CELEX: 62005CJ0183
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 92/43/ETY
12 artiklan 1 ja 2 kohta, 13 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 16 artikla
Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu
Eläinlajien suojelu

1       Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteellaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Irlanti on jättänyt noudattamatta
luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL
L 206, s. 7) 12 artiklan 1 ja 2 kohtaa, 13 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 16 artiklaa ja on laiminlyönyt EY:n perustamissopimuksen
mukaisia velvoitteitaan, koska se
–       on rajoittanut direktiivin 12 artiklan 2 kohdan ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännösten täytäntöönpanon koskemaan direktiivin
liitteessä IV mainittuja Irlannissa esiintyviä eläinlajeja
–       ei ole toteuttanut kaikkia erityistoimia, jotka ovat tarpeen direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiukan suojelujärjestelmän
(jäljempänä tiukka suojelujärjestelmä) tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi, ja
–       on pysyttänyt voimassa sellaisia Irlannin lainsäädännön säännöksiä, jotka eivät ole yhteensoveltuvia saman direktiivin 12
artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan säännösten kanssa.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
2       Direktiivin 92/43 johdanto-osan 4. ja 11. perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”luontotyypit huononevat jatkuvasti jäsenvaltioiden Euroopassa olevilla alueilla ja yhä useampi luonnonvarainen laji on vakavasti
uhanalainen; uhanalaiset elinympäristöt ja lajit ovat osa yhteisön luonnon perintöä ja niihin kohdistuvat uhat ovat usein
maiden rajat ylittäviä, joten elinympäristöjen ja lajien suojelemiseksi on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä yhteisön tasolla,
– –
yhteisön tärkeinä pitämien ensisijaisesti suojeltavien luontotyyppien ja lajien suojelua suosivien toimenpiteiden toteuttaminen
on kaikkien jäsenvaltioiden yhteisellä vastuulla; – –”
3       Direktiivin 92/43 12 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä IV olevassa a kohdassa olevia eläinlajeja koskevan tiukan
suojelujärjestelmän käyttöönottamiseksi niiden luontaisella levinneisyysalueella ja kiellettävä:
– –
b)      näiden lajien tahallinen häiritseminen erityisesti niiden lisääntymis-, jälkeläistenhoito-, talvehtimis- ja muuttoaikana;
– –
d)      lisääntymis- tai levähdyspaikkojen heikentäminen ja hävittäminen.
2.      Jäsenvaltioiden on kiellettävä näiden lajien luonnosta otettujen yksilöiden hallussapito, kuljetus, kaupan pitäminen tai vaihtaminen
ja tarjoaminen myytäväksi tai vaihdettavaksi, lukuun ottamatta niitä yksilöitä, jotka on otettu laillisesti ennen tämän direktiivin
täytäntöönpanoa.”
4       Direktiivin 92/43 13 artiklassa säädetään tämän direktiivin liitteessä IV olevassa b kohdassa olevia kasvilajeja koskevan
tiukan suojelujärjestelmän käyttöön ottamisesta.
5       Saman direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole ja jollei poikkeus haittaa kyseisten lajien kantojen suotuisan suojelun tason säilyttämistä
niiden luontaisella levinneisyysalueella, jäsenvaltiot voivat poiketa 12, 13 ja 14 artiklan ja 15 artiklan a ja b alakohdan
säännöksistä:
a)      luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelemiseksi ja luontotyyppien säilyttämiseksi;
b)      erityisen merkittävien vahinkojen ehkäisemiseksi, jotka koskevat viljelmiä, karjankasvatusta, metsiä, kalataloutta sekä vesistöjä
ja muuta omaisuutta;
c)      kansanterveyttä ja yleistä turvallisuutta koskevista tai muista erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavista syistä,
mukaan lukien sosiaaliset ja taloudelliset syyt, sekä jos poikkeamisesta on ensisijaisen merkittävää hyötyä ympäristölle;
d)      näiden lajien tutkimus- ja koulutus-, uudelleensijoittamis- ja uudelleenistuttamistarkoituksessa ja näiden tarkoitusten kannalta
tarvittavien lisääntymistoimenpiteiden vuoksi, mukaan lukien kasvien keinotekoinen lisääminen;
e)      salliakseen tarkoin valvotuissa oloissa valikoiden ja rajoitetusti tiettyjen liitteessä IV olevien lajien yksilöiden ottamisen
ja hallussapidon kansallisten toimivaltaisten viranomaisten määrittelemissä rajoissa.”

Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
6       Komissio osoitti kantelujen perusteella 18.10.2002 Irlannille virallisen huomautuksen, jossa se ilmoitti tälle epäilyistään
useiden seikkojen osalta tavassa, jolla tämä jäsenvaltio oli pannut direktiivin 92/43 12, 13 ja 16 artiklan täytäntöön.
7       Komissio ei pitänyt Irlannin viranomaisten 20.12.2002 antamaa vastausta vakuuttavana, ja siksi se antoi 11.7.2003 perustellun
lausunnon, jossa se kehotti Irlantia toteuttamaan sen noudattamisen edellyttämät toimet kahdessa kuukaudessa kyseisen lausunnon
tiedoksiannosta.
8       Irlanti vastasi perusteltuun lausuntoon 12.9.2003 ja 8.1.2004 päivätyillä kirjeillä. Koska komissio ei kuitenkaan pitänyt
vastausta tyydyttävänä, se päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.

Kanne
9       Komissio esittää kanteessaan seuraavat kolme kanneperustetta:
–       ensimmäisen kanneperusteen mukaan direktiivin 92/43 12 artiklan 2 kohta ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohta on pantu puutteellisesti
täytäntöön niiden eläinlajien osalta, jotka on mainittu direktiivin liitteessä IV ja jotka eivät tavallisesti esiinny Irlannissa
–       toisen kanneperusteen mukaan Irlanti ei ole toteuttanut erityistoimia, joilla tiukka suojelujärjestelmä voidaan panna tehokkaasti
täytäntöön
–       kolmannen kanneperusteen mukaan Irlannin lainsäädännössä on voimassa säännöksiä, jotka eivät ole yhteensoveltuvia direktiivin
92/43 12 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan kanssa.
10     Komissio on menettelyn aikana luopunut ensimmäisestä kanneperusteestaan Irlannin siihen vastineessaan antaman vastauksen perusteella.
Sitä ei siis ole tarpeen tutkia.

Toinen kanneperuste
11     Komission toisessa kanneperusteessa on seitsemän osaa, joista toinen osa tutkitaan yhdessä kolmannen kanneperusteen kanssa,
koska kolmas kanneperuste ja kyseinen toinen osa ovat sanamuodoltaan identtiset.
Toisen kanneperusteen ensimmäinen osa
12     Tämän ensimmäisen osan mukaan Irlanti ei ole noudattanut velvollisuuttaan ottaa käyttöön tiukka suojelujärjestelmä direktiivin
92/43 liitteessä IV mainittujen eläinlajien osalta, koska merinahkakilpikonna ja geomalacus maculosus eivät olleet niiden
lajien joukossa, jotka mainittiin Euroopan yhteisöjä koskevan vuoden 1997 asetuksen (elinympäristöt) (European Communities
(Habitats) Regulations) ensimmäisessä taulukossa, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna Euroopan yhteisöjä koskevalla
vuoden 1998 asetuksella (luontotyypit) (European Communities (Natural Habitats) (Amendment) Regulations) (jäljempänä Euroopan
yhteisöjä koskeva asetus (elinympäristöt)), ja komissio ilmoittaa, että Irlannin tämän osalta antama vastaus on tyydyttävä.
Irlanti nimittäin on täsmentänyt, että direktiivin 92/43 täytäntöön panemiseksi annetun kansallisen lainsäädännön soveltamisala
on ulotettu koskemaan kyseisiä lajeja. Toisen kanneperusteen ensimmäistä osaa ei siis ole tarpeen tutkia.
Toisen kanneperusteen kolmas, neljäs ja kuudes osa
13     Komissio väittää toisen kanneperusteen kolmannessa, neljännessä ja kuudennessa osassa, että toimet, jotka Irlanti on toteuttanut
direktiivin 92/43 liitteessä IV olevaan a kohtaan sisältyvien lajien seurannan alalla, ovat hajanainen ja puutteellinen kokonaisuus,
jolla ei voida katsoa pantavan tiukkaa suojelujärjestelmää tehokkaasti täytäntöön.
14     Komissio toteaa ensinnäkin kyseisen kanneperusteen kolmannesta osasta, että lajikohtaiset toimintasuunnitelmat, jotka Irlanti
aikoo laatia direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainituille lajeille, voivat asianmukaisesti laadittuina
ja sovellettuina olla tehokas keino panna kyseisen direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetyt suojeluvaatimukset konkreettisesti
täytäntöön. Komissio kuitenkin katsoo, että mikäli tällaisia suunnitelmia ei ole, tiukka suojelujärjestelmä on puutteellinen,
paitsi haisukonnan osalta, joka on tarkoituksenmukaisessa erityisseurannassa.
