aeroporia
grupės pertvarkymas“, be kita ko, numatyta, kad „
Olympiaki Aeroporia
grupės bendrovės [bus] pertvarkytos atskiriant su oro transportu susijusius jų padalinius, skyrius arba tarnybas ir sujungiant
su veikiančia grupės bendrove arba prijungiant prie vienos iš šių bendrovių“.
Taikant Įstatymo Nr. 3185/2003 27 straipsnį, OA ir jos dukterinės bendrovės
Olympiaki Aeroploïa AE (Olympic Aviation)
skrydžių veikla buvo atskirta ir „sujungiant“ perkelta į kitą OA dukterinę bendrovę
Makedonikes Aerogrammes AE (Macedonian Airways)
, kurios pavadinimas buvo pakeistas į
Olympiakes Aerogrammes AE (Olympic Airlines)
(toliau – NOA). Iš bylos medžiagoje esančių įrodymų matyti, kad posėdyje šalys patvirtino, jog nauja oro bendrovė NOA buvo
įsteigta 2003 m. gruodžio 11 d. ir pradėjo savo veiklą 2003 m. gruodžio 12 d. Tą pačią dieną OA nutraukė bet kokią skrydžių
veiklą ir toliau vykdė pagalbos žemėje, aptarnavimo ir mokymo veiklą. Visas naujos oro bendrovės NOA kapitalas buvo tiesiogiai
perduotas Graikijos Respublikai.
Komisija yra priėmusi ne vieną sprendimą dėl OA ekonominės padėties bei šiai bendrovei ir naujai oro bendrovei NOA suteiktos
valstybės finansinės paramos.

Sprendimas 2003/372/EB
2002 m. gruodžio 11 d. Komisija priėmė sprendimą 2003/372/EB dėl pagalbos, kurią Graikija suteikė OA (OL L 132, 2003, p. 1;
toliau – 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimas), kuriuo ji pripažino nesuderinama su bendrąja rinka 1994, 1998 ir 2000 m. patvirtintą
pagalbą OA restruktūrizavimui bei naują neteisėtą pagalbą. Dėl restruktūrizavimui skirtos pagalbos šiame sprendime, be kita
ko, remtasi išvada, kad 1998 m. OA restruktūrizavimo plano, skirto atkurti šios bendrovės gyvybingumą vidutiniu ir ilgu laikotarpiu,
daugelis uždavinių nebuvo įgyvendinti ir nebuvo visa apimtimi laikomasi pagalbą patvirtinančiuose sprendimuose nustatytų sąlygų.
Vadovaujantis 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo 3 straipsniu, Graikijos Respublikai buvo nurodyta susigrąžinti restruktūrizavimui
skirtos pagalbos dalį, t. y. 41 mln. eurų, ir naują neteisėtą pagalbą, pripažintą nesuderinama su bendrąja rinka.
2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo 1 straipsnio pirmos pastraipos b punkte nurodyta, kad pagalba restruktūrizavimui, kurią Graikija
suteikė OA naujomis 378 milijonų Jungtinių Amerikos Valstijų dolerių (USD) paskolų garantijomis, susijusiomis su paskolomis
naujiems lėktuvams pirkti ir investicijoms, reikalingoms OA persikelti į naują Spatos (Graikija) oro uostą, yra nesuderinama
su bendrąja rinka.
2005 m. gegužės 12 d. Sprendime
Komisija prieš Graikiją
(C‑415/03, Rink. p. I‑3875, toliau – 2005 m. gegužės 12 d. sprendimas) Teisingumo Teismas pripažino, kad Graikijos Respublika
neįvykdė įsipareigojimų pagal 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimą, per nustatytą terminą pagal šio sprendimo 3 straipsnį nesiimdama
visų priemonių, reikalingų susigrąžinti nesuderinama su bendrąja rinka pripažintą valstybės pagalbą, išskyrus susijusią su
įmokomis nacionalinei socialinio draudimo įstaigai (IKA).
Šiame sprendime (32‑34 punktai) Teisingumo Teismas visų pirma atsižvelgė į tai, kad iš Komisijos pateiktos informacijos, kurios
neginčijo Graikijos valdžios institucijos, matyti, jog Graikijos Respublika pelningiausią OA turtą be įsiskolinimų perdavė
taip pat šiai valstybei narei priklausančiai ir nukrypstant nuo bendrosios teisės nuostatų bei komercinės teisės įsipareigojimų
taikoma ypatinga apsauga nuo kreditorių besinaudojančiai NOA. Teisingumo Teismas, be kita ko, nusprendė, kad dėl šios teisinės
struktūros pagal nacionalinę teisę tapo neįmanoma susigrąžinti suteiktos pagalbos ir todėl ji užkirto kelią veiksmingam 2002 m.
gruodžio 11 d. sprendimo įvykdymui ir pagalbos susigrąžinimui.
OA pareiškus ieškinį dėl 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo panaikinimo, Teismas 2007 m. rugsėjo 17 d. Sprendimu
Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją
(T‑68/03, Rink. p. II‑2911) iš dalies panaikino šį sprendimą, kiek jis susijęs su veiksmų nesiėmimu dėl, pirma, tarptautiniam
Atėnų oro uostui (AIA) OA mokėtinų oro uosto mokesčių ir, antra, OA mokėtino pridėtinės vertės mokesčio už degalus ir atsargines
dalis nuolatinio nemokėjimo. Buvo atmestos ieškinio dalys dėl kitos naujos neteisėtos pagalbos ir pagalbos restruktūrizavimui.
Manydama, kad Graikijos Respublika nesiėmė priemonių, būtinų 2005 m. gegužės 12 d. sprendimui įgyvendinti, Komisija pareiškė
ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo pagal EB 228 straipsnį. 2009 m. liepos 7 d. Sprendime
Komisija prieš Graikiją
(C‑369/07, Rink. p. I‑0000, 68, 72, 109, 143 ir 145 punktai) Teisingumo Teismas pripažino, kad iš principo įskaitymas, jeigu
nacionalinės teisės sistemoje tai numatyta kaip pareigos įvykdymo būdas, gali būti tinkama priemonė susigrąžinant valstybės
pagalbą. Jis taip pat nusprendė, kad, nepažeidžiant Bendrijos nuostatų valstybės pagalbos srityje taikymo, reikia pripažinti,
jog šioje procedūroje dėl įsipareigojimų neįvykdymo Graikijos Respublika įrodė buvus 601 289 003 eurų skolą bendrovei OA,
kylančią iš 2006 m. gruodžio 6 d. arbitražo sprendimo, pagal kurį Graikijos Respublika buvo įpareigota pervesti OA tam tikro
dydžio žalos atlyginimą. Pažymėjęs, kad ši suma buvo gerokai didesnė už visą pagalbos, kurią reikia susigrąžinti vykdant 2002 m.
gruodžio 11 d. sprendimą, sumą, Teisingumo Teismas nusprendė, kad Graikijos Respublika nepateikė pakankamai teisinių įrodymų,
jog šiame sprendime nurodytos naujos neteisėtos pagalbos dalis buvo sugrąžinta. Dėl to Teisingumo Teismas šiuo atžvilgiu įpareigojo
sumokėti ir periodinę baudą, ir vienkartinę sumą.

Ginčijamas sprendimas
2003 m. kovo 3 d. laišku Graikijos valdžios institucijos informavo Komisiją apie OA privatizavimo procedūros eigą. 2003 m.
vyko šių valdžios institucijų ir Komisijos susirašinėjimas apie oro bendrovės OA restruktūrizavimą, siekiant ją privatizuoti.
Negavusi oficialaus pranešimo apie galimą valstybės pagalbą, 2003 m. rugsėjo 8 d. Komisija priėmė sprendimą, kuriame nurodė
Graikijos Respublikai pateikti visą informaciją, reikalingą norint pagal EB 87 straipsnio nuostatas išnagrinėti priemones,
susijusias su oro bendrovės OA restruktūrizavimu ir privatizavimu bei galinčias turėti valstybės pagalbos požymių.
2003 m. rugsėjo 25 d. konkuruojanti oro bendrovė
Aeroporia Aigaiou Aeroporiki AE (Aegean Airlines)
(toliau –
Aeroporia Aigaiou
arba į bylą įstojusi šalis) Komisijai pateikė skundą dėl OA privatizavimo procedūros.
2003 m. rugsėjo 29 d. laišku Graikijos valdžios institucijos nusiuntė Komisijai Įstatymą Nr. 3185/2003 ir atsakymą į nurodymą
pateikti informaciją. 2003 m. spalio 31 d. laiške Komisija nurodė Graikijos valdžios institucijoms, kad dar trūksta tam tikrų
duomenų.
2003 m. gruodžio 15 d. laiške Komisija pakartojo reikalavimą pateikti informaciją. Graikijos Respublika pateikė šią informaciją
2003 m. gruodžio 18 ir 19 d. laiškais. 2004 m. sausio 15 d. laiške Komisija paprašė Graikijos valdžios institucijų pateikti
papildomos informacijos ir jos Komisijai atsakė 2004 m. sausio 15 ir 16 d. laiškuose.
2004 m. kovo 16 d. sprendimu Komisija pradėjo EB 88 straipsnio 2 dalyje numatytą formalią tyrimo procedūrą dėl priemonių,
susijusių su
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimu ir privatizavimu, kurių Graikijos Respublika ėmėsi dėl OA ir NOA po 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo
(OL C 192, p. 2) priėmimo.
Šiame sprendime Komisija, be kita ko, nurodė, kad atskyrus Olympic Airways grupės skrydžių veiklą ir ją pergrupavus naujoje
bendrovėje NOA, OA nustojo vykdyti aviacijos veiklą ir toliau vykdė pagalbos žemėje, aptarnavimo ir mokymo veiklą. Ji pažymėjo,
kad Graikijos valdžios institucijos tuo metu neplanavo pradėti OA likvidavimo, nepaisant neigiamo nuosavo kapitalo lygio dvejus
metus iš eilės. Iš tiesų, Graikijos valdžios institucijų teigimu, 2003 m. gruodžio mėn. pradėtas restruktūrizavimo procesas
turėjo tęstis 4‑5 metus ir suteikti galimybę grąžinti didelę dalį OA įsiskolinimų, šią įmonę likviduojant, kai bus parduoti
visi jos skyriai bei kitas turtas, t. y. pastatai, mechanizmai, nebeskraidantys lėktuvai ir kitas inventorius.
2004 m. kovo 16 d. sprendime Komisija nustatė, kad kai kurios privilegijos, kuriomis naudojasi OA, gali prilygti su bendrąja
rinka nesuderinamai valstybės pagalbai. Ji taip pat pažymėjo, kad naujoji oro bendrovė NOA pasinaudojo
Olympic Airways
grupės skrydžių veiklos sektoriaus turto perleidimu, palikdama didelius įsipareigojimus OA, ir kad nė vienas OA kreditorius
negali nukreipti reikalavimo NOA. Galiausiai Komisija patvirtino, kad pradėtoje tyrimo procedūroje ji rėmėsi „principu, jog
visos grupei priklausančios bendrovės, įskaitant [NOA], yra pripažįstamos ta pačia įmone“.
2004 m. birželio 11 d. laišku Graikijos Respublika perdavė Komisijai pastabas dėl 2004 m. kovo 16 d. sprendimo.
Minėtą sprendimą paskelbus
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
,
Aeroporia Aigaiou
pateikė savo pastabas per suinteresuotiems tretiesiems asmenims tam nustatytą terminą.
Vadovaudamasi 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias [EB 88] straipsnio taikymo taisykles
(OL L 83, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 1 t. p. 339), 11 straipsnio 1 dalimi, 2004 m. spalio 11 d.
laišku Komisija informavo Graikijos Respubliką, kad ketina priimti sprendimą, įpareigojantį ją nutraukti bet kokią pagalbą,
kol bus galima priimti sprendimą dėl tokios pagalbos suderinamumo su Sutartimi. 2004 m. spalio 26 d. laiške Graikijos Respublika
pateikė savo atsakymą.
Po šio atsakymo pateikimo Graikijos valdžios institucijos laiškais arba susitikimuose reguliariai informuodavo Komisiją apie
NOA ir OA privatizavimo procedūros eigą.
2005 m. gegužės 9‑26 d. konsultavimo įmonė
Moore Stephens
Komisijos prašymu atliko tyrimą OA ir NOA patalpose. 2005 m. liepos 19 d. šios įmonės ataskaita yra pavadinta „
Olympic Airways/Olympic Airlines
grupės restruktūrizavimo ir privatizavimo tyrimas“. Iš jos matyti, kad šiuo tyrimu visų pirma buvo siekiama atsakyti į klausimus,
ar
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimas ir NOA įsteigimas nėra tik teisinė schema, kuria siekiama perduoti turtą ir veiklą naujam juridiniam
asmeniui, paliekant įsiskolinimus senam juridiniam asmeniui, ir ar po šio restruktūrizavimo OA bei NOA gavo tiesioginės ar
netiesioginės valstybės pagalbos.
2005 m. rugsėjo 14 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą, kuriame pripažinta, kad NOA buvo suteikta valstybės pagalba, mokant
už šios bendrovės iš OA arba Graikijos Respublikos subnuomojamus lėktuvus mažesnę nuomą nei šios moka pagal pagrindines nuomos
sutartis (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalis). Be to, Komisija šiame sprendime pripažino, kad OA buvo suteikta trijų
rūšių valstybės pagalba. Pirmoji buvo susijusi su OA išankstiniu mokėjimu, kuris tariamai viršijo jos turto, susijusio su
skrydžių veiklos sektoriumi, kuris buvo perduotas NOA atskyrimo metu, vertę (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 2 dalis). Antrąją
pagalbos rūšį sudarė OA pervesta 8,2 mln. eurų suma ir pasinaudojimas tam tikromis 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime numatytomis
ir pakeistomis valstybės garantijomis (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 3 dalis). Galiausiai trečioji rūšis buvo susijusi
su Graikijos valdžios institucijų veiksmų nesiėmimu dėl OA valstybei mokėtinų mokesčių ir socialinio draudimo įmokų nemokėjimo
(ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalis).
Ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje nurodyta:
„1 straipsnis
1.      [OA] ir [Graikijos Respublikos] sutikimas taikyti nuomos mokesčius už [NOA] subnuomojamus lėktuvus, kurie yra mažesni nei
pagal pagrindines nuomos sutartis mokamos sumos, dėl to [OA] patiriant apie 37 mln. eurų nuostolį 2004 m. ir valstybei apie
2,75 mln. eurų nuostolį iki 2005 m. gegužės mėn., yra neteisėta valstybės pagalba [NOA], nesuderinama su Sutartimi.
2.      [Graikijos Respublika] suteikė [OA] neteisėtą ir nesuderinamą valstybės pagalbą, kurios dydis atitinka [NOA] turto pervertinimą
šios bendrovės įsteigimo metu. Komisija preliminariai vertina šios pagalbos dydį apie 91,5 mln. eurų.
3.      Nuo 2004 m. gegužės mėn. iki 2005 m. kovo mėn. [Graikijos Respublikos] [OA] suteiktos sumos, kurių bendras dydis apie 8 mln.
eurų, ir papildomi [Graikijos Respublikos] vietoje [OA] atlikti mokėjimai už tam tikras banko paskolų ir išperkamosios nuomos
dalis, jei šie mokėjimai nebuvo tik [2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo] 1 straipsnio [pirmos pastraipos] b punkte numatytų
garantijų ir joms taikomų sąlygų įgyvendinimas, yra neteisėta valstybės pagalba [OA], nesuderinama su Sutartimi.
4.      Nuolatinis [Graikijos Respublikos] veiksmų nesiėmimas prieš [OA] dėl valstybei mokėtinų mokesčių ir socialinio draudimo įmokų,
kurių dydis sudaro maždaug 354 mln. eurų už laikotarpį nuo 2002 m. gruodžio mėn. iki 2004 m. gruodžio mėn., yra neteisėta
valstybės pagalba [OA], nesuderinama su Sutartimi.
2 straipsnis
1.      [Graikijos Respublika] iš gavėjų susigrąžina 1 straipsnyje nurodytą pagalbą.
2.      Pagalba susigrąžinama nedelsiant pagal nacionalinės teisės aktuose numatytas procedūras su sąlyga, kad jos leidžia iš karto
ir veiksmingai vykdyti sprendimą. Sumos, kurios turi būti susigrąžintos, apima palūkanas, mokėtinas nuo pagalbos suteikimo
iki jos realaus sugrąžinimo dienos. Palūkanos apskaičiuojamos pagal nustatytas palūkanų normas, naudojamas apskaičiuojant
regioninės pagalbos grynąjį subsidijų ekvivalentą.
3 straipsnis
[Graikijos Respublika] nedelsdama nutraukia bet kokios papildomos pagalbos teikimą [OA] ir [NOA].
4 straipsnis
Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos [Graikijos Respublika] informuoja Komisiją apie taikant 2 ir 3 straipsnius
priimtas priemones.“
Apie ginčijamą sprendimą Graikijos Respublikai pranešta 2005 m. rugsėjo 15 d.
2008 m. vasario 14 d. Sprendimu
Komisija prieš Graikiją
(C‑419/06, nepaskelbtas Rinkinyje) Teisingumo Teismas, į kurį Komisija kreipėsi pagal EB 88 straipsnio 2 dalį, pripažino,
kad nesiėmusi per nustatytą terminą visų būtinų priemonių panaikinti pagalbą, kuri ginčijamu sprendimu pripažinta neteisėta
ir nesuderinama su bendrąja rinka, bei susigrąžinti šią pagalbą iš jos gavėjų, Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų
pagal ginčijamo sprendimo 2–4 straipsnius.

Procesas ir šalių reikalavimai
2005 m. lapkričio 25 d. ieškovės – Graikijos Respublika ir NOA bei OA – Teismo kanceliarijai pateikė šiuos ieškinius.
Byloje T‑416/05 atskiru 2006 m. vasario 4 d. Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu ieškovė pateikė prašymą sustabdyti ginčijamo
sprendimo 2 straipsnio vykdymą, kiek jis susijęs su šio sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba. 2006 m. birželio
26 d. Nutartimi
Olympiakes Aerogrammes prieš Komisiją
(T‑416/05 R) Teismo pirmininkas šį prašymą atmetė.
Byloje T‑423/05 atskiru 2006 m. birželio 19 d. Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu ieškovė pateikė prašymą sustabdyti
ginčijamo sprendimo 2 straipsnio vykdymą, kiek jis susijęs su šio sprendimo 1 straipsnio 2‑4 dalyje nurodyta pagalba. 2007 m.
sausio 29 d. Nutartimi
Olympiakes Aerogrammes prieš Komisiją
(T‑423/05 R) Teismo pirmininkas šį prašymą atmetė.
Pakeitus Teismo kolegijų sudėtį, teisėjas pranešėjas buvo paskirtas į šeštąją kolegiją, todėl šios bylos buvo paskirtos šiai
kolegijai.
Byloje T‑416/05 2006 m. rugpjūčio 16 d. Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu ieškovė, remdamasi Teismo procedūros reglamento
48 straipsnio 2 dalies pirma ir antra pastraipomis, nurodė esant nepriimtinus tariamai naujus Komisijos triplike pateiktus
pagrindus. Ji prašė Teismo pripažinti šiuos pagrindus nepriimtinais ir, nepatenkinus pirmojo prašymo, suteikti jai papildomą
terminą į juos atsakyti. Komisija pateikė rašytines pastabas dėl minėto prašymo.
Byloje T‑416/05 2006 m. gegužės 2 d. Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu
Aeroporia Aigaiou
pateikė prašymą įstoti į bylą Komisijos reikalavimams palaikyti.
2006 m. liepos 14 d. dokumentu NOA paprašė atmesti šį prašymą įstoti į bylą. Tą pačią dieną pateiktu atskiru dokumentu ji
pateikė prašymą dėl konfidencialaus nagrinėjimo
Aeroporia Aigaiou
atžvilgiu, kiek tai susiję su visu ginčijamu sprendimu, kol nekonfidenciali šio sprendimo redakcija nebus paskelbta
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, ir tam tikrais ieškinyje, dublike ir jų prieduose pateiktais duomenimis.
2008 m. birželio 6 d. nutartimi šeštosios kolegijos pirmininkas patenkino
Aeroporia Aigaiou
prašymą įstoti į bylą Komisijos reikalavimams palaikyti. Šioje nutartyje numatyta perduoti į bylą įstojusiai šaliai nekonfidencialias
procesinių dokumentų redakcijas, vadovaujantis Procedūros reglamento 116 straipsnio 2 dalimi, ir nustatytas terminas pateikti
įstojimo į bylą paaiškinimus, neužkertant kelio prireikus juos papildyti vėliau, kai bus priimtas sprendimas dėl prašymo dėl
konfidencialaus nagrinėjimo pagrįstumo.
2008 m. birželio 25 d. Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu į bylą įstojusi šalis ginčijo NOA pateiktą prašymą dėl konfidencialaus
nagrinėjimo. Prašydama jai pateikti visus procesinius dokumentus, ji nurodė ketinanti pateikti įstojimo į bylą paaiškinimus
remdamasi jai pateiktomis nekonfidencialiomis dokumentų redakcijomis. Įstojimo į bylą paaiškinimai buvo pateikti 2008 m. liepos
22 d.
Byloje T‑416/05 2010 m. kovo 8 d. Teismo kanceliarijai pateiktu laišku, atsakydama į Teismo pateiktus klausimus dėl prašymo
dėl konfidencialaus nagrinėjimo, ieškovė atsiėmė šį prašymą, nes dėl privatizavimo procedūros buvo pradėtas jos specifinio
likvidavimo ir bet kokios komercinės veiklos nutraukimo procesas. Į bylą įstojusiai šaliai buvo pasiūlyta pateikti papildomas
pastabas.
Byloje T‑423/05 2006 m. gegužės 17 d. Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu
Aeroporia Aigaiou
pateikė prašymą įstoti į bylą Komisijos reikalavimams palaikyti. 2006 m. liepos 28 d. dokumentu ieškovė paprašė atmesti šį
prašymą įstoti į bylą. Tą pačią dieną pateiktu atskiru dokumentu ji pateikė prašymą dėl konfidencialaus nagrinėjimo
Aeroporia Aigaiou
atžvilgiu.
2008 m. birželio 6 d. nutartimi šeštosios kolegijos pirmininkas patenkino
Aeroporia Aigaiou
prašymą įstoti į bylą Komisijos reikalavimams palaikyti byloje T‑423/05. Šioje nutartyje numatyta per pagrįstą terminą perduoti
į bylą įstojusiai šaliai teismo posėdžio pranešimą, kad ji galėtų savo pastabas pateikti posėdyje, vadovaujantis Procedūros
reglamento 116 straipsnio 6 dalimi.
Byloje T‑423/05 2010 m. gegužės 10 d. Teismo kanceliarijai pateiktu laišku, atsakydama į Teismo pateiktus klausimus visų pirma
dėl prašymo dėl konfidencialaus nagrinėjimo, ieškovė atsiėmė šį prašymą, nes dėl privatizavimo procedūros buvo pradėtas jos
specifinio likvidavimo procesas.
2010 m. gegužės 18 d. nutartimi šeštosios kolegijos pirmininkas, išklausęs visas šalis, nurodė sujungti bylas T‑415/05, T‑416/05
ir T‑423/05, kad būtų bendrai vykdoma žodinė proceso dalis ir priimtas sprendimas.
Kadangi teisėjas T. Tchipev negalėjo posėdžiauti, Teismo pirmininkas, pritaikęs Procedūros reglamento 32 straipsnio 3 dalį,
nusprendė papildyti kolegijos sudėtį pats posėdžiaudamas šiose bylose.
Byloje T‑415/05 ieškovė Teismo prašo:
–        visiškai ar iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Byloje T‑416/05 ieškovė Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 ir 4 dalis bei 2 straipsnį, kiek jie su ja susiję,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Byloje T‑423/05 ieškovė Teismo prašo:
–        visiškai arba iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jis susijęs su ieškovei suteikta pagalba,
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija, kurios reikalavimus bylose T‑416/05 ir T‑423/05 palaiko
Aeroporia Aigaiou
, Teismo prašo:
–        atmesti ieškinius,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Susipažinęs su teisėjo pranešėjo pranešimu, Teismas (šeštoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį, nesiimdamas
išankstinių tyrimo priemonių. Taikant proceso organizavimo priemones, šalims buvo pasiūlyta atsakyti į Teismo pateiktus rašytinius
klausimus ir pateikti tam tikrus dokumentus. Šalys įvykdė šiuos prašymus.
Per 2010 m. birželio 14 d. posėdį buvo išklausytos žodinės šalių pastabos ir atsakymai į Teismo pateiktus klausimus.
Byloje T‑415/05 Graikijos Respublika, kuri buvo pateikusi prašymą perduoti bylą nagrinėti Didžiajai kolegijai, posėdyje patvirtino
atsiimanti šį prašymą.

Dėl teisės
A –
Dėl ieškovių suinteresuotumo pareikšti ieškinį išnykimo
1.
Šalių argumentai
Rašytinėse pastabose, pateiktose atsakant į Teismo prašymą, Komisija ginčijo, kad ieškovės bylose T‑416/05 ir T‑423/05 NOA
ir OA šiuo metu yra suinteresuotos pareikšti ieškinį, nes pasibaigus privatizavimo procedūrai jas buvo nuspręsta likviduoti.
Komisija taip pat teigė, kad byloje T‑415/05 Graikijos Respublika taip pat nebeturi intereso pareikšti ieškinį, nes buvo susigrąžinta
ginčijamame sprendime nurodyta pagalba.
Šiuo klausimu Komisija nurodė, kad Graikijos Respublikos, kuri yra vienintelė NOA ir OA akcininkė bei pati didžiausia, jei
ne vienintelė, jų kreditorė, interesai buvo visiškai patenkinti susigrąžinant ginčijamą pagalbą. Taigi ginčijamo sprendimo
panaikinimas jai neatneštų jokios papildomos naudos. Visų pirma jokie įrodymai neleidžia daryti išvados, kad šioms bendrovėms
patenkinus privilegijuotus Graikijos Respublikos skolinius reikalavimus dar galėtų būti tenkinami ir galimi kitų kreditorių
skoliniai reikalavimai.
Graikijos Respublika posėdyje ir NOA bei OA rašytiniuose atsakymuose į Teismo per posėdį pateiktus klausimus ginčijo tokius
Komisijos argumentus. Posėdyje jos visų pirma pažymėjo, kad darbuotojų skoliniai reikalavimai ir hipoteka apsaugoti skoliniai
reikalavimai turi būti tenkinami pirmiau nei valstybės skoliniai reikalavimai.
Galiausiai bylose T‑416/05 ir T‑423/05 į bylą įstojusi šalis atsakyme į Teismo rašytinį klausimą byloje T‑416/05 ir posėdyje
dėl abiejų minėtų bylų nurodė, kad ji išliko suinteresuota palaikyti Komisijos reikalavimus ir po ieškovėmis esančių bendrovių
likvidavimo.
NOA, atsakydama į Teismo rašytinį klausimą, ir OA posėdyje ginčijo, kad
Aeroporia Aigaiou
buvo suinteresuota išlikti į bylą įstojusia šalimi.
2.
Teismo vertinimas
Kadangi ieškinio priimtinumo sąlygos yra viešąja tvarka grindžiami nepriimtinumo pagrindai, kuriuos Europos Sąjungos teismas
bet kuriuo metu savo iniciatyva gali išnagrinėti (žr. 2005 m. kovo 10 d. Pirmosios instancijos teismo nutarties
Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia ir kt. prieš Komisiją
, T‑228/00, T‑229/00, T‑242/00, T‑243/00, T‑245/00‑T‑248/00, T‑250/00, T‑252/00, T‑256/00‑T‑259/00, T‑265/00, T‑267/00, T‑268/00,
T‑271/00, T‑274/00‑T‑276/00, T‑281/00, T‑287/00 ir T‑296/00, Rink. p. II‑787, 22 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Šioje
byloje, atsižvelgiant į šalių argumentus, reikia patikrinti, ar ieškovės gali toliau palaikyti savo ieškinius po to, kai buvo
likviduotos NOA ir OA bei grąžinta minėta nagrinėjama pagalba.
Pirma, dėl Graikijos Respublikos pareikšto ieškinio nurodyto nepriimtinumo (byla T‑415/05), reikia pažymėti, kad, vadovaujantis
nusistovėjusia teismo praktika, EB 230 straipsnyje aiškiai atskiriama Bendrijos institucijų ir valstybių narių teisė pareikšti
ieškinį dėl panaikinimo ir fizinių ar juridinių asmenų teisė pareikšti tokį ieškinį, nes šio straipsnio antra pastraipa bet
kuriai valstybei narei suteikiama teisė ieškiniu dėl panaikinimo ginčyti Komisijos sprendimų teisėtumą, šios teisės įgyvendinimui
nenustatant reikalavimo įrodyti suinteresuotumo pareikšti ieškinį. Taigi tam, kad valstybės narės ieškinys būtų priimtinas,
ji neprivalo įrodyti, jog jos ginčijamas Komisijos aktas turi jai teisinių pasekmių. Vis dėlto, kad būtų galima pareikšti
ieškinį dėl Komisijos akto panaikinimo, šiuo aktu turi būti siekiama sukurti teisines pasekmes (2001 m. lapkričio 27 d. Teisingumo
Teismo nutarties
Portugalija prieš Komisiją
, C‑208/99, Rink. p. I‑9183, 22–24 punktai; šiuo klausimu taip pat žr. 2010 m. gegužės 21 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Prancūzija ir kt. prieš Komisiją
, T‑425/04, T‑444/04, T‑450/04 ir T‑456/04, Rink. p. I‑0000, 118‑120 punktus).
Šioje byloje Komisija ginčijamame sprendime NOA ir OA naudai priimtas ginčijamas priemones pripažįsta valstybės pagalba ir
jas pripažįsta nesuderinamomis su bendrąja rinka.
Tai reiškia, kad dėl šio sprendimo kyla privalomos teisinės pasekmės ir todėl tai yra aktas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį.
Todėl Graikijos Respublika, visų pirma nesutinkanti su ginčijamų priemonių pripažinimu valstybės pagalba, vien dėl to, kad
yra valstybė narė, gali pareikšti ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo ir todėl, vien dėl minėto statuso, gali toliau
palaikyti ieškinį.
Antra, dėl tariamo NOA (byla T‑416/05) ir OA (byla T‑423/05) suinteresuotumo pareikšti ieškinį nebuvimo reikia priminti, kad
vadovaujantis teismo praktika ieškovas turi turėti suinteresuotumą pareikšti ieškinį iki teismo sprendimo paskelbimo. Iš tiesų
nebėra pagrindo priimti sprendimą dėl ieškinio, jei ieškovas neteko bet kokio asmeninio intereso dėl ginčijamo akto panaikinimo,
nes nagrinėjant bylą įvyko įvykis, dėl kurio pats šio akto panaikinimas negali turėti teisinių pasekmių ieškovo naudai (2008 m.
liepos 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Alitalia prieš Komisiją
, T‑301/01, Rink. p. II‑1753, 37 punktas ir 2010 m. kovo 19 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Gollnisch prieš Parlamentą
, T‑42/06, Rink. p. II‑0000, 61 punktas).
Šioje byloje pakanka pripažinti, kad ieškovėmis esančios bendrovės, savo atsakymuose į Teismo rašytinius klausimus pažymėjusios
visiškai grąžinusios nurodytą pagalbą vykdydamos ginčijamą sprendimą, teisėtai teigia, kad vis dar išliko jų asmeninis interesas
toliau palaikyti savo ieškinius, nes, jei ginčijamas sprendimas būtų panaikintas, Graikijos Respublika turėtų joms atiduoti
grąžintas sumas, kurios būtų įtrauktos į atitinkamų šių bendrovių likvidavimo balansų aktyvus.
Iš to matyti, kad šie ieškiniai yra priimtini.
