CELEX: 61999CJ0026
Fördragsbrott
Underlåtenhet att införliva direktiv 95/30/EG

Domskäl
1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 3 februari 1999, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) väckt talan om fastställelse av att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte anta och/eller underrätta kommissionen om de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa kommissionens direktiv 95/30/EG av den 30 juni 1995 om anpassning, som en följd av nya teknologiska rön, av rådets direktiv 90/679/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet (sjunde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) (EGT L 155, s. 41).
2 Enligt artikel 2.1 i direktivet skulle medlemsstaterna senast den 30 november 1996 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet och genast underrätta kommissionen om detta.
3 Kommissionen erhöll inte något meddelande om vidtagna åtgärder för införlivande från Storhertigdömet Luxemburg och hade inte tillgång till andra uppgifter som gjorde det möjligt att dra slutsatsen att denna stat hade satt i kraft de nödvändiga bestämmelserna. På grund härav sände kommissionen, i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 169 i fördraget, den 30 maj 1997 en formell underrättelse till den luxemburgska regeringen och uppmanade den att inkomma med ett yttrande inom två månader.
4 I avsaknad av svar på denna underrättelse riktade kommissionen den 22 december 1997 ett motiverat yttrande till Storhertigdömet Luxemburg och uppmanade denna stat att inom två månader vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa direktivet.
5 Storhertigdömet Luxemburg underrättade genom skrivelse av den 25 mars 1998 kommissionen om att ett förslag till förordning om tillämpning av direktivet just hade förelagts Conseil d'État för yttrande och översände genom skrivelse av den 19 augusti 1998 regeringens ändringsförslag till ovannämnda förslag till förordning.
6 Eftersom kommissionen inte hade fått något meddelande om att de sistnämnda åtgärderna för införlivande av direktivet vidtagits, har den väckt förevarande talan.
7 Storhertigdömet Luxemburg har varken bestritt att det är skyldigt att vidta nödvändiga åtgärder för att följa direktivet eller att det har inträffat en försening i det avseendet. Storhertigdömet Luxemburg har emellertid gjort gällande att de förseningar som inträffat vid antagandet av det ovannämnda förslaget till förordning beror på att ett första förslag till förordning inte hade antagits förrän den 6 februari 1998, på grund av att Storhertigdömet Luxemburg innehade ordförandeskapet i Europeiska unionens ministerråd. Olika ändringar gjordes i detta förslag, vilket är anledningen till att en ny text inte kunde föreläggas Conseil d'État förrän den 27 januari 1999. Eftersom den luxemburgska regeringen har vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa ett skyndsamt införlivande av direktivet, anser denna regering att kommissionens talan snart kommer att förlora sitt föremål och begär att domstolen skall förklara förfarandet vilande.
8 Kommissionen har i sin replik beaktat upplysningarna från den luxemburgska regeringen, men har upprepat att det inte har vidtagits några åtgärder för slutligt införlivande.
9 Det skall för det första påpekas att den luxemburgska regeringen inte har bestritt att nödvändiga åtgärder för införlivande av direktivet i inhemsk rätt ännu inte har vidtagits.
10 Det skall för det andra påpekas att det framgår av domstolens rättspraxis att en medlemsstat inte kan åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att iaktta skyldigheter och tidsfrister som föreskrivs i ett direktiv (se bland annat dom av den 14 september 1999 i mål C-401/98, kommissionen mot Grekland, REG 1999, s. I-0000, punkt 9).
11 Under dessa omständigheter skall kommissionens talan bifallas.
12 Det finns således anledning fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 2.1 i det ovannämnda direktivet genom att inte inom den föreskrivna tidsfristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.
Beslut om rättegångskostnader
Rättegångskostnader
13 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Storhertigdömet Luxemburg skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Storhertigdömet Luxemburg är tappande part skall kommissionens yrkande bifallas.
Domslut
På dessa grunder beslutar
DOMSTOLEN
(tredje avdelningen)
följande dom:
1) Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 2.1 i kommissionens direktiv 95/30/EG av den 30 juni 1995 om anpassning, som en följd av nya teknologiska rön, av rådets direktiv 90/679/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet (sjunde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG) genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.
2) Storhertigdömet Luxemburg skall ersätta rättegångskostnaderna.