15     Irlannin mukaan kyseiset suunnitelmat ovat julkaisuvaiheessa. Se vetoaa myös useisiin hallituksen aloitteisiin, jotka ovat
vielä kesken ja joilla voidaan Irlannin mukaan päästä parempaan yhteistoimintaan ja direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa
a kohdassa mainittujen lajien järjestelmällisempään seurantaan.
16     Tällaisia argumentteja ei kuitenkaan voida hyväksyä.
17     On nimittäin palautettava mieleen, että vakiintuneessa oikeuskäytännössä katsotaan, että kun arvioidaan sitä, onko jäsenvaltio
jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa
lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä yhteisöjen tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia
(ks. erityisesti asia C-282/02, komissio v. Irlanti, tuomio 2.6.2005, Kok. 2005, s. I‑4653, 40 kohta).
18     Toisen kanneperusteen kolmas osa on siis katsottava perustelluksi.
19     Kuudennesta osasta, joka on tutkittava ennen neljättä osaa, komissio väittää, että Irlannin viranomaisilla ei ole hevosenkenkäyökköä
ja haisukonnaa lukuun ottamatta tarvittavia tietoja useista direktiivin 92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainituista
lajeista, niiden levähdys- ja lisääntymispaikoista eikä näihin lajeihin kohdistuvista uhkatekijöistä, mikä estää tiukan suojelujärjestelmän
tehokkaan täytäntöönpanon.
20     Ensinnäkin Irlanti myöntää, että muiden lepakoiden kuin hevosenkenkäyökön osalta Irlannin seurantaa koskeva pilottihanke ei
korvaa yksityiskohtaisempaa seurantatyötä. Tämä jäsenvaltio ilmoittaa toimittavansa aikanaan olennaisia tietoja näiden lajien
kannan kehityksestä ja mainitsee useita aloitteita lepakkoja koskevien tietojen keräämiseksi. Komission mukaan tällainen ilmoitus
ei osoita Irlannin olevan riittävän perillä lepakkolajeista, eikä se osoita myöskään sitä, että tämä jäsenvaltio panee jatkossa
täytäntöön johdonmukaisen pitkän aikavälin ohjelman tarvittavien tietojen hankkimiseksi.
21     Toiseksi Irlanti toteaa, että vuonna 2004 käynnistetty kansallinen tutkimus, jonka oli määrä päättyä vuoden 2005 syksyllä,
on osa jo olemassa ollutta ohjelmaa, ja se voi olla saukon tulevan seurantaohjelman perusta. Komission mukaan tämä ilmoitus
ei riitä osoittamaan varmasti, että kyseisen lajin osalta pannaan täytäntöön asianmukainen seurantajärjestelmä ja -ohjelma.
22     Kolmanneksi Irlanti täsmentää, että geomalacus maculosusin kansallinen asiantuntija on työstänyt toimintasuunnitelmaa, joka
oli määrä julkistaa vuoden 2006 keväällä ja jonka oli määrä sisältää suosituksia tämän lajin jatkuvaksi seurantaohjelmaksi.
Komission mukaan toimet, joihin Irlanti on ryhtynyt, eivät anna varmuutta sellaisten johdonmukaisten ja yhdennettyjen tietojen
säännöllisestä toimittamisesta, jotka koskevat kyseisen lajin esiintymisen, sen lisääntymis- ja levähdyspaikkojen sekä mahdollisten
siihen kohdistuvien uhkatekijöiden seurantaa.
23     Neljänneksi Irlanti viittaa parhaillaan toteutettaviin aloitteisiin, kuten kansallisen biologisia tietoja sisältävän tietokannan
käyttöönotosta tehtyyn päätökseen, National Biological Records Centren perustamiseen tai havaintojen keräämiseen tietyssä
kalastustoiminnassa tapahtuneista tahattomista valassaaliista, jotka on toteutettu sen jälkeen, kun kalastuksen tahattomia
valassaaliita koskevista toimenpiteistä sekä asetuksen (EY) N:o 88/98 muuttamisesta 26.4.2004 annettu neuvoston asetus (EY)
N:o 812/2004 (EUVL L 150, s. 12) tuli voimaan.
