CELEX: 62004CJ0394
Šeštoji PVM direktyva
13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punktas
Atleidimas nuo mokesčio
Glaudžiai su ligoninių ar sveikatos priežiūros paslaugomis susijusi veikla
Ligoniams teikiamos naudojimosi telefonu ir televizoriaus nuomos paslaugos
Nakvynės ir maisto suteikimas pacientus lydintiems asmenims

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių
narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas (OL L 145,
p. 1, toliau – Šeštoji direktyva) 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkto išaiškinimu.
2       Šie prašymai buvo pateikti nagrinėjant ginčus tarp
Diagnostiko &
Therapeftiko Kentro Athinon‑Ygeia AE
(toliau –
Ygeia
), privatinės teisės reglamentuojamo juridinio asmens, kurio socialinis tikslas – teikti ligoninių ir sveikatos priežiūros
paslaugas, ir Finansų ministro (
Ypourgos Oikonomikon)
dėl Atėnų mokesčių tarnybos, atsakingos už akcinių bendrovių mokesčius (
Dimosia Oikonomiki Ypiresia Forologias Anonymon Emborikon Etairion Athinon
), atsisakymo atleisti nuo pridėtinės vertės mokesčio (toliau – PVM) kaip glaudžiai su ligoninių ir kitomis sveikatos priežiūros
paslaugomis susijusią veiklą ligoniams teikiamas naudojimosi telefonu ir televizorių nuomos paslaugas bei nakvynės ir maisto
suteikimą pacientus lydintiems asmenims.

Teisės aktai

Bendrijos teisės aktai
3       Šeštosios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punktas nustato:
„1.      Nepažeisdamos kitų Bendrijos nuostatų ir taikydamos sąlygas, kurias jos nustato siekdamos užtikrinti teisingą ir sąžiningą
atleidimo nuo mokesčių taikymą bei užkirsti kelią galimam mokesčių slėpimui, vengimui ar piktnaudžiavimui, valstybės narės
atleidžia nuo mokesčio:
<…>
b)      ligoninių ir kitas sveikatos priežiūros paslaugas bei glaudžiai su jomis susijusią veiklą, kurias vykdo viešosios teisės subjektai
arba ligoninės, gydymo ir diagnozavimo centrai bei kitos panašaus pobūdžio deramai pripažintos įstaigos tokiomis pat socialinėmis
sąlygomis, kokios taikomos viešosios teisės subjektams“.(Pataisytas vertimas)
4       Tos pačios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 2 dalies b punktas numato:
„b)      Paslaugos ir prekės neturi būti atleistos nuo mokesčio pagal aukščiau pateiktos 1 dalies b, g, h, i, l, m ir n punktus, jeigu:
–       tos paslaugos ir prekės nėra būtinos atleidžiamiems nuo mokesčio sandoriams,
–       pagrindinis paslaugų teikimo ar prekių tiekimo tikslas – organizacijai gauti papildomų pajamų iš sandorių, kurie tiesiogiai
konkuruoja su komercinių įmonių, turinčių mokėti pridėtinės vertės mokestį, sudaromais sandoriais.“ (Pataisytas vertimas)

Nacionalinės teisės aktai
5       Įstatymo Nr. 1642/1986 dėl pridėtinės vertės mokesčio taikymo ir kitų nuostatų (FEK A’ 125) 18 straipsnio 1 dalies d punktas
nustato:
„Nuo mokesčio atleidžiami:
<...>
d)      ligoninių ir kitos sveikatos priežiūros paslaugos bei glaudžiai su jomis susiję prekių tiekimas ir paslaugų teikimas, vykdomi
pagal įstatymą veikiančių asmenų. Šioms paslaugoms taip pat prilyginamos terminių šaltinių gydyklų teikiamos paslaugos“.

