CELEX: 62008TJ0563
Марка на Общността
Производство по възражение
Заявка за фигуративна марка на Общността "CARBON CAPITAL MARKETS"
По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна национална фигуративна марка "CM Capital Markets"
Относително основание за отказ
Липса на вероятност от объркване
Липса на сходство между знаците
Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

Обстоятелства, предхождащи спора
На 9 юни 2005 г. встъпилата страна Carbon Capital Markets Ltd подава заявка за регистрация на марка на Общността в Службата
за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) на основание Регламент (EО) № 40/94 на Съвета от 20 декември
1993 година относно марката на Общността (OВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17,
том 1, стр. 146), изменен (заменен с Регламент (EО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността
(OВ L 78, стр. 1).
Марката, чиято регистрация се иска, е словният знак „CARBON CAPITAL MARKETS“.
Услугите, за които се иска регистрацията, попадат в клас 36 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно
Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г. и отговарят на следното описание:
„Финансови услуги; търговия със стоки; стоково брокерство; финансиране на стоки; стокови инвестиционни услуги; услуги, свързани
с търговията със стоки; осигуряване на ценова информация за стоки; инвестиране на капитали; инвестиционни услуги; услуги,
свързани с търговията на емисионни квоти; търговия с опции; търговия с емисионни квоти; търговия с ценни книжа; търговия с
акции; стоково брокерство; управление на риска; финансиране на придобивания; информационни, съветнически и консултантски услуги
в областта на търговията с емисии“.
Заявката за марка на Общността е публикувана в Бюлетин на марките на Общността № 50/2005 от 12 декември 2005 г.
На 10 март 2006 г. жалбоподателят CM Capital Markets Holding, SA подава възражение на основание член 42 от Регламент № 40/94
(понастоящем член 41 от Регламент № 207/2009) срещу регистрацията на заявената марка за услугите, посочени в точка 3 по-горе.
Възражението се основава на две регистрации на фигуративния знак в син и сив цвят (наричани по-нататък „по-ранните марки“),
възпроизведен по-долу:
Този знак е предмет:
–        от една страна, на общностна регистрация № 3409281 от 6 юли 2005 г. за услуги, попадащи в класове 35, 36 и 42 по смисъла на
Ницската спогодба, и отговарящи за всеки от тези класове на следното описание:
–        клас 35: „Анализ на себестойност; консултации при организиране и управление на сделки; помощ при управление на промишлени
предприятия; професионално бизнес консултиране; набиране на кадри; човешки ресурси; счетоводство; попълване на данъчни декларации;
статистически информационни услуги; маркетингови проучвания;“
–        клас 36: „Оценяване на риска на финансови и застрахователни проекти; управление на финансови активи; агенции за събиране на
дългове, за отдаване под наем; финансов анализ; борсово посредничество; емитиране на ценни книжа; финансови и данъчни оценки;
данъчни оценки; инвестиционен тръст и холдингови компании; финансови, парични и борсови услуги; взаимни фондове и инвестиране
на капитали; услуги за котиране на валутните курсове и котиране на борса;“
–        клас 42: „Промишлени анализи и проучвания; проектиране и разработване на компютри; консултантски услуги в областта на компютърното
програмиране; проучвания, анализи, проектиране на софтуерни програми и компютърни системи; консултации в областта на информатиката,
наемане на компютри; компютърен софтуер; изработване, създаване и проектиране на уеб страници; научни и технологически услуги
и свързани с тях изследователски и проектантски услуги; услуги за промишлени анализи и проучвания; юридически услуги;“
–        от друга страна, на испанска регистрация № 2381503 от 5 октомври 2001 г. за услуги, попадащи в клас 36 по смисъла на Ницската
спогодба, и отговарящи на следното описание : „Финансови и валутни услуги“.
Възражението се основава на всички услуги, защитени от по-ранните марки.
В подкрепа на възражението е посочено основанието, предвидено в член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (понастоящем
член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009).