Be to, bylose T‑416/05 ir T‑423/05 dėl klausimo, ar
Aeroporia Aigaiou
vis dar turi tiesioginį ir esamą suinteresuotumą bylų baigtimi, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnio
antrą pastraipą, pakanka priminti, kad minėtoje Nutartyje
Olympiakes Aerogrammes prieš Komisiją
(28 punktas) ir minėtoje Nutartyje
Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją
(23 punktas), kuriose
Aeroporia Aigaiou
buvo leista įstoti į bylą Komisijos reikalavimams palaikyti, toks tiesioginis ir esamas suinteresuotumas buvo pripažintas
dėl to, kad į bylą įstojusi šalis, pirma, konkuravo su ginčijamame sprendime nurodytos pagalbos gavėjomis OA ir NOA ir, antra,
aktyviai dalyvavo formalioje tyrimo procedūroje, po kurios buvo priimtas jai palankus ginčijamas sprendimas. Kol NOA ir OA
net ir po jų likvidavimo yra pripažįstamas interesas reikalauti ginčijamo sprendimo panaikinimo,
Aeroporia Aigaiou
išlieka atitinkamas interesas įstoti į bylą Komisijos reikalavimams palaikyti, siekiant apginti šio sprendimo teisėtumą, net
jei tik siekiant pareikšti reikalavimus atlyginti nuostolius, dėl kurių vėliau gali būti pareikšti ieškiniai, pagrįstus minėtu
konkurenciniu laikotarpiu neteisėtai suteikta jai žalą padariusia pagalba.
Taigi reikia pripažinti, kad
Aeroporia Aigaiou
, kaip į bylą įstojusi šalis, išliko suinteresuota, kad šie ginčai būtų išspręsti.
B –
Dėl esmės
Ieškovės ginčija Komisijos išvadas, susijusias su, pirma, ekonominiu tęstinumu tarp OA ir NOA pagalbos susigrąžinimo tikslams
(bylos T‑415/05 ir T‑416/05), antra, valstybės pagalbos suteikimu NOA (bylos T‑415/05 ir T‑416/05) ir, trečia, valstybės pagalbos
suteikimu OA (bylos T‑415/05, T‑416/05 ir T‑423/05). Jos taip pat remiasi, ketvirta, suinteresuotos valstybės narės teisės
būti išklausytai pažeidimu (bylos T‑415/05 ir T‑423/05), penkta, proporcingumo principo pažeidimu (bylos T‑415/05 ir T‑416/05)
ir, šešta,
ne bis in idem
principo pažeidimu (bylos T‑415/05 ir T‑423/05).
Prieš pradedant paeiliui nagrinėti įvairius kaltinimus, pirmiausia reikia pažymėti, kad byloje T‑416/05 ieškovė NOA rėmėsi
tariamų naujų Komisijos pagrindų nepriimtinumu (žr. šio sprendimo 34 punktą). Šių pagrindų priimtinumas bus įvertintas nagrinėjant
pagrindus, su kuriais jie yra susiję (žr. šio sprendimo 116, 117, 129‑131, 208 ir 409 punktus).
1.
Dėl atsižvelgimo į ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA, siekiant susigrąžinti pagalbą (bylos T‑415/05 ir T‑416/05)
a)     Šalių argumentai
Dėl nagrinėjamos pagalbos gavėjų nustatymo susigrąžinimo tikslais Graikijos Respublika ir NOA ginčija Komisijos išvadą, kad
tarp OA ir NOA buvo ekonominis tęstinumas, kiek, vadovaujantis ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalimi kartu su 2 straipsniu,
šią išvadą galima aiškinti kaip įpareigojančią po 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo ir iki atskyrimo OA suteiktą pagalbą susigrąžinti
iš NOA.
Pirma, ieškovės teigia, kad ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje nesant aiškaus ir tikslaus nurodymo susigrąžinti, vadovaujantis
EB 88 straipsniu ir Reglamento Nr. 659/1999 14 straipsniu, iš šio sprendimo nekyla jokia pareiga susigrąžinti tokią pagalbą
iš NOA.
Graikijos Respublika nurodo, kad dėl ginčijamame sprendime ir rašytinėse pastabose, kuriuose yra prieštaravimų, Komisijos
padarytų netikslumų kilo klausimas, kodėl ir kokia apimtimi į ginčijamą sprendimą (178‑183 konstatuojamosios dalys) buvo įtraukta
minėta išvada dėl NOA teisių ir pareigų, susijusių su pagalbos susigrąžinimu, perėmimo iš OA, nors atsiliepime į ieškinį Komisija
pripažino, jog ši išvada yra susijusi tik su 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimu ir neturi jokių teisinių pasekmių ginčijamo
sprendimo atveju bei nurodė nesanti suinteresuota pareikšti ieškinį šiuo klausimu.
Todėl, vadovaujantis teisinio saugumo principu, būtina išsiaiškinti, ar ginčijamame sprendime numatyta, jog NOA gali būti
įpareigota grąžinti būtent ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytą pagalbą, kad nagrinėdamas šį ieškinį Teismas
reikiamu laiku atliktų NOA teisių ir pareigų dėl pagalbos susigrąžinimo perėmimo iš OA klausimo kontrolę.
Antra, Graikijos Respublika ir NOA teigia, kad ginčijamame sprendime (183 konstatuojamoji dalis) esantis Komisijos teiginys,
jog bent jau dėl iki skrydžių veiklos sektoriaus atskyrimo skirtos pagalbos grąžinimo NOA turėtų būti laikoma OA teisių ir
pareigų perėmėja, yra pagrįstas akivaizdžiai klaidingu vertinimu ir nemotyvuotas.
Ieškovės pripažįsta, jog vadovaujantis teismo praktika Komisija gali būti priversta reikalauti, kad išieškojimas neapsiribotų
pirmine pagalbos gavėja, bet būtų galimas ir iš įmonės, kuri galimai tęsia pirminės įmonės veiklą gamybos priemonėmis, kurios
jai buvo perduotos, jeigu yra ekonominis tęstinumas tarp abiejų įmonių (2003 m. gegužės 8 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Italija ir SIM 2 Multimedia prieš Komisiją
, C‑328/99 ir C‑399/00, Rink. p. I‑4035, 77 punktas). Vis dėlto iš šios teismo praktikos matyti, kad, pirma, pagalbos susigrąžinimas
iš trečiojo asmens yra tik galimybė ir, antra, privalo būti ekonominio tęstinumo elementas.
Visų pirma, galimybė ekonominius sunkumus patiriančiai bendrovei imtis lengvinančių priemonių negali būti
a priori
atmesta dėl reikalavimų grąžinti su bendrąja rinka nesuderinamą valstybės pagalbą (minėto Sprendimo
Italija ir SIM 2 Multimedia prieš Komisiją
76 punktas). Priešingai nei teigia Komisija, į ketinimą išvengti pareigos grąžinti buvo atsižvelgta nagrinėjant perdavimo
ir pertvarkymo operacijos ekonominę logiką (minėto Sprendimo
Italija ir SIM 2 Multimedia prieš Komisiją
17 punktas ir 2005 m. spalio 19 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
CDA Datenträger Albrechts prieš Komisiją
, T‑324/00, Rink. p. II‑4309, 102‑104 punktai).
Šiuo klausimu ieškovės primena, kad vien bendrovės pagalbos gavėjos įvykdytas savo turto dalies perleidimas trečiajam juridiniam
asmeniui, siekiant užtikrinti galimybę jam vystytis išvengiant teisinių ir ekonominių neaiškumų, keliančių grėsmę tolesnei
veiklai šioje srityje, dar neįrodo, kad buvo siekiama išvengti sugrąžinimo pasekmių (minėto Sprendimo
CDA Datenträger Albrechts prieš Komisiją
98 punktas).
Taigi šioje byloje, vadovaujantis minėta teismo praktika, lemiamas kriterijus yra tai, kad pertvarkymą lėmė efektyviausiu
grąžinimu pagrįsta ekonominė logika, o ne siekis išvengti nurodymo susigrąžinti pagalbą pasekmių.
Skrydžių veiklos atskyrimu įgyvendinant platesnę
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimo ir privatizavimo programą buvo siekiama pardavus šį sektorių gauti kaip galima didesnį pelną. Visų
pirma, naujos oro bendrovės NOA vertė smarkiai viršijo tik perduoto turto dalių sumą. Be kita ko, ją padidino tai, kad buvo
perleistas patikimas ir lankstus lėktuvų parkas, gerai apmokytas personalas, praktinė ir dirbant nacionalinėje rinkoje įgyta
patirtis, reputacija ir verslo pasitikėjimas, partnerių tinklas, bendradarbiavimo sutartys bei turimi laiko tarpsniai oro
uostuose.
Dėl to ieškovės teigia, kad, remiantis privataus investuotojo kriterijumi, Įstatyme Nr. 3185/2003 įtvirtintas pertvarkymas
buvo numatytas vadovaujantis
Olympic Airways
grupės privatizavimo ekonomine logika, tam, kad būtų veiksmingiau susigrąžinta pagalba, o ne siekiant išvengti nurodymo susigrąžinti
pagalbą pasekmių. Iš tiesų po nesėkmingų bandymų privatizuoti OA Graikijos Respublika nusprendė atskirti įvairias grupės veiklas,
tam, kad jos būtų privatizuotos atskirai, gaunant maksimalų pelną. Šiuo klausimu NOA visų pirma ginčija Komisijos ginčijamame
sprendime (178 konstatuojamoji dalis) nurodytą teiginį, kad pertvarkydama šią grupę Graikijos Respublika siekė išsaugoti galimybę
tęsti skrydžių veiklą.
Graikijos Respublika ir NOA teigia, kad šioje byloje, kaip ir byloje, kurioje buvo priimtas minėtas Sprendimas
CDA Datenträger Albrechts prieš Komisiją
, bendrovės (šiuo atveju OA), iš kurios buvo paimta dalis turto, bendras turtas nesumažėjo, nes buvo perleista ir atitinkama
dalis jos įsipareigojimų. Be to, Komisija pripažino, kad NOA buvo perduota 145 mln. eurų dydžio įsiskolinimų suma (ginčijamo
sprendimo 117 konstatuojamoji dalis).
Be to, priešingai nei ginčijamame sprendime teigia Komisija (179 konstatuojamoji dalis), OA turto dalies perdavimas NOA neatėmė
iš OA pajamų. Iš tiesų OA toliau veikė pagalbos žemėje, aptarnavimo ir remonto, atkūrimo, informatikos bei kuro tiekimo sektoriuose.
OA gavo labai dideles pajamas iš NOA, remiantis verslo sandorio sąlygomis.
Tokiomis aplinkybėmis Komisijos tvirtinimas, kad NOA įsteigimas yra dirbtinė reorganizacija tos pačios grupės viduje, yra
klaidingas. Iš tiesų, vadovaujantis Įstatymu Nr. 3185/2003, Graikijos Respublikai NOA akcijos priklausė tik privatizavimo
tikslais. Be to, kadangi NOA negavo jokios naudos, kaip dalį OA turto įgijusi bendrovė, o OA toliau tęsė veiklą, tarp šių
dviejų bendrovių nebuvo ekonominio tęstinumo, galinčio pateisinti pagalbos, kurios gavėja buvo OA, susigrąžinimą iš NOA (2004 m.
balandžio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Vokietija prieš Komisiją
, C‑277/00, Rink. p. I‑3925, 81 punktas).
Priešingai nei teigia Komisija, 2005 m. birželio 2 d. laiške Graikijos Respublika nepripažino, kad NOA buvo OA teisių ir pareigų
perėmėja. Ji tik pripažino, kad jei pasibaigus iš OA likvidavimo gautoms lėšoms iš šios bendrovės nebūtų galima susigrąžinti
visos sumos, pareigos susigrąžinti įgyvendinimas galėtų būti nukreiptas ir prieš OA teises ir pareigas perėmusias bendroves,
jei būtų įvykdytos Bendrijos teismų praktikoje įtvirtintos sąlygos dėl pareigos susigrąžinti valstybės pagalbą perėmimo. Vis
dėlto taip nėra. Kadangi artinosi NOA privatizavimo procedūros pabaiga, Graikijos valdžios institucijos minėtame laiške aiškiai
nurodė sąlygą dėl pardavimo už pagrįstą rinkos kainą.
Atsiliepime į ieškinį (76 punktas) nurodydama, kad pats pertvarkymas nebuvo ginčijamo sprendimo objektas ir todėl jo nereikia
išsamiai nagrinėti, norint įvertinti, ar NOA buvo OA teisių ir pareigų perėmėja, Komisija pripažino neatsižvelgusi į esminį
su šio pertvarkymo ekonomine logika susijusį kriterijų.
Todėl motyvai, kuriais yra pagrįsta ginčijamame sprendime įtvirtinta išvada, kad NOA perėmė iš OA teises ir pareigas, kiek
tai susiję su pagalbos grąžinimu, yra nepakankami, nes Komisija neišnagrinėjo NOA įsteigimo procedūros, kaip OA restruktūrizavimo
ir privatizavimo elemento, kuriuo siekta atgauti kaip galima didesnę neteisingai suteiktos pagalbos dalį, ekonominės logikos.
Galiausiai Graikijos Respublika ir NOA ginčija Komisijos taikytą 2005 m. gegužės 12 d. sprendimo aiškinimą. Jos teigia, kad
Teisingumo Teismas priėmė sprendimą tik dėl Įstatymo Nr. 3185/2003 teisinių ir finansinių pasekmių 2002 m. gruodžio 11 d.
sprendimo vykdymui. Teisingumo Teismas nepareiškė nuomonės dėl sprendimo atskirti skrydžių veiklos sektorių tikslų, šio restruktūrizavimo
suderinamumo su EB 87 straipsnio nuostatomis ir dėl klausimo, ar NOA galima laikyti OA teisių ir pareigų perėmėja dėl 2002 m.
gruodžio 11 d. sprendime numatytos pagalbos susigrąžinimo. Be to, nagrinėdamas šį ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, Teisingumo
Teismas negalėjo vertinti, ar NOA buvo OA teisių ir pareigų perėmėja dėl pagalbos susigrąžinimo, nes 2003 m. spalio 2 d. pareiškus
ieškinį NOA dar nebuvo įsteigta.
2005 m. gegužės 12 d. sprendime Teisingumo Teismas pripažino tik, kad dėl OA turto dalies perleidimo NOA pagal nacionalinę
teisę tapo neįmanoma susigrąžinti OA suteiktos pagalbos. Vis dėlto jis priėjo prie šios išvados nurodydamas, kad OA „visas
turtas“ buvo perduotas „be jokių įsiskolinimų“ (sprendimo 33 punktas). Tačiau taip nebuvo, nes vėliau Komisija pripažino,
kad OA išlaikė didelę turto dalį ir perleido didelę įsiskolinimų dalį NOA. Taigi Komisija iškraipė Teisingumo Teismo argumentus,
pateiktus 2005 m. gegužės 12 d. sprendime, ir juos klaidingai aiškino, teigdama, jog Teisingumo Teismas pripažino, jog pelningiausias
turtas buvo perduotas NOA.
Dėl visų minėtų priežasčių Komisijos išvados, susijusios su tariamo ekonominio tęstinumo tarp OA ir NOA pripažinimu, yra klaidingos
ir nemotyvuotos.
Pirma, Komisija pateikia savąjį ginčijamo sprendimo aiškinimą. Atsiliepimuose į ieškinius bylose T‑415/05 ir T‑416/05 ji pirmiausia
teigia, kad, kitaip nei 2005 m. gegužės 12 d. sprendime, ginčijamame sprendime nėra nagrinėjamas OA suteiktos pagalbos susigrąžinimo
iš NOA klausimas. Iš to Komisija daro išvadą, kad Graikijos Respublika ir NOA šiuo metu nėra suinteresuotos pareikšti ieškinio
dėl šio sprendimo motyvų, susijusių su NOA pripažinimu OA teisių ir pareigų perėmėja.
Vis dėlto triplikuose Komisija gina poziciją, kad iš ginčijamo sprendimo 2 straipsnio, aiškinant jį kartu su šio sprendimo
motyvais, aiškiai matyti, jog bent jau iki atskyrimo OA suteikta ginčijama pagalba turi būti susigrąžinta ne tik iš šios bendrovės,
bet ir iš NOA. Taigi ji pripažįsta Graikijos Respublikos ir NOA suinteresuotumą ginčyti pareigą iš NOA susigrąžinti OA suteiktą
pagalbą.
Tokį pozicijos pasikeitimą Komisija aiškina tuo, kad ji sužinojo apie tikslią NOA įsteigimo datą tik iš dublike byloje T‑416/05
pateiktos nuorodos į 2003 m. gruodžio 13 d. kaip šios bendrovės įsteigimo ir veiklos pradžios datą.
Šios tikslios datos įrodymai „leido taikyti išlygą“, kurią ne kartą išreiškė Komisija, dėl tikrojo iki atskyrimo suteiktos
pagalbos gavėjo nustatymo.
Kalbant apie po atskyrimo OA suteiktą ginčijamą pagalbą, ją taip pat būtų galima ir reikėtų susigrąžinti iš NOA, jei įgyvendinant
ginčijamą sprendimą būtų įrodyta, kad iš jos gauta nauda buvo perduota NOA. Šiuo klausimu Komisija nurodo, kad OA perdavė
iš Graikijos Respublikos jai suteiktos pagalbos gautą naudą NAO, subnuomodama naujajai oro bendrovei lėktuvus už mažesnius
nuomos mokesčius nei pati mokėjo pagrindiniams nuomotojams.
Komisija pažymi, kad pareigos susigrąžinti padalijimą tarp OA ir NOA reikės nustatyti įgyvendinant ginčijamą sprendimą.
Antra, bylose T‑415/05 ir T‑416/05 Komisija ginčija ieškovių argumentus, kuriais siekiama įrodyti, kad NOA neperėmė OA teisių
ir pareigų dėl ginčijamos pagalbos susigrąžinimo. Ji teigia, kad pagalbos susigrąžinimu iš subjekto, vykdančio iš šios pagalbos
naudos gavusią ekonominę veiklą, siekiama užtikrinti sveikos konkurencijos sąlygas.

Aeroporia Aigaiou
, įstojusi į bylą Komisijos reikalavimams byloje T‑416/05 palaikyti, teigia, kad klausimas dėl ekonominio tęstinumo tarp OA
ir NOA egzistavimo buvo išspręstas 2005 m. gegužės 12 d. sprendime.
b)     Teismo vertinimas
Pirmiausia reikia pažymėti, kad atsakydama į posėdyje Teismo pateiktą klausimą Komisija nepatvirtino atsakyme į Teismo rašytinį
klausimą pateikto ir posėdžio metu pakartoto OA teiginio, kad ši bendrovė, vadovaudamasi ginčijamo sprendimo 2 straipsniu,
grąžino visą jai suteiktos ginčijamos pagalbos sumą su palūkanomis. Iš tiesų Komisija turėjo abejonių dėl visiško šios pagalbos
grąžinimo, nurodydama, kad, atsižvelgiant į OA ir NOA likvidavimą, ji nereikalavo, jog Graikijos Respublika OA suteiktą ginčijamą
pagalbą susigrąžintų iš NOA.
Graikijos Respublika ir NOA savo ruožtu posėdyje nurodė, kad jos palaiko savo kaltinimus dėl NOA pripažinimo OA teisių ir
pareigų dėl OA suteiktos pagalbos susigrąžinimo perėmėja.
Tokiomis aplinkybėmis, pirma, nustačius OA naudai priimtas priemones, dėl kurių galėtų kilti pareiga susigrąžinti pagalbą
iš NOA, reikia, antra, nustatyti ginčijamo sprendimo teisinę apimtį, kiek ji susijusi su išvada dėl NOA teisių ir pareigų
perėmimo iš OA dėl pagalbos grąžinimo, ir galiausiai, trečia, įvertinti pareigos grąžinti taikymo išplėtimo NOA pagrįstumą.
Dėl OA naudai priimtų priemonių, dėl kurių galėtų kilti pareiga susigrąžinti pagalbą iš NOA, nustatymo
Kaip 2005 m. gegužės 12 d. sprendime pažymi Teisingumo Teismas (32 punktas), pirmiausia reikia atskirti pačių restruktūrizavimo
priemonių nagrinėjimą, atsižvelgiant į EB 87 straipsnio taikymo sąlygas, nuo visiškai atskiro klausimo, ar NOA gali būti laikoma
OA teisių ir pareigų perėmėja skrydžių veiklos srityje dėl iki atskyrimo OA suteiktos pagalbos susigrąžinimo. Nagrinėjant
ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, dėl kurio buvo priimtas šis sprendimas, buvo vertinamos tik šių restruktūrizavimo priemonių
teisinės ir finansinės pasekmės 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo vykdymui.
Iš nurodymo pateikti informaciją ir 2004 m. kovo 16 d. sprendimo pradėti EB 88 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą matyti,
kad šioje byloje Komisijos tyrimas apėmė visas su
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimu ir privatizavimu susijusias priemones, kurios gali turėti valstybės pagalbos požymių (žr. šio sprendimo
12 ir 16‑18 punktus).
Vis dėlto ginčijamame sprendime nėra nagrinėjamos pačios restruktūrizavimo priemonės, jas kvalifikuojant pagal EB 87 straipsnio
1 dalies taikymo sąlygas. Jų pobūdį ir visų pirma OA ir NOA ryšį Komisija vertina tik siekdama, pirma, įrodyti buvus ekonominį
tęstinumą tarp OA ir NOA dėl ginčijamos pagalbos susigrąžinimo ir, antra, kvalifikuoti nagrinėjamas priemones atsižvelgiant
į jų kontekstą (visų pirma žr. šio sprendimo 164‑178 punktus).
Konkrečiai dėl pagalbos susigrąžinimo ginčijamame sprendime Komisija turėjo išnagrinėti tik NOA teisių ir pareigų perėmimą
iš OA dėl šiame sprendime nurodytos naujos OA suteiktos pagalbos susigrąžinimo. Iš tiesų 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime
nurodytos pagalbos tikrųjų gavėjų nustatymo, siekiant įvykdyti šiame sprendime įtvirtintą nurodymą susigrąžinti, klausimas
buvo išspręstas 2005 m. gegužės 12 d. sprendime (žr. šio sprendimo 7, 8 ir 99 punktus).
Be to, reikia pažymėti, kad NOA teisių ir pareigų dėl pagalbos susigrąžinimo perėmimo iš OA klausimą šiuo atveju galima kelti
tik tiek, kiek jis susijęs su iki skrydžių veiklos atskyrimo ir NOA įsteigimo OA suteikta pagalba.
Iš tiesų, jei tarp šių bendrovių yra ekonominis tęstinumas, NOA galima pripažinti palankias sąlygas skrydžių veiklos sektoriui
sudarančios pagalbos, kuri buvo suteikta ankstesnei oro bendrovei OA, kol jos veiklos neperėmė NOA, tikrąja gavėja.
Kita vertus, priešingai nei triplikuose teigia Komisija (žr. šio sprendimo 92 punktą), po atskyrimo OA suteiktos ginčijamos
pagalbos nebūtų galima susigrąžinti iš NOA tik dėl to, kad ši bendrovė iš to patyrė netiesioginės naudos. Iš tiesų net darant
prielaidą, kad, kaip teigia Komisija, po atskyrimo OA suteikta valstybės pagalba šiai bendrovei suteikė galimybę suteikti
naujai bendrovei NOA lengvatas, kurių ji nebūtų gavusi normaliomis rinkos sąlygomis, nors tai nėra įrodyta, vien ši aplinkybė
neleistų daryti išvados, kad NOA yra tikroji OA suteiktos pagalvos gavėja.
Iš tiesų po atskyrimo nelikus bendrovių OA ir NOA ekonominio vientisumo (ginčijamame sprendime Komisija neginčija, kad jos
yra teisiškai ir finansiškai savarankiškos), Komisija bet kuriuo atveju privalo aiškiai nurodyti lengvatas, kurias OA tariamai
suteikė NOA, ir atskirai jas įvertinti, atsižvelgdama į EB 87 straipsnio 1 dalies taikymo sąlygas (šiuo klausimu žr. 2006 m.
sausio 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Cassa di Risparmio di Firenze ir kt.
, C‑222/04, Rink. p. I‑289, 112‑114 punktus ir 1998 m. birželio 25 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
British Airways ir kt. prieš Komisiją
, T‑371/94 ir T‑394/94, Rink. p. II‑2405, 313 ir 314 punktus). Toks yra ir Komisijos pasirinktas požiūris ginčijamame sprendime
dėl NOA suteiktos pagalbos, nustatant mažesnius nuomos mokesčius už lėktuvų subnuomą (žr. šio sprendimo 154‑253 punktus).
Tai reiškia, kad šioje byloje, kaip ir teigia ieškovės, NOA teisių ir pareigų perėmimo iš OA dėl ginčijamos pagalbos susigrąžinimo
klausimas yra keliamas tik dėl ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytos OA tariamai skirtos pagalbos nesiimant
veiksmų dėl šios bendrovės mokesčių ir socialinio draudimo įmokų nemokėjimo, nes ši pagalba buvo suteikta prieš atskyrimą.
Iš tiesų visa kita OA suteikta pagalba, nurodyta ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 2 ir 3 dalyse, buvo suteikta po atskyrimo.
Šiuo klausimu jau dabar reikia pažymėti, kad reikia atmesti bylose T‑415/05 ir T‑423/05 ieškovių pateiktus pagrindus, kurie
nurodyti siekiant panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalį, kaip dėl to vėliau nuspręs Teismas (žr. šio sprendimo
378‑394 punktus).
Tokiomis aplinkybėmis reikia nustatyti ginčijamo sprendimo teisinę apimtį, kiek ji susijusi su išvada dėl ekonominio tęstinumo
tarp OA ir NOA egzistavimo minėto sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytos pagalbos susigrąžinimo tikslams, nes ši pagalba
buvo suteikta iki 2003 m. gruodžio 11 d.
Dėl ginčijamo sprendimo teisinės apimties, kiek ji susijusi su išvada dėl NOA teisių ir pareigų perėmimo iš OA dėl ginčijamos
pagalbos susigrąžinimo
Pirmiausia reikia pažymėti, kad atsižvelgiant į tai, jog ginčijamas sprendimas buvo priimtas 2005 m. rugsėjo 14 d., jį priimdama
Komisija turėjo visus įrodymus, kurių reikia norint pačiame sprendime įvardyti pagalbos gavėjus, iš kurių turi būti susigrąžinta
atitinkama pagalba. Šiuo požiūriu šios bylos aplinkybės skiriasi nuo Komisijos nagrinėtųjų 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime,
kuris buvo priimtas prieš
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimą ir NOA įsteigimą 2003 m. gruodžio mėnesį.
Vis dėlto ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje Komisija tiesiogiai neįvardijo NOA kaip šio sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje
nurodytos OA suteiktos pagalbos dalies tikrosios gavėjos.
Iš tiesų Komisija ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje tik nustato, kad Graikijos Respublika turi susigrąžinti šio sprendimo
1 straipsnyje nurodytą pagalbą iš jos „gavėjų“. Ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje yra tiesiogiai nurodyta neteisėta
OA suteikta pagalba, Graikijos Respublikai nesiimant veiksmų dėl šios bendrovės valstybei mokėtinų mokesčių ir socialinio
draudimo įmokų nemokėjimo, tačiau NOA nėra įvardyta kaip tikroji šios pagalbos dalies gavėja.
Minėtame 2008 m. vasario 14 d. Sprendime
Komisija prieš Graikiją
pripažindamas, kad Graikijos Respublika neįvykdė pagal ginčijamą sprendimą jai nustatytų įsipareigojimų, Teisingumo Teismas
be kita ko nematė poreikio nagrinėti, ar šiame sprendime NOA buvo pripažinta OA teisių ir pareigų perėmėja dėl 1 straipsnio
4 dalyje nurodytos ginčijamos pagalbos susigrąžinimo. Iš tiesų dėl šios pagalbos Teisingumo Teismas tik patikrino, ar ginčijamame
sprendime buvo pateikti įrodymai, pagal kuriuos suinteresuotos nacionalinės valdžios institucijos be didelių sunkumų galėtų
pačios nustatyti susigrąžintinas sumas (sprendimo 42‑44 punktai).
Kaip ir nurodo ieškovės, tokiomis aplinkybėmis Teismas turi išaiškinti ginčijamo sprendimo turinį, kiek jis susijęs su galima
pareiga susigrąžinti iš NOA ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytą pagalbą.
Prieš tai reikia pažymėti, kad Komisija triplikuose bylose T‑415/05 ir T‑416/05 savo prieštaringą poziciją dėl ginčijamo sprendimo
aiškinimo pateisino tikslios NOA įsteigimo datos nežinojimu (žr. šio sprendimo 90 punktą).
Byloje T‑416/05 NOA teigė, kad argumentai, jog Komisija tariamai nežinojo tikslios NOA įsteigimo datos, yra nauji ir todėl
nepriimtini (žr. šio sprendimo 34 punktą).
Šiuo klausimu pakanka nurodyti, kad šie Komisijos argumentai bet kuriuo atveju yra nereikšmingi. Iš tiesų nepaisant to, kokie
būtų vėlesni atsakove esančios institucijos pateikti paaiškinimai, galutinį ginčijamo sprendimo aiškinimą turi pateikti Teismas.
Todėl Komisijos prieštaringa pozicija dėl ginčijamo sprendimo aiškinimo ir rėmimasis neaiškumu dėl tikslios NOA įsteigimo
datos, siekiant paaiškinti Komisijos pozicijos kaitą, yra nereikšmingi bei negali pažeisti ieškovių teisės į gynybą (1999 m.
spalio 7 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Irish Sugar prieš Komisiją
, T‑228/97, Rink. p. II‑2969, 30 punktas). Be to, reikia pažymėti, kad 2004 m. kovo 16 d. sprendime pradėti formalią tyrimo
procedūrą (10 punktas) ir ginčijamame sprendime (6 punktas) yra tiesiogiai nurodyta, kad NOA buvo įsteigta 2003 m. gruodžio
12 d. Posėdyje ieškovės patvirtino, kad šią dieną NOA pradėjo savo veiklą. Tokiomis aplinkybėmis net jei Komisija administracinės
procedūros metu nebuvo informuota apie tikslią NOA įsteigimo datą – 2003 m. gruodžio 11 d. – ši aplinkybė neturėjo įtakos
ginčijamo sprendimo turiniui ir kartu jo aiškinimui, kiek tai susiję su galimu NOA pripažinimu OA teisių ir pareigų perėmėja
dėl ginčijamos pagalbos susigrąžinimo.
Dėl ginčijamo sprendimo 2 straipsnio aiškinimo reikia priminti, kad vadovaujantis teismo praktika sprendimo valstybės pagalbos
srityje rezoliucinė dalis yra neatskiriama nuo jo motyvų ir turi būti aiškinama, jei būtina, atsižvelgiant į motyvus, kuriais
vadovaujantis jis buvo priimtas (žr. 1997 m. gegužės 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
TWD prieš Komisiją
, C‑355/95 P, Rink. p. I‑2549, 21 punktą ir 2005 m. gegužės 12 d. sprendimo 41 punktą bei nurodytą teismo praktiką).
Todėl šioje byloje reikia patikrinti, ar, atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo motyvus, šio sprendimo 2 straipsnį galima aiškinti
taip, kad jame tarp „1 straipsnyje nurodytos pagalbos gavėjų“ nurodoma NOA, kaip minėto sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytos
OA suteiktos ginčijamos pagalbos tikroji gavėja.
„Pagalbos vertinime“ (ginčijamo sprendimo 6 punktas) nagrinėdama
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimo pobūdį (ginčijamo sprendimo 178‑183 konstatuojamosios dalys) Komisija išsamiau išanalizavo restruktūrizavimo
ypatumus, į kuriuos Teisingumo Teismas jau buvo atsižvelgęs 2005 m. gegužės 12 d. sprendime. Komisija rėmėsi šiuo sprendimu
ginčijamo sprendimo 183 konstatuojamojoje dalyje pateikdama tokią išvadą:
„Taigi akivaizdu, kad nors po 2003 m. OA restruktūrizavimo, kai įsteigta NOA, buvo sukurtas atskiras juridinis asmuo, vis
dėlto restruktūrizavimas buvo įvykdytas siekiant išvengti pagalbos susigrąžinimo pagal 2002 m. [gruodžio 11 d.] sprendimą,
o NOA yra OA teisių ir pareigų perėmėja bent jau dėl iki atskyrimo skirtos valstybės pagalbos susigrąžinimo.“
Siekdama įrodyti, kad NOA perėmė OA teises ir pareigas dėl OA suteiktos ginčijamos pagalbos susigrąžinimo, Komisija nagrinėjo
tik įrodymus, kuriais remdamasis 2005 m. gegužės 12 d. sprendime Teisingumo Teismas pripažino buvus ekonominį tęstinumą tarp
OA ir NOA dėl 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime nurodytos pagalbos susigrąžinimo. Vadovaudamasi šiais įrodymais, Komisija ginčijamo
sprendimo 183 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nusprendė išplėsti pareigos susigrąžinti taikymą NOA pirmiausia dėl iki atskyrimo
OA skirtos ginčijamos pagalbos.
