CELEX: 61996CJ0125
Maidon lisämaksu
Erääntyminen
Asetuksen (ETY) N:o 1546/88 15 artiklan 4 kohta
Käsite mahdollisesti suoritettava lisämaksu"

Tuomion perustelut
1 Hessisches Finanzgericht, Kassel, on esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle 26.3.1996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 18.4.1996, EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kaksi ennakkoratkaisukysymystä asetuksen (ETY) N:o 804/68  5 c artiklassa tarkoitetun lisämaksun soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 3 päivänä kesäkuuta 1988 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1546/88 (EYVL L 139, s. 12) 15 artiklan 4 kohdan tulkinnasta.
2 Nämä kysymykset on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat maidontuottaja Hartmut Simon ja Hauptzollamt Frankfurt am Main (jäljempänä Hauptzollamt) ja joka koskee lisämaksun korkojen maksamista ja erityisesti kyseisen määrän maksettavaksi erääntymistä.
3 Maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 (EYVL L 148, s. 13) 5 c artiklassa, joka on lisätty 31.3.1984 annetulla neuvoston asetuksella N:o 856/84 (EYVL L 90, s. 10), säädetään, että lisämaksu peritään Saksassa sovellettavan menettelyn A mukaisesti jokaiselta maidontuottajalta maidosta ja/tai maitoa vastaavasta tuotteesta, jotka tuottaja on toimittanut ostajalle ja joiden määrät kyseisen 12 kuukauden ajanjakson aikana ylittävät määritettävän viitemäärän.
4 Asetuksen N:o 804/68  5 c artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
"1. - - otetaan käyttöön lisämaksu, jonka lehmänmaidon tuottajat - - maksavat. - - "
5 Lisämaksuna maksettavien määrien perimisestä on todettava, että asetuksen N:o 804/68  5 c artiklassa tarkoitetun lisämaksun soveltamista koskevista yleisistä säännöistä 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna 16.3.1987 annetulla neuvoston asetuksella N:o 774/87 (EYVL L 78, s. 3), 4 a artiklan 3 a kohdassa ja 10 artiklan kolmannessa kohdassa säädetään, että "lisämaksu peritään kaikista määristä, jotka ylittävät tilakohtaiset viitemäärät niiden mahdollisen tarkistuksen jälkeen".(1)
6 Asetuksen N:o 857/84  9 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna 23.5.1985 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1305/85 (EYVL L 137, s. 12), säädetään seuraavaa:
"1. Menettelyä A ja B sovellettaessa lisämaksu peritään vuosimaksuina. Tässä tarkoituksessa kyseisen 12 kuukauden ajanjakson päättyessä jokaisen maksuvelvollisen osalta tehdään tilitys, joka perustuu tämän vuosittaisen viitemäärän tosiasialliseen ylitykseen tämän saman ajanjakson aikana - -
2. Menettelyä A sovellettaessa ostaja perii lisämaksun kultakin tuottajalta."
7 Asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 2 ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
"1. - -
2. Ostajat toimittavat 45 päivän kuluessa kunkin 12 kuukauden ajanjakson päättymisestä toimivaltaiselle elimelle ilmoituksen, josta ilmenee
- menettelyä A sovellettaessa erikseen kunkin asianomaisen tuottajan tuottama määrä maitoa tai maitoa vastaavaa tuotetta,
- joka on kaikkiaan toimitettu kyseisen 12 kuukauden ajanjakson aikana,
- joka mahdollisesti ylittää asianomaisen tuottajan vuosittaisen viitemäärän,
- -
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut ostajat maksavat kolmen kuukauden kuluessa kunkin 12 kuukauden ajanjakson päättymisestä toimivaltaiselle elimelle mahdollisesti perittävän lisämaksun määrän.
- - "(2)
8 Hallinnollisissa tarkistuksissa ilmeni, että Simon oli toimittanut 12 kuukauden ajanjakson (1988/1989) aikana maitomäärän, joka oli ylittänyt hänen viitemääränsä 14 619 kilolla. Tämä ylitys ei ilmennyt ostajan ilmoituksista.
9 Näin ollen Hauptzollamt päätti 12.11.1993 tekemällään päätöksellä vahvistaa lisämaksuna perittäväksi määräksi 9 709,94 Saksan markkaa (DEM), jonka Simon maksoi 20.12.1993.
