CELEX: 62010CJ0040
Ieškinys dėl panaikinimo
Reglamentas (ES, Euratomas) Nr. 1296/2009
Kasmetinis Europos Sąjungos pareigūnų ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų atlyginimų ir pensijų tikslinimas
Tikslinimo metodas
Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnis
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 1 ir 3–7 straipsniai
Išlyga dėl išimtinių atvejų
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnis
Tarybos diskrecija
Tikslinimas, kuris skiriasi nuo Komisijos pasiūlytojo
Peržiūrėjimo išlyga, leidžianti atlikti tarpinį atlyginimų tikslinimą

Savo ieškiniu Europos Komisija Teisingumo Teismo prašo iš dalies panaikinti 2009 m. gruodžio 23 d. Tarybos reglamentą (ES,
Euratomas) Nr. 1296/2009, kuriuo nuo 2009 m. liepos 1 d. tikslinamas Europos Sąjungos pareigūnų ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų
darbo užmokestis ir pensijos bei jiems taikytini korekciniai koeficientai (OL L 348, p. 10, toliau – ginčijamas reglamentas),
motyvuodama tuo, kad šiuo reglamentu pažeidžiamas Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų, nustatytų 1968 m. vasario
29 d. Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68, nustatančiu Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų
Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas bei Komisijos pareigūnams laikinai taikomas specialias priemones (OL L 56,
p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 2 t., p. 5), iš dalies pakeistu 2004 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentu (EB,
Euratomas) Nr. 723/2004 (OL L 124, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 2 t., p. 130; toliau – Pareigūnų
tarnybos nuostatai), 65 straipsnis ir XI priedo 1 ir 3–7 straipsniai, tiek, kiek, pirma, juo klaidingai patikslintos įvairios
Pareigūnų tarnybos nuostatuose numatytos sumos ir, antra, jame numatytas naujas teisinis pagrindas, leidžiantis iš naujo peržiūrėti
ginčijamą reglamentą.

Teisinis pagrindas

Pareigūnų tarnybos nuostatai
Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnyje numatyta:
„1.      Taryba kiekvienais metais peržiūri Bendrijų pareigūnų ir kitų tarnautojų atlyginimus. Atsižvelgiant į jungtinę Komisijos ataskaitą,
pagrįstą jungtiniu indeksu, kurį susitarimu su valstybių narių nacionalinėmis statistikos tarnybomis nustatė Europos Bendrijų
statistikos tarnyba, peržiūrima rugsėjo mėnesį; tas indeksas atspindi liepos 1 d. situaciją kiekvienoje Bendrijų šalyje.
Peržiūrint Taryba apsvarsto, ar, kaip dalis Bendrijų ekonomikos ir socialinės politikos, atlyginimas turėtų būti patikslintas.
Ypač reikia atsižvelgti į bet kokį atlyginimų padidėjimą viešojoje tarnyboje ir priėmimo į darbą poreikius.
2.      Jeigu iš esmės pasikeičia pragyvenimo išlaidos, Taryba per du mėnesius nusprendžia, kaip turėtų būti tikslinami korekciniai
koeficientai, ir prireikus juos taikyti atgaline data.
3.      Šiame straipsnyje Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, sprendžia kvalifikuota balsų dauguma, kaip numatyta Europos ekonominės
bendrijos steigimo sutarties 148 straipsnio 2 dalies antros pastraipos pirmoje įtraukoje ir Europos atominės energijos bendrijos
steigimo sutarties 118 straipsnio 2 dalyje.“
Pareigūnų tarnybos nuostatų 82 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad jeigu Taryba pagal 65 straipsnio 1 dalį nusprendžia koreguoti
atlyginimus, tokios pačios korekcijos taikomos ir pensijoms.
Remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 65a straipsniu, XI priede išdėstytos 64 ir 65 straipsnių įgyvendinimo taisyklės.
Šiame XI priede „Tarnybos nuostatų 64 ir 65 straipsnių įgyvendinimo taisyklės“ yra keli skirsniai, kurių pirmasis, kurį sudaro
1–3 straipsniai, susijęs su Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio 1 dalyje numatyta atlyginimų dydžio kasmetine peržiūra,
o antrasis – su tarpiniu atlyginimų ir pensijų patikslinimu pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio 2 dalį. Šį 2 skirsnį
sudaro 4–7 straipsniai.