Be to, vertindama NOA suteiktos pagalbos suderinamumą, Komisija ginčijamame sprendime (216 ir 217 konstatuojamosios dalys)
priminė, kad atsižvelgiant į tai, jog NOA buvo OA teisių ir pareigų perėmėja dėl pagalbos susigrąžinimo, NOA suteiktos naujos
pagalbos negalima pripažinti suderinama su bendrąja rinka, kol nebuvo grąžinta iki atskyrimo gauta pagalba.
Iš šio ginčijamo sprendimo nagrinėjimo matyti, kad nors galima apgailestauti, jog Komisija ginčijamo sprendimo rezoliucinėje
dalyje konkrečiai nenurodė gavėjų, iš kurių turi būti susigrąžinta 1 straipsnio 4 dalyje nurodyta ir iki atskyrimo gauta pagalba,
iš šio sprendimo motyvų galima lengvai nustatyti, kad NOA yra OA teisių ir pareigų perėmėja dėl šios pagalbos susigrąžinimo.
Tokiomis aplinkybėmis iš ginčijamo sprendimo 2 straipsnio, vertinant jį kartu su minėtais šio sprendimo motyvais ir ypač atsižvelgiant
į 2005 m. gegužės 12 d. sprendimą, aiškiai matyti, kad Komisija įpareigojo Graikijos Respubliką susigrąžinti OA iki atskyrimo
suteiktą pagalbą ne vien iš šios bendrovės, bet ir, prireikus, iš NOA.
Todėl ginčijamo sprendimo 2 straipsnį, kuriame numatytas šio sprendimo 1 straipsnyje nurodytos pagalbos susigrąžinimas, reikia
aiškinti taip, kad jame nurodoma susigrąžinti iki atskyrimo suteiktą pagalbą iš OA arba NOA, o pareigos susigrąžinti padalijimą
tarp šių dviejų bendrovių reikia nustatyti įgyvendinant minėtą sprendimą.
Iš tiesų dėl pareigos susigrąžinti padalijimo tarp pagalbos gavėjų reikia priminti, kad sprendime, kuriame pripažintas pagalbos
nesuderinamumas ir nurodyta ją susigrąžinti, Komisija neprivalo nurodyti, kokia nagrinėjamos pagalbos dalimi pasinaudojo kiekviena
pagalbą gavusi įmonė. Atitinkama valstybė narė susigrąžindama pagalbą turi nustatyti, kokią sumą turi grąžinti kiekviena iš
tokių įmonių. Atsiradus nenumatytų sunkumų, ši valstybė gali pateikti kilusias problemas Komisijos vertinimui ir ši institucija
su valstybe nare, besilaikydamos EB 10 straipsnyje numatytos lojalaus bendradarbiavimo pareigos, turi sąžiningai bendradarbiauti,
siekdamos kartu įveikti kilusius sunkumus (šiuo klausimu žr. 2005 m. gegužės 11 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Saxonia Edelmetalle ir ZEMAG prieš Komisiją
, T‑111/01 ir T‑133/01, Rink. p. II‑1579, 124 punktą).
Toks sprendimas buvo patvirtintas 2005 m. gegužės 12 d. sprendime, kuriame Teisingumo Teismas, pabrėždamas išimtinai ekonominį
neiškreiptos konkurencijos atitinkamame sektoriuje atkūrimo kriterijų, netiesiogiai pripažino tik subsidiarią NOA pareigą
grąžinti pagalbą. Iš tiesų šiame sprendime Teisingumo Teismas tik konstatavo įsipareigojimų nevykdymą, palikdamas kompetentingoms
nacionalinėms valdžios institucijoms ir Komisijai teisę, įgyvendinant jų abipusę pareigą lojaliai bendradarbiauti, priimti
sprendimą dėl OA ir NOA pareigos grąžinti 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime numatytą pagalbą padalijimo.
Atsižvelgiant į šio sprendimo 123‑125 punktuose išdėstytą ginčijamo sprendimo aiškinimą, šioje byloje reikia išnagrinėti ekonominio
tęstinumo tarp OA ir NOA dėl ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytos pagalbos, suteiktos iki atskyrimo, susigrąžinimo
pripažinimo motyvus ir pagrįstumą.
Dėl ginčijamame sprendime įtvirtintos išvados, kad OA perėmė NOA teises ir pareigas dėl ginčijamos pagalbos grąžinimo, motyvų
ir pagrįstumo vertinimo
Prieš nagrinėjant bylose T‑415/05 ir T‑416/05 ieškovių pateiktų pagrindų, susijusių su nepakankamu motyvavimu ir akivaizdžia
vertinimo klaida, pagrįstumą reikia atmesti NOA teiginį dėl tariamų naujų Komisijos pagrindų, susijusių su, pirma, nurodytu
Graikijos Respublikos siekiu išvengti pareigos susigrąžinti ir, antra, nurodytu NOA egzistavimo neteisėtumu, nepriimtinumo
(žr. šio sprendimo 34 punktą).
Iš tikrųjų iš tripliko aiškiai matyti, kad Komisija nepateikė nė vieno naujo pagrindo, susijusio su tariamu Graikijos Respublikos
siekiu išvengti pareigos susigrąžinti pagalbą, restruktūrizuojant
Olympic Airways
grupę ir įsteigiant NOA. Atvirkščiai, ji išsamiau išdėsto ginčijamame sprendime ir atsiliepime į ieškinį jau pateiktą argumentą,
kad tai, jog Graikijos Respublika neketino išvengti šios pareigos, kaip teigė ieškovė, yra nereikšminga, nes minėtas restruktūrizavimas
trukdė susigrąžinti pagalbą.
Dėl Komisijos argumento, kad 2005 m. gegužės 12 d. sprendimas turėjo įtakos pačiam NOA egzistavimui, nes šiuo sprendimu ji
buvo pripažinta neteisėta, jis priskirtinas šalių diskusijoms dėl šio sprendimo teisinės apimties, nustatant tikrąjį ginčijamos
pagalbos gavėją.
Dėl esmės pirmiausia reikia patikslinti 2005 m. gegužės 12 d. sprendimo teisinę apimtį šioje byloje, nes nagrinėdama OA ir
NOA siejantį ryšį Komisija, be kita ko, remiasi įrodymais, į kuriuos atsižvelgė Teisingumo Teismas 2005 m. gegužės 12 d. sprendime,
pripažindamas, kad „NOA yra OA teisių ir pareigų perėmėja bent jau dėl iki atskyrimo skirtos pagalbos susigrąžinimo“ (ginčijamo
sprendimo 183 konstatuojamoji dalis).
Priešingai nei Komisija teigė Teisme, šis sprendimas turi
res judicata
galią dėl 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime nurodytos pagalbos susigrąžinimo, nes pripažintas įsipareigojimų nevykdymas buvo
susijęs būtent su šio sprendimo nevykdymu.
Pirmiausia dėl išvados, susijusios su ekonominio tęstinumo tarp OA ir NOA egzistavimu dėl iki atskyrimo suteiktos ginčijamos
pagalbos susigrąžinimo, reikia pažymėti, kad net jei reikšmingos aplinkybės, į kurias galima atsižvelgti, iš esmės yra tos
pačios tiek 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimu nurodyto pagalbos susigrąžinimo, tiek ginčijamame sprendime nurodyto iki atskyrimo
OA gautos pagalbos susigrąžinimo atvejais, visi įrodymai nėra visiškai vienodi. Skirtumas atsispindi tame, kad OA turto perleidimas
NOA skrydžių veiklos srityje, taikant sąlygas, kurios užkirto kelią susigrąžinti OA suteiktą pagalbą iš NOA, įvyko po to,
kai buvo priimtas 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimas, tačiau prieš pradedant formalią tyrimo procedūrą, kurioje 2005 m. rugsėjo
14 d. buvo priimtas ginčijamas sprendimas.
Tačiau turto perleidimo naujajai bendrovei perleidimo momentas yra vienas kriterijų, į kuriuos, skirtinga apimtimi įvairiais
atvejais, reikia atsižvelgti. Iš tiesų iš teismo praktikos matyti, kad norint įvertinti, ar pareiga susigrąžinti sunkumų patiriančiai
bendrovei suteiktą pagalbą gali būti išplėsta naujai bendrovei, kuriai minėta ankstesnė bendrovė perleido tam tikrą turtą,
jei šio perleidimo atveju galima pripažinti buvus ekonominį tęstinumą tarp minėtų dviejų bendrovių, reikia atsižvelgti į tokius
įrodymus: perleidimo tikslas (turtas ir įsipareigojimai, darbo jėgos išlaikymas, turto grupės), perleidimo kaina, perimančiosios
ir perleidžiančios įmonių akcininkų arba savininkų tapatybė, perleidimo momentas (pradėjus tyrimą, pradėjus procedūrą ar priėmus
galutinį sprendimą), taip pat ekonominė sandorio logika (minėto Sprendimo
Italija ir SIM2 Multimedia prieš Komisiją
78, 80 ir 85 punktai).
Taigi šioje byloje reikia patikrinti, ar, atsižvelgiant į šiai bylai būdingas faktines aplinkybes, Komisija neviršydama savo
diskrecijos ribų galėjo perkelti į ginčijamą sprendimą 2005 m. gegužės 12 d. sprendime Teisingumo Teismo nurodytus argumentus
tam, kad pripažintų buvus ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA dėl ginčijamos pagalbos susigrąžinimo.
Konkrečiai dėl su turto perleidimo momentu susijusio kriterijaus, kurio turinys ir apimtis bus apibrėžti vėliau (žr. šio sprendimo
146 punktą), šiuo metu užtenka priminti, kad byloje, kurioje buvo priimtas 2005 m. gegužės 12 d. sprendimas, sunkumų patiriančios
įmonės OA turto perleidimas naujai bendrovei NOA, dėl kurio buvo užkirstas kelias susigrąžinti 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime
nurodytą pagalbą iš pirmosios įmonės, įvyko prieš priimant šį sprendimą (žr. šio sprendimo 134 punktą). Bylose, kuriose buvo
priimti minėti sprendimai
Italija ir SIM 2 Multimedia prieš Komisiją
(77 punktas) ir
Vokietija prieš Komisiją
(71 punktas), kuriais netiesiogiai pagrįstas 2005 m. gegužės 12 d. sprendime išdėstytas vertinimas (žr. šio sprendimo 143
ir 144 punktus), pareigos grąžinti pagalbą „išvengimui“ skirti sandoriai, kuriuos nurodė Komisija, įvyko arba formalios tyrimo
procedūros metu arba kai kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos buvo informuotos apie Komisijos ketinimus pradėti
tyrimo procedūrą.
Šioje byloje reikia pažymėti, kad 2003 m. rugsėjo 8 d. Graikijos Respublikai buvo pateiktas nurodymas pateikti informaciją
apie visas su OA restruktūrizavimu ir privatizavimu susijusias priemones, kurios gali turėti valstybės pagalbos požymių. Todėl
Graikijos Respublika ir OA, įsteigdamos NOA, juo labiau negalėjo nežinoti to, kad Komisija gali vykdyti iki atskyrimo OA taikytų
priemonių tyrimą ir kad jos toliau tęsia kai kurią 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime nurodytą OA teikiamą pagalbą, Graikijos
Respublikai nesiimant veiksmų dėl mokesčių ir socialinio draudimo įmokų nemokėjimo.
Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į faktinių aplinkybių panašumą, 2005 m. gegužės 12 d. sprendime Teisingumo Teismo taikytą
vertinimą, pagal kurį, siekiant atkurti neiškreiptą konkurenciją atitinkamame ekonomikos sektoriuje, pareigą susigrąžinti
OA suteiktą pagalbą galima išplėsti NOA, kuriai buvo perduotos pelningiausios OA veiklos sritys, dėl tų pačių motyvų galima
taikyti ir šioje byloje nagrinėjamai iki atskyrimo suteiktai pagalbai.
Šiuo klausimu negalima pritarti ieškovių siūlomam 2005 m. gegužės 12 d. sprendimo aiškinimui, kad Teisingumo Teismas nepripažino
NOA OA teisių ir pareigų perėmėja dėl pagalbos susigrąžinimo.
Iš tiesų 2005 m. gegužės 12 d. sprendime (33 ir 34 punktai) Teisingumo Teismas pritarė Komisijos argumentui, kad sandoris,
pagal kurį bendrovei NOA buvo perduotas įmonės OA skrydžių veiklos sektoriaus turtas be jokių įsiskolinimų ir todėl pagal
nacionalinę teisę tapo neįmanoma susigrąžinti senosios įmonės OA skolų iš naujosios bendrovės NOA, „sudarė kliūčių veiksmingam
[2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo] įvykdymui ir pagalbos, kuria [Graikijos Respublika] parėmė šios įmonės komercinę veiklą,
susigrąžinimui“ ir „todėl buvo rimtai pakenkta šio sprendimo tikslui atstatyti neiškreiptą konkurenciją civilinės aviacijos
srityje“.
Pabrėždamas būtinybę atkurti konkurenciją civilinės aviacijos sektoriuje, Teisingumo Teismas netiesiogiai įvardijo NOA tikrąja
2002 m. gruodžio 11 d. sprendime nurodytos OA suteiktos pagalbos gavėja, kiek ši ankstesnei oro bendrovei OA suteikta pagalba
buvo naudinga NOA perleistam skrydžių veiklos sektoriui.
Iš tiesų, atsižvelgiant į generalinio advokato L. A. Geelhoed išvadą (Rink. p. I‑3878, 28‑36 punktai), reikia suprasti, kad
2005 m. gegužės 12 d. sprendime pripažįstamas ekonominio tęstinumo tarp OA ir NOA egzistavimas skrydžių veiklos sektoriuje
dėl 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimu nustatytos pareigos susigrąžinti pagalbą. Todėl, siekiant atkurti neiškraipytą konkurenciją
atitinkamame ekonomikos sektoriuje, naujai oro bendrovei NOA, kaip realiai iš šios pagalbos naudos gavusiai įmonei, iš esmės
galėtų būti taikoma minėtame sprendime nurodytos pagalbos susigrąžinimo nacionalinė procedūra.
Savo vertinimui pagrįsti generalinis advokatas L. A. Geelhoed visų pirma rėmėsi minėtu Sprendimu
Italija ir SIM 2 Multimedia prieš Komisiją
, kuriame Teisingumo Teismas nusprendė, kad galimybė sunkumus patiriančiai įmonei formalaus tyrimo dėl jos gautos valstybės
pagalbos metu įsteigti dukterinę įmonę ir vėliau jai perleisti savo rentabiliausią veiklą reiškia, jog bet kokiai bendrovei
būtų suteikta galimybė pagalbos susigrąžinimo metu išimti šį turtą iš patronuojančios bendrovės bendro turto, o tai sudarytų
pavojų visos ar dalies pagalbos susigrąžinimui. Siekdama, kad sprendimas neprarastų veiksmingumo ir kad nesitęstų konkurencijos
iškraipymas, Komisija gali būti priversta reikalauti, kad susigrąžinimas nebūtų ribojamas pirmine įmone, bet būtų galimas
ir iš įmonės, užtikrinančios pirminės įmonės veiklos tęsimą gamybos priemonėmis, kurios jai buvo perduotos, jeigu kai kurie
perleidimo elementai leidžia konstatuoti ekonominį tęstinumą tarp abiejų įmonių (išvados 33 punktas).
Šioje byloje Graikijos Respublikos ir NOA argumentais, kuriais iš esmės siekiama ginčyti tai, jog pagrindinis OA turtas, susijęs
su skrydžių veiklos sektoriumi, buvo perduotas NOA be didžiosios dalies įsipareigojimų ir taikant sąlygas, kurios užkerta
kelią susigrąžinti pagalbą iš šios bendrovės, iš tiesų siekiama pakartotinai ginčyti 2005 m. gegužės 12 d. sprendime Teisingumo
Teismo taikytą vertinimą. Iš tikrųjų, priešingai nei teigia ieškovės, pagrindiniai reikšmingi faktiniai ir teisiniai įrodymai,
į kuriuos jau buvo atsižvelgta minėtame sprendime, nesiskiria nuo šios bylos. Visų pirma, nors minėtame sprendime Teisingumo
Teismas iš tiesų pažymėjo, kad skrydžių veiklos sektoriaus turtas buvo perduotas NOA „be jokių įsiskolinimų“, šią šalių pateikta
informacija pagrįstą išvadą galima paaiškinti tuo, jog, nagrinėdamas jam pateiktą ieškinį dėl įsipareigojimų neįvykdymo, Teisingumo
Teismas neturėjo detaliai nagrinėti visų
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimo ypatumų, įskaitant susijusius su labai nedidelės OA skolų dalies perleidimu NOA, paliekant OA visas
ilgalaikes skolas ir 90 % trumpalaikių skolų. Tokiomis aplinkybėmis šioje byloje ieškovių nurodoma aplinkybė, kad OA toliau
vykdė pagalbos žemėje, aptarnavimo ir mokymo veiklą bei tai, jog, kaip matyti iš
Moore Stephens
ataskaitos, 10 % trumpalaikių, t. y. neviršijančių vieno mėnesio, OA skolų buvo perleistos NOA, negali pakeisti iš 2005 m.
gegužės 12 d. sprendimo išplaukiančio vertinimo.
Be to, reikia pažymėti, kad, priešingai nei teigia ieškovės, teismo praktikoje įtvirtinti tikrojo pagalbos gavėjo nustatymo
kriterijai yra objektyvaus pobūdžio. Iš šios teismo praktikos matyti, kad pagalbos susigrąžinimo tikslams ekonominis tęstinumas
gali būti nustatytas remiantis įvairiais objektyviais įrodymais, kaip antai rinkos sąlygas atitinkančios kainos nesumokėjimas
už perleistą turtą, arba objektyvia aplinkybe, kad perleidimu buvo siekiama išvengti pareigos grąžinti ginčijamą pagalbą (šiuo
klausimu žr. minėto Sprendimo
Vokietija prieš Komisiją
86 punktą; 2005 m. gegužės 12 d. sprendimų 32‑34 punktus ir minėto Sprendimo
Italija ir SIM 2 Multimedia prieš Komisiją
78 punktą). Priešingai nei teigia ieškovės, iš minėto Sprendimo
CDA Datenträger Albrechts prieš Komisiją
šiuo klausimu negalima daryti išvados, kad norint įrodyti, jog turto perleidimu išvengiama pareigos grąžinti pagalbą, būtina
patvirtinti, kad tai daroma tyčia. Be to, reikia pažymėti, kad su turto perleidimo momentu susijęs kriterijus (žr. šio sprendimo
135‑138 punktus) taip pat yra objektyvaus pobūdžio ir nėra būtina įrodyti buvus ketinimą išvengti pareigos vykdymo. Jį reikia
suprasti taip, kad tam tikrais atvejais perleidimo momentas gali būti išvengimo įrodymu.
Tokiomis aplinkybėmis negalima pritarti ieškovių argumentui, kad
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimą ir skrydžių veiklos perleidimą NOA lėmė ekonominė logika efektyviau susigrąžinti OA suteiktą pagalbą
privatizuojant NOA.
Šiuo klausimu reikia pastebėti, kad pagalbos susigrąžinimo pareigos tikslas yra atkurti konkurenciją atitinkamame ekonomikos
sektoriuje, o ne tai, kad būtų sudaryta galimybė patenkinti valdžios institucijos skolinius reikalavimus (minėto Sprendimo
Vokietija prieš Komisiją
76 punktas). Todėl turto perleidimo sandorio ekonominę logiką reikia nagrinėti konkurencijos atkūrimo atitinkamame sektoriuje
požiūriu.
Tai reiškia, jog ieškovių nurodoma subjektyvioji pusė, kuria remiantis
Olympic Airways
grupė buvo restruktūrizuojama ir NOA įsteigta, visų pirma siekiant sudaryti galimybę geriausiomis sąlygomis ir gaunant didžiausią
pelną privatizuoti NOA, kad būtų užtikrintas pagalbos susigrąžinimas, be kita ko, panaudojant iš privatizavimo gautas lėšas,
bet kuriuo atveju yra nereikšminga.
Galiausiai reikia pastebėti, kad šios bylos aplinkybės yra ypatingos, ir joms būdinga tai, jog OA restruktūrizavimas ir NOA
įsteigimas yra tik laikini sandoriai, siekiant palengvinti privatizavimą.
Olympic Airways
grupės skrydžių veiklos sektoriaus perleidimas NOA buvo įgyvendintas įstatymu, nukrypstant nuo bendrųjų teisės nuostatų, ir
visas šios naujos bendrovės kapitalas nedelsiant atiteko Graikijos Respublikai. Tokiomis aplinkybėmis, naujajam įgijėjui nesumokėjus
įsigijimo kainos, iki oro bendrovės privatizavimo nereikėjo patikrinti, ar prieš atskyrimą OA suteiktos pagalbos sumą galima
pripažinti įtraukta į rinkos sąlygas atitinkančią pirkimo kainą (šiuo klausimu žr. 2001 m. rugsėjo 20 d. Teisingumo Teismo
sprendimo
Banks
, C‑390/98, Rink. p. I‑6117, 77 punktą ir 2008 m. lapkričio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C‑214/07, Rink. p. I‑8357, 57 ir 58 punktus).
Dėl visų minėtų priežasčių negalima teigti, kad pripažindama buvus ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA dėl iki atskyrimo OA
suteiktos ginčijamos pagalbos susigrąžinimo Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
Be to, ginčijamas sprendimas yra pakankamai motyvuotas. Iš tiesų, šio sprendimo 178‑183 konstatuojamosiose dalyse nagrinėdama
OA ir NOA ryšį Komisija aiškiai nurodė priežastis, dėl kurių, be kita ko, atsižvelgiant į 2005 m. gegužės 12 d. sprendimą,
jos manymu, buvo ekonominis tęstinumas tarp OA ir NOA dėl iki atskyrimo suteiktos ginčijamos pagalbos susigrąžinimo. Šiuo
klausimu reikia priminti, kad, priešingai nei teigia ieškovės, šioje byloje, siekiant nustatyti tikruosius iki atskyrimo suteiktos
pagalbos gavėjus, Komisijos atliktą NOA įsteigimo ekonominės logikos vertinimą reikia atskirti nuo paties restruktūrizavimo
suderinamumo su bendrąja rinka vertinimo (žr. šio sprendimo 99 punktą). Todėl aplinkybė, kad Komisija neatliko tokio vertinimo,
nereiškia, jog ginčijamas sprendimas buvo nepakankamai motyvuotas.
Tai reiškia, kad pagrindus, susijusius su akivaizdžia vertinimo klaida ir motyvų stoka, reikia atmesti kaip nepagrįstus.
2.
Dėl NOA suteiktos pagalbos (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalis) (bylos T‑415/05 ir T‑416/05)
Graikijos Respublika ir NOA prašo panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jo 1 straipsnio 1 dalyje Komisija konstatuoja, kad
NOA buvo suteikta neteisėta pagalba už lėktuvų subnuomą nustatant mažesnę nuomą nei OA ir Graikijos Respublika moka pagal
pagrindines nuomos sutartis. Šiuo klausimu ieškovės remiasi dviem pagrindais, atitinkamai susijusiais su EB 87 straipsnio
1 dalies pažeidimu ir motyvų nepakankamumu arba nepateikimu dėl EB 87 straipsnio 1 dalies taikymo sąlygų, susijusių su, pirma,
pranašumo suteikimu atsižvelgiant į privataus investuotojo kriterijų ir, antra, atsakomybės už ginčijamus OA veiksmus priskyrimu
Graikijos Respublikai, nagrinėjimo.
Pirmiausia ieškovės ginčija tai, kad Komisija atsižvelgė į tariamą ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA kvalifikuodama ginčijamas
priemones.
a)     Dėl atsižvelgimo į ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA kvalifikuojant ginčijamas priemones
Šalių argumentai
Graikijos Respublika ir NOA pirmiausia teigia, kad ginčijamame sprendime Komisija atskirai nagrinėjo OA ir NOA naudai taikytas
priemones. Atsiliepimuose į ieškinius remdamasi tariamu ekonominiu tęstinumu tarp OA ir NOA, kuris, Komisijos teigimu, reiškia,
kad nagrinėjant, ar NOA taikytas priemones galima pripažinti valstybės pagalba, šių priemonių negalima vertinti atskirai,
Komisija bandė ginčijamame sprendime įtvirtintus nepakankamus ir klaidingus motyvus pakeisti naujais. Todėl šie nauji motyvai
yra nepriimtini.
Be to, šiame sprendime įtvirtintų motyvų negalima suprasti dėl ginčijamo sprendimo ir Teisme Komisijos pateiktų argumentų
prieštaravimų. Taigi šie prieštaravimai pažeidžia ieškovių teisę į gynybą, nes jos turėjo paneigti dviprasmiškus ir prieštaringus
teiginius.
Bet kuriuo atveju naujų Komisijos argumentų negalima patvirtinti jokiais įrodymais, kuriais remiantis būtų galima pripažinti
buvus ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA.
Tokiomis aplinkybėmis Graikijos Respublika ir NOA teigia, kad ginčijamas priemones reikia nagrinėti atskirai dėl kiekvieno
subjekto, kuriam jos buvo skirtos, o ne remiantis tariamu ekonominiu tęstinumu tarp OA ir NOA.
Komisija, kurios reikalavimus byloje T‑416/05 palaiko ir argumentams pritaria
Aeroporia Aigaiou
, teigia, kad ginčijamame sprendime ji atskirai nagrinėjo atitinkamas priemones, tuo pačiu jas pateikdama bendrame OA restruktūrizavimo
kontekste, kuriam jos priklausė.
Ji nurodo, kad ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA 2005 m. gegužės 12 d. sprendime pripažino Teisingumo Teismas. Skrydžių veiklos
sektoriaus atskyrimas jį išlaisvino nuo šį sektorių apsunkinusių didelių nuomos mokesčių. Taip OA subsidijavo NOA skrydžių
veiklą, o nuostolius galiausiai padengdavo Graikijos Respublika, nesiimdama veiksmų dėl OA skolų valstybei ir finansuodama
ją iš specialiosios sąskaitos. Todėl nagrinėjamas priemones reikėjo vertinti atsižvelgiant į jų ekonominį kontekstą.
Visų pirma, išlikę OA ir NOA finansiniai sunkumai, nepaisant formalaus grupės pertvarkymo, ir tai, kad buvo neseniai priimtas
2002 m. gruodžio 11 d. sprendimas, leidžia spręsti, jog ginčijamos priemones užtikrina iš jų naudos gaunančių subjektų veiklos
palaikymą ir jomis siekiama to paties tikslo kaip ir ankstesne pagalba.
Į bylą įstojusi šalis pažymi, kad ginčijamų priemonių suderinamumą su privataus investuotojo kriterijumi reikia vertinti atsižvelgiant
į investicijos rentabilumo trukmę. Todėl būtina atsižvelgti į visą valstybės pagalbos teikimo
Olympic Airways
grupei istoriją.
Teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti, kad ginčijamame sprendime Komisija, pirma, pripažino buvus ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA
dėl iki atskyrimo gautos paramos susigrąžinimo (žr. šio sprendimo 68‑153 punktus) ir, antra, pripažino valstybės pagalba tam
tikras NOA arba OA naudai taikytas priemones, kurių imtasi Įstatymo Nr. 3185/2003 pagrindu atliekant
Olympic Airways
grupės pertvarkymą, siekiant ją privatizuoti.
Kaip matyti iš anksčiau išdėstytų argumentų (visų pirma žr. šio sprendimo 99‑101 punktus), šie du klausimai yra visiškai atskiri.
Todėl išvados dėl klausimo, ar dėl ekonominio tęstinumo tarp OA ir NOA pastaroji taip pat pasinaudojo iki atskyrimo OA skirta
pagalba ir todėl gali būti įpareigota ją grąžinti, neturi reikšmės NOA po jos įsteigimo tiesiogiai suteiktos pagalbos kvalifikavimui
pagal EB 87 straipsnio 1 dalį.
Taigi naujų NOA naudai taikytų priemonių kvalifikavimo klausimas turi būti atskirtas nuo su pagalbos susigrąžinimu susijusio
klausimo, nagrinėto, pavyzdžiui, minėtame Sprendime
Vokietija prieš Komisiją
(71, 87 ir 88 punktai), kuriame Teisingumo Teismas pripažino, kad tik tai, jog naujai įsteigta dukterinė bendrovė tęsė patronuojančios
bendrovės, dėl kurios pradėta likvidavimo procedūra, veiklą nuomodamasi jos patalpas, o Komisija teigė negavusi informacijos,
suteikiančios galimybę įvertinti, ar nuomos kaina atitiko rinkos sąlygas, neleidžia teigti, jog nuomininkas pasinaudojo konkurenciniu
pranašumu, susijusiu su nuomotojui iki nuomininko įsteigimo suteikta pagalba.
Šioje byloje ginčijamos priemonės NOA naudai yra mažesni nuomos mokesčiai, kuriuos ši bendrovė mokėdavo OA ir Graikijos Respublikai
už lėktuvų subnuomą. Iš esmės Komisija teigia, kad į šių priemonių kontekstą, kuriam būdingas ekonominis tęstinumas tarp OA
ir NOA bei Graikijos Respublikos finansinė parama OA, siekiant užtikrinti skrydžių veiklos vykdymą, galima atsižvelgti preziumuojant,
jog naujos priemonės NOA naudai taip pat yra valstybės pagalba.
Šiuo klausimu ginčijamo sprendimo nagrinėjimas atskleidžia, kad Komisija, atsižvelgdama į EB 87 straipsnio taikymo sąlygas,
atskirai nagrinėjo tam tikras konkrečias OA arba NOA naudai taikytas priemones, tarp kurių buvo už lėktuvų subnuomą NOA mokėtų
nuomos mokesčių dydis (ginčijamo sprendimo 56, 57, 155‑161, 186, 188, 191 ir 193 konstatuojamosios dalys). Vis dėlto iš šio
sprendimo matyti, kad toks atskiras kiekvienos nagrinėjamos priemonės nagrinėjimas, siekiant jas kvalifikuoti, būtinai turi
atspindėti bendrą
Olympic Airways
grupės pertvarkymo kontekstą, kurio dalis buvo skrydžių veiklos atskyrimas ir perleidimas naujai bendrovei NOA, be kita ko,
vadovaujantis Įstatymu Nr. 3185/2003 įtvirtinta tvarka. Kaip jau buvo nurodyta (žr. šio sprendimo 101 punktą), atsižvelgdama,
be kita ko, į 2003 m. gruodžio mėn. parengtas Komisijos ekspertų išvadas dėl
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimo (ginčijamo sprendimo 110‑126 konstatuojamosios dalys), Komisija nagrinėja šio restruktūrizavimo pobūdį,
tačiau pati jo nepripažįsta valstybės pagalba (ginčijamo sprendimo 178‑183 konstatuojamosios dalys).
Taigi Komisija teisingai teigia, kad iš ginčijamo sprendimo matyti, jog ji atskirai nagrinėjo NOA naudai taikytas ginčijamas
priemones (visų pirma žr. 186 ir 188 konstatuojamąsias dalis), tuo pačiu jas pateikdama bendrame
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimo kontekste, kuriam jos priklausė.
Tokiomis aplinkybėmis, priešingai nei teigia ieškovės, Komisijos argumentai, kad reikia atsižvelgti į ekonominį tęstinumą
tarp OA ir NOA dėl ginčijamų priemonių kvalifikavimo pagal EB 87 straipsnio 1 dalį, nėra nauji motyvai, kuriais siekiama pakeisti
ginčijamame sprendime įtvirtintus motyvus. Todėl šių argumentų negalima pripažinti nepriimtinais.
Be to, reikia pastebėti, kad, priešingai nei teigia ieškovės, tai, jog Komisija atsižvelgė į ekonominį tęstinumą tarp OA ir
NOA, savaime neprieštarauja ginčijamų priemonių nagrinėjimui atskirai ir todėl ginčijamo sprendimo motyvai netampa nesuprantami.
Be to, dėl atsižvelgimo į ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA vertinant ginčijamas priemones pagal EB 87 straipsnio nuostatas
iš pradžių reikia priminti, kad, vadovaujantis nusistovėjusia teismo praktika, Komisija visuomet turi išnagrinėti visas ginčijamam
sandoriui reikšmingas aplinkybes bei jo kontekstą, ypač taikydama privataus investuotojo kriterijų (2003 m. kovo 6 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimo
Westdeutsche Landesbank Girozentrale ir Land Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją
, T‑228/99 ir T‑233/99, Rink. p. II‑435, 270 punktas; taip pat žr. 2008 m. gruodžio 17 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Ryanair prieš Komisiją
, T‑196/04, Rink. p. II‑3643, 59 punktą).