На 30 октомври 2007 г. отделът по споровете на СХВП отхвърля възражението, като заключава по същество, че не е налице вероятност
от объркване между въпросните знаци.
На 17 декември 2007 г. жалбоподателят подава жалба срещу решението на отдела по споровете пред СХВП на основание членове 57—62
от Регламент № 40/94 (понастоящем членове 58—64 от Регламент № 207/2009).
С решение от 26 септември 2008 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) първи апелативен състав на СХВП отхвърля жалбата.
В точка 26 от обжалваното решение той приема по-специално, че макар обозначените с разглежданите марки услуги „по същество
да са едни и същи“, посочените марки все пак не показват достатъчна степен на сходство, за да съществува вероятност от объркване
между тях, като се имат предвид фактите, че изразът „capital markets“ е родов за услугите от финансовия сектор, че по-ранните
марки са слабо отличителни по своя вътрешноприсъщ характер, и че съответните потребители са много наблюдателни и добре осведомени.

Искания на страните
Жалбоподателят моли Общия съд:
–        да отмени обжалваното решение, като по този начин откаже регистрацията на заявената марка като цяло,
–        да уважи неговите доводи,
–        да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
СХВП моли Общия съд:
–        да отхвърли жалбата,
–        да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
Встъпилата страна моли Общия съд:
–        да потвърди обжалваното решение, като по този начин разреши регистрацията на заявената марка като цяло,
–        да уважи неговите доводи,
–        да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

От правна страна
Жалбоподателят посочва едно-единствено правно основание, изведено от нарушението на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент
№ 40/94.

Доводи на страните
Жалбоподателят поддържа по същество, че апелативният състав прави погрешен извод за липса на вероятност от объркване между
разглежданите марки.
На първо място, жалбоподателят счита, както посочва апелативният състав, че обхванатите от разглежданите марки услуги са идентични.
На второ място, жалбоподателят изтъква по същество, че разглежданите марки са „почти идентични“.
Жалбоподателят счита, че от една страна, три думи, а именно „carbon“, „capital“ и „markets“, присъстващи в заявената марка,
и от друга страна, буквата „c“ и двете думи, а именно „capital“ и „markets“, присъстващи в по-ранните марки, са доминиращите
елементи на посочените марки. В това отношение той отбелязва, че думите „capital“ и „markets“ са общи за знаците. Освен това
буквата „c“ в по-ранните марки е първата буква от думата „carbon“, която присъства в заявената марка и към която тя насочва.
Всъщност според жалбоподателя по-ранните марки и заявената марка се отнасят до и защитават услуги, свързани с пазара на въглеродния
двуокис, с който търгуват разглежданите дружества.
В това отношение жалбоподателят поддържа, че от практиката по вземане на решения на СХВП и от съдебната практика следва, че
потребителят идентифицира и запомня дадена комбинирана марка с помощта на нейния словен, а не на нейния графичен елемент,
който в настоящия случай е незначителен, и че комбинираните марки са идентични, когато съдържат идентични словни елементи.
От една страна, както отделът по споровете на СХВП посочва в множество преписки, в които прави извод за наличие на вероятност
от объркване, следва да се отбележи, че словните елементи на разглежданите марки „съвпадат с повече от 70 %“. От друга страна,
графичните разлики между разглежданите марки не са достатъчни, за да се избегне вероятността от объркване.