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 1 skyriuje yra 1 skirsnis „Kasmetinius patikslinimus lemiantys veiksniai“. Minėtame
skirsnyje esančio 1 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „Tarnybos nuostatų 65 straipsnio 1 dalyje numatytos peržiūros tikslams
Eurostatas kiekvienais metais iki spalio pabaigos parengia pranešimą apie pragyvenimo išlaidų Briuselyje pasikeitimus, ekonominį
Briuselio ir tam tikrų vietų valstybėse narėse vienodumą bei centrinės valdžios valstybinėje tarnyboje mokamų darbo užmokesčių
perkamosios galios pokyčius“. Minėto straipsnio 2–4 dalyse pateikiama detali informacija apie procedūrą, kurios bendradarbiaudamas
su valstybėmis narėmis turi laikytis Eurostatas tam, kad apskaičiuotų pragyvenimo išlaidų Briuselyje kitimą (tarptautinis
Briuselio indeksas), pragyvenimo išlaidų ne Briuselyje kitimą (ekonominiai paritetai ir išvestiniai indeksai) ir aštuonių
valstybių narių centrinės valdžios valstybės tarnautojų darbo užmokesčių perkamosios galios kitimą (specifiniai rodikliai).
Remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 2 skirsnyje „Kasmetinio atlyginimų ir pensijų patikslinimo tvarka“ esančiu
3 straipsniu:
„1.      Pagal Tarnybos nuostatų 65 straipsnio 3 dalį Taryba Komisijos pasiūlymu ir remdamasi šio priedo 1 skirsnyje nustatytais kriterijais
iki kiekvienų metų pabaigos priima sprendimą dėl atlyginimų ir pensijų tikslinimo, įsigaliojantį nuo liepos 1 d.
2.      Patikslinimo dydis nustatomas tarptautinį Briuselio indeksą padauginant iš specifinio rodiklio. Patikslinimas atliekamas neto
verte ir išreiškiamas vienodu bendru procentiniu dydžiu.
3.      Taip nustatyto patikslinimo suma pagal toliau nustatytą metodą įtraukiama į bazinio darbo užmokesčio lenteles, pateiktas Tarnybos
nuostatų 66 straipsnyje ir Tarnybos nuostatų XIII priede, bei kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 20, 63 ir 93 straipsniuose:
<...>
6.      Institucijos atlieka atitinkamus pareigūnų, buvusių pareigūnų ir kitų susijusių asmenų atlyginimų ir pensijų patikslinimus
į vieną ar į kitą pusę atgaline data laikotarpiu nuo įsigaliojimo datos ir [iki] sprendimo dėl kito patikslinimo įsigaliojimo.
Jei dėl tokio taikymo atgaline data reikia grąžinti permokėtas sumas, toks grąžinimas gali būti paskirstytas per ne ilgesnį
kaip dvylikos mėnesių laikotarpį nuo sprendimo dėl kito kasmetinio patikslinimo įsigaliojimo.“
Remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 4 straipsnio 1 dalimi, „tarpinis atlyginimų ir pensijų patikslinimas pagal
Tarnybos nuostatų 65 straipsnio 2 dalį, įsigaliojantis sausio 1 d., atliekamas, kai nuo birželio iki gruodžio iš esmės pasikeičia
pragyvenimo išlaidos <...>, nustatant tinkamą atsargą pagal perkamosios galios kitimo einamuoju metiniu baziniu laikotarpiu
prognozes“.
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 5 skyrius pavadintas „Išlyga dėl išimtinių atvejų“. Jį sudaro 10 straipsnis, kuriame
numatyta:
„Jeigu staiga labai pablogėja Bendrijos ekonominė ir socialinė padėtis, įvertinta atsižvelgiant į objektyvius duomenis, kuriuos
šiuo tikslu pateikė Komisija, ji pateikia atitinkamus pasiūlymus, dėl kurių Taryba priima sprendimą EB sutarties 283 straipsnyje
nustatyta tvarka.“
Minėto priedo 7 skyriuje „Baigiamosios nuostatos ir peržiūros ir pataisų sąlyga“ esančiame 15 straipsnyje numatyta:
„1.      Šio priedo nuostatos taikomos nuo 2004 m. liepos 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d.
2.      Jos peržiūrimos ir taisomos ketverių metų laikotarpio pabaigoje, visų pirma atsižvelgiant į jų padarinius biudžetui. Tuo tikslu
Komisija Europos Parlamentui ir Komisijai [Tarybai] pateikia ataskaitą ir, jei reikia, pasiūlymą iš dalies keisti šį priedą
remiantis EB sutarties 283 straipsniu.“

Ginčijamas reglamentas
Tam, kad iki 2009 m. pabaigos Taryba pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnį galėtų priimti sprendimą dėl
Europos Bendrijų pareigūnų ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų atlyginimų ir pensijų tikslinimo, Komisija 2009 m. spalio 29 d.
pateikė pasiūlymą COM(2009) 603 galutinis.
Dviem valstybėms narėms pataisius savo statistinius duomenis, susijusius su referenciniu laikotarpiu, į kurį turi būti atsižvelgta
apskaičiuojant Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 1 straipsnio 4 dalies a punkte numatytus perkamosios galios pokyčius,
2009 m. lapkričio 19 d. buvo pateiktas iš dalies pakeistas reglamento pasiūlymas (COM(2009) 629 galutinis).