10 Hauptzollamt määräsi 21.6.1994 tekemällään päätöksellä maksettavaksi 4 274,63 DEM suuruisen summan Marktordnungsgesetzin (yhteisen markkinajärjestelyn toteuttamisesta annetun lain) 14 §:n mukaisesti laskettuja korkoja. Hauptzollamt vahvisti tämän summan laskemista varten kaudeksi, jolta on maksettava korkoa, 1.7.1989-20.12.1993, jonka viimeinen päivä on se päivä, jolloin Simon suoritti lisämaksun.
11 Simon vetosi Hessisches Finanzgerichtissä siihen, että päätös, jolla hänet oli velvoitettu maksamaan korkoja, oli lainvastainen Bundesfinanzhofin 17.8.1993 antaman tuomion perusteella, jonka mukaan ainoastaan ostajan ilmoitukseen perustuva lisämaksu, mutta ei myöhemmän perinnän kohteena oleva lisämaksu, erääntyy maksettavaksi kunakin vuonna edellisen maitoalan markkinointivuoden päättymistä seuraavan kesäkuun 30. päivänä.
12 Hessisches Finanzgericht katsoi asian ratkaisemisen edellyttävän asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohdan tulkintaa ja päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
"1) Onko 3.6.1988 annetun komission asetuksen N:o 1546/88 15 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että 'perittävän lisämaksun määrällä' tarkoitetaan sitä määrää, joka olisi maksettava, jos ilmoitetut tiedot, joiden perusteella lisämaksu lasketaan viitemäärien ylittyessä, vastaisivat todellisuutta ja jos näitä tietoja olisi käytetty ostajan lisämaksusta tekemän laskelman perusteena,
vai
tarkoitetaanko tällä ilmaisulla ainoastaan sitä määrää, joka saadaan niiden ostajan ilmoittamien tosiseikkojen perusteella, joita on käytetty lisämaksun määrän laskemisen perusteena, riippumatta näiden tietojen oikeellisuudesta?
2) Jos säännöstä on tulkittava ensin esitetyn vaihtoehdon mukaisesti, erääntyykö kyseisen lainsäädännön mukaan perittävän lisämaksun määrä kokonaisuudessaan maksettavaksi asetuksessa mainittuna päivänä (tuolloin 30.6.) siten, että silloin kun maksusta on ostajan ilmoittamien todellisuutta alhaisempien määrien vuoksi maksettu ainoastaan osa, lisämaksu velallisen (Saksassa maidontuottaja) olisi maksettava erotukselle kansallisten säännösten mukaan korkoa kyseisen vuoden heinäkuun 1. päivästä lukien?"
13 Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että kansallinen tuomioistuin on tulkinnut yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-352/92, Milchwerke Köln vastaan Wuppertal, 14.7.1994 antamaa tuomiota (Kok. 1994, s. I-3385) siten, että asetuksen N:o 1546/88 15 artiklan 4 kohdan käsitteellä "perittävä määrä" tarkoitetaan sitä määrää, joka tuottajan on objektiivisesti arvioituna suoritettava viimeistään kolmen kuukauden kuluttua kunkin 12 kuukauden ajanjakson päättymisestä eli seuraavan kesäkuun 30. päivänä; näin ollen kansallinen tuomioistuin katsoo, että tämä päivä on myös myöhemmin vaadittujen lisämaksun määrien eräpäivä.
Tutkittavaksi ottaminen
14 Simon katsoo aluksi, että ennakkoratkaisupyyntö on jätettävä tutkimatta, koska kansallinen tuomioistuin ei ole näyttänyt, että asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohdan tulkinnalla olisi merkitystä vastattaessa kysymykseen siitä, millä hetkellä maidontuottajan on suoritettava lisämaksu. Simonin mielestä tässä säännöksessä viitataan sen sanamuodon mukaan ainoastaan ostajalle asetettuun maksuvelvollisuuteen.
15 Tältä osin riittää, kun todetaan, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen tuomioistuimen on periaatteessa ratkaistava asia, kun kansallisen tuomioistuimen esittämät ennakkoratkaisukysymykset koskevat yhteisön oikeuden oikeussäännön tulkintaa (asia C-134/94, Esso Española, tuomio 30.11.1995, Kok. 1995, s. I-4223 ja asia C-125/94, Aprile, tuomio 5.10.1995, Kok. 1995, s. I-2919, 17 kohta). Sitä vastoin kansallisen tuomioistuimen esittämä pyyntö voidaan jättää tutkimatta ainoastaan, jos on ilmeistä, että sen pyytämällä yhteisön oikeuden tulkinnalla ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiasialliseen luonteeseen tai kohteeseen (asia C-129/94, Ruiz Bernáldez, tuomio 28.3.1996, Kok. 1996, s. I-1829, 7 kohta).