На трето място, жалбоподателят счита, че в разрез със съдебната практика апелативният състав не е „обърнал необходимото внимание
на факта, че в случаите когато услугите са идентични границата и разграничението между [съответните] марки [би трябвало да
бъдат] ясни и да се виждат веднага“. В това отношение жалбоподателят подчертава, че както следва от съдебната практика, от
една страна, средният потребител рядко има възможност да пристъпи към пряко сравнение на различните марки и следователно трябва
да се довери на несъвършения образ, който е запомнил, и от друга страна, такъв потребител няма специални технически познания
и освен това не е специализиран. Следователно жалбоподателят счита, че, както посочва Първоинстанционният съд в Решение от
23 октомври 2002 г. по дело Oberhauser/СХВП — Petit Liberto (Fifties) (T‑104/01, Recueil, стр. II‑4359, точка 50), в случая
апелативният състав е трябвало да приеме, че „идентичност[та] между обхванатите от разглежданите марки услуги има за последица
смекчаването на потенциалните разлики, които съществуват между [разглежданите] знаци“.
На четвърто място, жалбоподателят изтъква, че следва да се вземе предвид вероятността от свързване на разглежданите марки,
доколкото е твърде вероятно потребителят, който познава по-ранните марки и техния търговски произход, да ги свърже със заявената
марка.
СХВП и встъпилата страна оспорват доводите на жалбоподателя.

Съображения на Общия съд
Съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 при възражение на притежателя на по-ранна марка се отказва регистрация
на заявената марка, когато поради своята идентичност или сходство с по-ранната марка и поради идентичността или сходството
на стоките или услугите, които двете марки обозначават, съществува вероятност от объркване в съзнанието на потребителите на
територията, в която по-ранната марка е защитена. Вероятността от объркване включва вероятността от свързване с по-ранната
марка. Освен това по силата на член 8, параграф 2, буква а), подточки i) и ii) от Регламент № 40/94 (понастоящем член 8, параграф
2, буква а), подточки i) и ii) от Регламент № 207/2009) по-ранни марки са регистрираните в една държава членка и в Общността
марки, заявките за които са подадени преди заявката за регистрация на марка на Общността.
Съгласно постоянната съдебна практика вероятност от объркване означава вероятността потребителите да помислят, че съответните
стоки или услуги произхождат от едно и също предприятие или от икономически свързани предприятия. Според същата тази практика
вероятността от объркване трябва да се преценява общо според възприятието, което съответните потребители имат за разглежданите
знаци и стоки или услуги и като се вземат предвид всички релевантни за конкретния случай фактори, по-специално взаимозависимостта
между сходството на знаците и сходството на обозначените с тях стоки или услуги (вж. Решение на Първоинстанционния съд от
9 юли 2003 г. по дело Laboratorios RTB/СХВП — Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Recueil, стр. II‑2821,
точки 30—33 и цитираната съдебна практика).
Настоящият случай трябва да се разгледа в светлината на тази съдебна практика.
Относно съответните потребители
Според съдебната практика в рамките на цялостната преценка на вероятността от объркване следва да се вземе предвид средният
потребител на съответната категория стоки, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен.
Следва също така да се вземе предвид фактът, че степента на внимание на средния потребител може да е различна в зависимост
от въпросната категория стоки или услуги (вж. Решение на Първоинстанционния съд от 13 февруари 2007 г. по дело Mundipharma/СХВП —
Altana Pharma (RESPICUR), T‑256/04, Сборник, стр. II‑449, точка 42 и цитираната съдебна практика).
В настоящия случай, първо, страните не оспорват, че с оглед на факта, че по-ранните марки са марка на Общността и испанска
марка, в точка 16 от обжалваното решение апелативният състав правилно посочва, че възприемането на разглежданите марки от
потребителя на услугите трябва да се вземе предвид с оглед на цялата територия на Общността (вж. в този смисъл Решение на
Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. по дело Brinkmann/СХВП — Terra Networks (Terranus), T‑322/05, непубликувано в Сборника,
точки 29 и 30).
Второ, пак в точка 16 от обжалваното решение апелативният състав достига до извода, че съответните потребители са „много наблюдателни
и добре осведомени“, след като приема, че по-ранните марки обозначават услуги, насочени към специализирана група лица, и по-специално
към експерти, брокери и други лица, които осъществяват дейност на финансовите и капиталови пазари, и [че] обхванатите от заявената
мрака услуги са насочени към същите потребители.