Pagal šio pasiūlymo aiškinamojo memorandumo 3.1 punktą specifinis rodiklis yra lygus 2,8 %, tarptautinis Briuselio indeksas –
0,9 %, o darbo užmokestį ir pensijas Belgijoje ir Liuksemburge siūloma tikslinti 3,7 %, ir tai atitinka dviejų minėtų rodiklių
sumą. Visoms reglamento pasiūlyme nurodytoms sumoms buvo taikoma 3,7 % patikslinimo norma.
Ginčijamas reglamentas tik iš dalies atitinka Komisijos pasiūlymą.
Pagal ginčijamo reglamento pirmą konstatuojamąją dalį, kuri suformuluota taip pat kaip vienintelė šio pasiūlymo konstatuojamoji
dalis, „siekiant užtikrinti, kad Sąjungos pareigūnų [ir kitų tarnautojų] perkamoji galia kistų lygiagrečiai valstybių narių
valstybės tarnautojų perkamajai galiai, Europos Sąjungos pareigūnų ir kitų tarnautojų darbo užmokestį [ir pensijas] reikėtų
patikslinti atliekant 2009 m. peržiūrą“.
Tarybos pridėtoje antroje ginčijamo reglamento konstatuojamojoje dalyje numatyta, kad „Komisijos pasiūlytas darbo užmokesčio
ir pensijų patikslinimas turėtų būti pakeistas, atsižvelgiant į finansų ir ekonominę krizę ir laikantis Sąjungos ekonominės
ir socialinės politikos. Ši padėtis turėtų būti peržiūrėta tinkamu metu“.
Ginčijamo reglamento 2 ir 4–17 straipsniuose nurodomi nauji Tarybos patvirtinti atlyginimų dydžiai, gauti taikant 1,85 % patikslinimo
normą, kurie pakeitė Komisijos siūlytus atlyginimų dydžius, gautus taikant 3,7 % patikslinimo normą.
Ginčijamo reglamento 18 straipsnyje, kurio atitikmens Komisijos pasiūlyme nėra, numatyta:
„Jei reikia, šis reglamentas turi būti peržiūrėtas, ir tuo tikslu Komisija reikiamais atvejais turi pateikti pasiūlymą pakeisti
šį reglamentą, dėl kurio Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.“

Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą reglamentą, išskyrus jo 1, 3 ir 19 straipsnius, paliekant galioti jo padarinius, kol Taryba priims naują
reglamentą teisingai taikydama Pareigūnų tarnybos nuostatų 64 ir 65 straipsnius bei XI priedą ir
–        priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
Taryba Teisingumo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį kaip nepagrįstą ir
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
2010 m. vasario 26 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Parlamentui buvo leista įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimus.
2010 m. gegužės 4 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Danijos Karalystei, Vokietijos Federacinei Respublikai, Graikijos
Respublikai, Lietuvos Respublikai, Austrijos Respublikai, Lenkijos Respublikai ir Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės
Airijos Karalystei buvo leista įstoti į bylą palaikyti Tarybos reikalavimus.
2010 m. birželio 30 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi
Union Syndicale Luxembourg
prašymas leisti įstoti į bylą buvo atmestas remiantis tuo, kad pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnio
antros pastraipos antrą sakinį
Union Syndicale Luxembourg
, būdama pagal Liuksemburgo teisę įsteigtas juridinis asmuo, neturi teisės įstoti į šią bylą.
Komisijos prašymas nagrinėti bylą taikant pagreitintą procedūrą buvo atmestas 2010 m. vasario 26 d. Teisingumo Teismo pirmininko
nutartimi.

Dėl ieškinio
Grįsdama savo ieškinį Komisija pateikia du pagrindus, susijusius su Pareigūnų tarnybos nuostatų ir jų XI priedo pažeidimu,
pirma, ginčijamo reglamento 2 ir 4–17 straipsniais ir, antra, šio reglamento 18 straipsniu.

Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, susijusio su Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir XI priedo 1 ir 3 straipsnių pažeidimu
Šalių argumentai
Pirmajame pagrinde Komisija teigia, kad Taryba neteisingai patikslino įvairius Pareigūnų tarnybos nuostatuose ir kitiems tarnautojams
taikytinoje tvarkoje numatytus atlyginimus ir pensijas, Komisijos pasiūlytus dydžius, gautus taikant 3,7 % patikslinimo normą,
pakeisdama dydžiais, gautais taikant 1,85 % patikslinimo normą.
1,85 % patikslinimo norma, kuri sudaro lygiai pusę Komisijos apskaičiuotos normos, negali būti gauta taikant Pareigūnų tarnybos
nuostatų 1 ir 3 straipsniuose bei XI priede nurodytus rodiklius. Ji buvo nustatyta vienodo dydžio, remiantis bendro pobūdžio
sumetimais, susijusiais su ekonomine padėtimi ginčijamo reglamento priėmimo metu.
Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnyje ir XI priedo 1 ir 3 straipsniuose numatytoje procedūroje nustatomas automatinio
tikslinimo metodas, nepaliekant Tarybai jokios diskrecijos, nebent ji ginčytų pateiktus skaičius. Kasmetinis atlyginimų tikslinimas –
ne teisės aktas, bet tik vykdomoji priemonė, kuri yra labiau administracinio nei norminio pobūdžio.
Jau iš pačios Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnio formuluotės matyti, kad Taryba turi tik ribotą kompetenciją
šiuo klausimu. Priešingai nei teigia Taryba, Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnis negali turėti viršenybės prieš šį 3 straipsnį,
nes abi šios nuostatos pagal normų hierarchiją yra lygios. Be to, Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnis netektų
prasmės, jei šio priedo 3 straipsniu Tarybai jau būtų suteikta diskrecija, leidžianti atsižvelgti ne tik į šiame 3 straipsnyje
apibrėžtas, bet ir į referenciniam laikotarpiui nepriklausančias aplinkybes, kaip antai ekonominė ar finansinė padėtis priimant
reglamentą, kuriuo tikslinami atlyginimai.
Aplinkybę, kad Taryba turi ribotą kompetenciją priimdama reglamentą, kuriuo tikslinami atlyginimai ir pensijos, taip pat patvirtina
1973 m. birželio 5 d. Sprendimas
Komisija prieš Tarybą
(81/72, Rink. p. 575, 9 ir 10 punktai) ir 1982 m. spalio 6 d. Sprendimas
Komisija prieš Tarybą
(59/81, Rink. p. 3329, 23–25 punktai), priimti dėl anksčiau galiojusių atlyginimų tikslinimo metodų, pagal kuriuos buvo numatytas
ne toks griežtas ir ne toks detalus teisinis reglamentavimas, palyginti su tuo, kuris įtvirtintas dabar galiojančiame Pareigūnų
tarnybos nuostatų XI priede.
Komisija pabrėžia, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priede įtvirtinto tikslinimo metodo automatinis pobūdis kyla iš pačios
Tarybos valios, nes Reglamentu Nr. 723/2004 ši pritarė Komisijos pasiūlytam metodui, siekdama sukurti tam tikrą vidutinės
trukmės stabilumą ir atsižvelgdama į įvairių veiksnių, kuriuos Taryba laikė kompensacija, buvimą. Šiuo atžvilgiu Komisija
mini tokias priemones, kaip antai „specialių mokesčių“, turinčių įtakos Sąjungos mokamiems atlyginimams, nustatymas ir įmokų
į pensijų sistemą padidinimas, kurios stabdo atlyginimų didėjimą. Be to, Komisija primena, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų
XI priede numatytas kasmetinio tikslinimo metodas gali duoti ir teigiamų, ir neigiamų rezultatų. Šiomis aplinkybėmis pritardama
šiam metodui Taryba iš principo Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo galiojimo laikotarpiu, t. y. aštuoneriems metams, sutiko
įsipareigoti laikytis šiame priede numatytų sąlygų.
Anot Komisijos, Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnis yra vienintelė nuostata, leidžianti atsižvelgti į staigų
ekonominės ir socialinės padėties pablogėjimą. Tačiau šiuo atveju šis straipsnis nebuvo taikomas.
Taryba negalėjo pakeisti Komisijos pasiūlymo, pateikto pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnį, pasiūlymu,
kurio teisinis pagrindas yra minėtas 10 straipsnis, kuriuo Komisijai suteikiama didelė diskrecija spręsti, ar pasiūlymas pagal
šią nuostatą yra reikalingas. Taryba taip pat oficialiai nepareikalavo, kad Komisija pateiktų pasiūlymą, pagrįstą Pareigūnų
tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsniu. Be to, net jeigu Komisija būtų pateikusi tokį pasiūlymą, jis galėtų būti susijęs
tik su būsimais Pareigūnų tarnybos nuostatų pakeitimais ir negalėtų atleisti Tarybos, turinčios ribotą kompetenciją, nuo pareigos
vykdyti šio priedo 3 straipsnio 1 dalyje numatytus įgaliojimus iki 2009 m. pabaigos tam, kad atlyginimai ir pensijos būtų
patikslinti nuo 2009 m. liepos 1 d.
Be to, atsižvelgiant į tai, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnyje pateikta nuoroda į EB 283 straipsnį (dabar –
SESV 336 straipsnis), įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, atlyginimų tikslinimo metodą gali keisti tik Parlamentas ir Taryba
pagal įprastą teisėkūros procedūrą. Tariama skuba negali atleisti Tarybos nuo pareigos laikytis šių reikalavimų. Reglamente
Nr. 723/2004 nenumatydama galimybės imtis bent jau laikinų priemonių, Taryba sąmoningai pritarė „lėtam“ išlygos dėl išimtinių
atvejų taikymui.