Pagrindinės bylos ir prejudicinis klausimas
6       Patikrinusi 1992 m. ir 1993 m. mokestinių laikotarpių
Ygeia
buhalterinės apskaitos knygas,
Dimosia Oikonomiki Ypiresia Forologias Anonymon Emborikon Etairion Athinon
nusprendė, kad
Ygeia
gautos pajamos už ligoniams suteiktas naudojimosi telefonu ir televizorių nuomos paslaugas bei už maisto ir nakvynės suteikimą
pacientus lydintiems asmenims turėtų būti apmokestintos PVM, nes šios paslaugos negali būti laikomos glaudžiai su ligoninių
ar sveikatos priežiūros paslaugomis susijusia veikla. Todėl ji perskaičiavo šios bendrovės mokesčių skolą priimdama du atskirus
sprendimais dėl kiekvienų iš nagrinėjamų dvejų metų.
7
Ygeia
dėl šių sprendimų pateikė ieškinius Atėnų pirmosios instancijos administraciniam teismui (
Dioikitiko Protodikeio Athinon
), o vėliau apeliaciją Atėnų apeliaciniam administraciniam teismui (
Dioikitiko Efeteio
). Grįsdama savo ieškinius
Ygeia
tvirtino, kad nagrinėjamos paslaugos sudaro palankias sąlygas ligonių priežiūrai bei jų socialiniams santykiams palaikyti
o dėl to jų greitesniam pasveikimui dėl sukurtos teigiamos psichologinės būsenos. Šie ieškiniai buvo atmesti dėl to, kad ginčijamos
paslaugos, kuriomis siekiama palengvinti ligonių buvimą ligoninėje, o ne jiems būtiną priežiūrą, negali būti laikomos glaudžiai
su ligoninių paslaugomis susijusia veikla.
8
Ygeia
dėl Atėnų apeliacinio administracinio teismo sprendimų pateikė Valstybės tarybai (
Symvoulio tis Epikrateias
) kasacinius skundus.
9       Savo sprendimuose pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą
Symvoulio tis Epikrateias
nurodo, kad yra aišku, jog privatinės teisės reglamentuojamo juridinio asmens
Ygeia
teikiamos ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugos bei glaudžiai su jomis susijusi veikla tenkina atleidimo nuo PVM sąlygas.
Jo nuomone, kyla vienintelis klausimas, t. y. ar ginčijamos paslaugos patenka į su ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugomis
„glaudžiai <...> susijusios veiklos“ sąvoką.
10     Šiuo atžvilgiu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad ši sąvoka nėra apibrėžta Šeštosios direktyvos
13 straipsnio A skirsnio 1 dalyje. Vis dėlto jis pastebi, kad pagal Šeštosios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 2 dalies
b punkte nurodytas sąlygas galėtų būti laikoma, kad veikla yra glaudžiai susijusi su ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugomis,
jeigu, pirma, ji yra būtina atleistai nuo mokesčio veiklai vykdyti ir, antra, jos tikslas nėra gauti papildomų pajamų tam,
kas teikia atleistas nuo mokesčio paslaugas. Be to, jis priduria, kad 2003 m. lapkričio 6 d. Sprendimu
Dornier
(C‑45/01, Rink. p. I‑12911, 33‑35 punktai) Teisingumo Teismas pripažino, jog atsakymas į klausimą, ar veikla patenka į „glaudžiai
<...> susijusios veiklos“ sąvoką, priklauso nuo to, ar ji yra papildomo pobūdžio. Tai reiškia, kad reikia nustatyti, ar nagrinėjama
paslauga jos gavėjams yra priemonė geriausiomis sąlygomis naudotis kitomis paslaugomis ar jiems ji pati yra tikslas.
