CELEX: 61987CJ0225
Tjenestemænd
annulation af en afgørelse om afslag på deltagelse i prøverne i udvælgelsesprøve nr. 80/86

1 Ved staevning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 20 . juli 1987, har Patricia Belardinelli og tolv andre tjenestemaend i kategori C ved De Europaeiske Faellesskabers Domstol anlagt sag med paastand om annullation af de afgoerelser, hvorved udvaelgelseskomitéen for udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86 afslog at give dem adgang til proeverne i forbindelse med naevnte udvaelgelsesproeve, som afholdtes med henblik paa oprettelse af en ansaettelsesreserve af assistenter ( stillingsgruppe B5/B4 ).
2 I henhold til meddelelsen om udvaelgelsesproeven skulle ansoegerne besidde et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse eller have tilsvarende faglige erfaring samt godtgoere at have en faglig erfaring erhvervet helt eller delvis som tjenestemand eller midlertidig ansat ved en af De Europaeiske Faellesskabers institutioner enten som sekretaer eller kontorist i mindst fire aar, eller inden for omraaderne administration og regnskab paa fuldtid i mindst to aar, eller inden for dokumentationsomraadet i mindst to aar . Meddelelsen om udvaelgelsesproeven angav, at en ansoeger som godtgjorde at besidde en faglig erfaring, der kunne traede i stedet for eksamensbeviset for afsluttet gymnasieuddannelse, ikke ogsaa kunne anvende denne erfaring til at opfylde den betingelse om faglig erfaring, der kraevedes uafhaengigt af naevnte eksamensbevis .
3 Det fremgaar af sagens akter, at udvaelgelseskomitéen for saa vidt angaar de ansoegere, som har anlagt denne sag, havde fundet, at elleve af disse ansoegere ikke opfyldte betingelsen om at besidde en faglig erfaring ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse, og at de to oevrige opfyldte denne betingelse, men ikke havde godtgjort at besidde den supplerende faglige erfaring, der kraevedes foruden naevnte eksamensbevis .
4 Sagsoegerne har fremfoert fire anbringender til stoette for deres soegsmaal :
- overtraedelse af artikel 25, stk . 2, i vedtaegten for tjenestemaend i De Europaeiske Faellesskaber ( herefter benaevnt "vedtaegten "), idet udvaelgelseskomitéens afgoerelser var utilstraekkeligt begrundet;
- overtraedelse af meddelelsen om udvaelgelsesproeven, af vedtaegtens artikel 5 og af artikel 5, stk . 1, i vedtaegtens bilag III, idet de kriterier, som udvaelgelseskomitéen fastsatte til bedoemmelse af en faglig erfaring, der var ligestillet med eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse, beroede paa en retlig og faktisk vildfarelse;
- overtraedelse af princippet om ligebehandling og af forbuddet mod forskelsbehandling af tjenestemaend ved anvendelsen af disse kriterier;
- overtraedelse af generelle retsprincipper, idet udvaelgelseskomitéen ikke tog hensyn til, at visse sagsoegere allerede tidligere havde faaet adgang til tilsvarende udvaelgelsesproever .
5 Vedroerende sagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Anbringendet om manglende begrundelse
6 Sagsoegerne har anfoert, at afgoerelsen om ikke at give dem adgang til proeverne er utilstraekkeligt begrundet, idet udvaelgelseskomitéen ikke individuelt har forsynet dem med oplysninger, der goer det klart for dem, hvad der konkret var aarsag til, at udvaelgelseskomitéen ikke havde fundet deres faglige erfaring tilstraekkelig .
7 Der skal herom henvises til Domstolens faste praksis, hvorefter udvaelgelseskomitéen for en udvaelgelsesproeve med et stort antal ansoegere, paa grund af de hermed forbundne praktiske vanskeligheder, paa det foerste stadium blot kan tilsende ansoegerne en meddelelse om kriterierne for og resultatet af udvaelgelsen og foerst give individuelle oplysninger senere og kun til de ansoegere, der udtrykkeligt anmoder herom ( domme af 26 . november 1981, Michel, 195/80, Sml . s . 2861; af 9 . juni 1983, Verzyck, 225/82, Sml . s . 1991; af 8 . marts 1988, Sergio, 64, 71-73 og 78/76, Sml . s . 1399, og af 28 . februar 1989, Basch, 100, 146 og 153/87, Sml . s . 447 ).