24     Tämän osalta on korostettava, että toisen kanneperusteen kuudennen osan kiistääkseen Irlanti viittaa eri aloitteisiin, jotka
olivat vielä kesken perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päätyttyä. Tämän tuomion 17 kohdassa mainitun oikeuskäytännön
mukaan yhteisöjen tuomioistuin ei voi ottaa tällaisia aloitteita huomioon, kun se arvioi komission väittämää jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämisestä.
25     Toisen kanneperusteen kuudes osa on siis katsottava perustelluksi.
26     Lopuksi komissio väittää saman kanneperusteen neljännestä osasta, että vaikka lajien suojelusta päätoimisesti vastaavien virkamiesten
verkosto onkin luonnonvaraista eläimistöä ja kasvistoa koskevien lakien täytäntöönpanon kannalta yleisesti tärkeä, tällaisen
verkoston olemassaolo, johon Irlanti vetoaa, ei yksinään osoita, että direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanon
edellyttämät erityistoimet on toteutettu.
27     Irlanti puolestaan väittää, että sen virkamiehet ovat hyvin tehokkaita ja suojelevat myös haisukonnia, joten heillä on keskeinen
rooli tämän lajin suojelussa. Irlanti toteaa lisäksi, että koska luonnonsuojelusta vastaavat metsänvartijat ja virkamiehet
ovat suoraan perillä vastuullaan olevista alueista, tällaisten vartijoiden ja virkamiesten kansallinen verkosto on tietoinen
kyseisten alueiden eläin- ja kasvilajien suojelun tilasta.
28     Tämän osalta on palautettava mieleen, että direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset
toimenpiteet saman direktiivin liitteessä IV olevassa a kohdassa mainittuja eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän
käyttöön ottamiseksi niiden luontaisella levinneisyysalueella.
29     Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 24 kohdassa, kyseisen 12 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano edellyttää jäsenvaltioilta
paitsi kattavan lainsäädännön antamista myös konkreettisten ja nimenomaisten suojelutoimien toteuttamista (ks. vastaavasti
asia C-103/00, komissio v. Kreikka, tuomio 30.1.2002, Kok. 2002, s. I‑1147, 34–39 kohta).
30     Tiukka suojelujärjestelmä edellyttää samoin johdonmukaisten ja yhteensovitettujen ennaltaehkäisytoimien toteuttamista (asia
C-518/04, komissio v. Kreikka, tuomio 16.3.2006, 16 kohta, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
31     Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on katsottava, että eläinlajien seurannasta ja suojelusta päätoimisesti vastaavien metsänvartijoiden
ja virkamiesten verkoston olemassaolo ei voi yksinään osoittaa, että kaikkien Irlannissa esiintyvien, direktiivin 92/43 liitteessä
IV olevassa a kohdassa mainittujen lajien tiukkaa suojelua koskeva järjestelmä on pantu tehokkaasti täytäntöön.
32     Kyseiset lajit nimittäin eivät ole, kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 45–48 kohdassa, asianmukaisessa seurannassa
hevosenkenkäyökköä, haisukonnaa ja jopa merinahkakilpikonnaakin lukuun ottamatta, kun otetaan huomioon tämän lajin yksilöiden
rajallinen määrä Irlannin aluevesillä. Asianmukaisessa seurannassa eivät siis ole saukko, geomalacus maculosus, muut eri lepakkolajit
kuin hevosenkenkäyökkö eivätkä valaat, kuten tämän tuomion 20–24 kohdasta ilmenee.
33     Toisen kanneperusteen neljäs osa on siis katsottava perustelluksi.
Toisen kanneperusteen viides osa
34     Toisen kanneperusteen viidennessä osassa komissio väittää, että vaikka ympäristövaikutusten arvioinnit, jotka on käynnistetty
tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY
(EYVL L 175, s. 40) mukaisesti, voivatkin olla hyödyllisiä varoittaessaan toimivaltaisia viranomaisia direktiivin 92/43 liitteessä
IV mainittujen lajien lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin kohdistuvista erityisistä uhkatekijöistä, ainoastaan rajallinen määrä
hankkeita on Irlannissa tällaisten arviointien kohteena. Lisäksi komissio toteaa, että silloinkin, kun tällaisiin arviointeihin
on ryhdytty, Irlannin viranomaiset vaativat rakennuttajalta tietoja suojelluista lajeista vasta kyseessä olevaa hanketta koskevan
luvan myöntämisen jälkeen, eikä tällainen menettely estä tiettyjen ympäristölle vahingollisten hankkeiden toteuttamista.