16 On kuitenkin riidatonta, että asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohta on osa lisämaksua koskevaa yhteisön lainsäädäntöä ja että siinä vahvistetaan maksuvelvollisen asetuksen mukaan suoritettavan määrän maksamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
17 Näin ollen esitettyihin kysymyksiin on syytä vastata.
Pääasia
18 Kahdella kysymyksellään, joita on syytä tarkastella samanaikaisesti, Hessisches Finanzgericht pyrkii ennen kaikkea selvittämään, onko asetuksen N:o 1546/88 15 artiklan 4 kohtaa tulkittava ensinnäkin siten, että mahdollisesti perittävän lisämaksun määrällä tarkoitetaan menettelyn A mukaisesti maidontuottajalta perittävää määrää, joka arvioidaan objektiivisesti kyseisen tuottajan viitemäärän tosiasiallisen ylityksen perusteella, vaikka tarkka määrä on vahvistettu vasta toimitettujen määrien tarkistuksen jälkeen, ja toiseksi siten, että tämä lisämaksu erääntyy kyseisessä säännöksessä vahvistettuna päivämääränä eli viimeistään tiettyä 12 kuukauden ajanjaksoa seuraavan kunkin vuoden kesäkuun 30. päivänä.
19 Ensiksi on huomattava, että lisämaksujärjestelmän menettelyn A osalta asetuksen N:o 804/68  5 c artiklan 1 kohdassa esitetään periaate, jonka mukaan ainoastaan maidontuottaja vastaa viitemäärän ylittymisestä ja on näin ollen yksin vastuussa lisämaksun suorittamisesta.
20 Kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut edellä mainitussa asiassa Milchwerke Köln vastaan Wuppertal antamansa tuomion 15 ja 16 kohdassa, maidon ostaja ei sitä vastoin vastaa lisämaksun suorittamisesta eikä ostajaa voida velvoittaa maksamaan kyseistä lisämaksua esimerkiksi asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohdan mukaan, jossa ostajat velvoitetaan suorittamaan toimivaltaiselle toimielimelle kultakin tuottajalta peritty lisämaksun määrä. Tältä osin asetuksen N:o 857/84  9 artiklasta ilmenee, että ostajan on tehtävä tilitys ennen maksun perimistä.
21 Tuottajalta perittävän tarkan määrän osalta on todettava, että asetuksen N:o 857/84  9 artiklan 1 kohdasta sekä 4 a artiklan 3 a kohdasta, jotka koskevat pelkästään käyttämättömiä ja tästä syystä uudelleen jaettuja määriä, ilmenee periaate, jonka mukaan tuottajan viimeksi kuluneen 12 kuukauden ajanjakson aikana tosiasiallisesti toimittama maitomäärä on viitemäärän ylityksen laskuperuste; tätä ensin mainittua maitomäärää verrataan tämän jälkeen tilakohtaiseen viitemäärään, ja se otetaan huomioon siltä osin kuin se ylittää tosiasiallisesti tämän tilakohtaisen viitemäärän.
22 Tämän periaatteen kanssa ei ole ristiriidassa se, että perimistä koskevissa yksityiskohtaisissa säännöissä ei ole säännelty tilannetta, jossa tosiasiallisesti toimitettu maitomäärä ei vastaa ostajan asetuksen N:o 857/84  9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tilityksessä huomioon ottamaa maitomäärää.
23 Komissio on voinut perustaa kantansa olettamukseen, että ostajan asetuksen N:o 857/84  9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tilityksessä huomioon ottamat määrät, jotka on ilmoitettu asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimivaltaiselle viranomaiselle, ovat samansuuruisia kuin tuottajan tosiasiallisesti toimittamat määrät.
24 Näiden kahden määrän poiketessa toisistaan ei voida poiketa millään perusteella periaatteesta, jonka mukaan ainoastaan tosiasiallisesti toimitetut määrät on otettava huomioon.
25 Tätä tulkintaa tukee asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 2 kohta, jossa ostaja velvoitetaan ilmoittamaan toimivaltaiselle viranomaiselle toimitetut kokonaismäärät sekä viitemäärät ylittävät määrät. Tällä velvoitteella ei olisi mitään merkitystä, jos määrää laskettaessa olisi otettava huomioon pelkästään ostajan ilmoittamat määrät. Tällaisessa tilanteessa nimittäin ostaja eikä toimivaltainen toimielin valvoisi lopullisesti perittävän lisämaksun asianmukaista maksamista.