Galiausiai Komisija pabrėžia, kad tai, jog į bet kokius finansinius pokyčius, tiek teigiamus, tiek neigiamus, atsižvelgiama
praėjus tam tikram laikui, yra būdinga Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnyje numatytam metodui. Taigi į ekonominę
krizę bus atsižvelgta 2010 m., nes nuo 2009 m. liepos mėn. iki 2010 m. birželio mėn. referencinės valstybės narės į šios krizės
pasekmes bus atsižvelgusios nustatydamos atlyginimų, mokamų jų atitinkamose nacionalinėse viešosiose tarnybose, lygį. Todėl
šio priedo 10 straipsnis turi būti taikomas tik iš tikrųjų išimtinėmis ir nenumatytomis situacijomis.
Tačiau siekdama, kad nenustotų galioti atlyginimų ir pensijų sistema, Komisija Teisingumo Teismo prašo taikyti SESV 264 straipsnio
antrą pastraipą tam, kad panaikintų nuostatų padariniai liktų galioti, kol vykdydama sprendimą, kuris turi būti priimtas,
Taryba pagal Komisijos pasiūlymą priims naują reglamentą, galiojantį nuo 2009 m. liepos 1 d.
Parlamentas palaiko visus Komisijos ieškinio pagrindus ir reikalavimus. Jis, be kita ko, pabrėžia, kad priimdama Pareigūnų
tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnį Taryba iš anksto apibrėžė savo pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnį turimos
kompetencijos vykdymo sąlygas, todėl sprendimas dėl kasmetinio atlyginimų ir pensijų tikslinimo yra tik paprastas minėtame
XI priede nustatytų taisyklių ir kriterijų įgyvendinimas. Todėl Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti
taip, kad ja Tarybai suteikiama tik vykdomoji kompetencija šio kasmetinio tikslinimo atžvilgiu. Remtis Pareigūnų tarnybos
nuostatų XI priedo 10 straipsniu galima tik Komisijos iniciatyva, ir tokiu atveju pagal SESV 336 straipsnį turi būti taikoma
įprasta teisėkūros procedūra. Šiuo atveju tokios procedūros nebuvo laikomasi.
Taryba savo ruožtu mano, jog, atsižvelgiant į Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir XI priedo formuluotes ir bendrą
struktūrą, ji tebeturi diskreciją kasmetinio atlyginimų ir pensijų tikslinimo klausimu, net jeigu neginčija, kad Komisijos
pateiktas kasmetinio tikslinimo apskaičiavimas pagal šio XI priedo 1 straipsnį buvo atliktas teisingai. Remdamasi minėto 65 straipsnio
1 dalyje vartojamu žodžiu „ypač“ Taryba teigia, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priede apibrėžiamos tam tikrų kriterijų,
į kuriuos ji turi atsižvelgti nagrinėdama atlyginimų ir pensijų dydį, taikymo sąlygos, tačiau šiame priede nepaneigiama tai,
kad ji gali atsižvelgti į kitus kriterijus.
Net jeigu priimdama Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedą Taryba šio priedo galiojimo laikotarpiu iš principo sutiko įsipareigoti
laikytis jame numatytų sąlygų, ji neprarado diskrecijos kasmetinio atlyginimų ir pensijų tikslinimo nustatymo klausimu. Ji
nepanaikino Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir nepakeitė jo Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnio nuostatomis,
taip pat neperdavė visos turimos sprendimų šiuo klausimu priėmimo kompetencijos Komisijai. Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo
3 straipsnį aiškinant taip, kaip tai daro Komisija, kuri teigia, kad šiuo straipsniu nustatoma automatinė procedūra, Pareigūnų
tarnybos nuostatų 65 straipsnis netektų prasmės. Tai, ar Tarybos sprendimas dėl kasmetinio atlyginimų ir pensijų tikslinimo
yra teisės, ar vykdomasis aktas, neturi reikšmės.
Be to, Teisingumo Teismas minėtame 1982 m. spalio 6 d. Sprendime
Komisija prieš Tarybą
(32 punktas) ir Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismas 1995 m. gruodžio 7 d. Sprendime
Abello ir kt. prieš Komisiją
(T‑544/93 ir T‑566/93, Rink. VT p. I‑A‑271 ir II‑815, 53 punktas), 2000 m. lapkričio 8 d. Sprendime
Bareyt ir kt. prieš Komisiją
(T‑158/98, Rink. VT p. I‑A‑235 ir II‑1085, 57 punktas) ir 2002 m. rugsėjo 25 d. Sprendime
Ajour ir kt. prieš Komisiją
(T‑201/00 ir T‑384/00, Rink. VT p. I‑A‑167 ir II‑885, 47 punktas) konstatavo, kad Taryba turi diskreciją kasmetinio atlyginimų
ir pensijų tikslinimo klausimu.