35     Komissio viittaa erityisesti kolmeen hankkeeseen, jotka vaikuttavat kielteisesti lepakkokantoihin (Lough Rynnin alueen hanke),
hevosenkenkäyökköjen levähdyspaikkoihin (Ennisin ohitustiehanke) sekä valaiden levähdys- ja lisääntymispaikkoihin (kaasuputken
rakennushanke Broadhavenin lahdella).
36     Tämän osalta on katsottava, että kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 53–61 kohdassa, hankkeen salliminen ennen
sellaista ympäristövaikutusten arviointia, jossa hankkeen katsotaan vaikuttavan kielteisesti ympäristöön (Lough Rynnin alueen
hanke), tai muiden hankkeiden salliminen ilman poikkeusta, vaikka ennakkoarvioinnissa hankkeen on katsottu vaikuttavan kielteisesti
ympäristöön (Ennisin ohitustiehanke ja kaasuputken rakennushanke Broadhavenin lahdella), ovat omiaan osoittamaan, että direktiivin
92/43 liitteessä IV olevassa a kohdassa mainittuihin lajeihin sekä niiden lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin kohdistuu sellaisia
häiriöitä ja uhkatekijöitä, joita ei Irlannin lainsäädännöllä voida välttää.
37     Kyseisten komission kannekirjelmässään mainitsemien hankkeiden osalta ei näin ollen voida katsoa, että kaikki toimet on toteutettu
tiukan suojelujärjestelmän tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi. Toisen kanneperusteen viides osa on siis katsottava perustelluksi.
Toisen kanneperusteen seitsemäs osa
38     Toisen kanneperusteen seitsemännessä osassa komissio väittää, että Irlanti ei ole osoittanut ottaneensa käyttöön sellaista
asianmukaista strategiaa, jolla pyrittäisiin vastaamaan lepakkolajien lisääntymis- ja levähdyspaikkoihin kohdistuviin uhkatekijöihin.
Komissio vetoaa erityisesti siihen, että puuston käsittely sekä kunnostus- ja purkutyöt uhkaavat lepakkojen pesimäpaikkoja.
39     Tämän osalta on muistutettava siitä, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 226 artiklan nojalla aloitetussa jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä komission on osoitettava väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen,
eikä se voi tukeutua minkäänlaisiin olettamiin (asia C-221/04, komissio v. Espanja, tuomio 18.5.2006, Kok. 2006, s. I‑4515,
59 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
40     Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa on todettava, ettei komissio esitä mitään konkreettista seikkaa, joka olisi omiaan tukemaan
sen toisen kanneperusteen seitsemättä osaa.
41     Toisen kanneperusteen seitsemäs osa on siis katsottava perusteettomaksi.

Kolmas kanneperuste
42     Kolmannessa kanneperusteessaan, jonka sanamuoto on identtinen toisen kanneperusteen toisen osan sanamuodon kanssa, komissio
vetoaa sellaisen rinnakkaisen poikkeusjärjestelmän voimassaoloon, joka ei ole yhteensoveltuva direktiivin 92/43 16 artiklan
soveltamisalan ja -edellytysten kanssa; tämä järjestelmä perustuu yhtäältä luonnonvaraisesta eläimistöstä ja kasvistosta vuonna
1976 annetun lain (Wildlife Act), sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 2000 annetulla lailla (Wildlife (Amendment) Act)
(jäljempänä Wildlife Act), 23 §:n 7 momenttiin ja toisaalta tämän saman lain 42 §:ään.
43     Komissio luopui Irlannin antaman vastineen perusteella kolmannen kanneperusteensa siitä osasta, jonka mukaan Irlanti ei Wildlife
Actin 42 §:n takia ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan. Tätä osaa ei siis ole tarpeen tutkia.
44     Kolmannen kanneperusteen siitä osasta, joka koskee Wildlife Actin 23 §:n 7 momentin a–c kohtaa, komissio toteaa, että näiden
säännösten mukaan ei ole rikos taikka rikkomus, että henkilö tahattomasti vahingoittaa suojeltua luonnonvaraista eläintä tai
tappaa sen harjoittaessaan maanviljelyä, kalastusta, vesiviljelyä, metsänhoitoa tai turpeennostoa (23 §:n 7 momentin a kohta)
tai häiritsee tällaisen eläimen lisääntymispaikkaa tai tuhoaa sen kyseisen toiminnan yhteydessä (23 §:n 7 momentin b kohta)
taikka tahattomasti tappaa tällaisen eläimen tai vahingoittaa sitä tai tahattomasti hävittää tällaisen eläimen lisääntymis-
tai levähdyspaikan tai vahingoittaa sitä tien rakentamisen, kaikenlaisten arkeologisten töiden, rakennustöiden tai tie- ja
vesirakennustöiden yhteydessä taikka rakentamisen yhteydessä tai mitä tahansa sellaista muuta työtä tehtäessä tai tällaista
toimenpidettä toteutettaessa, josta saatetaan määrätä (23 §:n 7 momentin c kohta).