От една страна, следва да се посочи, че макар в своето становище жалбоподателят да се позовава изрично на съдебна практика,
според която по същество средният потребител няма специални технически познания и също така не е специализиран, той все пак
не посочва изрично, че апелативният състав е допуснал грешка в преценката при определянето на съответните потребители. От
друга страна, жалбоподателят не привежда нито един довод или доказателство с цел да докаже, че лицата, които ползват разглежданите
услуги, дори да се предположи, че те са крайни потребители, а не само професионалисти, не са много наблюдателни и добре осведомени,
както посочва апелативният състав, с оглед на естеството на финансовите услуги, обхванати от разглежданите марки. Следователно
преценката на апелативния състав в това отношение не може да бъде поставена под съмнение.
Трето, като се има предвид фактът, че съответните потребители са много наблюдателни и добре осведомени, следва да се посочи,
че в точка 21 от обжалваното решение апелативният състав правилно приема, без страните да оспорват това, че съответните потребители
са запознати с основната английска финансова терминология.
В светлината на гореизложеното следва да се приеме, че кръгът на съответните потребители включва потребители, намиращи се
на територията на цялата Общност, които са много наблюдателни, добре осведомени и запознати с основната английска финансова
терминология.
По сравнението на услугите
Страните са съгласни, че в точка 26 от обжалваното решение апелативният състав правилно посочва, че „разглежданите услуги
по същество са едни и същи“. Всъщност, доколкото услугите, които попадат по-специално в клас 36 по Ницската класификация и
са обхванати от по-ранните марки, включват същата гама финансови услуги като услугите, обхванати от заявената марка и попадащи
в същия клас, следва да се констатира, че разглежданите услуги са идентични (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния
съд от 18 април 2007 г. по дело House of Donuts/СХВП — Panrico (House of donuts), T‑333/04 и T‑334/04, непубликувано в Сборника,
точка 41).
По сравнението на знаците
Общата преценка на вероятността от объркване по отношение на визуалното, фонетично или концептуално сходство на разглежданите
знаци трябва да се основава на създаденото от тях цялостно впечатление, като се имат предвид по-конкретно техните отличителни
и доминиращи елементи (вж. Решение на Първоинстанционния съд от 14 октомври 2003 г. по дело Phillips-Van Heusen/СХВП — Pash
Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), T‑292/01, Recueil, стр. II‑4335, точка 47 и цитираната съдебна практика).
Преценката на сходството между две марки не може да се ограничи до отчитане само на един компонент от комбинирана марка и
до сравняването му с друга марка. Напротив, сравнението следва да се осъществява, като всяка от съответните марки се разглежда
в нейната цялост, което не означава, че общото впечатление, създадено в паметта на съответните потребители от дадена комбинирана
марка, не може при определени обстоятелства да бъде доминирано от един или няколко от нейните компоненти (вж. Решение на Съда
от 12 юни 2007 г. по дело СХВП/Shaker, C‑334/05 P, Сборник, стр. I‑4529, точка 41 и цитираната съдебна практика). Само ако
всички други компоненти на марката са незначителни, преценката на сходството би могла да се направи единствено въз основа
на доминиращия елемент (Решение на Съда по дело СХВП/Shaker, посочено по-горе, точка 42 и Решение на Съда от 20 септември
2007 г. по дело Nestlé/СХВП, C‑193/06 P, непубликувано в Сборника, точка 42). Такъв би могъл да бъде по-специално случаят,
когато е възможно този компонент сам по себе си да доминира изображението на марката, което съответните потребители запомнят,
по такъв начин, че всички други компоненти на марката да са незначителни в рамките на цялостното впечатление, създадено от
нея (Решение по дело Nestlé/СХВП, посочено по-горе, точка 43).