Šioje byloje tai reiškia, kad sprendimas atsižvelgti į ekonominio tęstinumo tarp OA ir NOA egzistavimą neatleido Komisijos
nuo pareigos, įvertinant visas reikšmingas aplinkybes, patikrinti, ar buvo įvykdytos EB 87 straipsnio 1 dalies taikymo sąlygos.
Šiuo atveju Komisija teisėtai atsižvelgė į ginčijamų priemonių kontekstą, kuriam būdinga, pirma, pagalbos restruktūrizavimui
ir neteisėtos pagalbos, kuria siekta suteikti galimybę tęsti skrydžių veiklą, suteikimas ankstesnei oro bendrovei OA, antra,
2003 m. įvykdytas
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimas, siekiant ją privatizuoti, ir, trečia, OA ir NOA ryšio pobūdis. Vis dėlto Komisija vis tiek turi
išnagrinėti, ar, atsižvelgiant į privataus investuotojo kriterijų, ginčijamos priemonės atitinka normalius komercinius sandorius
rinkos ekonomikos sąlygomis ir taip skiriasi nuo anksčiau minėtos neteisėtos pagalbos (šiuo klausimu žr. 2002 m. spalio 17 d.
Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Linde prieš Komisiją
, T‑98/00, Rink. p. II‑3961, 43‑54 punktus).
Tokiomis aplinkybėmis išvada dėl ekonominio tęstinumo tarp OA ir NOA egzistavimo neleidžia preziumuoti, kad, atsižvelgiant
į po atskyrimo išlikusius šių dviejų bendrovių ekonominius sunkumus, ginčijamame sprendime nagrinėtos naujos NOA naudai taikytos
priemonės yra logiška minėtos ankstesnės pagalbos tąsa ir todėl taip pat turi būti priskiriamos valstybės pagalbos kategorijai.
Šiuo klausimu negalima pritarti Komisijos argumentams, pagrįstiems 1998 m. rugsėjo 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu
BP Chemicals prieš Komisiją
(T‑11/95, Rink. p. II‑3235, 171 ir 176 punktai). Iš tiesų, kitaip nei šio sprendimo priėmimo aplinkybėmis, kai nagrinėjamos
priemonės buvo viešosios įstaigos savo dukterinei bendrovei suteikti įnašai į kapitalą, reikia pažymėti, kad nagrinėjamoje
byloje OA ir Graikijos Respublikos tariamai NOA suteiktos pagalbos, mokant už subnuomojamus lėktuvus daug mažesnius nuomos
mokesčius nei OA arba Graikijos Respublika mokėjo pagal pagrindines nuomos sutartis, objektas ir net pobūdis visiškai skiriasi
nuo 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime nagrinėtos valstybės pagalbos OA naudai ir ji su šia pagalba neturi jokio ryšio.
Be to, ypač svarbu pastebėti, kad, vadovaujantis minėtu Sprendimu
BP Chemicals prieš Komisiją
(170 punktas), net jei nagrinėjama priemonė buvo priimta po to, kai tokio paties pobūdžio priemonės buvo pripažintos valstybės
pagalba, dėl to
a priori
negalima atmesti galimybės, kad minėta priemonė atitiks rinkos ekonomikoje veikiančio privataus investuotojo kriterijų. Bet
kuriuo atveju Sąjungos teismas turi patikrinti, ar, atsižvelgiant į reikšmingas aplinkybes, šią priemonę būtų galima pagrįstai
atskirti nuo ankstesnių pagalbos priemonių ir, taikant privataus investuotojo kriterijų, pripažinti savarankiška priemone.
Todėl šioje byloje Komisija turi išnagrinėti, ar nurodyta NOA suteikta pagalba atitinka EB 87 straipsnio 1 dalies taikymo
sąlygas, remdamasi ne vien jos kontekstu ir ypač šių priemonių išsidėstymu laike ankstesnės OA suteiktos pagalbos atžvilgiu
bei išlikusiais atitinkamų bendrovių ekonominiais sunkumais, bet ir visomis reikšmingomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis.
b)     Dėl privataus investuotojo kriterijaus
Šalių argumentai
Graikijos Respublika ir NOA teigia, kad, pirma, buvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida taikant privataus investuotojo kriterijų
ir, antra, ginčijamas sprendimas šiuo klausimu nebuvo motyvuotas.
Dėl akivaizdžios vertinimo klaidos Graikijos Respublika ir NOA nurodo, kad lėktuvų subnuoma už mažesnius nuomos mokesčius
nei mokami pagal pagrindines nuomos sutartis nesuteikė NOA jokio pranašumo, kurio ši bendrovė nebūtų turėjusi normaliomis
rinkos sąlygomis.
Šiuo atveju OA veiksmai atitiko privataus ūkio subjekto, kuris, susidūręs su staigiu nuomos mokesčių kritimu dėl po 2001 m.
rugsėjo 11 d. įvykių kilusios krizės tarptautinėje oro transporto rinkoje ir įsipareigojęs mokėti pagrindinėse nuomos sutartyse
nustatytus nuomos mokesčius net jei vienašališkai šias sutartis nutrauktų, apie 50 % sumažino patirtus nuostolius, sutikdamas
subnuomoti savo lėktuvus už žemesnę kainą nei jis mokėjo pagal prieš krizę kitokiomis ekonominėmis sąlygomis sudarytas pagrindines
nuomos sutartis.
Be to, siekdama įvertinti, ar subnuomos sutartys suteikė pranašumą NOA, Komisija turėjo atsižvelgti į visus tarp OA ir NOA
sudarytus sandorius, tačiau ginčijamame sprendime to nepadarė. Tačiau dėl nagrinėjamų subnuomos sutarčių OA nebepatyrė išlaidų,
susijusių su lėktuvų saugojimu, priežiūra ir taisymu. Be to, ji rinkos kainomis NOA teikė lėktuvų priežiūros ir taisymo paslaugas
(žr. sprendimo 163 ir 164 konstatuojamąsias dalis). Iš 2004 m. NOA OA sumokėtų 99 mln. eurų už priežiūros paslaugas, 44 441 850 eurų
suma buvo gauta už 18 lėktuvų, kuriuos OA subnuomojo NOA.
Ieškovės taip pat kaltina Komisiją nepalyginus NOA mokėtų nuomos mokesčių su taikytais rinkoje. Be to, jos ginčija Komisijos
teiginį, kad NOA greičiausiai nerado nuomotojų rinkos sąlygomis. Toks tvirtinimas nėra pagrįstas jokiais įrodymais ir jį paneigia
faktinės aplinkybės. Pirmiausia, po 2001 m. rugsėjo 11 d. įvykių lėktuvų pasiūla žymiai viršijo paklausą ir nuomos kainos
buvo ypač palankios. 2003 m. pabaigoje paklausos apskritai nebuvo. Nuo 2004 m. vidurio ji pradėjo augti ir dėl to iki 2004 m.
pabaigos nuomos kainos išaugo iki 30 %, tačiau nepasiekė iki 2001 m. rugsėjo mėn. buvusio kainų lygio. Šiuo atveju 2004 m.
birželio mėn. NOA taip pat sudarė B 737-300 tipo lėktuvo nuomos sutartį už 130 000 JAV dolerių nuomos mokestį už trejus metus,
atitinkantį rinkoje galiojusias kainas.
Dėl išperkamosios nuomos sutarčių keturiems lėktuvams
Airbus
A 340-300 Graikijos Respublika ir NOA pažymi skirtumą tarp, pirma, šių lėktuvų subnuomos NOA sutarčių ir, antra, Graikijos
Respublikos sprendimo pasinaudoti savo teise tapti šių sutarčių šalimi vietoje OA, nes kreditoriai grasino reikalauti nedelsiant
įvykdyti visas valstybės garantijas, kurios sudarė 200 mln. eurų, ir kilo pavojus, kad nuomotojai iš OA susigrąžins lėktuvus.
NOA negavo jokios naudos, kai Graikijos Respublika vietoje OA tapo išperkamosios nuomos sutarčių šalimi.
Komisija, kurią byloje T‑416/05 palaiko
Aeroporia Aigaiou
, teigia, kad iš OA sukūrus NOA, tai, jog OA subnuomojo lėktuvus NOA už žymiai mažesnius nuomos mokesčius nei mokami pagal
pagrindines sutartis, suteikė galimybę NOA nepatirti dalies savo veiklos išlaidų, kurias taip finansavo OA, o galiausiai,
kiek tai susiję su šios bendrovės nuostoliais, Graikijos Respublika. Ginčijamame sprendime nurodomi OA ir Graikijos Respublikos
dėl to patirti tiesioginiai nuostoliai (186 konstatuojamoji dalis) ir Graikijos Respublikos netiesioginiai nuostoliai (189 ir
191 konstatuojamosios dalys). Tokiomis aplinkybėmis ginčijama priemonė neatitinka privataus investuotojo kriterijaus.
Iš tiesų, pirma, taikant privataus investuotojo kriterijų atsižvelgiama į nagrinėjamų priemonių poveikį naudos gavėjui, nes
reikia patikrinti, ar šios priemonės jam nesuteikia pranašumo, kurio jis nebūtų turėjęs normaliomis rinkos sąlygomis.
Tačiau šioje byloje Graikijos valdžios institucijos formalios tyrimo procedūros metu nepateikė Komisijai reikalingų įrodymų,
nepaisant jos nurodymo pateikti visą informaciją, kuri būtų naudinga nagrinėjant
Olympic Airways
grupės pertvarkymą. Tokio nurodymo nusiuntimas Graikijos valdžios institucijoms perkėlė joms įrodinėjimo pareigą, vadovaujantis
Reglamento Nr. 659/1999 13 straipsnio 1 dalimi. Kadangi Graikijos valdžios institucijų pateikta informacija turėjo daugybę
spragų, Komisija įpareigojo ekspertus atlikti patikrinimą vietoje. Tokiomis aplinkybėmis Komisija teigia, kad ginčijamo sprendimo
teisėtumą galima įvertinti tik remiantis įrodymais, kuriuos ji turėjo priimdama šį sprendimą.
Antra, Komisija teigia, kad bet kuriuo atveju net jei informacija dėl rinkoje taikomų nuomos mokesčių jai būtų perduota laiku,
NOA mokamos nuomos dydžio palyginimas su rinkoje taikytais nuomos dydžiais būtų nereikšmingas. Iš tiesų buvo nerealu atlikti
tokį palyginimą, nes greičiausiai NOA rinkoje nebūtų galėjusi rasti kitų nuomotojų, galinčių jai išnuomoti lėktuvus, neįsikišant
Graikijos Respublikai.
Tokį vertinimą patvirtina aplinkybė, kad pagrindiniai nuomotojai, susirūpinę jų skolinių reikalavimų OA likimu, pagrasino
nutraukti su šia bendrove sudarytas sutartis, parduoti lėktuvus ir nedelsiant pasinaudoti garantijomis bei šiuo klausimu nustatė
sunkesnes sąlygas. Šio vertinimo taip pat nepaneigia aplinkybė, kad 2004 m. birželio mėn. NOA pavyko sudaryti eksploatacinės
nuomos sutartį, nes, Komisijos teigimu, ši įmonė išliko „globojama“ Graikijos Respublikos.
Tapdama keturių išperkamosios nuomos sutarčių šalimi vietoje OA ir sumažindama sutartas nuomos išlaidas, Graikijos Respublika
suteikė galimybę pratęsti nuomą ir taip išlaikyti skrydžių veiklą. Todėl nereikia skaičiuoti skirtumo tarp spėjamų nuomos
mokesčių ir nuomos mokesčių, kuriuos NOA mokėjo OA ir Graikijos Respublikai.
Be to, Komisija pabrėžia, kad ginčijamame sprendime ji tik pripažino, jog išlaidų lėktuvų nuomai sumažinimas, su kuriuo sutiko
OA ir Graikijos Respublika, yra NOA suteikta pagalba, tačiau neapibrėžė konkretaus šios pagalbos dydžio.
Tokiomis aplinkybėmis, ypač dėl keturių Graikijos Respublikos NOA subnuomotų lėktuvų, Komisija, priešingai nei teigia ieškovės,
ginčijamame sprendime atsižvelgė į atitinkamai išperkamosios nuomos ir subnuomos sutartyse numatytų atlyginimų skirtumą. Vis
dėlto toks skirtumas reikšmingas tik apskaičiuojant pagalbos dydį ir juo nebuvo būtina remtis norint įrodyti, kad dalį nuomos
mokesčio padengdavo valstybė.
Komisija teigia, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje minėtos 37 mln. eurų ir 2,75 mln. eurų sumos nebūtinai atitinka
pagalbos dydį, tačiau atspindi atitinkamai OA ir Graikijos Respublikos patirtų nuostolių dydį. Komisijos teigimu, pagalbos
dydis turės būti nustatytas šios institucijos ir Graikijos valdžios institucijų diskusijų metu, laikantis EB 10 straipsnyje
numatyto lojalaus bendradarbiavimo principo. Negalima atmesti galimybės, kad ši suma yra didesnė nei minėti nuostoliai.
Atsižvelgiant į visas šias aplinkybes, ginčijamas sprendimas buvo pakankamai motyvuotas dėl NOA suteikto pranašumo, kylančio
iš nuomos mokesčių dydžio (186 ir 188 konstatuojamosios dalys). Nereikėjo nustatyti pagalbos dydžio lyginant NOA mokėtų nuomos
mokesčių su rinkoje galiojusiomis kainomis. Bet kuriuo atveju Graikijos valdžios institucijos nepateikė Komisijai tam reikalingos
informacijos.
Byloje T‑416/05
Aeroporia Aigaiou
, įstojusi į bylą Komisijos reikalavimams palaikyti, dėl dviejų priežasčių ginčija OA ir Graikijos Respublikos veiksmų suderinamumą
su privataus investuotojo kriterijumi. Pirma, ji nurodo, kad privatus investuotojas pirmiausia būtų siekęs subnuomoti nagrinėjamus
lėktuvus sėkmingai veikiančiai oro bendrovei, jai taikydamas rinkoje galiojusias sąlygas, kad užtikrintų nuomos mokesčių mokėjimą
nustatytu laiku, o ne NOA, kuriai nebuvo jokios galimybės taikyti priverstinį įsipareigojimų vykdymą. Galiausiai joks privatus
investuotojas nesutiktų nuo savo verslo atskirti vienintelio jam galinčio būti pelningu sektoriaus.
Antra, į bylą įstojusi šalis teigia, kad esant palankioms rinkos sąlygoms už didelę kainą ir ilgam laikotarpiui sudarytos
lėktuvų nuomos sutarties išlaikymo pasekmės yra įprastos verslo rizikos, kurią prisiima oro bendrovės, dalis. Todėl, atsižvelgiant
į tai, jog į bylą įstojusios šalies teigimu, NOA yra OA teisių ir pareigų perėmėja bei priklauso tai pačiai grupei, vien tai,
kad ji neturėjo mokėti didelių nuomos mokesčių, yra valstybės pagalba, kurios dydis lygus pagal pagrindines sutartis ir už
subnuomą mokamų nuomos mokesčių skirtumui, ir nėra reikalo NOA mokėtus nuomos mokesčius lyginti su rinkos kaina.
Be to,
Aeroporia Aigaiou
abejoja, ar NOA mokėti nuomos mokesčiai atitiko rinkos kainas. Ji teigia, kad pagal 2006 m. gruodžio 14 d. sutartį ji mokėjo
700 000 eurų nuomos mokestį lėktuvų nuomos bendrovei už lėktuvą, kurio rinkos vertė buvo maždaug 50 % mažesnė nei NOA išsinuomoto
lėktuvo tipo vertė.
Teismo vertinimas
Apibrėžus ginčijamą pagalbą ir šalių argumentuose keliamus klausimus, reikia išnagrinėti privataus investuotojo kriterijaus
taikymui šioje byloje reikšmingus įrodymus, prieš nagrinėjant įrodinėjimo pareigos paskirstymo klausimą, kiek tai susiję su
šalių procedūrinių pareigų laikymusi per administracinę procedūrą.
–       Dėl ginčijamos pagalbos nustatymo
Iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalies ir motyvų aiškiai matyti, kad Komisija valstybės pagalba pripažino tik, pirma,
OA sutikimą 2004 m. taikyti nuomos mokesčius už NOA subnuomojamus lėktuvus, kurie buvo mažesni nei pagal pagrindines nuomos
sutartis OA mokamos sumos (visų pirma žr. 158 ir 186 konstatuojamąsias dalis), ir, antra, Graikijos Respublikos sutikimą taikyti
mažesnius nuomos mokesčius nei ji mokėjo pagal išperkamosios nuomos sutartis nuo tapimo šių sutarčių šalimi vietoje OA iki
2005 m. gegužės mėn., kai Komisijos ekspertai atliko patikrinimą vietoje (visų pirma žr. 160 ir 186 konstatuojamąsias dalis).
Taigi ginčijamame sprendime nėra tiesiogiai nurodyti OA patirti nuostoliai pagal išperkamosios nuomos sutartis iki tada, kai
sutarčių šalimi vietoje jos tapo Graikijos Respublika, ir pagal eksploatacinės nuomos sutartis, galiojusias 2003 m. gruodžio
12‑31 d. bei nuo 2005 m. sausio 1 d. iki rugsėjo 14 d., kai buvo priimtas ginčijamas sprendimas. Be to, jame tiesiogiai nenurodyti
nuo 2005 m. gegužės mėn. iki rugsėjo 14 d. Graikijos Respublikos patirti nuostoliai. Tokį ginčijamo sprendimo vertinimą patvirtina
minėtas 2008 m. vasario 14 d. Sprendimas
Komisija prieš Graikiją
(42 punktas), kuriame Teisingumo Teismas nurodė, kad sumos „dėl mokėjimų už lėktuvų subnuomą <...> buvo nustatytos“ ginčijamo
sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje, kurioje nurodyti būtent nuostoliai, kuriuos OA patyrė 2004 m., o Graikijos Respublika – iki
2005 m. gegužės mėnesio.
Ginčijamame sprendime (visų pirma žr. 186 ir 188 konstatuojamąsias dalis ir rezoliucinės dalies 1 straipsnio 1 dalį) Komisija,
vadovaudamasi
Moore Stephens
ataskaita, rėmėsi tik OA ir Graikijos Respublikos patirtais nuostoliais subnuomojant NOA lėktuvus už žymiai mažesnius nuomos
mokesčius nei jos moka pagal pagrindines sutartis. Šiuo klausimu ieškovės neginčija, kad šie nuostoliai, atsiradę dėl pagrindinių
ir NOA sumokėtų nuomos mokesčių skirtumų, OA atveju iš viso sudarė 37,6 mln. eurų už 2004 m. NOA subnuomotus lėktuvus, t. y.
55 % pagal pagrindines nuomos sutartis sumokėto nuomos mokesčio dydžio. Graikijos Respublikos patirti nuostoliai, vadovaujantis
Komisijos ekspertų pateiktomis išvadomis, prilygo bendrai 250 000‑350 000 eurų sumai per mėnesį už kiekvieną iš keturių lėktuvų,
kuriuos ji subnuomojo NOA po to, kai vietoje OA tapo išperkamosios nuomos sutarčių šalimi. NOA mokėtų nuomos mokesčių už šiuos
keturis lėktuvus ir Graikijos Respublikos mokėtų nuomos mokesčių pagal išperkamosios nuomos sutartis skirtumas, Komisijos
teigimu, iki 2005 m. gegužės mėn. sudarė bendrą 2,75 mln. eurų sumą, kurios ieškovės neginčijo.
Dėl OA lėktuvų subnuomos NOA iš
Moore Stephens
ataskaitos ir ginčijamo sprendimo (visų pirma žr. 155 konstatuojamąją dalį) matyti ir NOA posėdyje patvirtino, kad ši bendrovė
nuo įsteigimo iš OA pirmiausia subnuomojosi 23 lėktuvus. Vėliau šis skaičius sumažėjo iki 22, kai nebuvo atnaujinta OA ir
pagrindinio nuomotojo eksploatacinės nuomos sutartis, jai pasibaigus 2005 m. kovo mėnesį.
Iš ginčijamo sprendimo ir
Moore Stephens
ataskaitos matyti ir šalys neginčija, kad iš šių 22 lėktuvų, kuriuos OA subnuomojo NOA, 18 lėktuvų OA valdė eksploatacinės
nuomos sutarties pagrindu ir 4 – išperkamosios nuomos sutarties pagrindu. Iš minėtos ataskaitos matyti ir posėdžio metu šalys
patvirtino, kad 2004 m. gruodžio 17 d. Graikijos Respublika vietoje OA tapo dviejų išperkamosios nuomos sutarčių šalimi ir
2005 m. balandžio mėn. – dar dviejų tokių sutarčių šalimi.
–       Dėl ginčijamų klausimų nustatymo, atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo turinį ir šalių argumentus
Tokiomis faktinėmis aplinkybėmis Komisija ginčijamame sprendime tik palygino NOA už lėktuvų subnuomą sumokėtus nuomos mokesčius
su mokėtais pagal pagrindines sutartis.
Moore Stephens
ataskaita patvirtina, kad nebuvo palyginti NOA sumokėti ginčijami nuomos mokesčiai su rinkoje taikytais nuomos mokesčiais.
Iš tiesų šioje ataskaitoje, kuria Komisija rėmėsi ginčijamame sprendime, ekspertai nurodo, kad per šiam darbui atlikti skirtą
laiką jie negalėjo pateikti lėktuvų nuomos rinkoje taikytų nuomos mokesčių dydžio nepriklausomo vertinimo.
Vis dėlto Teisme Komisija pripažino, kad pagalbos suma atitinka ne ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje nurodytą OA ir
Graikijos Respublikos patirtų nuostolių dydį, bet NOA sumokėtų nuomos mokesčių ir rinkos kainų skirtumą.
Ieškovės kaltina Komisiją padarius akivaizdžią vertinimo klaidą ir pažeidus pareigą motyvuoti pirmiausia dėl to, kad taikydama
privataus investuotojo kriterijų ji nepalygino NOA sumokėtų nuomos mokesčių su rinkos kaina.
Komisija neginčija, kad nuo pagrindinių sutarčių sudarymo, kuris įvyko prieš 2001 m. rugsėjo 11 d. įvykius, ir šioje byloje
nagrinėjamo laikotarpio sąlygos lėktuvų nuomos rinkoje labai pasikeitė. Šiuo klausimu ji nepareiškia nuomonės dėl NOA prašymu
konsultacinės įmonės „Aviation Economics“ parengtos 2005 m. lapkričio 15 d. ataskaitos „Nuomos mokesčių rinkoje dydžio studija
dėl NOA“. Ji taip pat nereiškia abejonių dėl ieškovių teiginių, kad, vadovaujantis pagrindinėmis sutartimis, jei OA vienašališkai
nutrauktų šias sutartis, ji būtų turėjusi sumokėti nurodytas nuomos mokesčio sumas kaip nuostolių atlyginimą.
Vis dėlto Komisija teigia, kad šioje byloje ginčijamame sprendime konstatuoti pagal pagrindines sutartis sumokėtų ir NOA sumokėtų
nuomos mokesčių skirtumai leidžia patvirtinti buvus lėktuvų nuomos išlaidų sumažinimą, su kuriuo sutiko OA ir Graikijos Respublika
NOA naudai. Lemiamas veiksnys buvo tai, kad „šiuos nuomos mokesčių skirtumus turi padengti pagalbą privalanti grąžinti sunkumų
patirianti bendrovė“.
Šiuo klausimu, priešingai nei teigia ieškovė (žr. šio sprendimo 34 punktą), Komisijos argumentas, kad NOA skrydžių veikla
buvo subsidijuojama OA, kurios nuostolius galiausiai padengdavo Graikijos Respublika, taip patirdama netiesioginius nuostolius,
yra tik atsiliepime į ieškinį išdėstytų argumentų išplėtojimas ir negali būti laikomas nauju pagrindu.
Be to, Komisija iš esmės tik nurodo, kad ji neturėjo palyginti NOA mokėtų ginčijamų nuomos mokesčių su rinkos kainomis, nes
Graikijos valdžios institucijos nepateikė reikalingų įrodymų, nepaisant Komisijos nurodymų pateikti informaciją. Be to, toks
palyginimas, Komisijos teigimu, bet kuriuo atveju būtų nereikšmingas, nes NOA greičiausiai nebūtų suradusi kitų nuomotojų
be Graikijos Respublikos įsikišimo.
Atsižvelgiant į šiuos šalių argumentus, reikia nustatyti privataus investuotojo kriterijaus taikymui reikšmingas aplinkybes,
kiek tai susiję su ginčijamomis priemonėmis, prieš nagrinėjant atitinkamas šalių procesines pareigas administracinėje procedūroje
ir įrodinėjimo pareigos paskirstymą šioje byloje.
–       Dėl privataus investuotojo kriterijaus taikymui šioje byloje reikšmingų aplinkybių
Iš EB 87 straipsnio 1 dalies matyti, kad pagalbos sąvoka yra objektyvi ir vertinama atsižvelgiant tik į tai, ar valstybės
priemone yra suteikiamas pranašumas vienai ar kelioms įmonėms (1998 m. sausio 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Ladbroke Racing prieš Komisiją
, T‑67/94, Rink. p. II‑1, 52 punktas).
Visų pirma, siekiant nustatyti, ar nagrinėjamas priemones galima pripažinti valstybės pagalba, iš esmės reikia atsižvelgti
į šios priemonės poveikį pagalbą gavusioms įmonėms, o ne pagalbą suteikiančių viešų arba privačių įstaigų padėtį (1977 m.
kovo 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Steinike & Weinlig
, 78/76, Rink. p. 595, 21 punktas).
Taigi reikia nustatyti, ar nagrinėjamomis priemonėmis pasinaudojusi įmonė gavo ekonominės naudos, kurios ji nebūtų gavusi
normaliomis rinkos sąlygomis (žr. minėto Sprendimo
Linde prieš Komisiją
39 punktą ir minėto Sprendimo
Westdeutsche Landesbank Girozentrale ir Land Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją
207 punktą ir nurodytą teismo praktiką). Tai, kad pagalbą suteikusioms viešosios valdžios institucijoms arba viešajai įmonei
tokia operacija yra pagrįsta, neatleidžia nuo pareigos atlikti tokį patikrinimą (šiuo klausimu žr. minėto Sprendimo
Westdeutsche Landesbank Girozentrale ir Land Nordrhein-Westfalen prieš Komisiją
315 punktą; šiuo klausimu taip pat žr. minėto Sprendimo
Linde prieš Komisiją
48‑54 punktus).
Kaip teigia Komisija, tai reiškia, kad net jei pripažintume, jog „nuomos mokesčių skirtumų padengimas“ buvo labiau pagrįstas
nei pagrindinių sutarčių nutraukimas, vien to, jog OA ir Graikijos Respublika vykdė protingą finansinį lėktuvų valdymą, kai
sumažino nuostolius subnuomodamos šiuos lėktuvus NOA ir vėliau teikdamos paslaugas šiai įmonei rinkos sąlygomis, nepakanka
tam, kad šie veiksmai taptų suderinami su privataus investuotojo kriterijumi. Iš to išplaukia, kad šios bylos kontekste, priešingai
nei teigia ieškovės, tik tai, jog ginčijamame sprendime Komisija neišnagrinėjo visų nurodytų pranašumų, kuriuos OA gavo subnuomodama
savo lėktuvus NOA, neleidžia daryti išvados, kad ši institucija klaidingai taikė privataus investuotojo kriterijų.
Kita vertus, Graikijos Respublika ir NOA teisingai pažymi, kad pagal minėtą teismo praktiką, taikant privataus ūkio subjekto
kriterijų, reikia palyginti NOA sumokėtus ginčijamus nuomos mokesčius OA ir Graikijos Respublikai su rinkoje taikytais nuomos
mokesčiais.
Šiuo klausimu reikia atmesti Komisijos ir
Aeroporia Aigaiou
argumentus, kad toks palyginimas yra nereikšmingas. Iš tiesų, pirma, iš ginčijamo sprendimo motyvų ir 1 dalies 1 straipsnio
aiškiai matyti, kad šiame sprendime nurodyta pagalba yra ne pati OA ir Graikijos Respublikos lėktuvų subnuoma NOA, bet NOA
mokami nuomos mokesčiai, kurie yra mažesni už šių nuomotojų pagal pagrindines nuomos arba išperkamosios nuomos sutartis mokamus
mokesčius. Todėl Komisijos teiginiai, kad NOA neturėjo galimybės išsinuomoti lėktuvų rinkoje be Graikijos Respublikos paramos,
šioje byloje yra nereikšmingi.
Šiuo požiūriu nagrinėjamoje byloje keliami kitokie klausimai nei, pavyzdžiui, 2000 m. spalio 5 d. Sprendime
Vokietija prieš Komisiją
(C‑288/96, Rink. p. I‑8237, 30‑32 ir 41 punktai), kuriame Teisingumo Teismas įtvirtino kriterijų, pagrįstą valstybės garantijos
gavėjo galimybe gauti paskolą kapitalo rinkoje be šios garantijos. Iš tiesų byloje, kurioje buvo priimtas šis sprendimas,
buvo ginčijamas pats garantijos suteikimas, o ginčijamame sprendime pagalba pripažintos priemonės buvo susijusios tik su NOA
taikytų nuomos mokesčių dydžiu.
Šioje byloje, vertindama ginčijamas priemones (ginčijamo sprendimo 186 ir 188 konstatuojamosios dalys), Komisija neginčija
to, kad OA ir Graikijos Respublika galėjo nereikalauti iš NOA pakankamų mokėjimų garantijų, kaip sutikimo jai subnuomoti lėktuvus
sąlygos. Ji taip pat nekaltina OA tuo, kad ši nenutraukė pagrindinių nuomos sutarčių, o subnuomavo lėktuvus NOA.
Antra, Komisija, nenagrinėjanti paties
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimo (žr. šio sprendimo 101 punktą), taip pat nekaltina Graikijos Respublikos už tai, kad ji įsteigdama
NOA nenumatė perleisti šiai bendrovei pagrindinių nuomos sutarčių ir išperkamosios nuomos sutarčių. Todėl yra nereikšmingas
Aeroporia Aigaiou
argumentas, kad valstybės pagalba NOA egzistuoja vien dėl to, kad ši bendrovė išvengė įprastos verslo rizikos, susijusios
su pagrindinių nuomos sutarčių įgyvendinimu.
Galiausiai, vertindama ginčijamas priemones, Komisija, taikydama privataus investuotojo kriterijų, neginčija sprendimo, pagal
kurį Graikijos Respublika tapo keturių išperkamosios nuomos sutarčių šalimi vietoje OA. Ji pažymi, kad iš
Moore Stephens
ataskaitos matyti, jog šį sprendimą Graikijos Respublika priėmė siekdama išvengti nepalankesnių sąlygų OA ir jai pačiai kaip
garantijos davėjai, kurias atliekant atskyrimą nustatė suinteresuotos finansinės institucijos (pagrindiniai nuomotojai), atsižvelgdamos
į neaiškumą dėl OA ir NOA ateities. Komisija tik pažymi, kad šiuo sprendimu nukrypstama nuo bendros tvarkos, nurodydama, kad,
ekspertų teigimu, norint įvykdyti šį sandorį reikėjo priimti naują teisės nuostatą (žr. ginčijamo sprendimo 159 konstatuojamąją
dalį).
Iš visų minėtų argumentų matyti, kad net darant prielaidą, jog Komisijos teiginiai, kuriais remiantis iš esmės lėktuvų subnuoma
NOA už mažesnius nuomos mokesčius nei mokami pagal pagrindines sutartis buvo įmanoma tik dėl Graikijos Respublikos paramos,
yra pagrįsti, tai neatleidžia Komisijos nuo pareigos, vadovaujantis privataus ūkio subjekto kriterijumi, patikrinti, ar NOA
sumokėti nuomos mokesčiai iš tiesų buvo mažesni už tuos, kuriuos ji būtų mokėjusi nagrinėjamu laikotarpiu normaliomis rinkos
sąlygomis.
Iš tiesų restruktūrizavimo sąlygos ir įvairios Komisijos nurodytos paramos priemonės, kurios pačios ginčijamame sprendime
nėra kvalifikuojamos kaip valstybės pagalba (žr. šio sprendimo 101 punktą), tik atspindi nurodomos pagalbos, kuri buvo teikiama
nustatant mažesnius nuomos mokesčius už lėktuvų subnuomą nei mokami pagal pagrindines nuomos sutartis, kontekstą. Nesant jokių
kitų rimtų įrodymų, vien šis kontekstas neleidžia preziumuoti, kad už lėktuvų subnuomą NOA mokėti nuomos mokesčiai buvo mažesni
nei taikyti rinkoje.