45     Irlannin mukaan komissio on tulkinnut virheellisesti kyseisen 23 §:n 7 momentin tarkoitusta. Irlanti kuitenkin ilmoittaa kaiken
tätä koskevan epäselvyyden poistamiseksi, että se on muuttanut Euroopan yhteisöjä koskevaa asetusta (elinympäristöt) erottaakseen
Wildlife Actin 23 §:n mukaisen järjestelmän ja kyseisen asetuksen 23 säännön säännökset selvästi toisistaan. Irlanti toteaa,
että Euroopan yhteisöjä koskevalla vuoden 2005 asetuksella (luontotyypit) (European Communities (Natural Habitats) Regulations)
lisättiin kyseiseen lakiin uusi säännös, nimittäin kyseisen 23 §:n 8 momentti.
46     Tämän osalta on ensinnäkin palautettava mieleen, että tämän tuomion 17 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan yhteisöjen
tuomioistuin ei voi ottaa kyseisellä vuoden 2005 asetuksella tehtyä Wildlife Actin 23 §:n muutosta huomioon arvioidessaan
väitettyä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä, koska muutos tehtiin sen jälkeen, kun perustellussa lausunnossa
asetettu kahden kuukauden määräaika oli päättynyt.
47     Toiseksi on riittävää todeta, että kun Wildlife Actin 23 §:n 7 momentin b kohdan mukaan sellaiset tahattomat teot eivät ole
rikos tai rikkomus, joilla häiritään tai tuhotaan luonnonvaraisten lajien lisääntymis- tai levähdyspaikkoja, kyseinen säännös
ei täytä direktiivin 92/43 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan vaatimuksia, koska tässä säännöksessä kielletään tällaiset teot,
olivatpa ne tahallisia tai tahattomia (ks. vastaavasti asia C-6/04, komissio v. Yhdistynyt kuningaskunta, tuomio 20.10.2005,
Kok. 2005, s. I-9017, 79 kohta).
48     Lisäksi Wildlife Actin 23 §:ssä säädetyt poikkeukset ylittävät sen, mistä säädetään direktiivin 92/43 16 artiklassa, jossa
määritellään tyhjentävästi edellytykset, joiden täyttyessä voidaan poiketa direktiivin 12 artiklasta.
49     Tästä seuraa, että komissio vetoaa perustellusti siihen, että Irlannin lainsäädännössä säädetään sellaisesta rinnakkaisesta
poikkeusjärjestelmästä, joka ei ole yhteensoveltuva direktiivin 92/43 12 ja 16 artiklan kanssa.
50     Kolmas kanneperuste, johon komissio vetoaa kanteensa tueksi, on siis perusteltu.
51     Kaiken edellä esitetyn perusteella on todettava, että Irlanti ei ole noudattanut direktiivin 92/43 12 ja 16 artiklaa ja on
laiminlyönyt tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se
–       ei ole toteuttanut kaikkia erityistoimia, jotka ovat tarpeen tiukan suojelujärjestelmän tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi,
ja
–       on pysyttänyt voimassa Wildlife Actin 23 §:n 7 momentin a–c kohdan säännökset, jotka eivät ole yhteensoveltuvia kyseisen direktiivin
12 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan säännösten kanssa.

Oikeudenkäyntikulut
52     Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Irlannin velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut
ja koska Irlanti on pääosin hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)      Irlanti ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston
direktiivin 92/43/ETY 12 ja 16 artiklaa ja on laiminlyönyt tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se
–
ei ole toteuttanut kaikkia erityistoimia, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin 12 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiukan suojelujärjestelmän
tehokkaaksi täytäntöön panemiseksi, ja
–
on pysyttänyt voimassa luonnonvaraisesta eläimistöstä ja kasvistosta vuonna 1976 annetun lain (Wildlife Act), sellaisena kuin
se on muutettuna vuonna 2000 annetulla lailla (Wildlife (Amendment) Act), 23 §:n 7 momentin a–c kohdan säännökset, jotka eivät
ole yhteensoveltuvia kyseisen direktiivin 12 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan säännösten kanssa.
2)      Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.