11     Tokiomis aplinkybėmis dėl ieškinio, susijusio su 1992 m. mokestiniu laikotarpiu,
Symvoulio tis Epikrateias
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą (byla C‑394/04):
„Ar (Šeštosios direktyvos) 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte nurodytų asmenų suteiktos paslaugos, susijusios su pacientų
naudojimosi telefonu ir televizoriumi bei su nakvynės ir maisto suteikimu pacientus lydintiems asmenims, pagal šią nuostatą
turi būti laikomos glaudžiai su ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugomis susijusia veikla, nes jos yra papildomos paslaugos,
palyginti su šia priežiūra, tačiau kartu būtinos šiai priežiūrai paslaugos?“
12     Dėl ieškinio, susijusio su 1993 m. mokestiniu laikotarpiu, šis teismas nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą, kol Teisingumo
Teismas atsakys į minėtą klausimą (byla C‑394/04).
13     2004 m. spalio 14 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi bylos C‑462/03 ir C‑463/03 buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma
rašytinė ir žodinė proceso dalys ir priimamas galutinis sprendimas.

Dėl prejudicinio klausimo
14     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas savo klausimu iš esmės siekia sužinoti, ar Šeštosios direktyvos 13 straipsnio
A skirsnio 1 dalies b punkte nurodytos sveikatos priežiūros įstaigos ligoniui teikiamos naudojimosi telefonu ir televizoriaus
nuomos paslaugos bei nakvynės ir maisto suteikimas pacientus lydintiems asmenims yra glaudžiai su ligoninių ir sveikatos priežiūros
paslaugomis susijusi veikla šios nuostatos prasme.
15     Pirmiausia primintina, kad, pagal Teisingumo Teismo praktiką, formuluotės, kurios vartojamos apibūdinti Šeštosios direktyvos
13 straipsnyje numatytus atleidimo nuo mokesčio atvejus, turi būti aiškinamos siaurai, nes jos yra leidžiančios nukrypti nuo
bendrojo principo, pagal kurį PVM apmokestinama bet kuri atlygintinai apmokestinamojo asmens suteikta paslauga, nuostatos
(žr. 2002 m. birželio 20 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją,
C‑287/00, Rink. p. I‑5811, 43 punktą ir 2005 m. gegužės 26 d. Sprendimo
Kingscrest Associates ir Montecello
, C‑498/03, Rink. p. I‑4427, 29 punktą). Minėtas atleidimas nuo mokesčio yra savarankiška Bendrijos teisės sąvoka, kurios
tikslas – išvengti PVM sistemos kiekvienoje valstybėje narėje taikymo skirtumų (1999 m. vasario 25 d. Sprendimo
CPP
, C‑349/96, Rink. p. I‑973, 15 punktas ir 2001 m. kovo 8 d. Sprendimo
Skandi
a, C‑240/99, Rink. p. I‑1951, 23 punktas).
16     Be to, Šeštosios direktyvos 13 straipsnio A skirsnyje numatytas tam tikros visuomenei naudingos veiklos atleidimas nuo PVM.
Tačiau ši nuostata taikoma ne visai visuomenei naudingai veiklai, bet tik tai, kuri čia išvardyta ir detaliai aprašyta (žr.,
be kita ko, 1998 m. lapkričio 12 d. Sprendimo
Institute of the Motor Industry
, C‑149/97, Rink. p. I‑7053, 18 punktą ir 2003 m. lapkričio 20 d. Sprendimo
Taksatorringen,
C‑8/01, Rink. p. I‑13711, 60 punktą).
17     Kaip Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, minėtos direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte nėra jokio su ligoninių
ir sveikatos priežiūros paslaugomis „glaudžiai <...> susijusios veiklos“ sąvokos apibrėžimo (2001 m. sausio 11 d. Sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
, C‑76/99, Rink. p. I‑249, 22 punktas). Vis dėlto iš pačios šios nuostatos formuluotės aišku, kad ji neapima paslaugų, kurios
yra visiškai nesusijusios su šių paslaugų gavėjų hospitalizacija ar su pastariesiems suteikiama sveikatos priežiūra (minėto
sprendimo
Dornier
33 punktas).