Bet kuriuo atveju Taryba turi tokią diskreciją ypač didelės ekonominės krizės atveju, kaip antai prasidėjusi 2008 m. pabaigoje,
kurios kilimo ir apimties niekas negalėjo numatyti priimant Reglamentą Nr. 723/2004. Neįsivaizduojama, kad atsakingas teisės
aktų leidėjas visiškai atsisakytų lankstumo, kuris būtinas didelės ekonominės ir socialinės krizės atveju.
Ši Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsniu grindžiama diskrecija egzistuoja neatsižvelgiant į Pareigūnų tarnybos nuostatų
XI priedo 10 straipsnį. Žinoma, taikant šį straipsnį galima gauti panašų rezultatą. Tačiau jį taikant reikėtų įgyvendinti
sudėtingesnę procedūrą nei ta, kuri numatyta Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnyje dėl kasmetinio atlyginimų
ir pensijų tikslinimo, o tai parodo, kad minėtu 10 straipsniu nesiekiama pasiūlyti Tarybos diskrecijos, kylančios iš Pareigūnų
tarnybos nuostatų 65 straipsnio, pakaitalo ir šis straipsnis neturi tokio poveikio. Šiomis aplinkybėmis Taryba teigia, kad
net taikant įprastą teisėkūros procedūrą pagal SESV 336 straipsnį, remdamasi SESV 294 straipsnio 9 dalimi, ji gali vieningai
pakeisti Komisijos pasiūlymą, net jeigu ši su tuo nesutinka.
Be to, teisės aktų, kurie gali būti priimti pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnį ir XI priedo 1 ir 3 straipsnius,
ir teisės aktų, kurie gali būti priimti pagal minėto XI priedo 10 straipsnį, tikslas tik iš dalies sutampa. Šio 10 straipsnio
apimtis gerokai viršija kitų nuostatų apimtį, nes pagal jį leidžiama ne tik pakoreguoti atlyginimų ir pensijų patikslinimą,
gaunamą „mechaniškai“ taikant metodą, bet ir sustabdyti metodo taikymą, jį pakeisti arba panaikinti teisės aktu. Teisėje dažnai
pasitaiko, kad teisiniai pagrindai iš dalies sutampa.
Ginčijamame reglamente numatytu atlyginimų ir pensijų padidinimu 1,85 % siekiama išlaikyti Sąjungos pareigūnų perkamąją galią,
neutralizuojant Briuselyje konstatuotos infliacijos (0,9 %), pareigūnų įmokų į pensijų sistemą padidėjimo (0,4 %) ir specialiosios
įmokos padidėjimo (0,43 %) poveikį. Didesnis Sąjungos pareigūnų ir kitų Sąjungos tarnautojų atlyginimų ir pensijų padidinimas
nei patvirtintasis galėtų lemti tik tai, kad Sąjungos piliečiai nesuprastų Sąjungos. Be to, šis padidinimas būtų papildoma
našta valstybių narių biudžetams, prisidedanti prie išlaidų, patiriamų dėl ekonominės krizės. Atsižvelgiant į priemones, kurių
kilus ekonominei krizei valstybės narės ėmėsi savo pareigūnų atžvilgiu, nepakako laukti, kol šios priemonės padarys poveikį
kito kasmetinio Sąjungos pareigūnų atlyginimų tikslinimo 2010 m. pabaigoje lygmeniui.
Kalbant apie Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį, pažymėtina, kad Taryba visų pirma nesutinka su teiginiu,
jog šis straipsnis yra susijęs tik su galimu atlyginimų ir pensijų kasmetinio tikslinimo „įprasto“ metodo pakeitimu kitu metodu,
taikomu tik ateityje, ir todėl šis 10 straipsnis netaikomas įgyvendinant šį „įprastą“ metodą. Ypač tai, kad minėtas 10 straipsnis
pavadintas „Išlyga dėl išimtinių atvejų“, rodo, jog staiga labai pablogėjus ekonominei ir socialinei padėčiai pagal jį leidžiama
pakoreguoti metinį patikslinimą, vis dėlto nekeičiant „įprasto“ metodo ateityje.
Šiuo atveju materialinės Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnio taikymo sąlygos buvo įvykdytos. Per referencinį
laikotarpį Sąjunga turėjo susidurti su ypač sunkia ekonomine krize, kurią lėmė finansinė krizė. Šios krizės poveikis buvo
pastebimas nuo 2008 m. antrojo pusmečio ir buvo ypač didelis 2009 m. pradžioje. Tačiau Komisijos pasiūlyme į šį poveikį nebuvo
atsižvelgta.
Nepaisydama pareigos imtis veiksmų savo iniciatyva esant didelio ir staigaus ekonominės ir socialinės padėties pablogėjimo
požymių, ir prireikus laiku pateikti atitinkamą pasiūlymą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį, Komisija
šiuo straipsniu nesirėmė. Per diskusijas Tarybos parengiamųjų organų posėdžiuose, surengtuose prieš priimant ginčijamą reglamentą,
buvo priminta galimybė remtis minėtu 10 straipsniu. Tačiau dviejuose posėdžiuose, kurie buvo surengti 2010 m. lapkričio mėn.
pabaigoje ir tų pačių metų gruodžio mėn. pradžioje, Komisija nurodė nepateiksianti pasiūlymo pagal šį teisinį pagrindą.