Впрочем няма никаква пречка да се провери съществуването на визуално сходство между словна и фигуративна марка, като се има
предвид, че тези два вида марки имат графична конфигурация, която е в състояние да създаде визуално впечатление (вж. Решение
на Първоинстанционния съд от 4 май 2005 г. по дело Chum/СХВП — Star TV (STAR TV), T‑359/02, Recueil, стр. II‑1515, точка 43
и цитираната съдебна практика).
На първо място, що се отнася до евентуалните доминиращи елементи в разглежданата мярка, в случая следва да се посочи, че докато
жалбоподателят изтъква, че словните елементи „carbon“, „capital“ и „markets“ на заявената марка и словните елементи „c“, „capital“
и „markets“ на по-ранните марки са доминиращите елементи на разглежданите знаци, апелативният състав не посочва в обжалваното
решение, че счита за доминиращи някои от елементите на разглежданите марки. Напротив, в точка 21 от обжалваното решение той
изрично изключва, че термините „capital“ и „markets“ могат да представляват „решаващ фактор“ в рамките на сравнението на разглежданите
знаци. В това отношение апелативният състав констатира по същество, от една страна, че термините „capital“ и „markets“ са
родови термини във финансовия сектор, и от друга страна, че в съответствие със съдебната практика по принцип потенциалният
кръг от потребители не счита, че един описателен елемент, който е част от комбинирана марка, е отличителен и доминиращ елемент
за цялостното впечатление, създадено от нея.
Първо, що се отнася до заявената марка, следва да се отбележи, че когато определени елементи на дадена марка носят описателния
характер на стоките и услугите, за които е регистрирана марката или на обозначените от заявлението за регистрация стоки или
услуги, на тези елементи се признава само слаб, дори твърде слаб отличителен характер (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния
съд от 12 септември 2007 г. по дело Koipe/СХВП — Aceites del Sur (La Española), T‑363/04, Сборник, стр. II‑3355, точка 92
и Решение на Първоинстанционния съд от 13 декември 2007 г. по Cabrera Sánchez/СХВП — Industrias Cárnicas Valle (el charcutero
artesano), T‑242/06, непубликувано в Сборника, точка 52 и цитираната съдебна практика). Поради техния слаб, дори твърде слаб
отличителен характер, описателните елементи на дадена марка по-принцип не се считат от потребителите за доминиращи за цялостното
впечатление, създадено от нея, освен когато именно поради местоположението или размера си изглежда могат да се наложат във
възприятието на потребителите и да бъдат запомнени от тях (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния съд el charcutero,
посочено по-горе, точка 53 и цитираната съдебна практика и Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. по дело
Shaker/СХВП — Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker), T‑7/04, Сборник, стр. II‑3085, точка 44 и
цитираната съдебна практика). Това обаче не означава, че описателните елементи на дадена марка непременно са незначителни
за цялостното впечатление, създадено от нея. В това отношение по-специално следва да се провери дали останалите елементи на
марката могат да доминират сами по себе си образа на марката, който съответните потребители запомнят (вж. точка 36 по-горе).
Заявената марка се състои от три думи „carbon“, „capital“ и „markets“. Следва да се отбележи, от една страна, че изразът „capital
markets“ е описателен за всички услуги, които заявената марка цели да защити, и от друга страна, че думата „carbon“ се свързва
с част от посочените услуги, като услугите, свързани с „търговията с емисионни квоти“, които съответните потребители, които
са много наблюдателни и добре осведомени, ще възприемат като отнасящи се до финансовите услуги, свързани с емисиите въглероден
двуокис. Освен това изразът „carbon capital markets“ образува съгласувано синтактично цяло, за което съответните потребители
ще приемат, че означава „капиталови пазари във въглеродния сектор“.
Следователно трябва да се констатира, че нито един от трите словни елемента на заявената марка не може да се счита за доминиращ
или за незначителен. Следователно това, което трябва да се вземе предвид, е цялостното впечатление, създадено от заявената
марка (вж. в този смисъл Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2008 г. по дело Tomorrow Focus/СХВП — Information
Builders (Tomorrow Focus), T‑90/06, непубликувано в Сборника, точка 29).