18     Taigi paslaugos nepatenka į šios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte numatytą su ligoninių ir sveikatos
priežiūros paslaugomis „glaudžiai <...> susijusios veiklos“ sąvoką, jeigu jos iš tikrųjų teikiamos kaip pacientų hospitalizaciją
ar jų sveikatos priežiūrą, kurios sudaro pagrindinę paslaugą, papildančios paslaugos (minėto sprendimo
Dornier
35 punktas).
19     Iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad paslauga gali būti laikoma papildančia pagrindinę paslaugą, jei ji pati yra ne
tikslas, o priemonė geriausiomis sąlygomis naudotis teikėjo teikiama pagrindine paslauga (šiuo klausimu žr. 1998 m. spalio
22 d. Sprendimus
Madgett ir Baldwin
C‑308/96 ir C‑94/97, Rink. p. I‑6229, 24 punktą ir minėto sprendimo
Dornier
34 punktą).
20     Šiuo atžvilgiu
Ygeia
pažymi, kad nakvynės ir maisto suteikimas pacientus lydintiems asmenims, kurie siekia palaikyti ligonius psichologiškai ir
pastariesiems padėti tuo atveju, jeigu dėl sveikatos būklės jie patys vieni nebegali pasirūpinti savimi kasdieniame gyvenime,
suteikia galimybę geriau pasveikti, taip iš dalies sumažinant pagalbinio ligoninės personalo darbo krūvį. Kalbant apie ligoniams
teikiamas naudojimosi telefonu ar televizorių nuomos paslaugas, jos pastariesiems padeda palaikyti ryšį su išoriniu pasauliu,
o tai daro poveikį jų psichologinei būsenai, galinčiai užtikrinti greitesnį sveikimą, ir todėl sumažinti galutinę hospitalizacijos
kainą.
Ygeia
nuomone, iš to reikia padaryti išvadą, kad siekiant nustatyti, ar tokios paslaugos patenka į su ligoninių ir sveikatos priežiūros
paslaugomis „glaudžiai <...> susijusios veiklos“ sąvoką, svarbi sąlyga yra paties ligonio, kuris pageidavo gauti minėtas paslaugas,
nes manė jas esant būtinas, kad pasveiktų, valia.
21     Šiam argumentui pritarti negalima.
22     Siekiant nustatyti, ar tokios paslaugos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėse bylose, yra priemonė geriausiomis sąlygomis
naudotis
Ygeia
suteikiamomis ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugomis, reikia, kaip pažymėjo visos pastabas pateikusios valstybių narių
vyriausybės ir Europos Bendrijų Komisija, atsižvelgti į tai, kokiu tikslu minėtos paslaugos yra teikiamos (šiuo klausimu žr.
minėto sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
24 punktą).
23     Iš tiesų glaudžiai su ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugomis susijusios veiklos atleidimu nuo mokesčio, numatytu Šeštosios
direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte, yra siekiama užtikrinti, kad ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugos
netaptų neprieinamos išaugus kainai dėl jų pačių ar su jomis glaudžiai susijusios veiklos apmokestinimo PVM (minėto sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
23 punktas).
24     Pagal Teisingumo Teismo praktiką, šioje nuostatoje numatytos sveikatos priežiūros ir ligoninių paslaugos yra tos, kurių tikslas
– diagnozuoti, gydyti ir, kiek įmanoma, išgydyti ligas arba sveikatos sutrikimus (minėto sprendimo
Dornier
48 punktas).
25     Taigi atsižvelgiant į minėtos direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte numatyto atleidimo nuo mokesčio tikslą,
matyti, kad tik paslaugos, kurios logiškai yra susijusios su ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugų teikimu ir kurios
yra būtinas etapas pastarųjų terapiniams tikslams pasiekti, gali būti laikomos „glaudžiai <...> susijusia veikla“ šios nuostatos
prasme. Iš tiesų tik tokios paslaugos gali daryti poveikį sveikatos priežiūros paslaugų kainai, kurios dėl nagrinėjamo atleidimo
nuo mokesčio gali būti prieinamos privatiems asmenims.