8 Det fremgaar af sagen, at kun otte af de tretten sagsoegere udtrykkeligt anmodede om at faa kendskab til de kriterier, som udvaelgelseskomitéen havde lagt til grund for den anfaegtede afgoerelse . Udvaelgelseskomitéen besvarede ikke disse anmodninger individuelt, men tilstillede den 21 . maj 1987 alle de ansoegere, hvis faglige erfaring havde vaeret genstand for en bedoemmelse, herunder ogsaa ansoegere, som ikke udtrykkeligt havde anmodet om forklaringer, en skrivelse, hvori den redegjorde for de kriterier, den havde lagt til grund .
9 Det bemaerkes, at denne skrivelse indeholdt oplysninger, der i det konkrete tilfaelde dels gjorde det muligt for den enkelte ansoeger ud fra vedkommendes uddannelse og faglige erfaring at erkende, hvilke forhold der havde vaeret afgoerende for den af udvaelgelseskomitéen trufne afgoerelse over for vedkommende, og dels gjorde det muligt for Domstolen at efterproeve begrundelsen for den trufne afgoerelse .
10 Det bemaerkes endvidere, at selv om to sagsoegere ( Cano og Couve ) efter at have modtaget skrivelsen af 21 . maj 1987 rettede henvendelse til udvaelgelseskomitéen, var formaalet med disse anmodninger ikke at opnaa yderligere individuelle oplysninger, men at faa udvaelgelseskomitéen til at tage sin afgoerelse om ikke at give dem adgang til proeven op til fornyet overvejelse . Udvaelgelseskomitéen var derfor ikke paa grund af disse anmodninger forpligtet til at give en udfoerligere begrundelse for dens oprindelige afgoerelser . Den omstaendighed, at udvaelgelseskomitéen ikke fandt anledning til at aendre sine afgoerelser, er i denne henseende irrelevant .
11 Heraf foelger, at de anfaegtede afgoerelser var tilstraekkeligt begrundet, hvorfor sagsoegernes foerste anbringende ikke kan laegges til grund .
Anbringenderne vedroerende de generelle kriterier, som udvaelgelseskomitéen fastsatte og anvendte
12 Det findes hensigtsmaessigt at behandle det andet og tredje anbringende under ét, som dels vedroerer de kriterier, udvaelgelseskomitéen fastsatte med henblik paa bedoemmelsen af varigheden og karakteren af den faglige erfaring, der skulle anses som ligestillet med et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse, dels den forskelsbehandling som anvendelsen af disse kriterier ifoelge sagsoegerne medfoerte .
13 Hertil bemaerkes foerst, at meddelelsen om udvaelgelsesproeven, for saa vidt angaar fastsaettelsen af adgangsbetingelserne, bl.a . betingelsen om en erfaring ligestillet med et eksamensbevis, alene indeholdt den vide formulering, der figurerer i vedtaegtens artikel 5, stk . 1, tredje afsnit, hvorfor udvaelgelseskomitéen i de konkrete tilfaelde maatte vurdere, om de indgivne kvalifikationsbeviser og eksamensbeviser samt den af ansoegerne angivne faglige erfaring var i overensstemmelse med det niveau, som efter vedtaegten kraeves til udoevelse af arbejdsopgaver i kategori B .
14 Det fremhaeves, at Domstolen udtrykkeligt har kendt denne fremgangsmaade retmaessig i dom af 14 . juni 1972 ( Marcato, 44/71, Sml . s . 105 ). Sagsoegerne har i oevrigt hverken bestridt lovligheden af meddelelsen om udvaelgelsesproeven eller den omstaendighed, at udvaelgelseskomitéen fastsatte generelle kriterier for bedoemmelsen af ansoegernes faglige erfaring .