Второ, що се отнася до по-ранните марки, следва да се посочи, че, както апелативният състав правилно отбелязва в точка 22
от обжалваното решение, от една страна, те са съставени от графичен елемент, който се състои от правоъгълна рамка, в която
една над друга са поставени главната буква „c“ и вълнообразна линия, за която апелативният състав счита, че може да бъде възприета
като въображаема буква „m“, и от друга страна, че централно под този фигуративен елемент е разположен изразът „capital markets“,
който, като изключим неговите начални букви, е изписан с малки букви. Докато думата „capital“ е със същия сив цвят като буквата
„c“ във фигуративния елемент, думата „markets“ е изписана със същия син цвят като вълнообразната линия.
В това отношение следва да се отхвърли доводът на жалбоподателя, според който съответните потребители придават по-голямо значение
на словните отколкото на фигуративните елементи на комбинирана марка, така че по-ранните марки са доминирани от буквата „c“
и от словните елементи „capital“ и „markets“.
Всъщност, от една страна, що се отнася до фигуративния елемент на по-ранните марки, следва да се посочи, че в рамките на предположението,
че съответните потребители не възприемат въображаемата буква „m“ като обикновена вълнообразна линия, буквата „c“ и евентуално
буквите „c“ и „m“ образуват едно визуално цяло, неотделимо от правоъгълната рамка, в която са изписани. Следователно, както
правилно посочва апелативният състав в точка 22 от обжалваното решение, поради своята особена графичност, не само буквата
„c“ или евентуално буквите „c“ и „m“, а графичният елемент като цяло е този, който може да привлече по-специално вниманието
на съответните потребители.
От друга страна, що се отнася до словния елемент на по-ранните марки, следва да се констатира, че макар и да е вярно, както
бе изложено в точка 40 по-горе относно заявената марка, че изразът „capital markets“, който описва обхванатите от по-ранните
марки услуги, по принцип не може да доминира цялостното впечатление, създадено от тези марки, също така е вярно, че той представлява
релевантен елемент за сравнението на разглежданите знаци, по-специално поради факта, че в по-ранните марки, той заема визуално
място, което също е толкова важно, колкото графичният елемент.
В светлината на гореизложеното следва да се приеме, че обратно на това, което твърди жалбоподателят, предвид цялостното впечатление,
създадено от графичния и словния елемент на по-ранните марки, без единият или другият да могат да се считат за доминиращи
или за незначителни, посочените марки следва да се сравнят със заявената марка във визуално, фонетично и концептуално отношение.
На второ място, що се отнася до визуалното сравнение на разглежданите марки, следва да се констатира, че макар, както отбелязва
жалбоподателят, за посочените марки да са общи словните елементи „capital“ и „markets“, все пак тяхната визуална конфигурация
е различна, както апелативният състав правилно посочва в точка 22 от обжалваното решение.
Всъщност, докато в заявената марка терминът „carbon“ е поставен пред термините „capital“ и „markets“, то напротив графичният
елемент на по-ранните марки е поставен над словния елемент „capital markets“, така че словните и графичните елементи на по-ранните
марки представляват графично цяло, различно от това на заявената марка. Освен това визуалната разлика между разглежданите
марки се подчертава от факта, че думата „carbon“ в заявената марка и буквата „c“, или евентуално буквите „c“ и „m“, фигурират
в графичния елемент на по-ранните марки, като заемат начална позиция в тези знаци.
Следователно следва да се отбележи, че обратно на това, което твърди жалбоподателят, преценени глобално, разглежданите марки
не са визуално сходни.
