CELEX: 62006TJ0262
Muutoksenhaku
Virkamiehet
Henkilöstö

Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-18/05, D vastaan komissio,
12.7.2006 antaman tuomion (Kok. H. 2006, s. I‑A‑1‑83 ja II‑A‑1‑303) kumoamista
Ratkaisu:
Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-18/05, D vastaan komissio, 12.7.2006 antama tuomio kumotaan. Asia palautetaan
virkamiestuomioistuimeen. Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Tiivistelmä
1.
Kumoamiskanne – Kanneperusteet – Kanneperusteiden käsite
(EY 230 artikla)
2.
Virkamiehet – Kanne – Kumoamistuomio – Vaikutukset – Velvollisuus ryhtyä täytäntöönpanotoimiin
(EY 233 artikla; henkilöstösääntöjen 73 ja 78 artikla)
1.
Vaikka kumoamiskanteessa ”Tosiseikat”-nimisen otsikon alla esitettyjen seikkojen ei ensi näkemältä ole tarkoitus olla sellaisia
itsenäisiä oikeudellisia perusteita, jotka voivat johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen, vaan niillä on pikemminkin tarkoitus
kuvata olosuhteita, joissa riita on syntynyt, ei ole kuitenkaan lähtökohtaisesti mahdollista sulkea pois sitä mahdollisuutta,
että kyseisessä kanteen osassa voi olla esitys yhdestä kumoamisperusteesta tai kumoamisperusteen osasta.
(ks. 52 kohta)
Viittaukset:
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑209/01, Honeywell v. komissio, 14.12.2005 (Kok. 2005, s. II‑5527, 105–107 kohta)
2.
Kun yhteisöjen tuomioistuimet kumoavat nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla virkamiehelle myönnetään henkilöstösääntöjen
78 artiklan kolmannen kohdan säännösten mukaisesti vahvistettu työkyvyttömyyseläke, sen vuoksi, että työkyvyttömyyslautakunta
on tehnyt virheen määritellessään ammattitaudin käsitteen ja tämä on saattanut vaikuttaa tähän päätökseen, ne eivät lausu
siitä, onko tämä tauti ammattitauti, mikä on tosiseikkoja koskeva toteamus, johon niillä ei ole toimivaltaa, kun otetaan lisäksi
huomioon työkyvyttömyyslautakunnalla lääketieteellisissä asioissa oleva harkintavalta. Vaikka nimittävä viranomainen päättää
myöhemmin, että tämä tauti on ammattitauti, ja myöntää virkamiehelle henkilöstösääntöjen 78 artiklan toisen kohdan määräysten
mukaisesti työkyvyttömyyseläkkeen, lainvoima ei näin ollen koske tätä ratkaisua.
Tästä seuraa, että kun yhteisöjen tuomioistuinten käsiteltävänä on kumoamiskanne, joka on nostettu päätöksestä, jolla on kieltäydytty
toteamasta virkamiehen tauti henkilöstösääntöjen 73 artiklassa tarkoitetuksi ammattitaudiksi, ne ovat tehneet oikeudellisen
virheen katsoessaan, että nimittävä viranomainen ei voi laillisesti lainvoimaa loukkaamatta kieltäytyä tunnustamasta virkamiehen
tautia, joka on henkilöstösääntöjen 78 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettu ammattitauti, myös 73 artiklassa tarkoitetuksi
ammattitaudiksi.
Henkilöstösääntöjen 73 ja 78 artiklassa säädetyt etuudet ovat joka tapauksessa erilaisia ja toisistaan riippumattomia, vaikka
ne voivat olla päällekkäisiä. Näissä säännöksissä säädetään myös kahdesta eri menettelystä, joissa voidaan tehdä erillisiä,
toisistaan riippumattomia päätöksiä. Vaikka on toivottavaa, että nämä kaksi menettelyä toteutetaan tarvittaessa yhdenmukaisesti
ja että samoja lääketieteen asiantuntijoita pyydetään ottamaan kantaa virkamiehen työkyvyttömyyden eri osa-alueisiin, tämä
ei ole kuitenkaan seikka, joka olisi kummankaan menettelyn laillisuuden edellytyksenä, ja nimittävällä viranomaisella on tältä
osin tilanteen mukaan harkintavaltaa. Sairausvakuutusta ja ammattitaudin varalta otettavaa vakuutusta koskevien sääntöjen
25 artiklassa määrätään lisäksi, että täydellisenkään pysyvän työkyvyttömyyden tunnustaminen ”ei vaikuta millään tavoin henkilöstösääntöjen
78 artiklan soveltamiseen ja päinvastoin”. Näin ollen henkilöstösääntöjen 73 artiklassa tarkoitettu täydellisen tai osittaisen
työkyvyttömyyden tunnustamista koskeva menettely ja henkilöstösääntöjen 78 artiklan mukainen työkyvyttömyyseläkkeen myöntämistä
koskeva menettely voivat laillisesti johtaa eri tuloksiin samassa tosiasiallisessa tilanteessa ja erityisesti kysymyksessä,
onko samalla virkamiehellä oleva sairaus ammattitauti.
(ks. 70–74 kohta)
Viittaukset:
Yhteisöjen tuomioistuin: asia 731/79, B. v. parlamentti, 15.1.1981 (Kok. 1981, s. 107, 9 ja 10 kohta) ja asia 257/81, K. v.
neuvosto, 12.1.1983 (Kok. 1983, s. 1, 10 kohta)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin: asia T‑165/95, Lucaccioni v. komissio, 14.5.1998 (Kok. H. 1998, s. I‑A‑203 ja II‑627,
136 ja 137 kohta) ja asia T‑376/02, O v. komissio, 23.11.2004 (Kok. H. 2004, s. I‑A‑349 ja II‑1595, 45 kohta)