15 Det fremgaar af det anfoerte, at det maa efterproeves, som sagsoegerne har haevdet, om udvaelgelseskomitéen ved fastsaettelsen af sine kriterier ikke overholdt ordlyden af meddelelsen om udvaelgelsesproeven eller fastsatte yderligere betingelser, som var strengere end adgangsbetingelserne i meddelelsen om udvaelgelsesproeven, naar henses til karakteren af de angivne arbejdsopgaver .
16 Hertil bemaerkes, at udvaelgelseskomitéen, naar henses til de vide formuleringer, der var anvendt i meddelelsen om udvaelgelsesproeven, besad et vidt skoen ved fastsaettelsen af kriterierne for anvendelsen af adgangsbetingelserne .
17 Ved udoevelsen af dette skoen havde udvaelgelseskomitéen, for saa vidt angaar faglig erfaring ligestillet med eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse, kraevet faglig erfaring erhvervet i en stilling, der normalt maatte anses for at forudsaette et uddannelsesniveau, der kunne sammenlignes med en studentereksamen, og bestemt, at varigheden af denne faglige erfaring skulle vaere klart laengere end de skoleaar, den skulle erstatte . Udvaelgelseskomitéen havde ud fra disse kriterier opstillet et skema, der ud fra hver enkelt ansoegers uddannelsesniveau og arten af den faglige erfaring, angav, hvilken varighed denne erfaring skulle have for at kunne erstatte et eksamensbevis for afsluttet gymnasieuddannelse .
18 De af udvaelgelseskomitéen fastsatte kriterier forekommer hverken vilkaarlige eller urimelige, naar henses til de i meddelelsen om udvaelgelsesproeven anvendte vide formuleringer . Det kan derfor ikke antages, at udvaelgelseskomitéen ikke har overholdt ordlyden af denne meddelelse eller har fastsat yderligere betingelser, som var strengere end adgangsbetingelserne i meddelelsen, naar henses til de angivne arbejdsopgaver .
19 For saa vidt endelig angaar anbringendet om tilsidesaettelse af lighedsprincippet og forbuddet mod forskelsbehandling af tjenestemaend, bestaar sagsoegernes argumentation alene i at anfaegte den omstaendighed, at udvaelgelseskomitéen har taget hensyn til den forskelligartede karakter af ansoegernes faglige erfaring . Hertil bemaerkes alene, at det af selve ordlyden af meddelelsen om udvaelgelsesproeven og af vedtaegten fremgaar, at der skulle tages hensyn til den forskelligartede karakter af den faglige erfaring . I oevrigt understreges det, at udvaelgelseskomitéen ved forudgaaende at have fastsat de generelle kriterier og anvendt disse kriterier paa alle ansoegere netop undgik faren for at tilsidesaette det princip om ligebehandling og det forbud mod forskelsbehandling af tjenestemaend, som sagsoegerne har paaberaabt sig .
20 Det fremgaar af det anfoerte, at udvaelgelseskomitéen hverken har overtraadt meddelelsen om udvaelgelsesproeven, tjenestemandsvedtaegtens artikel 5, eller artikel 5, stk . 1, i vedtaegtens bilag III, eller princippet om ligebehandling og forbud om forskelsbehandling af tjenestemaend . De herom fremfoerte anbringender kan derfor ikke laegges til grund .
Anbringendet om, at visse sagsoegere tidligere havde faaet adgang til tilsvarende udvaelgelsesproever
21 Sagsoegerne har med deres fjerde anbringende gjort gaeldende, at udvaelgelseskomitéen burde have taget hensyn til afgoerelser, truffet af udvaelgelseskomitéer for tidligere udvaelgelsesproever, som havde fastslaaet, at den faglige erfaring, visse af dem besad, var ligestillet med eksamensbevis for en afsluttet gymnasieuddannelse, og derfor havde givet dem adgang til udvaelgelsesproeven .