На трето място, що се отнася до фонетичното сравнение на разглежданите марки, в точка 23 от обжалваното решение апелативният
състав констатира, че независимо от разликите, произтичащи от факта, че по-ранните марки се възприемат като съдържащи фонема
и пет срички, докато заявената марка съдържа седем срички, между разглежданите марки е налице известно сходство, произтичащо
от израза „capital markets“.
Жалбоподателят оспорва тази преценка на апелативния състав, като изтъква, че разглежданите марки са „почти идентични“, тъй
като единствената разлика между тях произтича от факта, че по-ранните марки съдържат буквата „c“, докато заявената марка съдържа
думата „carbon“.
Макар и да е вярно, че петте срички на израза „capital markets“ в разглежданите марки са идентични и се появяват в същия ред,
също така е вярно, че разглежданите марки се различават по това, че заявената марка съдържа две срички, а именно „car“ и „bon“,
в повече от тези, които се съдържат в по-ранните марки, че тези две срички имат различно звучене от това на буквата „c“или
евентуално на буквите c“ и „m“, които присъстват в по-ранните марки и че тези фонетични различия се възприемат веднага при
произнасянето на разглежданите марки.
В това отношение следва да се отхвърли доводът на жалбоподателя, изведен от обстоятелството, че от съдебната практика и от
практиката по вземане на решения на СХВП, на която той се позовава, следва, че комбинираните марки са идентични, когато съдържат
идентични словни елементи. Всъщност такъв принцип във всички случаи не би намерил приложение в случая, след като, както бе
изложено в точка 52 по-горе, част от словните елементи на разглежданите марки не е идентична и след като въпросните словни
елементи въобще не са незначителни в цялостното впечатление, което тези марки създават.
Следователно, обратно на поддържаното от жалбоподателя, апелативният състав не е допуснал никаква грешка, като е констатирал,
че, преценени в тяхната цялост, въпросните марки имат само някои фонетични сходства.
На четвърто място, що се отнася до концептуалното сравнение на разглежданите марки, в точка 24 от обжалваното решение апелативният
състав приема, че те имат различно значение, след като по същество съдържащата се в по-ранните марки буква „c“ не може да
се счита за съкращение от думата „carbon“, която присъства в заявената марка, а по-скоро за съкращение от думата „capital“,
присъстваща в по-ранните марки, по начина, по който въображаемата буква „m“ се схваща като съкращение от думата „markets“.
Жалбоподателят оспорва тази преценка на апелативния състав, като поддържа, че разглежданите марки имат едно и също значение,
тъй като фигуриращата в по-ранните марки буква „c“ трябва да се схваща като насочваща към термина „carbon“, който фигурира
изрично в заявената марка. Според жалбоподателя буквата „c“ в по-ранните марки насочва към думата „carbon“, след като разглежданите
марки защитават същите услуги, свързани с пазара на въглероден двуокис, с който търгуват съответните дружества.
В това отношение най-напред следва да се отбележи, че съответните потребители, които са много наблюдателни, добре осведомени
и запознати с основната английска финансова терминология, ще отдадат много малко внимание на значението на термините „capital“
и „markets“, които описват посочените услуги и които не им позволяват да идентифицират търговския произход на разглежданите
марки.
Освен това, от една страна, както правилно отбелязва апелативният състав в точка 24 от обжалваното решение, следва да се отбележи,
че не само съществува много голям брой думи, които започват с буквата „с“, но и че съответните потребители могат да възприемат
посочената буква по-скоро като насочваща към думата „capital“ отколкото към думата „carbon“. Всъщност в по-ранните марки буквата
„с“ фигурира над думата „capital“, изписана е със същия цвят, а нейните шрифт и размер са твърде близки до използваните за
посочената дума, така че съответните потребители могат да възприемат буквата „с“ като насочваща към думата „capital“. Тази
констатация се потвърждава от обстоятелството, че в рамките на предположението, че вълнообразната линия се възприема като
въображаема буква „m“, буквите „c“ и „m“ може да се възприемат като началните букви, съответно на думите „capital“ и „markets“,
които са изписани в един и същ цвят, т.е., както отбелязва СХВП, като съкратената сигла на наименованието на дружеството жалбоподател.