Tai reiškia, kad šioje byloje, priešingai nei teigia Komisija, privataus ūkio subjekto kriterijus įpareigoja patikrinti, ar
NOA sumokėti ginčijami nuomos mokesčiai atitiko nagrinėjamu laikotarpiu normaliomis rinkos sąlygomis mokėtus nuomos mokesčius.
–       Dėl įrodinėjimo pareigos padalijimo ir atitinkamų Komisijos bei suinteresuotos valstybės narės procedūrinių pareigų
Vadovaujantis teismo praktika, Komisija ginčijamame sprendime turėjo pateikti su naujos pagalbos suteikimu susijusius įrodymus,
šiuo atveju palygindama NOA mokėtus ginčijamus nuomos mokesčius su taikytais rinkoje. Iš EB 88 straipsnio 2 ir 3 dalių išplaukia,
kad to nepadarius nagrinėjamos naujos priemonės negali būti pripažįstamos valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal EB 87 straipsnio
1 dalį (1994 m. balandžio 13 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Vokietija ir Pleuger Worthington prieš Komisiją
, C‑324/90 ir C‑342/90, Rink. p. I‑1173, 23 punktas).
Vis dėlto šios taisyklės, susijusios su įrodinėjimo pareiga, taikymas siejamas su Komisijai ir suinteresuotai valstybei narei
nustatytų atitinkamų procedūrinių pareigų vykdymu, kai minėta institucija vykdo jai suteiktus įgaliojimus, kad priverstų valstybę
narę jai pateikti visą būtiną informaciją (minėto Sprendimo
Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją
35 punktas).
Visų pirma iš teismo praktikos išplaukia, kad Komisija yra įgaliota priimti sprendimą pagal turimą informaciją, jei nevykdydama
iš EB 10 straipsnio kylančios savo pareigos bendradarbiauti su šia institucija valstybė narė nepateikia informacijos, kurios
prašė Komisija tam, kad išnagrinėtų naujos ar pakeistos pagalbos kvalifikavimą ir suderinamumą su bendrąja rinka arba patikrintų,
ar pirmiau patvirtinta pagalba buvo tinkamai taikoma. Tačiau prieš priimdama tokį sprendimą Komisija turi nurodyti valstybei
narei per Komisijos nustatytą terminą pateikti visus dokumentus ir informaciją, kurie būtini priežiūrai vykdyti. Tik tuo atveju,
jei, nepaisydama Komisijos nurodymo, valstybė narė nepateikia reikalaujamos informacijos, Komisija turi teisę užbaigti procedūrą
ir remdamasi kiekvienu atveju turima informacija priimti sprendimą dėl pagalbos buvimo ir suderinamumo su bendrąja rinka arba
sprendimą, kuriuo pripažįstamas anksčiau patvirtintos pagalbos taikymo tinkamumas (minėto Sprendimo
Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją
36 punktas ir nurodyta teismo praktika).
Minėtos procedūrinės pareigos yra perkeltos ir patikslintos Reglamento Nr. 659/1999 2 straipsnio 2 dalyje, 5 straipsnio 1 ir
2 dalyse, 10 straipsnyje ir 13 straipsnio 1 dalyje.
Taip pat reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 659/1999 6 straipsnio 1 dalį „sprendime pradėti formalaus tyrimo procesą
apibendrinami reikšmingi ginčytini faktai ir teisės klausimai, pateikiamas pirminis Komisijos atliktas pasiūlytos pagalbos
pobūdžio priemonės įvertinimas ir išdėstomos abejonės dėl pagalbos atitikimo bendrajai rinkai“.
Šios procedūrinės pareigos suinteresuotai valstybei narei ir Komisijai nustatytos tam, kad ši institucija remdamasi pakankamai
aiškia ir tikslia informacija galėtų vykdyti kontrolę nepažeisdama suinteresuotos valstybės narės teisės būti išklausytai.
Iš tikrųjų primintina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką bet kurioje prieš asmenį pradėtoje procedūroje, kurioje gali
būti priimtas sprendimas šio asmens nenaudai, teisės į gynybą užtikrinimas yra vienas pagrindinių Sąjungos teisės principų
ir jį reikia užtikrinti net jeigu nėra specialių teisės aktų (minėto Sprendimo
Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją
37 punktas ir nurodyta teismo praktika).
Atsižvelgiant į minėtus procedūrinius principus, reikia išnagrinėti, ar šioje byloje Komisija turėjo teisę (o ji iš esmės
teigia, kad tokią teisę turėjo) preziumuoti valstybės pagalbos egzistavimą remdamasi tik savo turima informacija, ir ar taikydama
privataus investuotojo kriterijų ji privalėjo atlikti tyrimą, kad galėtų palyginti NOA mokamus ginčijamus nuomos mokesčius
su nuomos mokesčiais, kuriuos ši bendrovė būtų mokėjusi normaliomis rinkos sąlygomis.
Dėl to reikia išnagrinėti nurodymo pateikti informaciją ir sprendimo pradėti formalią tyrimo procedūrą turinį bei Graikijos
Respublikos Teisme pateiktas pastabas.
Pirma, 2003 m. rugsėjo 8 d. nurodyme pateikti informaciją Komisija, taikydama Reglamento Nr. 659/1999 5 ir 10 straipsnius,
paprašė jai pateikti visą informaciją, kurios reikia nagrinėjant su oro bendrovės OA restruktūrizavimo ir privatizavimo procedūra
susijusias priemones. Šiuo klausimu Komisija priminė, kad nagrinėdama valstybės pagalbos suderinamumą su bendrąja rinka, ji
turi atsižvelgti į visas svarbias aplinkybes, įskaitant, atitinkamais atvejais, ankstesniame sprendime jau nagrinėtas aplinkybes.
Taigi iš šio sprendimo matyti, kad, nepranešus apie OA privatizavimo procedūrą ir naujas šios bendrovės restruktūrizavimo
priemones, skirtas palengvinti jos privatizavimą, nurodymas apėmė visas su šiuo restruktūrizavimu ir privatizavimu susijusias
aplinkybes, kurioms galėtų būti būdingi valstybės pagalbos požymiai. Komisija visų pirma prašė pateikti NOA verslo planą,
jos akcinio kapitalo struktūrą, išsamius duomenis apie turtą ir finansavimą, įskaitant įsiskolinimus, teisinį ir mokestinį
statusą ir išsamią informaciją dėl galimo OA ir jos dukterinių bendrovių likvidavimo.
Antra, 2004 m. kovo 16 d. sprendime pradėti formalią tyrimo procedūrą Komisija pirmiausia nagrinėjo OA finansinę būklę 2001
ir 2002 m., atsižvelgdama į audituotas ataskaitas už šiuos dvejus finansinius metus, kurias ji gavo tik 2003 m. rugsėjo ir
gruodžio mėnesiais. OA patirtų nuostolių dydis patvirtino Komisijos vertinimą, pateiktą 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime,
pagal kurį Graikijos Respublika
de facto
tapo pagrindiniu šios bendrovės finansavimo šaltiniu ir be jos paramos įmonė greičiausiai būtų turėjusi nutraukti veiklą (17,
26 ir 29 punktai).
Dėl po 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo suteiktos galimos naujos pagalbos, kuri yra vienintelė nagrinėjama šioje byloje, minėtame
2004 m. kovo 16 d. sprendime Komisija nurodė, kad OA ir NOA buvo „ta pati įmonė Bendrijos taisyklių valstybės pagalbos [srityje]
požiūriu“ (106 ir 108 punktai).
Konkrečiai dėl NOA naudotų lėktuvų Komisija išsamiame padėties aprašyme nurodė tik, kad taikant Įstatymą Nr. 3185/2003 Graikijos
valdžios institucijų prašymu konsultacijų bendrovės
Deloitte & Touche
parengtame NOA pertvarkymo balanse nurodyta, jog OA arba
Olympic Aviation
priklausiusių 18 lėktuvų nuosavybė buvo perduota NOA. Be to, dėl OA lėktuvų subnuomos NOA Komisija nurodė, kad
Deloitte & Touche
paaiškino, jog tokia subnuoma reiškia, kad OA išliko vienintelė atsakinga prieš frachtuotojus ir, kaip tai pažymėjo pačios
Graikijos valdžios institucijos, suteikė galimybę NOA pasinaudoti valstybės garantijomis lėktuvų nuomai ir kitais sutartiniais
įsipareigojimais, pavyzdžiui, paskolų garantijomis naujų lėktuvų pirkimui ir persikėlimui į naują Spatos oro uostą, kurias
1998 ir 2000 m. Komisija patvirtino kaip pagalbą restruktūrizavimui ir 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimu pripažino nesuderinamomis
su bendrąja rinka (2004 m. kovo 16 d. sprendimo 54 punktas; taip pat žr. šio sprendimo 6 punktą). Komisija pažymėjo, kad vyriausybę
konsultavusios bendrovės
Kantor
teigimu buvo svarbu, jog NOA pradėtų savo veiklą nuo 2003 m. pabaigos, pirmiausia „siekiant pasinaudoti žemomis lėktuvų pirkimo
ir frachtavimo kainomis, suteikiančiomis galimybę pagerinti ir atnaujinti parką“, ir dėl to, kad „OA turėtų kilti didelių
sunkumų išlikti per 2003–2004 m. žiemos sezoną“ (57 punktas).
Be to, šiame 2004 m. kovo 16 d. sprendime Komisija pažymėjo, kad savo skunde
Aeroporia Aigaiou
nurodė, jog OA turto perleidimas NOA, paliekant visus įsipareigojimus OA, yra valstybės pagalba. Komisija taip pat nurodė,
kad bendrovės pareiškėjos teigimu, nors frachtuotojai ir finansinės institucijos pritarė OA lėktuvų perleidimui NOA, labai
tikėtina, kad jos tai padarė tik dėl valstybės garantijos, kuri prilygo valstybės pagalbai (76 punktas).
Taigi nurodymo pateikti informaciją ir 2004 m. kovo 16 d. sprendimo vertinimas patvirtina, kad Komisija savo sprendimuose
niekada net netiesiogiai neminėjo NOA už lėktuvų subnuomą OA mokamų nuomos mokesčių dydžio. Iš tiesų nurodymas pateikti informaciją
tik labai bendrai apima priemones, susijusias su OA restruktūrizavimo ir privatizavimo procedūra, galinčias būti valstybės
pagalba. Sprendimo pradėti formalią tyrimo procedūrą dalyje, susijusioje su nagrinėjamų priemonių vertinimu, yra nurodytos
tik OA naudai taikytos priemonės ir privatizavimo procedūra, kuri buvo nagrinėjama ne ginčijamame sprendime, tačiau atskiroje
procedūroje, kurioje buvo priimtas privatizavimo planą patvirtinantis 2008 m. rugsėjo 17 d. Komisijos sprendimas.
Konkrečiai kalbant, OA lėktuvų subnuoma NOA buvo minima tik 2004 m. kovo 16 d. sprendimo aprašomojoje dalyje, tiesa, pranašumo,
kurį NAO įgauna dėl valstybės OA suteiktų lėktuvų nuomos garantijų, kurios 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimu pripažintos nesuderinamomis,
požiūriu. Vis dėlto reikia priminti, kad pati lėktuvų subnuoma NOA šiomis aplinkybėmis nėra pripažįstama valstybės pagalba
ginčijamame sprendime, kuris yra susijęs tik su nuomos mokesčių dydžiu.
Tokiomis aplinkybėmis reikia pripažinti, kad sprendime pradėti formalią tyrimo procedūrą nėra pateiktas šios bendrovės sumokėtų
nuomos mokesčių preliminarus įvertinimas, siekiant nustatyti, ar jiems yra būdingi pagalbos požymiai, kaip to reikalaujama
Reglamento Nr. 659/1999 6 straipsnio 1 dalyje.
Vis dėlto 2004 m. birželio 11 d. pastabose dėl šio sprendimo pradėti formalią tyrimo procedūrą Graikijos Respublika, be kita
ko, pabrėžė, kad OA išsinuomoti lėktuvai buvo subnuomoti NOA rinkos kaina, atsižvelgiant į nuostolių atlyginimą, kurį OA būtų
turėjusi sumokėti nuomotojams, jei būtų prieš terminą nutrauktos pagrindinės nuomos sutartys. Ši subnuoma buvo tik trumpalaikis
sprendimas, nes ateityje visas pagrindines nuomos sutartis (išskyrus nedidelę dalį greitai pasibaigsiančių) turėjo perimti
NOA. Kita vertus, keturi išperkamosios nuomos būdu įsigyti lėktuvai ir toliau būtų subnuomojami NOA rinkos kaina.
Be to, iš
Moore Stephens
ataskaitos matyti, kad vietoje atliktų tyrimų metu NOA vadovybė Komisijos ekspertams pagrindė, viena vertus, už lėktuvų subnuomą
šios bendrovės mokėtų nuomos mokesčių ir, kita vertus, OA pagal pagrindines nuomos sutartis ir Graikijos Respublikos pagal
išperkamosios nuomos sutartis mokėtų nuomos mokesčių skirtumus, nurodydama, kad nuomos mokesčiai už subnuomą atitiko rinkos
kainą ir kad NOA galėjo išsinuomoti lėktuvus iš kitų nuomotojų, jei ši subnuoma jai nebūtų pasiūlyta rinkos kaina.
Be to, neginčijama, kad Graikijos Respublika pateikė visą reikalingą informaciją apie nagrinėjamas pagrindines sutartis ir
subnuomos sutartis, įskaitant susijusiąją su nustatytais nuomos mokesčiais. Ji nepateikė tik jokių įrodymų apie nuomos mokesčių
dydį normaliomis rinkos sąlygomis nagrinėjamu laikotarpiu.
Tačiau iš nurodymo pateikti informaciją, 2004 m. kovo 16 d. sprendimo ir kitos bylos medžiagos nematyti ir Komisija, beje,
neteigia, kad administracinės procedūros metu ji kėlė kokių nors klausimų dėl NOA mokamų nuomos mokesčių dydžio, atsižvelgiant
į rinkos sąlygas, ir prašė Graikijos Respublikos pateikti papildomos informacijos šiuo klausimu.
Taip pat reikia pažymėti, kad 2004 m. spalio 26 d. pastabose dėl nurodymo sustabdyti visas pagalbos priemones Graikijos Respublika
pažymėjo, jog po 2004 m. birželio 11 d. pastabų pateikimo ji nebuvo informuota apie jokias naujas Komisijos tyrimo priemones
ir negavo jokio prašymo pateikti papildomos informacijos dėl savo pastabų.
Tokiomis aplinkybėmis, kadangi administracinės procedūros metu nebuvo, pirma, tiesiogiai ginčijamas NOA mokamų nuomos mokesčių
dydis ir, antra, pateiktas joks prašymas pateikti informaciją dėl šių nuomos mokesčių atitikimo rinkos kainai, Graikijos Respublikos
negalima kaltinti Komisijai nepateikus pakankamai informacijos, kad ji galėtų įvertinti ginčijamas priemones žinodama bylos
aplinkybes.
Be to, bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad Komisija Teisme neteigia, jog didžiąją dalį trūkstamos informacijos turi Graikijos
Respublika. Ji nurodo tik su rinkos kainomis susijusią informaciją, kurią ši institucija galėjo nesunkiai gauti atlikusi paprastą
nagrinėjamo laikotarpio rinkos tyrimą.
Tokiomis aplinkybėmis Komisija negali išvengti savo pareigos įrodyti, kad už lėktuvų subnuomą NOA mokėti nagrinėjami nuomos
mokesčiai neatitinka rinkos kainų. Ji turėjo pateikti bent pirminius faktinėmis aplinkybėmis pagrįstus įrodymus, kurių pagrindu
Graikijos Respubliką būtų galima įpareigoti pateikti papildomus paaiškinimus (pagal analogiją su įmonės dalyvavimo kartelyje
įrodymais žr. 2004 m. sausio 7 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Aalborg Portland ir kt. prieš Komisiją
, C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P, Rink. p. I‑123, 78 ir 79 punktus).
Todėl, laikydamasi pareigos atlikti kruopštų ir nešališką tyrimą tinkamo pagrindinių Sutarties taisyklių, susijusių su valstybės
pagalba, taikymo interesais, Komisija po
Moore Stephens
ataskaitos paskelbimo privalėjo toliau tęsti išsamesnį tyrimą, kad nustatytų, ar NOA mokami nuomos mokesčiai buvo suderinami
su privataus investuotojo kriterijumi. Tam ji turėjo nurodyti Graikijos Respublikai pateikti papildomos informacijos dėl NOA
mokamų nuomos mokesčių dydžio, pagal Reglamento Nr. 659/1999 10 straipsnio 3 dalį nurodydama prašomos informacijos pobūdį,
arba nurodyti parengti papildomą ekspertų ataskaitą, kad galėtų palyginti ginčijamų nuomos mokesčių dydį su rinkos kainomis.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, vadovaujantis su teisės į gynybą užtikrinimu susijusiais reikalavimais, pagrįsdama išvadą
dėl valstybės pagalbos egzistavimo Komisija ne Graikijos valdžios institucijų pateiktais įrodymais, kuriuos ji gavo iš trečiųjų
asmenų, gali remtis tik jei prieš tai suteikė galimybę šioms valdžios institucijoms tinkamai pateikti pastabas dėl šių įrodymų
(šiuo klausimu žr. 1986 m. liepos 10 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Belgija prieš Komisiją
, 234/84, Rink. p. 2263, 27‑29 punktus ir 1990 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Prancūzija prieš Komisiją
, C‑301/87, Rink. p. I‑307, 29 ir 30 punktus).
Šioje byloje, atsižvelgiant į visus anksčiau išdėstytus argumentus, užtenka konstatuoti, kad Komisija ginčijamame sprendime
nepatikrino, ar ginčijami nuomos mokesčiai buvo mažesni nei rinkos kaina, nors privalėjo tai padaryti pagal privataus ūkio
subjekto kriterijų. Iš tiesų ginčijamame sprendime nėra jokių argumentų, kuriais siekiama paneigti šiuo klausimu administracinės
procedūros metu ieškovės ginamą poziciją (žr. šio sprendimo 241 punktą). Be to, išsamiame ekspertų darbo plane, pateiktame
Moore Stephens
ataskaitoje, kuria remiamasi ginčijamame sprendime, teigiama, kad tyrimas buvo susijęs tik su rizika, kad lėktuvai NOA bus
subnuomojami už „dirbtinai mažus nuomos mokesčius, net jei šie nuomos mokesčiai galėjo sutapti su rinkos kainomis“. Tačiau
šiuo klausimu svarbu priminti, kad nors Komisija, beje, nebūdama įpareigota, gali pasitelkti ekspertus iš išorės, tai neatleidžia
jos nuo pareigos vertinti ekspertų darbą (2004 m. rugsėjo 16 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
Valmont prieš Komisiją
, T‑274/01, Rink. p. II‑3145, 72 punktas).
Iš to galima daryti išvadą, kad remdamasi tik skirtumais tarp, viena vertus, OA ir Graikijos Respublikos už lėktuvų nuomą
mokėtų nuomos mokesčių ir, kita vertus, NOA mokėtų nuomos mokesčių už šių lėktuvų subnuomą, pripažindama, jog šiai bendrovei
buvo suteiktas pranašumas, kurio ji nebūtų turėjusi normaliomis rinkos sąlygomis, Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą,
taikydama privataus investuotojo kriterijų.
Tai reiškia, kad pagrindas, susijęs su EB 87 straipsnio 1 dalies pažeidimu, yra pagrįstas. Todėl reikia panaikinti ginčijamo
sprendimo 1 straipsnio 1 dalį ir nėra reikalo nagrinėti pagrindus, susijusius su motyvų stoka ir atsakomybės už nagrinėjamas
priemones priskyrimu valstybei. Atsižvelgiant į tai, taip pat reikia panaikinti šio sprendimo 2 straipsnį tiek, kiek juo nurodoma
susigrąžinti 1 straipsnio 1 dalyje nurodytą pagalbą.
3.
Dėl OA suteiktos pagalbos
a)     Dėl NOA perleistos OA turto dalies pervertinimui prilygstančios sumos išankstinio mokėjimo (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio
2 dalis) (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
Graikijos Respublika ir OA ginčija ginčijamą sprendimą tiek, kiek Komisija jo 1 straipsnio 2 dalyje pripažįsta, kad OA buvo
suteikta su bendrąja rinka nesuderinama neteisėta pagalba, kurios dydis atitinka steigiant NOA šiai naujai oro bendrovei perleistos
OA turto dalies pervertinimą.
Ieškovės remiasi EB 87 straipsnio 1 dalies pažeidimu ir motyvų stoka. Papildomai Graikijos Respublika teigia, kad net darant
prielaidą, jog nagrinėjamą priemonę galima pripažinti valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį,
o ji su tuo nesutinka, šią priemonę reikėtų pripažinti suderinama su bendrąja rinka pagal EB 87 straipsnio 3 dalies c punktą.
Be to, ginčijamas sprendimas šiuo klausimu nėra motyvuotas.
Dėl EB 87 straipsnio 1 dalies pažeidimo ir motyvų stokos (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
–       Šalių argumentai
Graikijos Respublika ir OA teigia, kad Komisija ir jos ekspertai nepaisė ekonominės logikos, kuria buvo pagrįstas
Olympic Airways
grupės pertvarkymas, prilygindami jį paprastam vidiniam restruktūrizavimui. Jos aiškina, kad privatizavimo procedūra, kurią
Graikijos Respublika nusprendė pasirinkti nuo 2003 m., buvo pagrįsta
Olympic Airways
grupės skrydžių veiklos atskyrimu ir naujos savarankiškos bendrovės NOA įsteigimu už
Olympic Airways
grupės ribų, siekiant kiek galima labiau padidinti jos vertę ir šią bendrovę nedelsiant parduoti. Tokiu pertvarkymu buvo
siekiama suteikti galimybę Graikijos Respublikai susigrąžinti kiek galima didesnę investicijų į OA, kurias sudarė per paskutinį
dešimtmetį teikta restruktūrizavimo pagalba, dalį.
Tokiomis aplinkybėmis Komisija supainiojo privataus investuotojo ir privataus kreditoriaus kriterijus. Iš tiesų privatus investuotojas
įvertintų įmonės atsigavimo galimybes ir nereikalautų įmonės bankroto jai pirmą kartą patyrus sunkumų, visiškai neatsižvelgdamas
į šios įmonės ilgalaikes perspektyvas.
Remiantis pertvarkymo balansais, buvo nustatytas apie 130 mln. eurų NOA įstatinis kapitalas. Taigi Graikijos Respublika pervedė
OA bendrą šiai sumai prilygstantį įnašą, kurio daugiau kaip pusę OA panaudojo nuostolių atlyginimui ir kitoms su darbuotojų
atleidimu dėl pertvarkymo susijusioms išlaidoms padengti.
Priešingai nei teigia Komisija, šis išankstinis mokėjimas OA nesuteikė jokio pranašumo, nes jo dydis neviršijo turto dalies,
kurios ši bendrovė neteko, vertės. Be to, jis buvo suteiktas laikinai, kol būtų gautos lėšos iš NOA ir kitų
Olympic Airways
grupės bendrovių pardavimo.
Tokiomis aplinkybėmis ginčijamame sprendime buvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida ir nepateikti motyvai dėl pranašumo OA
suteikimo bei privataus investuotojo kriterijaus taikymo.
Ieškovės nurodo, kad
Olympic Airways
grupės pertvarkymo kontekste NOA perleista turto dalis turėjo būti vertinama pagal jos pardavimo vertę. Šiuo klausimu jos
teigia, kad nors Komisijos ekspertai NOA perleistą turtą įvertino 38,5 mln. eurų, remiantis
Airclaims
pateikta ataskaita, vien iš OA paimti lėktuvai buvo įvertinti daugiau nei 120 mln. eurų.
Be to, ieškovės ginčija tai, kad OA nebuvo pripažinta teisė į nuostolių atlyginimą už visus jos laiko tarpsnius įvairiuose
oro uostose, ypač Heathrow (Londonas, Jungtinė Karalystė), kur pardavusios savo teises oro bendrovės gaudavo apie 7‑8 mln.
eurų už laiko tarpsnį, už jos sudarytas dvišales sutartis bei už jos visuotinai žinomus prekės ženklą ir logotipą.
Šiuo klausimu OA nurodo, kad pertvarkymo balanse atsispindinti 30 mln. eurų perviršinė vertė buvo apskaičiuota prijungiant
OA ir jos dukterinės bendrovės
Olympic Aviation
skrydžių veiklą prie
Macedonian Airways,
vėliau tapusios NOA, pirmiausia remiantis Graikijos įstatymo Nr. 2190/1920 dėl akcinių bendrovių, kodifikuoto Karaliaus dekretu
174/1963, (FEK A 37, toliau – Įstatymas Nr. 2190/1920) ir Įstatymo Nr. 3185/2003 nuostatomis bei 3 tarptautiniu finansinės
atskaitomybės standartu „Verslo jungimai“ (toliau – TFAS 3 standartas). Pagal Įstatymo Nr. 2190/1920 43 straipsnio 4 dalies
b punktą „įmonės perviršinė vertė
(goodwill)
, kuri sukuriama perkant arba prijungiant bet kokį ūkio subjektą ir kuri lygi bendros pirkimo sumos ir realios turto vertės
skirtumui, yra įtraukiama į eilutę „įmonės perviršinė vertė“ kaip nematerialusis turtas ir amortizuojamas arba vienkartine
įmoka, arba periodiniais mokėjimais ir pastoviomis dalimis per kelis finansinius metus, tačiau amortizavimo trukmė negali
viršyti penkerių metų“. Be to, remiantis Graikijos teise, įnašai natūra į akcinės bendrovės kapitalą turi būti įvertinti pagal
jų realią vertę, o ne pagal praeityje patirtas įgijimo išlaidas.
OA papildo, kad jei NOA perleisto turto vertės nustatymas nebūtų atitikęs šio turto rinkos vertės, pardavus NOA už mažesnę
nei rinkos kainą, galimiems NOA pirkėjams būtų suteikta valstybės pagalba ir pažeistos OA kreditorių teisės.
Bandant privatizuoti NOA, kai 2005 m. rugpjūčio 5 d. buvo pasirašytas protokolinis susitarimas, privatus investuotojas šios
įmonės vertę 2004 m. gruodžio 31 d. įkainojo daugiau nei 100 mln. eurų ir tai atitiko 2003 m. gruodžio 12 d. atliktą buhalterinį
įvertinimą, atėmus NOA patirtus nuostolius.
OA ginčija Komisijos teiginius, susijusius su tuo, kad nebuvo atliktas pertvarkymo balansų nepriklausomas auditas. Visus šiuos
balansus parengė priesaiką davęs kontrolierius, vadovaujantis Įstatymu Nr. 3185/2003.
Dėl NOA reikalavimų įvertinimo OA teigia, kad prie NOA pradinio balanso pridėtoje ataskaitoje nurodyta, jog bet koks šios
naujos oro bendrovės pradiniame balanse esančių skolinių reikalavimų ir galiausiai atgautų lėšų skirtumas bus kredituojamas
arba debituojamas į (iš) OA ir
Olympic Aviation
sąskaitas, kad nebūtų paveiktas NOA grynasis turtas. Be to, ieškovės kaltina Komisiją neatsižvelgus į pajamas, planuojamas
gauti ateityje pardavus du vis dar į OA balansą įtrauktus lėktuvus.
Galiausiai dėl Komisijos tvirtinimo, kad ginčijamame sprendime OA perleisto turto dalių pervertinimo sumos klausimas yra paliktas
diskusijoms, laikantis EB 10 straipsnyje numatytos lojalaus bendradarbiavimo pareigos, Graikijos Respublika ir OA atkreipia
dėmesį į nurodytos pagalbos dydžio nustatymo sunkumus, siekiant ją susigrąžinti. Jos primena, kad jei skolinis reikalavimas
yra nelikvidus, pagal Graikijos teisę jo negalima privestinai vykdyti. Jos kaltina Komisiją nereagavus į Graikijos valdžios
institucijų 2005 m. lapkričio 16 d. laišku jai nusiųstus dokumentus, tarp kurių buvo ir 2005 m. spalio 27 d.
Deloitte & Touche
ataskaita, kurioje atkreipiamas dėmesys į daugelį Komisijos ekspertų padarytų klaidingų išvadų, susijusių su NOA perleisto
turto dalių įvertinimu. Vadovaujantis
Deloitte & Touche
ataskaita, Komisijos padaryti patikslinimai neatspindi realios NOA turto struktūros ir finansinės padėties po pertvarkymo,
o tai prieštarauja Įstatymui Nr. 2190/1920, pagal kurį jo nuostatų galima netaikyti, siekiant parodyti tikrąją įmonės padėtį.
Patys Komisijos ekspertai teigia, kad šie patikslinimai „nebūtinai apima viską, ko reikėtų, jei būtų atliktas auditas“ (išnaša
ginčijamo sprendimo 10 puslapyje.).
Be to, OA kaltina Komisiją neapibrėžus atitinkamų rinkų ir neišanalizavus konkurencijos sąlygų šiose rinkose. Išvada, kad
tokia ginčijama priemonė iškraipo konkurenciją, būtų ne vien nemotyvuota, bet ir klaidinga. Iš tiesų 33 iš 38 Graikijos oro
uostų OA aptarnauja vykdydama viešųjų paslaugų įsipareigojimus ir be jokios konkurencijos, o maždaug 30 iš šių oro uostų nekelia
jokio komercinio suinteresuotumo.
Komisija teigia, kad ginčijamas išankstinis mokėjimas savaime yra valstybės pagalba. Ieškovės nepateikia jokių rimtų motyvų,
kuriais privatus investuotojas galėtų grįsti tvirtą ir realiai pagrįstą viltį gauti pakankamai pajamų iš šio išankstinio mokėjimo,
atsižvelgiant į ypač sunkią OA padėtį, pasižyminčią pagalbos teikimu šiai bendrovei daugelį metų, nepavykusiais bandymais
restruktūrizuoti ir parduoti, nuolatiniais negatyviais rezultatais ir susikaupusiomis skolomis bei nuostoliais. Todėl privatūs
OA kreditoriai, kaip antai lėktuvų nuomotojai ir bankai
ABN Amro
ir
Crédit Lyonnais
, siekė gauti Graikijos Respublikos garantijas. Be to, iš
Moore Stephens
ataskaitos matyti, kad ginčijamas išankstinis mokėjimas buvo panaudotas finansuojant veiklos išlaidas, pavyzdžiui, OA nuomos
mokesčius už NOA subnuomotus lėktuvus.
Ginčijamame sprendime Komisija tik papildomai nagrinėjo, ar ginčijamą mokėjimą galima pripažinti valstybės suteiktu nuostolių
atlyginimu OA už NOA perleistą jos turtą.
Šiuo klausimu Komisijos ekspertai konstatavo, kad ginčijama 130 mln. eurų suma buvo nustatyta remiantis OA vadovybės
Deloitte & Touche
pateiktais duomenimis, kurie nebuvo įvertinti nepriklausomų kontrolierių. Graikijos vadžios institucijų paskirti auditoriai
savo ataskaitoje dėl NOA finansinės padėties už 2003 m. gruodžio 31 d. pasibaigusius finansinius metus išreiškė abejones dėl
bendrovės pradinio balanso.
NOA perleistą grynąjį turtą Komisijos ekspertai įvertino 38,5 mln. eurų, su išlygomis pataisius skrydžių veiklos sektoriaus
balansą. Jie rėmėsi Graikijos valdžios institucijų pateiktais apskaitos duomenimis ir naudojo pripažintą apskaitos tvarką,
be kita ko, atimdami abejotinus skolinius reikalavimus, lėktuvų pardavimų pajamas ateityje ir perviršinę vertę bei atsižvelgdami
į bendrą įsiskolinimų sumą, lėktuvų kainos amortizaciją ir prognozes dėl tam tikrų pajamų bei išlaidų, pirmiausia mokesčių
srityje.