26 Näin ollen asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu mahdollisesti perittävä määrä vastaa tuottajan tosiasiallisesti toimittamia määriä, mikäli ne ylittävät tosiasiallisesti tuottajan viitemäärän.
27 Lopuksi on todettava päivästä, jolloin määrä erääntyy maksettavaksi, että säännöksissä ei oteta nimenomaista kantaa tältä osin.
28 Kuitenkin asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohdan mukaan ostajan on maksettava toimivaltaiselle elimelle kolmen kuukauden kuluttua edellisen maitoalan markkinointivuoden päättymisestä objektiivisesti arvioiden perittävä lisämaksu. Ostaja voi täyttää asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohdan mukaisen velvoitteensa vasta perittyään itse määrän tuottajalta. Tuottajan on näin ollen maksettava tämä määrä viimeistään edellisen maitoalan markkinointivuoden päättymistä seuraavan kesäkuun 30. päivänä.
29 Kansallisen tuomioistuimen sekä komission kannan mukaisesti ainoastaan sellainen tulkinta, jonka mukaan tuottajalle asetettu maksuaika päättyy viimeistään edellisen maitoalan markkinointivuoden päättymistä seuraavan kesäkuun 30. päivänä, mahdollistaa sen, että viitemäärän ylittyessä taataan tuottajien yhdenvertainen kohtelu taloudellisen rasitteen osalta. Näin ollen tuottajat, joilta on virheellisen laskelman vuoksi tosiasiallisesti peritty myöhemmin osa objektiivisesti arvioiden perittävästä määrästä, eivät voi hyötyä maksun viivästymisestä, koska heidän on maksettava viivästyskorkoja asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohdassa vahvistetun eräpäivän jälkeen.
30 Edellä esitetyn perusteella on vastattava, että asetuksen N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohtaa on tulkittava ensinnäkin siten, että mahdollisesti perittävän lisämaksun määrällä tarkoitetaan menettelyn A mukaisesti maidontuottajan suoritettavana olevaa määrää, joka arvioidaan objektiivisesti kyseisen tuottajan viitemäärän tosiasiallisen ylityksen perusteella, vaikka tarkka määrä on vahvistettu vasta toimitettujen määrien tarkistuksen jälkeen, ja toiseksi siten, että tämä lisämaksu erääntyy kyseisessä säännöksessä vahvistettuna päivämääränä eli viimeistään kolmen kuukauden kuluttua kunkin 12 kuukauden ajanjakson päättymisestä, toisin sanoen seuraavan kesäkuun 30. päivänä.
Päätökset oikeudenkäyntikuluista
Oikeudenkäyntikulut
31 Yhteisöjen tuomioistuimelle huomautuksensa esittäneelle Euroopan yhteisöjen komissiolle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja ei voida määrätä korvattaviksi. Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely yhteisöjen tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Päätöksen päätösosa
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
(toinen jaosto)
on ratkaissut Hessisches Finanzgerichtin, Kassel, 26.3.1997 tekemällään päätöksellä esittämät kysymykset seuraavasti:
Asetuksen (ETY) N:o 804/68  5 c artiklassa tarkoitetun lisämaksun soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 3 päivänä kesäkuuta 1988 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1546/88  15 artiklan 4 kohtaa on tulkittava ensinnäkin siten, että mahdollisesti perittävän lisämaksun määrällä tarkoitetaan menettelyn A mukaisesti maidontuottajalta perittävää määrää, joka arvioidaan objektiivisesti kyseisen tuottajan viitemäärän tosiasiallisen ylityksen perusteella, vaikka tarkka määrä on vahvistettu vasta toimitettujen määrien tarkistuksen jälkeen, ja toiseksi siten, että tämä lisämaksu erääntyy kyseisessä säännöksessä vahvistettuna päivämääränä eli viimeistään kolmen kuukauden kuluttua kunkin 12 kuukauden ajanjakson päättymisestä, toisin sanoen seuraavan kesäkuun 30. päivänä.
(1) - Tässä ja jäljempänä tuomiossa esitetyt lainaukset asetuksesta on suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EYVL:ssä ei ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.
(2) - Suomennettu yhteisöjen tuomioistuimessa, koska EYVL:ssä ei ole julkaistu suomenkielistä tekstiä.