От друга страна, обратно на това, което твърди жалбоподателят, фактът, че разглежданите марки обозначават идентични услуги,
не може да постави под съмнение извода (вж. точка 58 по-горе), че в настоящия случай съответните потребители не могат да направят
връзка между буквата „с“, която фигурира в по-ранните марки, и думата „carbon“, която фигурира в заявената марка.
Следователно трябва да се посочи, подобно на апелативния състав, че разглежданите марки препращат към различни значения и
че като последица от това, преценени в тяхната цялост, те не са сходни от концептуална гледна точка.
С оглед на всички гореизложени констатации следва да се приеме, както правилно отбелязва апелативният състав в точка 25 от
обжалваното решение и обратно на това, което твърди жалбоподателят, че разглежданите знаци са различни. Всъщност в създаденото
от разглежданите знаци цялостно впечатление съществуващите между тези знаци визуални и концептуални разлики са достатъчни,
за да се неутрализира тяхното ограничено фонетично сходство, по-специално доколкото в конкретния случай съответните потребители
са много наблюдателни и добре осведомени.
По вероятността от объркване
В точка 26 от обжалваното решение апелативният състав приема, че въпреки идентичността на услугите, обхванати от разглежданите
марки, не съществува достатъчно сходство между тях, за да се заключи, че е налице вероятност от объркване, като се има предвид,
че изразът „capital markets“ е родов за услугите от финансовия сектор, че съответните потребители са много наблюдателни и
добре осведомени и че по-ранните марки имат слаб вътрешноприсъщ отличителен характер.
Жалбоподателят упреква по същество апелативния състав, че не е направил извода за наличие на вероятност от объркване, въпреки
че от съдебната практика следвало, че идентичността между обхванатите от разглежданите марки услуги води до смекчаването на
потенциалните разлики, които съществуват между разглежданите знаци.
В това отношение е достатъчно да се отбележи, че като се има предвид липсата на сходство между разглежданите знаци (вж. точка 61
по-горе), апелативният състав правилно счита, че независимо от идентичността на услугите не съществува пряка вероятност от
объркване между заявената марка и по-ранните марки. Всъщност липсата на сходство между разглежданите знаци не може да се компенсира
в рамките на цялостната преценка на вероятността от объркване от факта, че посочените услуги са идентични (вж. в този смисъл
Решение на Първоинстанционния съд от 12 февруари 2009 г. по дело Lee/DE/СХВП — Cooperativa italiana di ristorazione (PIAZZA
del SOLE), T‑265/06, непубликувано в Сборника, точка 56).
Освен това, доколкото жалбоподателят твърди, че е налице опасност от свързване на разглежданите марки, тъй като е твърде възможно
даден потребител, който вече познава по-ранните марки и техния търговски произход, да свърже последните със заявената марка,
този довод трябва да се отхвърли, след като, както бе констатирано в точка 61 по-горе, разглежданите знаци са различни (вж.
в този смисъл Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г. по дело Torres/СХВП — Bodegas Peñalba López (Torre
Albéniz), T‑287/06, Сборник, стр. II‑3817, точка 81).
В светлината на всички гореизложени съображения изтъкнатото от жалбоподателя единствено правно основание трябва да се отхвърли
като неоснователно.
От това следва, че жалбата трябва да се отхвърли.

По съдебните разноски
Съгласно член 87 параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните
разноски, ако е направено такова искане. След като жалбоподателят е загубил делото, следва да бъде осъден да заплати съдебните
разноски в съответствие с исканията на СХВП и на встъпилата страна.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (втори състав)
реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Осъжда CM Capital Markets Holding, SA да заплати съдебните разноски.
Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Постановено в открито съдебно заседание в Люксембург на 22 юни 2010 година.
Подписи
*
Език на производството: английски.