Komisija, kurią palaiko į bylą įstojusi šalis, nesutinka, kad
Olympic Airways
grupės pertvarkymas turi atskirą buhalterinę vertę. Ieškovės neteisingai aiškina perviršinės vertės sąvokos apibrėžimą pagal
apskaitos taisykles. Vadovaujantis TFAS 3 standarto 51 punktu, perviršinė vertė yra įgijimo kainos dalis, kuri viršija grynąją
įgyto identifikuojamo turto ir prisiimtų identifikuojamų įsipareigojimų tikrąją vertę. Todėl negalima objektyviai kalbėti
apie perviršinę vertę nesant laisvai sudaryto sandorio, kai, kaip šioje byloje, Komisijos teigimu, Graikijos Respublika vykdo
paprastą vidinį
Olympic Airways
restruktūrizavimą. Visų pirma, priešingai nei teigia OA, šiuo atveju nebuvo nei tikro susijungimo, nei perpirkimo, nes nebuvo
rinkos kainos, kuri yra būtina sąlyga perviršinės vertės egzistavimui nustatyti.
Be to, apskaitos taisyklės neleidžia apskaityti nematerialiojo turto, kurio realios vertės negalima patikimai nustatyti. Visų
pirma nebuvo galima nustatyti „realaus pertvarkymo vaizdo“, esant paprastais OA vadovybės vertinimais pagrįstam dirbtiniam
pertvarkymo balansui.
Triplike byloje T‑423/05 Komisija nurodo, kad dublike OA pirmą kartą paaiškina, jog perviršinę vertę sudaro visas nematerialusis
turtas (verslo vardas, laiko tarpsniai oro uostuose), o tai visiškai skiriasi nuo minėtame TFAS 3 standarto 51 punkte bei
Graikijos teisės aktuose, kuriais remiasi OA, pateikto apibrėžimo. Taigi šie argumentai buvo pateikti pavėluotai.
Dėl NOA pardavimo kainos, kurią remiasi OA, Komisija pažymi, kad būtų teisingiau, jei ji būtų pagrįsta tikru pardavimu, o
ne nepagrįstais vertinimais, kurie grindžiami nepatvirtintais skaičiavimais, ir tai nepriklauso nuo lėktuvų, kurie nėra balanso
dalis, vertės.
Galiausiai ginčijamas sprendimas yra pakankamai motyvuotas. Laikantis pagrįsto ir patikimo valdymo taisyklių, visos aplinkybės,
į kurias atsižvelgė Komisijos ekspertai, yra nurodytos to sprendimo 120 konstatuojamojoje dalyje pateiktoje lentelėje. Šios
aplinkybės yra papildytos komentarais (110‑126 konstatuojamosios dalys) ir Komisijos teisiniu vertinimu (197‑201 konstatuojamosios
dalys).
–       Teismo vertinimas
Neginčijama, kad taikydama Įstatymo Nr. 3185/2003 27 straipsnį Graikijos Respublika iš specialios sąskaitos atliko OA išankstinį
mokėjimą, išskaidytą į kelias dalis nuo 2003 m. gruodžio mėn. iki 2004 m. gegužės mėn., kurio bendra suma buvo apie 130 mln.
eurų ir, Graikijos valdžios institucijų teigimu, atitiko įsteigiant NOA šiai naujai bendrovei perleisto turto vertę.
Iš tiesų Įstatymo Nr. 3185/2003 27 straipsnio 1 ir 5 dalyse numatyta, kad visos pertvarkant
Olympic Airways
grupę įsteigtų bendrovių akcijos neatlygintinai atitenka Graikijos Respublikai, siekiant šias bendroves privatizuoti, ir
kad už privatizuotas grupės bendroves gautos pajamos bus pervestos į specialią Graikijos Respublikos sąskaitą „Graikijos valstybė
–
Olympic Airways
grupės bendrovių privatizavimo sąskaita“. Vadovaujantis šiuo straipsniu, siekiant padengti pertvarkymo ir likvidavimo laikotarpiu
personalo atleidimui ir OA bei
Olympic Aviation
finansiniams įsipareigojimams reikalingas lėšas, iš specialiosios sąskaitos galės būti mokami valstybės avansiniai mokėjimai,
neviršijant po pertvarkymo įsteigtos naujos oro bendrovės akcijų, perduotų Graikijos Respublikai, nominalią vertę atitinkančios
sumos.
Šiuo atveju iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 2 dalies aiškiai matyti, kad, Komisijos teigimu, ginčijamą pagalbą sudaro
tik įsteigiant NOA jai perleisto turto pervertinimas. Šios pagalbos dydį Komisija preliminariai vertina 91,5 mln. eurų. Taigi
ginčijamo sprendimo rezoliucinėje dalyje ji neginčija paties principo, kad OA gavo išankstinį mokėjimą, kurio dydis atitinka
viso NOA perleisto turto vertę.
Tiesa, kad ginčijamo sprendimo 196 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymi, jog apie 130 mln. eurų avansinis mokėjimas tokiai
įmonei, kaip OA, atsidūrusiai ypač sunkioje ekonominėje situacijoje, netekusiai savo skrydžių veiklos sektoriaus ir kurios
mokestiniai ir socialinio draudimo įsiskolinimai Graikijos Respublikai 2003 m. pabaigoje siekė 522 mln. eurų, nors šie įsiskolinimai
toliau augo ir neliko turto, kurį pardavus būtų galima juos padengti, prieštaravo privataus investuotojo kriterijui. Šiuo
klausimu remdamasi generalinio advokato J. Mischo išvada byloje, kurioje buvo priimtas 2000 m. spalio 12 d. Teisingumo Teismo
sprendimas
Ispanija prieš Komisiją
(C‑480/98, Rink. p. I‑8717, I‑8720, 32‑43 punktai), Komisija nurodo, kad tokiomis aplinkybėmis privatus kreditorius, kuris
šiuo atveju buvo ir pagrindinis OA kreditorius bei turėjo nedaug realių galimybių susigrąžinti skolas iš OA, būtų ėmęsis visų
teisėtų priemonių negrąžintoms skoloms atgauti arba pasinaudoti turimomis garantijomis.
Vis dėlto reikia priminti, kad Komisija ginčijamame sprendime neginčijo Graikijos Respublikos sprendimo pertvarkyti
Olympic Airways
grupę, kuriuo siekta palengvinti jos privatizavimą, perduodant skrydžių veiklos sektoriaus turtą NOA ir, be kita ko, numatant
ginčijamą išankstinį mokėjimą OA, o ne reikalaujant nedelsiant skelbti OA bankrotą, kad būtų padengta bent dalis jos skolinių
reikalavimų šiai bendrovei (žr. šio sprendimo 101 ir 281 punktus). Komisija tik pripažino, kad, nesant ilgalaikio OA pelningumo
perspektyvos, privatus investuotojas nebūtų padaręs tokio avansinio mokėjimo, koks buvo pervestas šiai bendrovei. Vis dėlto
Komisija ginčijamo sprendimo motyvuose arba rezoliucinėje dalyje paties išankstinio kompensacijos skyrimo nepripažįsta valstybės
pagalba.
Kita vertus, iš ginčijamo sprendimo 197 konstatuojamosios dalies aiškiai matyti, kad ginčijamo avansinio mokėjimo pervedimą
Komisija pripažino valstybės pagalba, nes ši suma, jos teigimu, viršijo NOA perleisto turto vertę ir todėl negali būti pripažinta
Graikijos Respublikos už šį perleidimą OA išmokėta kompensacija.
Konkrečiai kalbant, ginčijamo sprendimo 197 konstatuojamojoje dalyje Komisija tiesiogiai pripažįsta, kad jei Graikijos Respublikos
iš specialios sąskaitos OA pervesta 130 312 459 eurų suma atitiktų NOA perleistos OA turto dalies vertę, šio perleidimo nebūtų
galima laikyti valstybės pagalba.
Atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 straipsnio 2 dalies aiškų turinį, kurį patvirtina šio sprendimo
motyvai, Teismui reikia priimti sprendimą dėl teiginių, susijusių su NOA perleisto turto įvertinimu, siekiant apskaičiuoti
kompensacijos dydį.
Šiuo klausimu reikia išnagrinėti, ar ginčijamame sprendime padaryta Komisijos išvada, kad NOA perleisto turto vertė buvo pervertinta,
yra pakankamai motyvuota ir ar prieinant prie jos nebuvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
Vadovaujantis Įstatymo Nr. 3185/2003 27 straipsniu, prie NOA pradinio balanso ir OA bei
Olympic Aviation
pertvarkymo balansų pridėtose 2003 m. lapkričio 29 d.
Deloitte & Touche
ataskaitose nurodoma, kad pagal minėtą 27 straipsnį šios konsultavimo įmonės, kaip priesaką davusio kontrolieriaus, parengti
minėti balansai buvo parengti laikantis Graikijos apskaitos taisyklių, įskaitant istorinių sąnaudų principą, išskyrus, pirma,
nuo OA ir
Olympic Aviation
atskirtiems padaliniams nuosavybės teise priklausančių lėktuvų ir variklių įvertinimą, kurį atliko specializuota bendrovė
Airclaims
, remdamasi jų rinkos verte 2003 m. spalio 1 d., ir, antra, perviršinės vertės nustatymą. Remiantis šiomis
Deloitte & Touche
ataskaitomis, perviršinę vertę nustatė OA vadovybė, vadovaudamasi tarptautine praktika ir remdamasi šios bendrovės bendrosiomis
pajamomis, naujausiais rezultatais ir su privatizavimu susijusiose procedūrose išreikštu susidomėjimu.
Kita vertus, ginčijamame sprendime (visų pirma žr. 120, 199 ir 200 konstatuojamąsias dalis) Komisija, remdamasi
Moore Stephens
ataskaita, pateikė ekspertų vertinimais pagrįstus patikslinimus, pagal kuriuos, kiek tai susiję su lėktuvais, buvo atsižvelgta
tik į jų grynąją apskaitinę vertę, taip pat apskaičiuojant kompensaciją nebuvo atsižvelgta, be kita ko, į sumą, atitinkančią
nematerialiojo turto, kurį Graikijos valdžios institucijos laikė perviršine verte, vertę, taip pat abejotinus skolinius reikalavimus
ir skolinius reikalavimus, susijusius su dviejų vis dar į OA balansą įtrauktų lėktuvų pardavimu ateityje.
Šiuo klausimu ieškovės pirmiausia kaltina Komisiją tuo, kad siekdama nustatyti realią NOA ekonominę padėtį ji nepaisė būtinybės,
pirma, įvertinti lėktuvus pagal jų rinkos vertę ir, antra, atsižvelgti į įsteigiant NOA sukurtą perviršinę vertę, taip pat
į ateityje pardavus du lėktuvus tikėtinas įplaukas. Jos taip pat ginčija Komisijos atliktus patikslinimus, susijusius su abejotinais
skoliniais reikalavimais.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad, priešingai nei greičiausiai yra teigiama į ginčijamą sprendimą perkeltose Komisijos ekspertų
išvadose (124 konstatuojamoji dalis), tai, jog Įstatymo Nr. 3185/2003 27 straipsnyje buvo numatytas ginčijamos kompensacijos
išankstinis suteikimas, neviršijant NOA akcijų nominalios vertės, neleidžia preziumuoti, kad įnašai į įstatinį kapitalą, kuriuos
sudarė
Olympic Airways
grupės skrydžių veiklos sektoriaus turto perleidimas, buvo pervertinti, siekiant pertvarkymo ir likvidavimo procedūros metu
palaikyti didelius finansinius sunkumus patiriančią OA. Be to, nustatant NOA įstatinio kapitalo vertę ši aplinkybė negalėjo
užkirsti kelio, vadovaujantis taikytinomis apskaitos taisyklėmis, be kita ko, atsižvelgti į perleistų lėktuvų rinkos vertę
bei šiuo atveju į OA pertvarkymo balansą ir NOA pradinį balansą kaip perviršinė vertė įtrauktų nematerialiojo turto dalių
vertę, nes tokią vertę buvo galima nustatyti patikimu būdu.
Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant privataus ūkio subjekto kriterijų, reikia išnagrinėti Komisijos atliktus ginčijamus patikslinimus,
susijusius su, pirma, tam tikro nematerialiojo turto neįtraukimu apskaičiuojant kompensaciją, antra, šios institucijos prieštaravimu
dėl atsižvelgimo į lėktuvų rinkos vertę ir, trečia, neatsižvelgimu į ateityje pardavus du lėktuvus tikėtinas įplaukas.
Pirma, dėl 30 mln. eurų neviršijančio įvairaus nematerialiojo turto, kuris OA pertvarkymo balanse ir NOA pradiniame balanse
įvardytas kaip perviršinė vertė, iš pradžių reikia atmesti Komisijos teiginį byloje T‑423/05 dėl kai kurių ieškovės argumentų
nepriimtinumo (žr. šio sprendimo 276 punktą).
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad prie OA bei
Olympic Aviation
pertvarkymo balansų ir NOA pradinio balanso pridėtose 2003 m. lapkričio 29 d. ataskaitose išvardijamas nematerialusis turtas,
į kurį atsižvelgta kaip į perviršinę vertę (žr. šio sprendimo 296 punktą). Be to, ginčijamame sprendime (110 konstatuojamoji
dalis) tiesiogiai nurodyta, kad, vadovaujantis Komisijos ekspertų išvadomis, į OA pertvarkymo balansą kaip nematerialusis
turtas įtraukta 30 mln. eurų suma atitinka OA vadovybės atliktą verslo vardo,
Olympic
prekės ženklo logotipo (olimpiniai žiedai), laiko tarpsnių oro uostuose ir dvišalių susitarimų įvertinimą. Be to, sprendime
pradėti formalią tyrimo procedūrą (59 punktas) Komisija nurodė, kad, vadovaujantis prie minėtų balansų pridėtomis
Deloitte & Touche
ataskaitomis, šią perviršinę vertę, „t. y. nematerialųjį turtą, kurį sudaro verslo vardas, laiko tarpsniai oro uostuose ir
rinkos dalis“, apskaičiavo OA vadovybė ir ji sudarė daugiau nei 20 % įmonės turto.
Tokiomis aplinkybėmis, priešingai nei teigia Komisija, dublike byloje T‑423/05 OA rėmimasis tokiu turtu, kaip laiko tarpsniai
oro uostuose, logotipas, prekės ženklas arba verslo vardas, į kurį buvo atsižvelgta kaip į perviršinę vertę, negali būti pripažįstamas
nauju pagrindu. Iš tiesų tai yra akivaizdi šalių diskusijų administracinės procedūros etapu bei ieškinyje OA pateiktų argumentų
dėl būtinybės atsižvelgti į perviršinę vertę tąsa.
Dėl esmės, iš minėtų prie NOA pradinio balanso ir OA pertvarkymo balanso pridėtų
Deloitte & Touche
ataskaitų matyti, kad turtą, į kurį OA vadovybė atsižvelgė kaip į perviršinę vertę, sudarė verslo vardas ir prekės ženklas
Olympic
, logotipas (olimpiniai žiedai), įvairiuose oro uostuose OA turėti laiko tarpsniai, su valstybėmis ne ES narėmis sudaryti
dvišaliai susitarimai dėl oro teisių, kaip tai patvirtino ieškovės atsakydamos į posėdyje Teismo pateiktą klausimą, OA reputacija
ir rinkos dalis.
Šiuo klausimu minėtą nematerialųjį turtą galima suskirstyti į, pirma, atskiriamą turtą, kurį galima atsieti nuo perleisto
subjekto ir parduoti ar perduoti atskirai arba kartu su susijusia sutartimi, turtu ar įsipareigojimais ir kurio vertę galima
patikimai įvertinti, nepaisant planuojamo privatizavimo rezultatų (pavyzdžiui, laiko tarpsniai oro uostuose), ir, antra, neatskiriamą
nematerialųjį turtą, kurio rinkos vertės negalima patikimai įvertinti, jei nesudaromas sandoris (pavyzdžiui, reputacija ar
rinkos dalys), atitinkantį įmonės perpirkimo arba sujungimo su kita įmone metu sukuriamą perviršinę vertę.
Reikia konstatuoti, kad ginčijamame sprendime (visų pirma žr. 110 ir 199 konstatuojamąsias dalis) Komisija, pritardama
Moore Stephens
ataskaitoje „naudojant Graikijoje ir tarptautiniu mastu pripažintus apskaitos būdus ir modelius“ padarytoms išvadoms, atsisakė
atsižvelgti į įvairaus minėto NOA perleisto turto visumą ir tik nurodė, kad „nei Graikijos apskaitos principai, nei [visuotinai
pripažinti tarptautiniai apskaitos principai] nenumato galimybės į balansą įtraukti įmonės sukurto nematerialiojo turto“.
Tačiau Komisija neginčija, kad TFAS 3 standartas, taikytinas įmonių grupėms ir įtvirtintas 2004 m. gruodžio 29 d. Komisijos
reglamento (EB) Nr. 2236/2004, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 1725/2003, priimantį tam tikrus tarptautinius apskaitos
standartus pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1606/2002 dėl 1, 3–5 tarptautinių finansinės atskaitomybės
standartų (TFAS), 1, 10, 12, 14, 16–19, 22, 27, 28, 31–41 tarptautinių apskaitos standartų (TAS) ir Standartų aiškinimo komiteto
aiškinimų SAK – 9, 22, 28 ir 32, (OL L 392, p. 1) priede, kuriuo šalys rėmėsi Teisme ir kuris yra taikomas nuo 2004 m. kovo
31 d. (TFAS 3 standarto 78 punktas) bei tam tikromis sąlygomis gali būti „taikomas retrospektyviai“ (TFAS 3 standarto 85 punktas),
suteikia galimybę įgijėjui atskirai apskaityti įgytos įmonės arba subjekto identifikuojamą nematerialųjį turtą, kai jo tikrąją
vertę, t. y. iš esmės sumą, kuri būtų sumokėta sudarant sandorį tarp dviejų gerai informuotų šalių, veikiančių normaliomis
konkurencijos sąlygomis, galima patikimai įvertinti įsigijimo dieną (TFAS 3 standarto 37, 45 ir 46 punktai). Be to, vadovaujantis
Tarptautiniu apskaitos standartu 38 „Nematerialusis turtas“, iš dalies pakeistu priėmus TFAS 3 standartą (TAS 38), nematerialiojo
turto, įgyto verslo jungimo metu, tikroji vertė paprastai gali būti pakankamai patikimai įvertinta, kad ją būtų galima apskaityti
atskirai nuo perviršinės vertės. Be to, reikia pažymėti, kad Tarptautiniame apskaitos standarte 22 „Verslo jungimai“, įtvirtintame
2003 m. rugsėjo 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1725/2003, priimančio tam tikrus tarptautinius apskaitos standartus pagal
Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1606/2002 (OL L 261, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk.,
32 t., p. 4) priede, kurį pakeitė TFAS 3 standartas, jau buvo numatyta atskira subjekto įgijimo dieną atliekama identifikuojamo
nematerialiojo turto, kurio vertė buvo patikimai įvertinta, apskaita.
Be to, Komisija neginčija, kad Graikijos apskaitos taisyklės suteikia galimybę įgijėjui atskirai nuo perviršinės vertės apskaityti
nuo įgyto subjekto atskiriamą tokį nematerialųjį turtą, kaip laiko tarpsniai oro uostuose, jei jo vertė gali būti patikimai
įvertinta.
Dėl tokio nematerialiojo turto, kuris negali būti atskirtas ir kurio tikroji vertė negali būti patikimai įvertinta, atsižvelgiant
į tai, kad šioje byloje nebuvo sudarytas realus sandoris, nes sumokant ginčijamą avansą dar nebuvo išaiškėjusi jokia konkreti
galimybė, jog NOA perpirks privatus investuotojas, reikia pritarti Komisijos pozicijai, kad nesudarius sandorio su skrydžių
veiklos sektoriumi susijusio turto perleidimas NOA, kartu neatlygintinai perduodant šios bendrovės akcijas Graikijos Respublikai,
siekiant ateityje minėtą bendrovę privatizuoti, negali būti prilygintas perpirkimui arba susijungimui, dėl kurių galėtų būti
sukurta perviršinė vertė (žr. šio sprendimo 297 punktą). Šiuo metu nesant tikslios ir konkrečios sandorio perspektyvos OA
nurodyta aplinkybė, kad NOA buvo įsteigta sujungiant ir prijungiant OA ir
Olympic Aviation
skrydžių veiklą prie buvusios dukterinės bendrovės
Macedonian Airways,
po šio pertvarkymo pavadintos NOA, nekeičia šio vertinimo.
Tokiomis aplinkybėmis, pirmiausia atsižvelgiant į TFAS 3 standartą, kuriuo remiasi šalys (žr. šio sprendimo 299 punktą), Komisija
turi individualiai įvertinti įvairias nagrinėjamas nematerialiojo turto dalis, patikrindama, ar jos yra atskiriamos bei ar
jų tikrąją vertę galima patikimai nustatyti ir, jei reikia, ar taikant privataus investuotojo kriterijų į šias dalis nereikia
atsižvelgti apskaičiuojant OA suteiktą kompensaciją.
Vis dėlto iš ginčijamo sprendimo matyti, kad Komisija, posėdyje pripažinusi, jog tam tikrą nematerialųjį turtą, kaip antai
laiko tarpsnius oro uostuose, galima parduoti atskirai ir jis turi atskirą rinkos vertę, individualiai neišnagrinėjo aptariamo
nematerialiojo turto ir ginčijamame sprendime nenurodė motyvų, dėl kurių ji manė, jog šioje byloje apskaičiuojant OA suteiktos
kompensacijos dydį privataus investuotojo kriterijus neleidžia atsižvelgti į nematerialųjį turtą, kuris galėjo būti patikimai
įvertintas nepriklausomai nuo bet kokio perleidimo ar sujungimo, neviršijant jo tikrosios vertės. Todėl šiuo klausimu ginčijamame
sprendime buvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida.
Be to, bet kuriuo atveju, kai kuriama nauja teisiškai savarankiška oro bendrovė, kuriai buvo perleistas visas su
Olympic Airways
grupės skrydžių veiklos sektoriumi susijęs turtas, ir kai ginčijamame sprendime Komisija nepripažino, kad išankstinis finansinės
kompensacijos už NOA perleistą nematerialųjį turtą skyrimas OA savaime yra valstybės pagalba, ši institucija, atsižvelgdama
į privataus investuotojo kriterijų, turėjo bent motyvuoti, kodėl apskaičiuojant kompensaciją ji atsisakė atsižvelgti į visas
nematerialiojo turto dalis.
Visų pirma minėtomis aplinkybėmis, net manant, kad Komisija rėmėsi prielaida, jog skrydžių veiklos sektoriaus atskyrimas ir
atitinkamo turto perleidimas NOA turėjo būti pripažįstami paprastu vidiniu
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimu, ji bet kuriuo atveju turėjo, atsižvelgdama į privataus investuotojo kriterijų, aiškiai ir suprantamai
pateisinti pasirinktas apskaitos taisykles, kuriomis remdamasi ji nusprendė neatsižvelgti į ginčijamą nematerialųjį turtą
apskaičiuodama OA skirtą kompensaciją.
Vis dėlto, nors Teisme Komisija visų pirma remiasi TFAS 3 standartu, kuriame numatyta verslo jungimų apskaita taikant įgijimo
metodą, pagal kurį įgijėjas, be kita ko, apskaito įgytą turtą, įskaitant tą, kurio įgyta įmonė nebuvo apskaičiusi anksčiau
(standarto 15 punktas), ginčijamame sprendime ji išimtinai rėmėsi apskaitos principu, pagal kurį įmonei finansinėse deklaracijose
draudžiama kaip turtą apskaityti viduje sukurtą perviršinę vertę (TAS 38 standartas), ir be to nenurodė standartų, kuriais
ji rėmėsi.
Taigi Komisija ginčijamame sprendime, ypač dėl įmonių grupėms taikytinų standartų, nenurodė motyvų, dėl kurių – nors nagrinėjamas
turtas buvo vertinamas ne siekiant jį įtraukti į OA finansines deklaracijas, bet tam, kad būtų nustatyta suma, kurią reikia
suteikti šiai įmonei, kompensuojant už viso jos skrydžių veiklos sektoriaus ir atitinkamo turto, iš kurio kai ką buvo galima
parduoti atskirai, praradimą – ji rėmėsi taisyklėmis, reglamentuojančiomis šio nematerialiojo turto apskaitymą įsigytoje įmonėje.
Antra, minėtomis aplinkybėmis ir dėl tų pačių motyvų (žr. šio sprendimo 305 punktą) taip pat reikia pripažinti, kad ginčijamame
sprendime (visų pirma žr. 111 ir 199 konstatuojamąsias dalis) Komisija patvirtindama šiuo klausimu
Moore Stephens
ataskaitoje, kurioje buvo pateikta bendra nuoroda į Graikijos apskaitos principus ir visuotinai pripažintus tarptautinius
apskaitos principus, pateiktas išvadas, atsižvelgiant į privataus investuotojo kriterijų, nepakankamai teisiškai motyvavo,
kodėl apskaičiuojant kompensacijos sumą buvo atsižvelgta į lėktuvų, kurių nuosavybės teisė buvo perleista NOA, grynąją apskaitinę
vertę, o ne jų rinkos vertę 2003 m. spalio 1 d., dėl kurios, remiantis
Airclaims
ataskaita, šių lėktuvų nustatyta vertė yra apie 43,2 mln. eurų didesnė nei jų grynoji apskaitinė vertė.
Trečia, ginčijamame sprendime pateikta Komisijos nuoroda (visų pirma žr. 114 ir 199 konstatuojamąsias dalis) į Graikijos apskaitos
principus ir visuotinai pripažintus apskaitos principus, pagal kuriuos neleidžiama į įmonės metinę apskaitą įtraukti pajamų,
susijusių su dar neįvykdytu šiai įmonei nepriklausančio turto pardavimu, nėra pakankamas motyvas šiai institucijai skaičiuojant
kompensacijos sumą neatsižvelgti į grynąsias pajamas, kurias tikimasi gauti pardavus du A 300-600 tipo lėktuvus, kurie tebėra
įtraukti į OA balansą, laukiant pardavimo pabaigos. Iš tiesų kadangi Komisija neginčijo viso su skrydžių veikla susijusio
OA turto perleidimo NOA ir išankstinio atitinkamos kompensacijos sumokėjimo, ši institucija, atsižvelgdama į privataus investuotojo
kriterijų, turėjo pagrįsti, kodėl apskaičiuodama kompensacijos dydį neatsižvelgė į pajamas, kurias tikimasi gauti iš dviejų
minėtų lėktuvų pardavimo, t. y. 24,4 mln. eurų sumą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, su akivaizdžia vertinimo klaida ir ginčijamo sprendimo motyvų stoka susijusius pagrindus
reikia pripažinti pagrįstais, kiek Komisija apskaičiuodama kompensaciją atsisakė atsižvelgti į visas nematerialiojo turto
dalis, į kurias buvo atsižvelgusi OA vadovybė kaip į perviršinę vertę. Be to, ginčijamame sprendime nepateikiami motyvai,
dėl kurių Komisija atlikdama šį skaičiavimą neatsižvelgė į pajamas, kurias tikimasi gauti pardavus du vis dar į OA balansą
įtrauktus lėktuvus, ir dėl kurių ši institucija neatsižvelgė į 18 lėktuvų, kurių nuosavybės teisė buvo perleista NOA, dabartinės
rinkos vertės vertinimą.
Tada reikia pripažinti, kad dėl abejotinų skolinių reikalavimų Komisija ginčijamame sprendime (visų pirma žr. 112, 120 ir
199 konstatuojamąsias dalis) pateikė pakankamai motyvų, dėl kurių į juos reikia neatsižvelgti arba juos reikia pakoreguoti
apskaičiuojant OA suteiktos kompensacijos dydį, remdamasi ekspertų, kurie, be kita ko, nurodė, jog NOA pradiniame balanse
nesant su šiais reikalavimais susijusių nuostatų, nebuvo protinga tokių reikalavimų įrašyti NOA turtą, išvadomis. Be to, nepagrįsti
ieškovių teiginiai, kad ginčijami skoliniai reikalavimai buvo akivaizdūs, neleidžia daryti išvados, jog Komisija padarė akivaizdžią
vertinimo klaidą manydama, kad į šių turto dalių vertę nereikia atsižvelgti arba kad ji buvo pervertinta. Be to, net jeigu,
kaip teigia OA (žr. šio sprendimo 267 punktą), ginčijamų skolinių reikalavimų apmokėjimas NOA buvo užtikrintas garantijomis,
ši aplinkybė yra nereikšminga vertinant minėtų reikalavimų, kurių apmokėjimo buvo galima pagrįstai tikėtis, juos perleidus
NOA, kaip su skrydžių veiklos sektoriumi susijusį turtą, dydį.
Be to, priešingai nei teigia OA, ginčijamame sprendime nebuvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida ir jis nebuvo nepakankamai
motyvuotas, kiek tai susiję su išvada, kad išankstinis kompensacijos, kurios dydis buvo pervertintas, mokėjimas iškraipė arba
galėjo iškraipyti konkurenciją. Iš tiesų ginčijamame sprendime (35 konstatuojamoji dalis) Komisija nurodė, kad OA vykdė pagalbos
žemėje, aptarnavimo ir remonto veiklą ir kad ji veikė atitinkamų paslaugų teikimo rinkoje. Tokiomis aplinkybėmis ji pažymėjo,
kad suteikus nurodytą ginčijamą pagalbą galėjo būti iškraipyta konkurencija su kitomis Sąjungos įmonėmis, ypač kai nuo 1996 m.
buvo liberalizuota pagalbos žemėje paslaugų rinka (202 konstatuojamoji dalis). Taigi, vadovaujantis EB 87 straipsnio 1 dalimi,
Komisija teisiniu požiūriu pakankamai įrodė konkurencijos iškraipymo grėsmę, pateisinančią pripažinimą valstybės pagalba,
nes nagrinėjama priemonė sustiprina įmonės naudos gavėjos padėtį, palyginti su kitomis įmonėmis. Iš teismo praktikos matyti,
kad aplinkybė, jog ekonominis sektorius buvo liberalizuotas Bendrijos lygmeniu, gali padėti nustatyti, kad pagalba turi realų
ar potencialų poveikį konkurencijai ir tarp valstybių narių (žr. 2005 m. gruodžio 15 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Unicredito Italiano
, C‑148/04, Rink. p. I‑11137, 56 ir 57 punktus bei nurodytą teismo praktiką). Be to, priešingai nei teigia OA, aplinkybė,
kad 33 iš 38 Graikijos oro uostų ši bendrovė aptarnauja vykdydama viešųjų paslaugų įsipareigojimus, nereiškia, jog nėra konkurencijos.
Be to, kalbant apie visą NOA perleistą turtą, kurį Komisija atmetė arba pakoregavo, išskyrus kaip perviršinė vertė įtrauktą
nematerialųjį turtą, minėtus 18 lėktuvų ir skolinį reikalavimą, susijusį su dviejų vis dar į OA balansą įtrauktų lėktuvų būsimu
pardavimu (žr. šio sprendimo 311 punktą), reikia pažymėti, kad, kaip nurodo Komisija, išankstinio mokėjimo dydį, kurį buvo
galima sumokėti OA kaip kompensaciją už jos turtą, reikės nustatyti per pagalbos susigrąžinimo procedūrą, vadovaujantis lojalaus
bendradarbiavimo pareiga ir remiantis audituotomis ataskaitomis.
Iš tiesų Komisija pripažįsta, kad jos ekspertų atlikti koregavimai vėliau gali būti aptariami diskusijose, vykdant lojalaus
bendradarbiavimo pareigą. Komisijos teigimu, būtent OA, prižiūrimai Graikijos valdžios institucijų, reikės atlikti atitinkamo
turto apskaitos kontrolę ir pasiūlyti konkretų NOA perleisto turto įvertinimą.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad jokia Bendrijos teisės nuostata nereikalaujama, kad Komisija, nurodydama grąžinti su bendrąja
rinka nesuderinama pripažintą pagalbą, nustatytų tikslią grąžintinos pagalbos sumą. Pakanka, jog Komisijos sprendime būtų
pateikta informacija, leidžianti jo adresatui be pernelyg didelių sunkumų pačiam nustatyti šią sumą (minėto Sprendimo
Ispanija prieš Komisiją
25 punktas ir minėto 2008 m. vasario 14 d. Sprendimo
Komisija prieš Graikiją
44 punktas).
Be to, minėtame 2008 m. vasario 14 d. Sprendime
Komisija prieš Graikiją
Teisingumo Teismas pripažindamas, kad Graikijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal ginčijamo sprendimo 2‑4 straipsnius,
atmetė argumentą, jog Komisija nepateikė patikimo skaičiavimo metodo, pagal kurį būtų galima nustatyti pagalbos, kurią reikia
susigrąžinti, dydį (sprendimo 42 ir paskesni punktai).