26     Kaip teisingai pažymi minėtas pastabas pateikusios vyriausybės, šį teiginį patvirtina šios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio
2 dalies b punkto pirmoji įtrauka, pagal kurią valstybės narės neturi atleisti nuo mokesčio paslaugų, ypač numatytų to paties
straipsnio 1 dalies b punkte, jeigu jos nėra būtinos vykdyti atleistą nuo mokesčio veiklą. Iš tikrųjų, kaip savo išvados 30
ir 32 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, ši valstybėms narėms privaloma nuostata įtvirtina sąlygas, į kurias turi būti
atsižvelgta aiškinant skirtingus joje nurodytus atleidimo nuo mokesčio atvejus, kurie, kaip ir tas, kuris numatytas tos pačios
direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte, yra susiję su teikimu arba tiekimu, kurie yra „glaudžiai susiję“ arba
turintys „glaudų ryšį“ su visuomenei naudinga veikla.
27     Be to, pažymėtina, kad minėto sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
48 ir 49 punktuose Teisingumo Teismas dėl Šeštosios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies i punkte numatyto atleidimo
nuo mokesčio, taikomo su universitetiniu švietimu „glaudžiai susijusių“ paslaugų teikimui, jau yra nusprendęs, kad už atlygį
vykdomi tyrimų projektai, nors ir gali būti laikomi labai naudingais universitetiniam švietimui, nėra būtini šiuo švietimu
siekiamam tikslui įgyvendinti, t. y. išmokyti studentus, kad jie galėtų užsiimti profesine veikla, ir todėl minėtas atleidimas
nuo mokesčio jiems negali būti taikomas.
28     Atsižvelgiant į minėtos direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte numatyto atleidimo nuo mokesčio tikslą ir į
šio straipsnio 2 dalies b punkte vartojamas formuluotes, šis konstatavimas, kaip savo išvados 35 punkte iš esmės pažymėjo
generalinis advokatas, taip pat turi būti taikomas aiškinant 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte esančią su ligoninių
ir sveikatos priežiūros paslaugomis „glaudžiai susijusios veiklos“ sąvoką.
29     Iš to reikia padaryti išvadą, kad šios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte numatytas atleidimas nuo mokesčio
paprastai negali būti taikomas ligonių komfortą ir gerovę pagerinančioms paslaugoms, kokios yra nagrinėjamos pagrindinėse
bylose. Galima atleisti nuo mokesčio tik tuo atveju, jeigu šios paslaugos yra būtinos terapiniams tikslams, kurie yra numatyti
atitinkamais atvejais teikiant ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugas, pasiekti.
30     Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas privalo, atsižvelgdamas į konkrečias sprendžiamo ginčo aplinkybes ir
prireikus į gydytojo nurodymus atitinkamiems pacientams, nustatyti teikiamų paslaugų būtinybę.
31     Šių išvadų nepaneigia
Ygeia
nurodytas argumentas, kad Šeštosios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte esanti su ligoninių ir sveikatos
priežiūros paslaugomis „glaudžiai <...> susijusios veiklos“ sąvoka, atsižvelgiant į šio atleidimo nuo mokesčio tikslą, neturi
būti aiškinama ypač siaurai (minėto sprendimo
Komisija prieš Prancūziją
23 punktas). Iš tiesų, kaip matyti iš šio sprendimo 25 punkto, paslaugų, kurios nėra papildomos, apmokestinimas PVM negali
padidinti ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugų, kurių prieinamumą šia nuostata siekiama užtikrinti visiems asmenims,
kainos, nes šios paslaugos nėra būtinos įgyvendinti jų terapinius tikslus (šiuo klausimu žr. 2003 m. lapkričio 20 d. Sprendimo
D’Ambrumenil ir Dispute Resolution Services
, C‑307/01, Rink. p. I‑13989, 59 punktą).