22 Domstolen har i domme af 5 . april 1979 ( Kobor, 112/78, Sml . s . 1573 ) og af 21 . marts 1985 ( De Santis, 108/84, Sml . s . 947 ), udtalt, at naar en udvaelgelseskomité kun kan efterproeve opfyldelsen af betingelser i en meddelelse om udvaelgelsesproeve ud fra en delvis subjektiv vurdering, kan den frit vaelge at se bort fra tidligere udvaelgelseskomitéers bedoemmelse, men den skal i saa fald give en saerlig begrundelse for sin beslutning .
23 Det bemaerkes dog, at forpligtelsen til at begrunde enhver afgoerelse vedroerende en ansoeger, naar vurderingen af vedkommende er mindre fordelagtig end ved en tidligere udvaelgelsesproeve, kun gaelder, saafremt den paagaeldende har henledt udvaelgelseskomitéens opmaerksomhed paa dette punkt .
24 En udvaelgelseskomité kan ikke vaere forpligtet til selv at undersoege, om ansoegerne har faaet adgang til en tidligere udvaelgelsesprocedure . Ansoegerne maa selv tilstille udvaelgelseskomitéen alle de oplysninger, som de finder noedvendige med henblik paa gennemgangen af deres ansoegning, og ogsaa selv om de ikke udtrykkeligt er blevet opfordret hertil .
25 Under alle omstaendigheder havde sagsoegerne, da de fik meddelelse om den paagaeldende afgoerelse, kunnet goere opmaerksom paa dette forhold, ligesom de havde kunnet goere opmaerksom paa ethvert andet forhold, der kunne begrunde en aendring af afslaget paa deltagelse i udvaelgelsesproeven .
26 Det fremgaar af sagen, at bortset fra Muller og Mallaby havde ingen af sagsoegerne meddelt udvaelgelseskomitéen, at de tidligere havde faaet adgang til en eller flere udvaelgelsesproever i kategori B .
27 Muller havde derimod ved skrivelse af 16 . maj 1987 til udvaelgelseskomitéen udtrykkeligt angivet, at hun havde faaet adgang til udvaelgelsesproeverne nr . CJ 34/80 og 133/81 . Det staar fast, at udvaelgelseskomitéen ikke gav hende nogen direkte forklaring paa, hvorfor hendes faglige erfaring var blevet bedoemt mindre fordelagtigt i den her anfaegtede udvaelgelsesproeve end ved de tidligere udvaelgelsesproever . Heraf foelger, at udvaelgelseskomitéens afgoerelse om ikke at give hende adgang til proeverne, maa annulleres .
28 For saa vidt angaar Mallaby, havde denne ganske vist meddelt udvaelgelseskomitéen, at han paa grund af sin faglige erfaring kunne faa adgang til en almindelig udvaelgelsesproeve i kategori B ved Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber . Han har dog ikke fremlagt nogen dokumentation, der goer det muligt at efterproeve denne paastand og i givet fald begrunde den mindre fordelagtige bedoemmelse af hans faglige erfaring i den her anfaegtede udvaelgelsesproeve . Skoent Domstolen har opfordret sagsoegerne til at angive, hvilke udvaelgelsesproever de havde faaet adgang til, har Mallaby ikke givet nogen praecise oplysninger herom .
29 Heraf foelger, at det fjerde anbringende er begrundet, for saa vidt angaar Muller, men uden grundlag for saa vidt angaar de oevrige sagsoegere .
30 Det fremgaar af det anfoerte, at afgoerelsen fra udvaelgelseskomitéen for udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86, hvorved denne afslog at give sagsoegerne adgang til proeverne, maa annulleres for Mullers vedkommende . I oevrigt frifindes sagsoegte .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
31 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk . 2, doemmes den tabende part til at afholde sagens omkostninger . I henhold til procesreglementets artikel 70 baerer institutionerne imidlertid selv de udgifter, de har afholdt i sagen anlagt af de ansatte ved Faellesskaberne .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN ( Foerste Afdeling )
1 ) Afgoerelsen fra udvaelgelseskomitéen for udvaelgelsesproeve nr . CJ 80/86 om ikke at give Muller adgang til proeverne annulleres .
2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .
3 ) Sagsoegerne, bortset fra Muller, betaler deres egne omkostninger .
4 ) Domstolen betaler Mullers omkostninger, samt sine egne omkostninger .