Visų pirma dėl NOA perleisto OA turto pervertinimo minėtame 2008 m. vasario 14 d. Sprendime
Komisija prieš Graikiją
Teisingumo Teismas nusprendė, kad aplinkybė, jog greta ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos tokio pervertinimo
sumos yra nurodyta, jog kol kas tai yra tik išankstinis įvertinimas, negali būti aiškinama taip, kad ginčijamame sprendime
nėra jo įgyvendinimui būtino tikslumo (43 punktas).
Tokiomis aplinkybėmis taip pat reikia atmesti Graikijos Respublikos argumentą, pagrįstą nacionalinio pobūdžio sunkumais, kylančiais
dėl ginčijamos pagalbos susigrąžinimo (žr. šio sprendimo 268 punktą). Šiuo klausimu iš teismo praktikos matyti, kad jei įgyvendinant
nurodymą susigrąžinti pagalbą susiduriama su tam tikrais nacionalinio pobūdžio sunkumais, Komisija ir suinteresuota valstybė
narė, vadovaudamosi pirmiausia EB 10 straipsnį pagrindžiančiu principu, pagal kurį valstybėms narėms ir Bendrijos institucijoms
nustatoma abipusė lojalaus bendradarbiavimo pareiga, privalo sąžiningai bendradarbiauti siekdamos įveikti sunkumus, laikydamosi
visų, ypač su valstybės pagalba susijusių, Sutarties nuostatų (žr. 1995 m. balandžio 4 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Italiją
, C‑348/93, Rink. p. I‑673, 17 punktą, 2001 m. kovo 22 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
24 punktą ir 2005 m. gegužės 12 d. sprendimo 42 punktą).
Tai reiškia, kad ginčijamą sprendimą reikia iš dalies panaikinti dėl akivaizdžios vertinimo klaidos ir motyvų stokos, kiek
jame neatsižvelgiama į visas nematerialiojo turto dalis kaip į perviršinę vertę, bei dėl motyvų stokos, kiek jame neatsižvelgiama
į įplaukas, kurias tikimasi gauti pardavus du minėtus lėktuvus, ir kiek jame sutinkama atsižvelgti tik į perleistų lėktuvų
grynąją apskaitos vertę, o ne dabartinę rinkos vertę. Likusias kaltinimų, susijusių su akivaizdžia vertinimo klaida ir motyvų
stoka, dalis reikia atmesti.
Dėl EB 87 straipsnio 3 dalies pažeidimo ir motyvų stokos (byla T‑415/05)
–       Šalių argumentai
Graikijos Respublika papildomai teigia, kad nurodyta valstybės pagalba bet kuriuo atveju yra pagalba sanavimui, suderinama
su bendrąja rinka. Iš tiesų ji atitinka arba galėtų nesunkiai atitikti visas Bendrijos gairėse dėl valstybės pagalbos sunkumus
patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (OL C 288, 1999, p. 2; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk.,
1 t. p. 322, toliau – 1999 m. gairės) įtvirtintas kumuliacines sąlygas, kurioms esant tokia pagalba pripažįstama suderinama.
Anot Graikijos Respublikos, ginčijamame sprendime (231 ir 232 konstatuojamosios dalys) Komisija padarė akivaizdžią vertinimo
klaidą dėl pirmų dviejų 1999 m. gairėse įtvirtintų suderinamumo sąlygų.
Kiek tai susiję su pirmąja iš minėtų sąlygų, Graikijos Respublika mano, kad ginčijamą išankstinį mokėjimą galima pripažinti
„paskola“, kurią reikėjo grąžinti. Graikijos Respublika pripažįsta, kad pradžioje šiai paskolai nebuvo numatytos palūkanos.
Vis dėlto jas buvo galima nesunkiai numatyti, jei formalios procedūros metu Komisija būtų informavusi Graikijos Respubliką,
kaip ir turėjo padaryti, apie ketinimą nagrinėti ginčijamo išankstinio mokėjimo suderinamumą su EB 87 straipsnio 3 dalimi
1999 m. gairių požiūriu, po to, kai Graikijos valdžios institucijos papildomai jai pateikė tokį prašymą savo 2004 m. birželio
11 d. laiške ir jį pakartojo 2004 m. lapkričio 3 d. laiške.
Dėl antrosios sąlygos Graikijos Respublika primena, kad 1999 m. gairių 24 dalyje nurodyta:
„Pagalba sanavimui iš pradžių leidžiama ne ilgesniam kaip šešių mėnesių laikotarpiui arba, kai atitinkama valstybė narė per
tą laikotarpį pateikia restruktūrizavimo planą, – kol Komisija priims dėl to plano sprendimą. Deramai pagrįstomis išimtinėmis
aplinkybėmis atitinkamos valstybės narės prašymu Komisija gali pradinį šešių mėnesių laikotarpį pratęsti.“
2004 m. birželio 11 d. laiške Komisijai (5.21 punktas) Graikijos valdžios institucijos nurodė, kad jei Komisija pripažintų,
jog išankstinio mokėjimo OA sumą būtų galima laikyti pagalba sanavimui, jos įrodytų, kad numatytos restruktūrizavimo priemonės
buvo suderinamos su 1999 m. gairėmis.
Todėl šioje byloje Graikijos Respublika teigia, kad 1999 m. gairėse nustatyti terminai buvo pratęsti, nes Komisija per pagrįstą
terminą neatsakė į šį prašymą, taip užkirsdama kelią Graikijos valdžios institucijoms laikytis minėtų terminų.
Be to, ginčijamame sprendime (235 konstatuojamoji dalis) Komisija taip pat klaidingai aiškino Graikijos valdžios institucijų
įsipareigojimą neteikti OA papildomos pagalbos, įtvirtintą 1994 m. spalio 7 d. Komisijos sprendime 94/696/EB dėl Graikijos
valstybės suteiktos pagalbos bendrovei
Olympic Airways
(OL L 273, p. 22), patvirtinančiame restruktūrizavimo pagalbą (žr. šio sprendimo 5 punktą). Iš tiesų šis įsipareigojimas
apėmė tik pagalbą restruktūrizavimui, o ne pagalbą sanavimui. Be to, šiuo metu jį reikia vertinti remiantis naujomis aplinkybėmis,
kurias apibrėžia Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (OL C 244,
2004, p. 2), kuriomis esant tam tikroms sąlygoms leidžiama suteikti naują pagalbą restruktūrizavimui. Taigi Komisija remiasi
klaidingu teisiniu pagrindu.
Galiausiai Komisija pažeidė pareigą motyvuoti ginčijamame sprendime nenagrinėdama trijų likusių sąlygų, kurios pagal 1999 m.
gaires yra turi būti įvykdytos norint pripažinti pagalbos sanavimui suderinamumą su bendrąja rinka.
Komisija, kurios reikalavimus palaiko į bylą įstojusi šalis, ginčija šiuos argumentus.
–       Teismo vertinimas
Reikia priminti, kad nukrypstant nuo EB 87 straipsnio 1 dalies nuostatų, pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka įrodinėjimo
pareiga iš esmės tenka suinteresuotai valstybei narei, kuri turi įrodyti, kad yra tenkinamos šios nukrypti leidžiančios nuostatos
taikymo sąlygos (minėto Sprendimo
Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją
34 punktas). Tam ji turi pateikti Komisijai visus įrodymus, kurių reikia norint įrodyti, kad planuojama pagalba yra suderinama
su bendrąja rinka (1993 m. balandžio 28 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Italija prieš Komisiją
, C‑364/90, Rink. p. I‑2097, 20 punktas).
Šioje byloje neginčijama, kad ginčijamas avansas buvo pervestas dalimis nuo 2003 m. gruodžio mėn. iki 2004 m. gegužės mėnesio.
Todėl šios priemonės suderinamumas su bendrąja rinka, atsižvelgiant į tai, kad ji buvo pripažinta valstybės pagalba, turi
būti nagrinėjamas pagal 1999 m. gairių 23 punkte nurodytas pagalbos sanavimui patvirtinimo sąlygas, kurios buvo taikomos iki
2004 m. spalio 9 d., nes naujos 2004 m. gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti
įsigaliojo tik 2004 m. spalio 10 d.
Šiuo klausimu reikia pripažinti, kad ieškovės argumentai neleidžia nustatyti, kad buvo įvykdyta 1999 m. gairių 23 punkte įtvirtinta
pirmoji patvirtinimo sąlyga. Iš tiesų ieškovė neįrodė, kad ginčijamas avansas buvo paskola, kuriai buvo taikoma palūkanų norma,
kuri bent prilygsta sunkumų nepatiriančioms įmonėms teikiamų paskolų palūkanų normoms ir ypač Komisijos patvirtintoms orientacinėms
normoms, kaip to reikalaujama minėtame 23 punkte. Konkrečiai kalbant, ji nepateikia nė vieno rimto argumento, kuris leistų
teigti, kad OA turėjo grąžinti išankstinį mokėjimą su palūkanomis, neviršijant privatizavimo metu iš OA pardavimo gautos sumos
(žr. šio sprendimo 280 punktą). Atvirkščiai, jos argumentai patvirtina, kad tai nebuvo paskola, kaip tai suprantama pagal
šią nuostatą, nes nebuvo numatytas palūkanų mokėjimas.
Šiomis aplinkybėmis, kadangi ieškovė neįrodė, kad buvo patenkinta viena iš kumuliacinių sąlygų, kurioms esant pagal 1999 m.
gairių 23 punktą Komisijai suteikiama teisė pripažinti pagalbą sanavimui suderinama su bendrąja rinka, reikia atmesti jos
kaltinimą, susijusį su akivaizdžia vertinimo klaida, padaryta Komisijai pripažinus ginčijamo avanso nesuderinamumą su bendrąja
rinka, neatsižvelgiant į tai, ar, pirma, buvo patenkintos kitos minėtame 23 punkte nurodytos sąlygos ir, antra, Graikijos
Respublika laikėsi Sprendime 94/696 nustatytų pareigų.
Todėl, priešingai nei teigia ieškovė, Komisija nepažeidė savo pareigos motyvuoti, ginčijamame sprendime nenagrinėdama visų
1999 m. gairių 23 punkte įtvirtintų kumuliacinių sąlygų.
Tai reiškia, kad pagrindus, susijusius su EB 87 straipsnio 3 dalies pažeidimu ir nepakankamu motyvavimu, reikia atmesti kaip
nepagrįstus.
b)     Dėl tam tikrų valstybės garantijų įgyvendinimo (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 3 dalis) (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
Šalių argumentai
Graikijos Respublika ir OA ginčija valstybės mokėjimų, atliktų įgyvendinant garantijos pareigas, kuriuos sudaro, pirma, trys
daliniai mokėjimai grąžinant
ABN Amro
banko OA suteiktą paskolą (36,9 mln. eurų), antra, išperkamosios nuomos mokesčių, kuriuos OA turėjo sumokėti už du
Airbus
A 340-300 lėktuvus, pusmetinės dalies, kurios mokėjimo terminas suėjo 2004 m. liepos 29 d., sumokėjimas (11,7 mln. eurų)
ir, trečia, OA suteiktas tiesioginis finansavimas (8,2 mln. eurų), pripažinimą nauja pagalba
Šiuo klausimu ieškovės ginčija Komisijos ginčijamame sprendime (238 konstatuojamoji dalis) taikytą 2002 m. gruodžio 11 d.
sprendimo 1 straipsnio aiškinimą, pagal kurį ginčijamos garantijos buvo pripažintos su bendrąja rinka nesuderinama pagalba.
Jos teigia, kad jei būtų taip, Komisija šiame sprendime būtų tiesiogiai nurodžiusi susigrąžinti garantijas. Be to, iš ginčijamų
garantijų kylančių pareigų išlaikymo teisėtumą patvirtina tai, kad nei vykstant procedūrai pagal EB 88 straipsnio 2 dalį,
po kurios buvo priimtas 2005 m. gegužės 12 d. sprendimas, nei po šio sprendimo vykusiame susirašinėjime Komisija nekėlė 2002 m.
gruodžio 11 d. sprendimo dalies, susijusios su garantijomis, netinkamo vykdymo klausimo. Galiausiai OA teigia, kad ginčijamas
sprendimas yra nepakankamai motyvuotas, kiek tai susiję su tvirtinimu, kad dėl 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo reikėjo pakeisti
iš ginčijamų garantijų kylančias teisines pareigas.
Bet kuriuo atveju net pripažįstant, kad 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimą reikia aiškinti taip, jog ginčijamos garantijos OA
atžvilgiu buvo pakeistos, Komisijos nesugebėjimas apie tai aiškiai nurodyti šiame sprendime ir per visą vėlesnį laikotarpį
pateisina Graikijos Respublikos ir susijusių trečiųjų asmenų, kurie tikėjosi, jog garantijomis ir toliau buvo sukuriamos sutartimis
apibrėžtos teisinės pasekmės, teisėtus lūkesčius. Šiuo klausimu ieškovės pabrėžia būtinybę valstybei vykdyti iš jos suteiktų
garantijų kylančius įsipareigojimus.
Šiuo atveju, kadangi ginčijamos garantijos, ieškovių teigimu, buvo įgyvendintos pagal pradines garantijos sutartyse įtvirtintas
sąlygas, ginčijamame sprendime buvo padaryta akivaizdžių vertinimo klaidų ir nepateikta pakankamai motyvų dėl to, kad Komisija
minėtus ginčijamus mokėjimus pripažino valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal EB 87 straipsnio 1 dalį.
Pirma, dėl 2001 m. vasario mėn. OA iš
ABN Amro
banko gautos paskolos, skirtos padengti jos ankstyvesnio iškėlimo iš Helinikono oro uosto Atėnuose (Graikija) ir persikėlimo
į naują Spatos oro uostą išlaidas, ieškovės nurodo, kad OA pasinaudojo Graikijos Respublikos garantija, vadovaudamasi 1994 m.,
1998 m. ir 2000 m. Komisijos sprendimais dėl patvirtinimo. Nuo 2001 m. nebuvo pakeistos jokios paskolos sutarties ir valstybės
garantijos sutarties sąlygos. 2004 m. gegužės ir spalio mėn. bei 2005 m. kovo mėn. valstybė sumokėjo tris dalinius mokėjimus,
kai kreditą suteikęs bankas jos, kaip garantijos davėjos, pareikalavo atlikti šiuos mokėjimus dėl patvirtinto OA nesugebėjimo
atlikti šių mokėjimų nagrinėjamais laikotarpiais. Be to, iš ginčijamo sprendimo (135‑139 konstatuojamosios dalys) matyti,
kad Komisijai buvo žinoma, jog valstybė atliko ginčijamus mokėjimus pagal pirmines užtikrinimo sąlygas ir kad, atlikus šiuos
mokėjimus, OA buvo pateikti skolos lapeliai ir atitinkami individualūs mokėjimo reikalavimai, vadovaujantis Graikijos viešųjų
pajamų susigrąžinimo kodekso bendrosiomis nuostatomis.
Antra, dėl išperkamosios nuomos mokesčių, kuriuos OA turėjo sumokėti pagal dvi
Airbus
A 340-300 tipo lėktuvų išperkamosios nuomos sutartis, garantijos Graikijos Respublika ir OA nurodo, kad
Crédit Lyonnais
pareikalavus atlikti šį mokėjimą Graikijos Respublika, kaip OA garantijos davėja, atliko pusmetinės dalies, kurią ši bendrovė
turėjo sumokėti 2004 m. liepos 29 d., mokėjimą
Crédit Lyonnais
naudai. Iš tikrųjų Graikijos Respublika iš dalies perėmė pagal išperkamosios nuomos sutartis kylančius OA įsipareigojimus,
vadovaudamasi 1994 m., 1998 m. ir 2000 m. Komisijos sprendimais dėl patvirtinimo. Šios garantijos suma turėjo neviršyti bendros
200 mln. eurų sumos, o bendras finansavimas viršijo bendrą 350 mln. eurų sumą.
Iš ginčijamo sprendimo (140 ir 141 konstatuojamosios dalys) matyti, kad Komisijai buvo žinoma apie tai, jog ginčijami mokėjimai
buvo atlikti laikantis garantijos sąlygų ir kad atitinkamą OA įsiskolinimą turėjo sugrąžinti kompetentingos valdžios institucijos.
Be to, OA pažymi, kad Komisija padarė akivaizdžią faktinių aplinkybių vertinimo klaidą 2004 m. rugpjūčio mėn. Graikijos Respublikos
pagal garantijos įsipareigojimus atlikto vienintelio mokėjimo pripažinimą neteisėtu grįsdama šių garantijų pakeitimais, atliktais
po to, kai Graikijos Respublika vietoje OA tapo išperkamosios nuomos sutarčių šalimi (ginčijamo sprendimo 240 konstatuojamoji
dalis). Iš tiesų šis sutarties šalių pakeitimas įvyko praėjus keliems mėnesiams nuo ginčijamo mokėjimo pagal garantijos įsipareigojimus.
2004 m. gruodžio 22 d. ir 2005 m. balandžio 4 d. elektroniniais laiškais Komisija buvo informuota, kad Graikijos Respublika
vietoje OA tapo sutarties šalimi: 2004 m. gruodžio 17 d., kiek tai susiję su dviejų lėktuvų išperkamosios nuomos sutartimis
ir 2005 m. balandžio 4 d., kiek tai susiję su kitų dviejų lėktuvų išperkamosios nuomos sutartimis.
Be to, ieškovės teigia, kad ginčijamas sprendimas yra nemotyvuotas, nes Komisija nevertino, ar nagrinėjama priemonė atitiko
privataus investuotojo arba garantijos davėjo, kuris buvo tokioje pačioje padėtyje ir verčiau būtų dalimis grąžinęs iki išperkamosios
nuomos termino pabaigos mokėtiną sumą, o ne nedelsiant mokėjęs visą garantijų, kuriomis buvo pasinaudota, sumą, neviršijant
200 mln. eurų, kriterijų.
Trečia, kalbėdamos apie 8,2 mln. eurų tiesioginį mokėjimą OA, Graikijos Respublika ir OA nurodo, kad, vadovaujantis išperkamosios
nuomos sutartimis, norėdama gauti išankstinį pagrindinių nuomotojų sutikimą dėl lėktuvų subnuomos NOA, OA turėjo sutikti 2004 m.
rugpjūčio mėn. jai priklausančius 8,2 mln. eurų palikti įšaldytoje
Crédit Lyonnais
sąskaitoje. Kai Graikijos Respublika vietoje OA tapo minėtų sutarčių šalimi, ji nusprendė panaikinti šios sumos įšaldymą.
Vis dėlto tam, kad būtų taikoma paprastesnė procedūra, valstybė sumokėjo OA įšaldytiems 8,2 mln. eurų prilygstančią sumą,
o mainais OA turėjo perleisti valstybei, taikant sekvestravimą, pirminę įšaldytą 8,2 mln. eurų sumą su palūkanomis, kurios
įšaldymas buvo panaikintas vykdant susitarimus dėl šalių pakeitimo.
OA pripažįsta, kad, pažeisdama savo pareigą perleisti ginčijamą sumą valstybei, ji pasiliko 8,2 mln. eurų su palūkanomis,
kai 2004 m. gruodžio mėn. buvo panaikintas įšaldymas minėtai sąskaitai. Ji nurodo taip bandžiusi susigrąžinti iš Graikijos
Respublikos skolas, kaip tai būtų daręs kiekvienas apdairus ūkio subjektas.
Ieškovės teigia, kad ginčijama suma buvo pripažinta įsiskolinimu Graikijos Respublikai pagal taikytiną nacionalinę teisę,
siekiant ją susigrąžinti su palūkanomis.
Komisija, palaikoma į bylą įstojusios šalies, ginčija visus šiuos argumentus.
Teismo vertinimas
Reikia priminti, kad 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo 1 straipsnio pirmos pastraipos b punkte nurodyta, jog pagalba restruktūrizavimui,
kurią Graikija suteikė OA naujomis garantijomis, susijusiomis su paskolomis naujiems lėktuvams pirkti ir investicijoms, reikalingoms
OA persikelti į naują Spatos oro uostą, yra laikoma nesuderinama su bendrąja rinka (žr. šio sprendimo 6 punktą).
Todėl Komisija teisingai nurodo, kad nors ginčijami garantijų mokėjimai yra tik pirminių garantijų, 2002 m. gruodžio 11 d.
sprendimo 1 straipsnio pirmos pastraipos b punkte pripažintų nesuderinamomis su bendrąja rinka, įgyvendinimas, vadovaujantis
minėtu sprendimu, šiuos mokėjimus taip pat reikia pripažinti su bendrąja rinka nesuderinama valstybės pagalba. Be to, iš 2002 m.
gruodžio 11 d. sprendimo, kuriuo įpareigojama susigrąžinti visą po 1998 m. rugpjūčio 14 d. suteiktą nagrinėjamą pagalbą, išplaukia,
kad Komisija nenurodė susigrąžinti mokėjimų pagal ginčijamas garantijas, nes jie dar nebuvo atlikti. Šiuo atveju suinteresuota
valstybė narė, įgyvendindama 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimą, privalo neatlikti mokėjimų, remiantis EB 88 straipsnio 3 dalimi.
Tokiomis aplinkybėmis Komisija taip pat nekėlė Graikijos Respublikos įsipareigojimų neįvykdymo dėl šių sumų nesusigrąžinimo
klausimo byloje, kurioje buvo priimtas 2005 m. gegužės 12 d. sprendimas, nes ginčijamos garantijos dar nebuvo įgyvendintos.
Galiausiai pagal EB 228 straipsnio 2 dalį Komisijos pradėta įsipareigojimų neįvykdymo procedūra dėl 2005 m. gegužės 12 d.
sprendimo nevykdymo negalėjo peržengti 2005 m. gegužės 12 d. sprendimo
res judicata
galios.
Tai reiškia, kad jei, kaip teigia ieškovės, ginčijami mokėjimai buvo padaryti vadovaujantis pirminėmis garantijomis, ginčijamo
sprendimo 1 straipsnio 3 dalis yra išimtinai patvirtinančio pobūdžio ir nesukuria savarankiškų teisinių pasekmių. Be to, ginčijamo
sprendimo 2 straipsnyje įtvirtintas nurodymas susigrąžinti atitinkamas sumas, susijęs su šio sprendimo 1 straipsnio 3 dalimi,
yra 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime įtvirtintos išvados dėl nesuderinamumo loginė pasekmė.
Tai reiškia, kad jei ginčijamos garantijos nebūtų pakeistos, prašymą panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 3 dalyje
įtvirtintą šių garantijų pripažinimą nesuderinamomis reikia pripažinti nepriimtinu dėl 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo galutinio
pobūdžio. Kita vertus, prašymą panaikinti ginčijamo sprendimo 2 straipsnį, susijusį su šio sprendimo 1 straipsnio 3 dalimi,
reikia pripažinti priimtinu, nes 2 straipsnyje įtvirtintas nurodymas susigrąžinti daro neigiamą poveikį ieškovei.
Tokiomis aplinkybėmis, net darant prielaidą, kad ginčijamos garantijos nebuvo pakeistos, o tai nėra įrodyta, prašymą dėl ginčijamo
sprendimo 2 straipsnio, susijusio su šio sprendimo 1 straipsnio 3 dalimi, panaikinimo šioje byloje reikia atmesti kaip nepagrįstą,
nes Komisija tik atsižvelgė į 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime, kuris yra galutinis, jau įtvirtintos išvados dėl nesuderinamumo
pasekmes.
Be to, bet kuriuo atveju Komisija taip pat teisingai nurodo, kad jei mokėjimai pagal ginčijamas garantijas nėra tik minėtų
pirminių garantijų įgyvendinimas, jie taip pat yra neteisėta ir su bendrąja rinka nesuderinama pagalba.
Iš tikrųjų, priešingai nei teigia ieškovės, valstybės pagalbos suteikimas net garantijų forma negali sukelti trečiųjų asmenų
teisėtų lūkesčių, kad šios garantijos teisėtos, jei jos buvo suteiktos pažeidžiant EB 88 straipsnio 3 dalį. Suinteresuoti
tretieji asmenys turi būti pakankamai atsargūs ir rūpestingi bei įsitikinti, kad buvo laikomasi Bendrijos teisės nuostatų
valstybės pagalbos srityje (šiuo klausimu žr. 2000 m. birželio 13 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo
EPAC prieš Komisiją
, T‑204/97 ir T‑270/97, Rink. p. II‑2267, 144 punktą).
Kaip ginčijamame sprendime (239 konstatuojamoji dalis) primena Komisija, nurodydama į savo Pranešimą dėl [EB] 87 ir 88 straipsnių
taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (OL C 71, 2000, p. 14; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk.,
1 t. p. 369; 5.3 punktas), jei suinteresuota valstybė narė atlieka mokėjimus pagal garantiją, taikydama kitas sąlygas nei
buvo sutarta iš pradžių, toks mokėjimas laikomas naujos garantijos, apie kurią pagal EB 88 straipsnio 3 dalį turi būti pranešta,
suteikimu.
Be to, vadovaujantis teismo praktika, tam, kad Komisija galėtų įvertinti, ar priemonė atitinka išlygos pagal EB 87 straipsnio
3 dalį taikymo sąlygas, suinteresuota valstybė narė, laikydamasi EB 10 straipsnyje numatytos lojalaus valstybių narių ir institucijų
bendradarbiavimo pareigos, turi pateikti Komisijai visus įrodymus, kuriais remdamasi ši institucija galėtų patikrinti, ar
buvo tenkinamos išlygos, kuria siekiama pasinaudoti, taikymo sąlygos (minėto Sprendimo
Italija prieš Komisiją
20 punktas).
Šioje byloje Komisija, be kita ko, kaltina Graikijos valdžios institucijas nepateikus įrodymų, kuriais remiantis būtų galima
patikrinti, ar ginčijami mokėjimai buvo tik pirminių garantijų įgyvendinimas. Atsižvelgdama į turimus įrodymus ginčijamame
sprendime (240 konstatuojamoji dalis) ji mano, kad ginčijamos priemonės yra naujos garantijos.
Šiuo klausimu, atsižvelgiant į šalių argumentus ir bylos dokumentus, atrodo, jog nepaisant Komisijos Graikijos valdžios institucijoms
pateikto nurodymo pateikti informaciją, per administracinę procedūrą jos nepateikė informacijos apie tikslias garantijos sutarčių
sąlygas, apie nustatytų terminų pasibaigimą, apie bankų kreditorių išankstinius pranešimus ir apie ginčijamų mokėjimų datą.
Be to, jos nepranešė apie jokius pirminių garantijų pakeitimus tam, kad, prireikus, gautų tokių pakeistų garantijų patvirtinimą.
Tokiomis aplinkybėmis, net darant prielaidą, kad 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimu nesuderinamomis su bendrąja rinka pripažintos
pirminės garantijos buvo pakeistos, užtenka konstatuoti, kad bet kuriuo atveju Komisija neviršijo savo diskrecijos ribų ginčijamame
sprendime (204 ir 241 konstatuojamosiose dalyse) nuspręsdama, kad juo labiau šios Graikijos Respublikos suteiktos naujos ginčijamos
garantijos yra neteisėta pagalba, atsižvelgiant į privataus investuotojo kriterijų ir augančius OA įsiskolinimus bei bendrą
jos nemokumą. Šiuo klausimu Komisija, be kita ko, teisingai nurodo, kad privačių kreditorių elgesys, kurie bandė įtvirtinti
griežtesnes sąlygas, kai OA sudarė subnuomos sutartis su NOA, ir sutiko tik su valstybės tapimu išperkamosios nuomos sutarčių
šalimi vietoje OA, patvirtina nepasitikėjimą OA ir NOA bei privačių kreditorių nenorą prisiimti bet kokią su jomis susijusią
riziką.
Iš anksčiau išdėstytų argumentų matyti, kad ginčijamame sprendime nebuvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida ir jis buvo pakankamai
motyvuotas dėl vykdant tam tikras garantijas Graikijos Respublikos atliktų ginčijamų mokėjimų pripažinimo valstybės pagalba.
Dėl 2004 m. rugpjūčio 9 d. Graikijos Respublikos atlikto 8,2 mln. eurų tiesioginio mokėjimo OA, kaip avanso už į sąskaitą
sekvestravimo pagrindu OA pervestą sumą, užtikrinant mokėjimus, kuriuos ši bendrovė turi mokėti pagal dviejų
Airbus
A 340-300 lėktuvų išperkamosios nuomos sutartis, iš
Moore Stephens
ataskaitos matyti, kad šiam ginčijamam mokėjimui netaikyta jokia garantija, kaip tai pripažino ir ieškovės. Be to, neginčijama,
kad
Crédit Lyonnais
panaikinus minėtos sumos įšaldymą OA nesugrąžino Graikijos Respublikai šios sumos su palūkanomis (žr. šio sprendimo 345 ir
346 punktus). Tokiomis aplinkybėmis Komisija neviršijo savo diskrecijos ir ginčijamą sprendimą pakankamai motyvavo nuspręsdama,
kad net jei Graikijos valdžios institucijos šį ginčijamą mokėjimą pripažino OA skola joms, šis mokėjimas yra nauja pagalba,
atsižvelgiant privataus investuotojo kriterijų ir mažą tikimybę, kad OA šią sumą grąžins (ginčijamo sprendimo 204 konstatuojamoji
dalis).
Taigi dėl visų minėtų priežasčių pagrindus, susijusius su akivaizdžia vertinimo klaida ir nepakankamu ginčijamo sprendimo
motyvavimu dėl ginčijamų valstybės garantijų vykdymo ir minėtos 8,2 mln. eurų sumos tiesioginio mokėjimo, reikia atmesti kaip
nepagrįstus.
c)     Dėl veiksmų nesiėmimo dėl mokestinių ir socialinio draudimo įsiskolinimų nemokėjimo (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalis)
(bylos T‑415/05, T‑416/05 ir T‑423/05)
Šalių argumentai
Ieškovės ginčija Komisijos išvadas, susijusias su tariamu veiksmų nesiėmimu dėl OA mokestinių ir socialinio draudimo įsiskolinimų
nemokėjimo. 2004 m. birželio 11 d. pastabose Graikijos valdžios institucijos jau nurodė, kad 2004 m. kovo 16 d. sprendime
pradėti formalią tyrimo procedūrą šiuo klausimu Komisijos pareikšti kaltinimai buvo netikslūs ir nepagrįsti. Vienintelis šiame
sprendime nurodytas konkretus pavyzdys yra susijęs su 26 mln. eurų vadinamo „spatosimo“ mokesčio, kurį Graikijos Respublika
nustatė už lėktuvų bilietus, siekdama finansuoti oro uostų vystymą, nesumokėjimu.
Ieškovės nurodo, kad vėluojamos grąžinti skolos valstybei savaime nėra valstybės pagalba. Pagalba galima pripažinti tik pranašumą
suteikiantį mokėjimą, skolininko gautą iš viešojo kreditoriaus, kuris neveikia kaip privatus kreditorius. Norint nustatyti,
kad buvo suteikta valstybės pagalba, vadovaujantis privataus kreditoriaus kriterijumi, reikia įrodyti nuolatinį veiksmų nesiėmimą
dėl nemokėjimo bei atitinkamai minėto veiksmų nesiėmimo kiekybinę išraišką. Šių įrodymų pateikimo pareiga tenka Komisijai.
Šioje byloje Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą ir pažeidė pareigą motyvuoti, tvirtindama, kad tik valstybės įsikišimas
suteikė galimybę OA tęsti savo veiklą, ir neįvertindama valstybės veiksmų nesiėmimo pagal privataus kreditoriaus kriterijų.
Iš tiesų Komisija neįrodė nei tariamo Graikijos Respublikos veiksmų nesiėmimo nuolatinio pobūdžio, nei pranašumo OA suteikimo,
palyginti su jos konkurentais, kiek tai susiję su nesumokėtų įsiskolinimų sugrąžinimu.
Visų pirma Komisija nepateikė konkrečių įrodymų, patvirtinančių, kad privatus kreditorius nebūtų taikęs ginčijamų priemonių.
Be kita ko, ji neišnagrinėjo, ar nurodytas Graikijos Respublikos veiksmų nesiėmimas dėl įsiskolinimų kilo dėl atsiskaitymo
susitarimo, kokiomis aplinkybėmis buvo sudarytas toks susitarimas, ar OA įsiskolinimai buvo patvirtinti ir ar buvo imtasi
veiksmų juos susigrąžinti.