32     Be to, kaip savo išvados 47 punkte pažymėjo generalinis advokatas, tokių paslaugų apmokestinimas PVM atitinka fiskalinio neutralumo
principą, kuris, be kita ko, draudžia skirtingą tarpusavyje konkuruojančių panašių paslaugų teikimo traktavimą PVM požiūriu
(2003 m. spalio 23 d. Sprendimo
Komisija prieš Vokietiją
, C‑109/02, Rink. p. I‑12691, 20 punktas).
33     Iš tikrųjų, priešingai nei teigia
Ygeia
, ir kaip teisingai pažymėjo Vokietijos vyriausybė, sveikatos priežiūros įstaiga, teikdama ginčijamas paslaugas, konkuruoja
su teikiančiais tokio paties pobūdžio paslaugas apmokestinamaisiais asmenimis, t. y. su telefono ir televizoriaus paslaugų,
siūlomų ligoniui, teikėjais bei su restoranais ir viešbučiais, teikiančiais nakvynę pacientus lydintiems asmenims.
34     Be to, pagal Šeštosios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 2 dalies b punktą pagrindinėje byloje nagrinėjamoms paslaugoms
taip pat netaikomas tos pačios direktyvos 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte numatytas atleidimas nuo mokesčio, jeigu
jų pagrindinis tikslas nėra gauti papildomų pajamų jas teikiančiam asmeniui, o tai, remdamasis konkrečiomis sprendžiamo ginčo
aplinkybėmis, turi nustatyti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
35     Todėl į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip: Šeštosios direktyvos A skirsnio 1 dalies b punkte nurodytų asmenų pacientui
teikiamos naudojimosi telefonu ir televizorių nuomos paslaugos bei jų vykdomas nakvynės ir maisto teikimas pacientus lydintiems
asmenims paprastai nėra glaudžiai su ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugomis susijusi veikla šios nuostatos prasme.
Būtų kitaip tik tuo atveju, jeigu šio paslaugos yra būtinos terapiniams tikslams, kurie yra numatyti teikiant ligoninių ir
sveikatos priežiūros paslaugas, pasiekti ir jeigu jų pagrindinis tikslas nėra i jų teikėjui gauti papildomų pajamų iš sandorių,
kurie tiesiogiai konkuruoja su komercinių įstaigų, turinčių mokėti PVM.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas privalo, atsižvelgdamas į konkrečias sprendžiamo ginčo aplinkybes ir
prireikus į gydytojo nurodymus atitinkamiems pacientams, nustatyti, ar teikiamos paslaugos atitinka šias sąlygas.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
36     Kadangi šis procesas pagrindinių bylų šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti pastarasis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo
Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų derinimo – Bendra
pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas, 13 straipsnio A skirsnio 1 dalies b punkte nurodytų asmenų
pacientui teikiamos naudojimosi telefonu ir televizorių nuomos paslaugos bei jų vykdomas nakvynės ir maisto teikimas pacientus
lydintiems asmenims paprastai nėra glaudžiai su ligoninių ir sveikatos priežiūros paslaugomis susijusi veikla šios nuostatos
prasme. Būtų kitaip tik tuo atveju, jeigu šios paslaugos yra būtinos terapiniams tikslams, kurie yra numatyti teikiant ligoninių
ir sveikatos priežiūros paslaugas, pasiekti ir jeigu jų pagrindinis tikslas nėra jų teikėjui gauti papildomų pajamų iš sandorių,
kurie tiesiogiai konkuruoja su komercinių įstaigų, turinčių mokėti PVM, sudaromais sandoriais.
2.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas privalo, atsižvelgdamas į visas konkrečias sprendžiamų ginčų aplinkybes
ir, prireikus, į gydytojo nurodymus atitinkamiems pacientams, nustatyti, ar teikiamos paslaugos atitinka šias sąlygas.
Parašai.
*
Proceso kalba: graikų.