Šiuo atveju Komisija rėmėsi nuolatiniu veiksmų nesiėmimu, nors dėl su socialinio draudimo įmokomis susijusių įsiskolinimų
byloje, kurioje buvo priimtas 2005 m. gegužės 12 d. sprendimas, ji pati pripažino, jog laikotarpiu iki 2002 m. gruodžio mėn.
tokio veiksmų nesiėmimo nebuvo.
Be to, ieškovės kaltina Komisiją ginčijamame sprendime nepateikus pakankamai įrodymų, kurie suteiktų galimybę ne tik suinteresuotai
valstybei narei, bet ir visiems suinteresuotiems asmenims tiksliai identifikuoti nesuderinama pripažintą pagalbą ir be didelių
sunkumų nustatyti jos dydį.
Todėl ieškovės daro išvadą, kad ginčijamas sprendimas nėra motyvuotas. Jos kaltina Komisiją nurodžius tik bendrą „apytiksliai“
354 mln. eurų sumą ir palikus Graikijos valdžios institucijoms nustatyti iš tiesų OA gautos naudos kiekybinę išraišką. Tačiau
kadangi Komisija nenurodė, kaip būtų pasielgęs privatus kreditorius, neįmanoma tiksliai nustatyti Komisijos konstatuotos pagalbos
tipo, jos suteikimo laikotarpio ir dydžio.
Visų pirma Komisija ginčijamame sprendime nenurodė, ar minėta susigrąžintina 354 mln. eurų suma apėmė tik kapitalo įsiskolinimus
ar ir palūkanas bei baudas. Šiuo klausimu ieškovės primena, kad, vadovaujantis Graikijos viešųjų pajamų susigrąžinimo kodeksu,
kompetentingos finansų tarnybos priimtas skolos valstybei patvirtinimas yra vykdomasis dokumentas susigrąžinimui. Pripažintiems
įsiskolinimams taikomos didelės palūkanos, o už vėlavimą mokėti taikomos baudos. Skolos patvirtinimų vykdymui pateikiami individualūs
mokėjimo reikalavimai, kuriais atitinkama bendrovė raginama pervesti mokėtinas sumas.
OA teigimu, Komisijos padarytą akivaizdžią vertinimo klaidą dėl nacionalinių baudų ir palūkanų patvirtina tai, kad ginčijamo
sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje nurodoma taikyti Bendrijos palūkanas bendrai mokestinės skolos sumai, įskaitant baudas ir
nacionalines palūkanas.
Komisija buvo informuota apie tai, kad 2005 m. gegužės mėn. Komisijos ekspertų atlikto patikrinimo metu, 90 % OA įsiskolinimų
mokesčių ir socialinio draudimo srityje buvo patvirtinta ir jų atžvilgiu buvo taikomos palūkanos ir baudos. Kadangi įsiskolinimų
valstybei ir grąžintinos valstybės pagalbos susigrąžinimo būdas yra visiškai toks pat, reikia kelti klausimą dėl visų įsiskolinimų
pripažinimo valstybės pagalba pasekmių, kiek tai susiję su jų susigrąžinimu.
Be to, ieškovės teigia, kad ginčijamas sprendimas yra nepakankamai motyvuotas dėl atsakomybės už nacionalinės socialinio draudimo
įstaigos veiksmus priskyrimo Graikijos Respublikai.
Galiausiai OA pateikia klausimą, ar AIA mokėtini mokesčiai yra įtraukti į ginčijamų įsiskolinimų sumą.
Komisija, kurią palaiko į bylą įstojusi šalis, ginčija ieškovių argumentus. Visų pirma ji nurodo, kad Graikijos valdžios institucijos
gali tiksliai nustatyti ginčijamų įsiskolinimų sumą, kaip tai, beje, įrodo 90 % šių įsipareigojimų patvirtinimas.
Teismo vertinimas
Reikia patikrinti, ar Komisija teisiniu požiūriu pakankamai įrodė, kad priėmus 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimą Graikijos
Respublika toliau nesiėmė veiksmų dėl OA mokestinių ir socialinio draudimo įsiskolinimų nemokėjimo nuo 2002 m. gruodžio mėn.
iki 2004 m. gruodžio mėnesio.
Tam pirmiausia reikia pažymėti, kad, priešingai nei teigia ieškovės, vien OA įsiskolinimų Graikijos Respublikai patvirtinimas
negali užtikrinti jų susigrąžinimo (šiuo klausimu žr. minėtos Nutarties
Olympiaki Aeroporia Ypiresies prieš Komisiją
94 punktą). Todėl, jei nesant jokios pagrįstos priežasties pagal įsiskolinimų patvirtinimus nebuvo pateikti mokėjimo reikalavimai
ir, prireikus, jei nebuvo sumokėta, nesiimta priverstinio vykdymo priemonių, Graikijos Respublikos veiksmų nesiėmimas dėl
šių įsiskolinimų nemokėjimo tęsiasi toliau. Šiuo klausimu Graikijos Respublikos nurodyta aplinkybė, kad skolinių valstybės
reikalavimų ir valstybės pagalbos susigrąžinimo būdas yra toks pat, yra nereikšminga vertinant, ar buvo suteikta valstybės
pagalba taip nesiimant veiksmų.
Vis dėlto šioje byloje ieškovės nepatvirtino, kad buvo pateiktas mokėjimo reikalavimas, ir jo nepateikė bei nenurodė, kad
buvo imtasi prievartinio vykdymo priemonių, siekiant patenkinti ginčijamus mokestinius reikalavimus OA.
Be to, atsakydama į posėdyje Teismo pateiktą klausimą, OA pažymėjo, kad įsiskolinimų grąžinimo susitarimai buvo sudaryti tik
su IKA. Šiuo klausimu iš ginčijamo sprendimo (128 konstatuojamoji dalis) matyti, kad Komisijos ekspertai nurodė, jog, „vadovaujantis
taikos sutartimi, apimančia laikotarpį iki 2003 m.“, IKA buvo pervesta 7,7 mln. eurų. Iš bylos medžiagos ir šalių argumentų
galima spręsti, kad dėl socialinio draudimo įsiskolinimų, kurių dydis
Moore Stephens
ataskaitoje buvo įvertintas 148 mln. eurų 2003 m. ir 196 mln. eurų 2004 m., bei mokestinių įsiskolinimų, kurių dydis pagal
toje pačioje ataskaitoje, remiantis OA finansinėmis deklaracijomis ir apskaitos duomenimis, pateiktas išvadas buvo 374 mln.
eurų 2003 m. ir 431 mln. eurų 2004 m., Graikijos valdžios institucijos ir OA per administracinę procedūrą Komisijai nepateikė
jokios patvirtinančios informacijos apie galimų taikos sutarčių dėl OA valstybei mokėtinų mokestinių ir socialinio draudimo
įsiskolinimų už nagrinėjimą laikotarpį sudarymą ir tikslų turinį bei tokių galimų sutarčių vykdymą.
Priešingai nei teigia ieškovės, Komisijos negalima kaltinti neatlikus pakankamai išsamaus tyrimo. Visų pirma, šios bylos aplinkybėmis
2004 m. kovo 16 d. sprendime pradėti formalią tyrimo procedūrą Komisijos pateiktų kaltinimų netikslumas neatleido Graikijos
Respublikos ir OA nuo pareigos pateikti Komisijai visus, jų manymu, reikšmingus įrodymus dėl nagrinėjamų OA įsiskolinimų grąžinimo.
Minėtame sprendime (82 punktas) Komisija iš tiesų nurodė tik „mokestinių įsiskolinimų nesumokėjimą“ ir tiesiogiai neminėjo
veiksmų nesiėmimo dėl socialinio draudimo įsiskolinimų nemokėjimo. Vis dėlto Komisijos pateiktus kaltinimus reikėjo suprasti,
tęsiant 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo vykdymą, šios institucijos pradėto tyrimo dėl visų po šio sprendimo priėmimo taikytų
su
Olympic Airways
grupės restruktūrizavimu susijusių priemonių, galinčių būti valstybės pagalba, kontekste. Tokiomis aplinkybėmis, kai OA susidūrė
su dideliais finansiniais sunkumais ir jau anksčiau buvo pasinaudojusi 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime konstatuotomis panašiomis
priemonėmis, kai buvo nesiimama veiksmų dėl jos mokestinių ir socialinio draudimo įsiskolinimų nemokėjimo, 2004 m. birželio
11 d. pastabose Graikijos Respublika taip pat pažymėjo, kad sąvoka „mokestiniai įsiskolinimai“ yra neaiški. Šiuo klausimu
ji iš esmės teigė, kad jei Komisija ketino nurodyti, jog Graikijos valdžios institucijos rėmė OA nesiimdamos veiksmų dėl tam
tikrų įsiskolinimų, o ne vien mokestinių įsiskolinimų nemokėjimo, ji turėjo pateikti tokio veiksmų nesiėmimo įrodymus.
Šiuo atveju ieškovės nepateikė nė vieno konkretaus įrodymo, galinčio paaiškinti, kodėl Graikijos Respublika nagrinėjamu laikotarpiu
nesiėmė veiksmų dėl ginčijamų įsiskolinimų nemokėjimo.
Tokiomis aplinkybėmis Komisijos negalima kaltinti perkėlus įrodinėjimo pareigą, preziumuojant, kad valstybė vis nesiėmė veiksmų
dėl OA įsiskolinimų, o taip nebūtų elgęsis privatus kreditorius panašioje situacijoje.
Šiuo klausimu ieškovės neįrodė, kad Komisija viršijo savo diskreciją nuspręsdama, jog nors valstybė, kaip ir bet kuris privatus
kreditorius, gali suteikti savo skolininkams papildomo laiko grąžinti skolas, kai yra reali tikimybė, jog dalis šių skolų
bus grąžinta artimoje ir numatomoje ateityje, šioje byloje tokia galimybė neatrodė tikėtina, negerėjant OA padėčiai, kaip
tai įrodė jos didėjantys įsiskolinimai. Be to, šiuo klausimu ginčijamas sprendimas (visų pirma žr. 203 ir 205 konstatuojamąsias
dalis), kuriame Komisija ypač pabrėžia 2002 m. pabaigoje jau buvusių didelių OA mokestinių ir socialinio draudimo įsiskolinimų
augimą nagrinėjamu laikotarpiu, yra pakankamai motyvuotas.
Konkrečiai kalbant, kreditoriaus riziką patirti papildomų nuostolių patvirtino aplinkybė, kad ginčijamos priemonės buvo taikytos
po tam tikrų to paties pobūdžio priemonių, kai buvo nesiimama veiksmų ypač dėl nuolatinio socialinio draudimo įmokų ir mokestinių
įsiskolinimų, kaip antai „spatosimo“ mokesčio, kurie jau buvo pripažinti valstybės pagalba 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime,
nemokėjimo. Ieškovėms nepateikus jokių įrodymų, kurie leistų atsieti ginčijamas priemones nuo ankstesnės analogiškos pagalbos,
tai, jog šios priemonės yra logiška ankstesnės pagalbos tąsa, gali būti laikoma patvirtinimu, kad jos priklauso valstybės
pagalbos kategorijai (minėto Sprendimo
BP Chemicals prieš Komisiją
171 ir 176 punktai). Tokio vertinimo nepaneigia tik su 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimo vykdymu susijusi ir todėl šioje byloje
nereikšminga aplinkybė, kad Komisija ieškinyje dėl įsipareigojimų neįvykdymo, dėl kurio buvo priimtas 2005 m. gegužės 12 d.
sprendimas, neįtraukė socialinio draudimo įmokų į savo prašymą Teisingumo Teismui pripažinti, jog Graikijos Respublika nesiėmė
visų reikiamų priemonių susigrąžinti 2002 m. gruodžio 11 d. sprendime nurodytą pagalbą, po to kai OA ir IKA sudarė sutartį
dėl minėtame sprendime nurodytų socialinio draudimo įsiskolinimų dalinio grąžinimo, kaip tai matyti iš to sprendimo 10 punkto.
Šioje byloje šiuo klausimu taip pat reikia pažymėti, kad Komisija nurodė, jog jei būtų numatyta bet kokia konkreti priemonė
siekiant užtikrinti valstybės reikalavimus, ji būtų pasiruošusi ją nagrinėti ginčijamo sprendimo vykdymo metu.
Dėl ieškovių pateikto kaltinimo, kad net apytiksliai nebuvo apibrėžtas ginčijamos pagalbos dydis, pakanka pažymėti, jog minėtame
2008 m. vasario 14 d. Sprendime
Komisija prieš Graikiją
(42 punktas) Teisingumo Teismas jau atmetė šį kaltinimą, nuspręsdamas, kad nesurinktų mokesčių ir socialinio draudimo įmokų
sumos buvo nustatytos ginčijamo sprendimo 1 straipsnyje.
Visų pirma tai, kad, išskyrus mokestinių ir socialinio draudimo įsiskolinimų atskyrimą, nėra detalizuoti OA įsiskolinimai
Graikijos Respublikai, neužkerta kelio nustatyti ginčijamos pagalbos dydį, remiantis pakankamai išsamiomis nuorodomis, pateiktomis
ginčijamo sprendimo motyvuojamojoje dalyje (128‑130 ir 205 konstatuojamosios dalys), kuri yra neatskiriama nuo šio sprendimo
rezoliucinės dalies. Taigi ginčijamo sprendimo negalima pripažinti nepakankamai motyvuotu šiuo klausimu. Bet kuriuo atveju
pagalbos dydį turi nustatyti Graikijos valdžios institucijos, vykdydamos ginčijamą sprendimą ir lojaliai bendradarbiaudamos
su Komisija (šiuo klausimu žr. minėto 2008 m. vasario 14 d. Teisingumo Teismo sprendimo
Komisija prieš Graikiją
43 ir 44 punktus).
Be to, Komisija ginčijamame sprendime (206 konstatuojamoji dalis) teisiniu požiūriu pakankamai motyvavo atsakomybės už ginčijamą
priemonę priskyrimą valstybei, pirmiausia nurodydama, kad IKA buvo Graikijos viešoji institucija, valstybei prižiūrint atsakinga
už Graikijos socialinio draudimo sistemos valdymą ir privalomųjų socialinio draudimo įmokų rinkimą.
Galiausiai, priešingai nei teigia ieškovės, ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje įtvirtinta pareiga sumokėti Bendrijos palūkanas
nuo ginčijamos pagalbos sumos, į kurią jau buvo įskaičiuotos nacionalinės palūkanos, neatspindi jokios akivaizdžios Komisijos
vertinime padarytos klaidos, nes šiomis skirtingomis palūkanomis siekiama specifinių tikslų (žr. šio sprendimo 417 ir 418 punktus).
Konkrečiai dėl „spatosimo“ mokesčio ieškovės neįrodė, kad Komisijai buvo pateiktas koks nors jo sumokėjimo įrodymas. Vis dėlto
reikia priminti, kad jei mokestis buvo iš dalies sumokėtas, į tai reikėtų atsižvelgti vykdant ginčijamą sprendimą, kaip tai
nurodė Komisija.
Dėl OA išreikštų abejonių, susijusių su veiksmų nesiėmimo dėl OA nesumokėtų AIA mokėtinų mokesčių pripažinimu pagalba, pakanka
pažymėti, kad Komisija šios priemonės atskirai nenagrinėjo kaip galimos valstybės pagalbos. Iš tiesų ginčijamo sprendimo 179 konstatuojamojoje
dalyje, nagrinėdama restruktūrizavimo pobūdį, ji tik nurodo, jog po atskyrimo NOA nebuvo perleistas OA įsiskolinimas AIA.
Tačiau Komisija nagrinėjo NOA įsiskolinimus AIA. Šiuo klausimu ji pažymėjo negalinti padaryti galutinės išvados, kad AIA veiksmus
buvo galima priskirti valstybei.
Dėl visų minėtų priežasčių pagrindus, susijusius su akivaizdžia vertinimo klaida ir motyvų stoka, reikia atmesti kaip nepagrįstus.
4.
Dėl teisės būti išklausytu pažeidimo (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
a)     Šalių argumentai
Graikijos Respublika ir OA teigia, kad Komisija pažeidė suinteresuotos valstybės narės teisę į gynybą, kai atsisakė prieš
priimdama ginčijamą sprendimą jai pateikti
Moore Stephens
ataskaitą, nepaisant jos prašymų, be kita ko, pakartotų 2005 m. spalio 26 d. laiške Komisijai. Graikijos valdžios institucijoms
ši ataskaita buvo perduota tik 2005 m. pabaigoje, pažeidžiant Komisijos praktiką valstybės pagalbos oro transporto sektoriuje
srityje, pavyzdžiui, su bendrove
Alitalia
susijusioje byloje. Be to, Graikijos Respublika šiuo klausimu remiasi gero administravimo principo pažeidimu.
Ieškovės kaltina Komisiją į ginčijamą sprendimą perkėlus minėtoje ataskaitoje esančias išvadas, nesuteikiant galimybės Graikijos
valdžios institucijoms laiku pateikti pastabas dėl šios ataskaitos trūkumų, susijusių su lėktuvų subnuomos NOA analize, NOA
perleisto OA turto dydžio įvertinimu ir tariamai OA suteikta įvairia tiesiogine pagalba.
OA teigia, kad Graikijos Respublikos teisės būti išklausytai pažeidimas turėjo tiesioginės neigiamos įtakos nurodytos pagalbos
gavėjo galimybei ginti savo interesus. Todėl „tuo pačiu“ ir iš OA buvo atimta teisė būti išklausytai dėl
Moore Stephens
ataskaitoje pateiktų aplinkybių teisingumo ir reikšmės.
Jei Graikijos valdžios institucijos ir „tuo pačiu“ OA būtų galėjusios susipažinti su šia ataskaita, jos būtų galėjusios išaiškinti
daugelį nesusipratimų dar iki ginčijamo sprendimo priėmimo. Todėl Graikijos Respublikos teisės būti išklausytai pažeidimas
pateisina šio sprendimo panaikinimą.
Komisija, kurią palaiko į bylą įstojusi šalis, ginčija šiuos argumentus. Ji pažymi, kad, priešingai nei teigia Graikijos Respublika,
ji taip pat neperdavė ataskaitos Italijos valdžios institucijoms prieš priimdama sprendimą, susijusį su bendrove
Alitalia
.
b)     Teismo vertinimas
Kaip buvo priminta šio sprendimo 229 punkte, bet kurioje prieš asmenį pradėtoje procedūroje, kurioje gali būti priimtas sprendimas
šio asmens nenaudai, teisės į gynybą užtikrinimas yra vienas pagrindinių Sąjungos teisės principų ir jį reikia užtikrinti
net jeigu nėra specialių teisės aktų.
Konkrečiai kalbant, valstybės pagalbos srityje Komisija, vertindama priemonę pagal EB 87 straipsnio nuostatas, gali remtis
iš trečiųjų asmenų gautais įrodymais tik jei prieš tai suteikė galimybę suinteresuotai valstybei pateikti pastabas dėl šių
įrodymų (žr. šio sprendimo 250 punktą).
Atsižvelgiant į tai, kad
Moore Stephens
ataskaita yra pagrįsta tik Komisijos ekspertų patikrinimo vietoje metu iš OA ir NOA gautais duomenimis ir todėl joje nėra
jokių faktinių įrodymų, kurie būtų nežinomi Graikijos Respublikos visiškai valdomoms įmonėms, kurioms buvo skirtos ginčijamos
priemonės, šioje byloje minėtos ataskaitos neperdavimas Graikijos Respublikai savaime negalėjo pažeisti šios valstybės narės
teisės į gynybą.
Be to, reikia priminti, kad byloje T‑415/05 dėl ginčijamų NOA skirtų priemonių jau buvo nuspręsta, jog Komisija pažeidė EB 87 straipsnio
1 dalies nuostatas nepatikrindama, ar šios bendrovės OA ir Graikijos Respublikai už lėktuvų subnuomą sumokėti nuomos mokesčiai
buvo mažesni nei rinkos kaina (žr. šio sprendimo 248‑253 punktus), todėl šiuo atveju nereikia nagrinėti
Moore Stephens
ataskaitos nepateikimo Graikijos valdžios institucijoms įtakos procedūros baigčiai.
Kalbant apie ginčijamas OA skirtas priemones bylose T‑415/05 ir T‑423/05, reikia pažymėti, kad ieškovės nepateikia jokių konkrečių
įrodymų, kuriais remiantis būtų galima teigti, jog jei Graikijos valdžios institucijos būtų gavusios
Moore Stephens
ataskaitą prieš priimant ginčijamą sprendimą, jos būtų galėjusios pateikti argumentus, galinčius turėti įtakos procedūros
baigčiai.
Todėl pagrindą, susijusį su teisės į gynybą pažeidimu, reikia atmesti kaip nepagrįstą. Be to, kadangi ieškovės nepateikia
konkrečių argumentų pagrindui, susijusiam su gero administravimo principo pažeidimu, pagrįsti (žr. šio sprendimo 394 punktą),
jį reikia atmesti dėl tų pačių priežasčių, kaip ir pagrindą, susijusį su teisės į gynybą pažeidimu.
5.
Dėl proporcingumo principo pažeidimo (T‑415/05 ir T‑416/05)
a)     Šalių argumentai
Byloje T‑415/05 Graikijos Respublika teigia, kad jei ginčijamą sprendimą reikėtų aiškinti taip, jog, vykdant ginčijamo sprendimo
2 straipsnio 1 dalį, NOA taip pat turėtų grąžinti OA suteiktą pagalbą, o su tuo ji nesutinka, būtų neproporcinga iš NOA reikalauti
grąžinti šio sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytą 354 mln. eurų sumą, nors ši bendrovė pradėjo veikti tik nuo 2003 m.
gruodžio 12 d. ir Komisija nenustatė, kad jai buvo skirta pagalba, nesiimant veiksmų dėl mokesčių ir socialinio draudimo įmokų
nemokėjimo.
Dublike Graikijos Respublika papildomai nurodo, kad toks reikalavimas prieštarautų EB sutarties 10 straipsnyje nustatytai
sąžiningo bendradarbiavimo pareigai.
Byloje T‑416/05 NOA nurodo, kad pareiga iš jos susigrąžinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytą iki atskyrimo
suteiktą pagalbą prieštarautų proporcingumo principui, jei ji apimtų visiems OA veiklos sektoriams suteiktą pagalbą.
Komisija, kurią palaiko į bylą įstojusi šalis, ginčija šiuos argumentus.
b)     Teismo vertinimas
Byloje T‑416/05 nereikia priimti sprendimo dėl ieškovės teiginio, kad su Komisijos nežinojimu apie tikslią NOA įsteigimo datą
susiję argumentai yra nepriimtini, kuris, beje, šiame pagrinde buvo pateiktas tik papildomai. Iš tiesų, kaip jau buvo nuspręsta
(žr. šio sprendimo 117 punktą), šie argumentai bet kuriuo atveju yra nereikšmingi.
Dėl esmės pakanka priminti, kad minėtame 2008 m. vasario 14 d. Sprendime
Komisija prieš Graikiją
(53 punktas) Teisingumo Teismas atmetė Graikijos Respublikos pateiktą pagrindą, susijusį su proporcingumo principo pažeidimu,
nes neteisėtai suteiktos pagalbos panaikinimas nurodant ją susigrąžinti yra logiška jos neteisėtumo konstatavimo pasekmė ir
kad valstybei narei nustatyta pareiga panaikinti Komisijos nesuderinama su bendrąja rinka pripažintą pagalbą siekiama atkurti
prieš tai buvusią padėtį.
Tokiomis aplinkybėmis, kadangi konstatuota, jog NOA galima pripažinti OA teisių ir pareigų perėmėja dėl ginčijamos pagalbos
susigrąžinimo (žr. šio sprendimo 148‑151 punktus), šios pagalbos susigrąžinimo iš NOA negalima pripažinti prieštaraujančiu
proporcingumo principui.
Be to, reikia pažymėti, kad pareigos susigrąžinti padalijimo tarp OA ir NOA klausimas nebuvo išspręstas 2005 m. gegužės 12 d.
sprendime ir Komisija jo nenagrinėjo ginčijamame sprendime. Todėl šalys jį turės išspręsti nacionalinės ginčijamo sprendimo
vykdymo procedūros metu, besilaikydamos abipusės lojalaus bendradarbiavimo pareigos (žr. šio sprendimo 125‑127 punktus).
Dėl visų nurodytų motyvų pagrindą, susijusį su proporcingumo principo pažeidimu, ir kaltinimą, susijusį su pareigos bendradarbiauti
pažeidimu, kuris nėra paremtas jokiais konkrečiais argumentais, reikia atmesti kaip nepagrįstus.
6.
Dėl
ne

bis in idem
principo pažeidimo (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
Graikijos Respublika ir OA teigia, kad atsižvelgiant į tai, jog iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalyje nurodytos 354 mln.
eurų sumos apie 136 mln. eurų yra nacionalinėje teisėje numatytos palūkanos ir baudos, ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje
įtvirtinta pareiga susigrąžintinoms sumoms taikyti orientacinę Bendrijos palūkanų normą pažeidžia
ne bis in idem
principą.
Reikia pažymėti, kad Bendrijos palūkanos, kurias pagal ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalį turi mokėti įmonės ginčijamos
pagalbos gavėjos, nėra baudžiamojo pobūdžio, tačiau jomis siekiama visiškai atkurti konkurenciją, susigrąžinant šiems paramos
gavėjams nuo pagalbos skyrimo datos suteiktą pranašumą lemiančią sumą.
Šiuo atveju, kadangi veiksmų nesiėmimas dėl įvairių Graikijos teisėje numatytų palūkanų ir padidinimų nemokėjimo taip pat
yra valstybės pagalba, Komisija teisingai nurodo, jog ginčijamą sprendimą reikia aiškinti taip, kad ginčijamo sprendimo 2 straipsnio
2 dalyje numatytos palūkanos turi būti taikomos ir šioms sumoms nuo tada, kai jos tapo mokėtinomis. Be to, kaip Komisija pažymėjo
Teisme, palūkanų kapitalizavimo ypatumai bus nustatyti vykdant ginčijamą sprendimą.
Kadangi, viena vertus, nacionalinėje teisėje numatytomis palūkanomis ir baudomis ir, kita vertus, ginčijamame sprendime numatytomis
palūkanomis, skirtomis atkurti konkurenciją, siekiama skirtingų tikslų, nustatant Bendrijos palūkanas bendrai pagalbos sumai,
į kurią įtrauktos nacionalinės palūkanos ir baudos,
ne bis in idem
principas nepažeidžiamas.
Tai reiškia, kad pagrindą, susijusį su
ne bis in idem
principo pažeidimu, reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad ginčijamą sprendimą reikia panaikinti tiek, kiek Komisija, pirma, NOA suteiktą pagalbą
pripažįsta nesuderinama su bendrąja rinka (1 straipsnio 1 dalis), antra, pripažįsta nesuderinama OA suteiktą pagalbą, numatytą
minėto sprendimo 1 straipsnio 2 dalyje, kiek joje numatyta suma, kuri atitinka visų kaip perviršinė vertė įtrauktų nematerialiojo
turto dalių vertę, NOA perleistų lėktuvų vertė ir pardavus du lėktuvus tikėtinos įplaukos ir galiausiai tiek, kiek Komisija
reikalauja susigrąžinti minėtą pagalbą (2 straipsnis).

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio 3 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama,
Teismas gali paskirstyti išlaidas šalims arba nurodyti kiekvienai padengti savo išlaidas. Pagal Procedūros reglamento 87 straipsnio
4 dalies trečią pastraipą Teismas gali nurodyti įstojusiai į bylą šaliai, kuri nėra valstybė narė, pačiai padengti savo išlaidas.
Kadangi trijose sujungtose bylose kiekvienos šalies dalis reikalavimų buvo patenkinta, o dalis atmesta, reikia nurodyti kiekvienai
šaliai padengti savo bylinėjimosi išlaidas, įskaitant ir atsiradusias dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo procedūros
bylose T‑416/05 ir T‑423/05.
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Panaikinti 2005 m. rugsėjo 14 d. Komisijos sprendimo C (2005) 2706 galutinis dėl valstybės pagalbos
Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE
[C 11/2004 (ex NN 4/2003) —
Olympiaki Aeroporia
— Restruktūrizavimas ir privatizavimas] 1 straipsnio 1 dalį.
2.
Iš dalies panaikinti Sprendimo C (2005) 2706 galutinis 1 straipsnio 2 dalį tiek, kiek joje numatyta suma, atitinkanti visų
į
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
pertvarkymo balansą kaip perviršinė vertė įtrauktų nematerialiojo turto dalių vertę, bendrovei
Olympiakes Aerogrammes AE
perleistų lėktuvų vertę ir pardavus du lėktuvus, vis dar įtrauktus į
Olympiaki Aeroporia Ypiresies
balansą, tikėtinos įplaukos.
3.
Panaikinti Sprendimo C (2005) 2706 galutinis 2 straipsnį, kiek jis susijęs su priemonėmis, numatytomis 1 straipsnio 1 ir 2 dalyse
tiek, kiek šios nuostatos yra panaikinamos.
4.
Atmesti likusias ieškinių dalis.
5.
Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas, įskaitant tas, kurios susijusios su laikinųjų apsaugos priemonių taikymo
procedūra.
Jaeger
Meij
Truchot
Paskelbta 2010 m. rugsėjo 13 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
Turinys
Ginčo aplinkybės
Sprendimas 2003/372/EB
Ginčijamas sprendimas
Procesas ir šalių reikalavimai
Dėl teisės
A –  Dėl ieškovių suinteresuotumo pareikšti ieškinį išnykimo
1.  Šalių argumentai
2.  Teismo vertinimas
B –  Dėl esmės
1.  Dėl atsižvelgimo į ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA, siekiant susigrąžinti pagalbą (bylos T‑415/05 ir T‑416/05)
a)  Šalių argumentai
b)  Teismo vertinimas
Dėl OA naudai priimtų priemonių, dėl kurių galėtų kilti pareiga susigrąžinti pagalbą iš NOA, nustatymo
Dėl ginčijamo sprendimo teisinės apimties, kiek ji susijusi su išvada dėl NOA teisių ir pareigų perėmimo iš OA dėl ginčijamos
pagalbos susigrąžinimo
Dėl ginčijamame sprendime įtvirtintos išvados, kad OA perėmė NOA teises ir pareigas dėl ginčijamos pagalbos grąžinimo, motyvų
ir pagrįstumo vertinimo
2.  Dėl NOA suteiktos pagalbos (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalis) (bylos T‑415/05 ir T‑416/05)
a)  Dėl atsižvelgimo į ekonominį tęstinumą tarp OA ir NOA kvalifikuojant ginčijamas priemones
Šalių argumentai
Teismo vertinimas
b)  Dėl privataus investuotojo kriterijaus
Šalių argumentai
Teismo vertinimas
–  Dėl ginčijamos pagalbos nustatymo
–  Dėl ginčijamų klausimų nustatymo, atsižvelgiant į ginčijamo sprendimo turinį ir šalių argumentus
–  Dėl privataus investuotojo kriterijaus taikymui šioje byloje reikšmingų aplinkybių
–  Dėl įrodinėjimo pareigos padalijimo ir atitinkamų Komisijos bei suinteresuotos valstybės narės procedūrinių pareigų
3.  Dėl OA suteiktos pagalbos
a)  Dėl NOA perleistos OA turto dalies pervertinimui prilygstančios sumos išankstinio mokėjimo (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio
2 dalis) (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
Dėl EB 87 straipsnio 1 dalies pažeidimo ir motyvų stokos (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
–  Šalių argumentai
–  Teismo vertinimas
Dėl EB 87 straipsnio 3 dalies pažeidimo ir motyvų stokos (byla T‑415/05)
–  Šalių argumentai
–  Teismo vertinimas
b)  Dėl tam tikrų valstybės garantijų įgyvendinimo (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 3 dalis) (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
Šalių argumentai
Teismo vertinimas
c)  Dėl veiksmų nesiėmimo dėl mokestinių ir socialinio draudimo įsiskolinimų nemokėjimo (ginčijamo sprendimo 1 straipsnio
4 dalis) (bylos T‑415/05, T‑416/05 ir T‑423/05)
Šalių argumentai
Teismo vertinimas
4.  Dėl teisės būti išklausytu pažeidimo (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
a)  Šalių argumentai
b)  Teismo vertinimas
5.  Dėl proporcingumo principo pažeidimo (T‑415/05 ir T‑416/05)
a)  Šalių argumentai
b)  Teismo vertinimas
6.  Dėl ne bis in idem principo pa˛eidimo (bylos T‑415/05 ir T‑423/05)
Dėl bylinėjimosi išlaidų
*
Proceso kalba: graikų.