Taryba teigia, kad nesant Komisijos pasiūlymo, pateikto pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį, ji negalėjo
remtis šiuo straipsniu. Todėl neturėjo kito pasirinkimo, tik pasinaudoti diskrecija, kurią ji turi pagal Pareigūnų tarnybos
nuostatų 65 straipsnį, tam, kad per nustatytą terminą priimtų ginčijamą reglamentą. Tarybos teigimu, Teisingumo Teismas ne
kartą pripažino, kad „išimtinėmis ir nenumatytomis situacijomis“ gali būti priimami
ad hoc
sprendimai tam, kad Sąjunga galėtų imtis veiksmų ir prisiimti atsakomybę, o taip neabejotinai yra šioje byloje. Bet kuriuo
atveju, net jeigu 2009 m. gruodžio mėnesį Komisija būtų pateikusi pasiūlymą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį,
tokio pasiūlymo nebūtų buvę galima priimti iki metų galo dėl šiame straipsnyje numatytos procedūros sudėtingumo.
Nors Danijos, Vokietijos, Lietuvos, Lenkijos ir Jungtinės Karalystės vyriausybės sutinka su Tarybos nurodytais ieškinio pagrindais
ir reikalavimais, jos pateikia įvairių patikslinimų.
Taigi iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir XI priedo 10 straipsnio teksto, taip pat iš Teisingumo Teismo ir Bendrojo
Teismo praktikos matyti, kad Taryba turi diskreciją, kiek tai susiję su kasmetiniais atlyginimų ir pensijų tikslinimais, ir
visų pirma kiek tai susiję su aplinkybėmis, į kurias reikia atsižvelgti atliekant šį tikslinimą. Konkrečiai kalbant, Pareigūnų
tarnybos nuostatų 65 straipsnyje ir XI priede nėra pateiktas išsamus, pirma, veiksnių, į kuriuos Taryba gali teisėtai atsižvelgti,
ir, antra, veiksnių, kuriuos Taryba turi taikyti, sąrašas.
Atsižvelgiant į Sąjungos institucinę pusiausvyrą, Taryba nėra tiesiog Komisijos „vykdomasis organas“. Taryba iš principo neturi
pareigos be pakeitimų priimti Komisijos pateikto teisės akto pasiūlymo, bet gali vieningai padaryti jame pakeitimų dalyvaujant
Parlamentui arba ne, nelygu kokia procedūra taikoma. Ji turi tik pareigą nenukrypti nuo pasiūlymo dalyko ir tikslo, kurios
šiuo atveju buvo laikytasi. Be to, net jeigu vykdymo kompetencija būtų perduota Komisijai, Taryba daugeliu atveju turėtų galimybę
užkirsti kelią Komisijos pasiūlytam teisės aktui. Iš Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnio formuluotės aiškiai
nematyti, kad šiuo straipsniu Taryba paprasčiausia įgaliojama „patvirtinti“ Komisijos pasiūlymą.
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį aiškinant taip, kaip tai daro Komisija, ši institucija galėtų visiškai
užkirsti kelią šios išlygos dėl išimtinių atvejų taikymui ir dėl to ši nuostata visiškai netektų prasmės.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmajame ieškinio pagrinde, susijusiame su Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir XI priedo 1 bei 3 straipsnių pažeidimu
ginčijamo reglamento 2 ir 4–17 straipsniais, keliamas klausimas, ar Taryba turi diskreciją, leidžiančią nukrypti nuo Komisijos
pasiūlymo dėl Sąjungos pareigūnų ir kitų Sąjungos tarnautojų atlyginimų ir pensijų kasmetinio patikslinimo, remdamasi didele
ekonomine krize, tačiau neginčydama to, kad skaičiai, kuriuos Komisija pateikė pasiūlyme dėl patikslinimo, atitinka Pareigūnų
tarnybos nuostatų XI priedo 1 ir 3 straipsnių reikalavimus, ir, jeigu taip, tai kiek.
Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnyje įtvirtinta pagrindinė taisyklė susijusi su pareigūnų ir kitų Sąjungos tarnautojų
atlyginimų kasmetine peržiūra ir galimu tikslinimu, kuris, remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 82 straipsnio 2 dalimi, taip
pat taikomas ir pensijoms. Minėto 65 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad Taryba kiekvienais metais peržiūri Sąjungos pareigūnų
ir kitų Sąjungos tarnautojų atlyginimų dydį. Peržiūrėdama Taryba apsvarsto, ar atlyginimai, kaip dalis Sąjungos ekonominės
ir socialinės politikos, turėtų būti patikslinti. Ypač reikia atsižvelgti į bet kokį atlyginimų padidėjimą viešojoje tarnyboje
ir priėmimo į darbą poreikius.
Iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio 1 dalies teksto matyti, kad šia nuostata Tarybai suteikiama diskrecija vykdant
kasmetinę atlyginimų dydžio peržiūrą (šiuo klausimu žr. minėtų 1973 m. birželio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
7 ir 11 punktus ir 1982 m. spalio 6 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
20–22 ir 32 punktus).
Tačiau, remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų 65a straipsniu, minėto 65 straipsnio įgyvendinimo taisyklės išdėstytos Pareigūnų
tarnybos nuostatų XI priede.
Šio priedo 3 straipsnio „Kasmetinio atlyginimų ir pensijų patikslinimo tvarka“ 1 dalyje numatyta, kad Taryba Komisijos pasiūlymu
ir remdamasi Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 1 skirsnyje nustatytais kriterijais iki kiekvienų metų pabaigos priima
sprendimą dėl atlyginimų ir pensijų tikslinimo, kuris įsigalioja nuo liepos 1 d. Pagal minėto 3 straipsnio 2 dalį patikslinimo
dydis nustatomas tarptautinį Briuselio indeksą padauginant iš specifinio rodiklio, patikslinimas atliekamas neto verte ir
išreiškiamas vienodu bendru procentiniu dydžiu. Galiausiai Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnio 3 dalyje numatyta,
kad taip nustatytas patikslinimo dydis pagal toliau nurodytą metodą įtraukiamas į bazinio darbo užmokesčio lenteles, pateiktas
tam tikrose Pareigūnų tarnybos nuostatų ir kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų nuostatose.
Darytina išvada, kad, atsižvelgiant į ankstesniame punkte nurodytų nuostatų tekstą ir struktūrą, Pareigūnų tarnybos nuostatų
XI priedo 3 straipsnyje išsamiai apibrėžiami kriterijai, lemiantys kasmetinį atlyginimų dydžio tikslinimą.
Siekiant nustatyti, ar šiomis aplinkybėmis pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnį Taryba vis dėlto gali atsižvelgti
į kitus veiksnius, visų pirma į kilusią didelę ekonominę krizę, reikia išnagrinėti šių dviejų nuostatų sąsają.
–       Dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir XI priedo 3 straipsnio sąsajos
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, pirma, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo uždavinys, remiantis šių nuostatų 65a straipsniu,
yra apibrėžti Pareigūnų tarnybos nuostatų 64 ir 65 straipsnių įgyvendinimo taisykles.
Antra, reikia atsižvelgti į tai, kad šis priedas, visų pirma jo 3 straipsnis, yra tokios pačios teisinės galios kaip Pareigūnų
tarnybos nuostatų straipsniai, taigi – kaip ir šių nuostatų 65 straipsnis. Kadangi tiek Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnis,
tiek jų XI priedas yra tame pačiame norminio pobūdžio akte, pagal normų hierarchiją jie yra lygūs.
Pareigūnų tarnybos nuostatai buvo priimti ir visi jų pakeitimai, įskaitant XI priedo įtraukimą, buvo padaryti reglamentu,
o tai yra aktas, kuris pagal SESV 288 straipsnio antrą pastraipą yra privalomas visas. Teisingumo Teismas dėl vienos Pareigūnų
tarnybos nuostatų VIII priedo nuostatos jau yra nusprendęs, kad Reglamentu Nr. 259/68 nustatyti Pareigūnų tarnybos nuostatai
turi visus EEB 189 straipsnio antroje pastraipoje (kurią dabar atitinka SESV 288 straipsnio antra pastraipa) apibūdintus požymius
ir yra privalomi visi (žr. 1981 m. spalio 20 d. Sprendimo
Komisija prieš Belgiją
, 137/80, Rink. p. 2393, 7 punktą).
Trečia, atsižvelgiant į Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo priėmimo istoriją, galiojanti šio priedo redakcija atsirado
per nuolatinio kitimo procesą, prasidėjusį 1972 metais. Šiam kitimui būdingas vis tikslesnis ir labiau privalomas kasmetinio
atlyginimų tikslinimo metodo reglamentavimas, kiek tai susiję tiek su naudojamo teisės akto forma, tiek su jo turiniu.
Kaip matyti iš minėto 1973 m. birželio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
(3 ir 4 punktai), 1975 m. birželio 26 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
(70/74, Rink. p. 795, 7 punktas) ir minėto 1982 m. spalio 6 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
(8 punktas), iš pradžių 1972 m. Taryba nusprendė eksperimento tvarka trejų metų laikotarpiu taikyti atlyginimų tikslinimo
sistemą, pagal kurią atsižvelgiama į du apibrėžtus rodiklius, tačiau atmetamas automatinis dviejų nustatytų rodiklių aritmetinio
vidurkio taikymas. Atsižvelgdamas į šį požiūrį Teisingumo Teismas nusprendė, kad šiuo sprendimu Taryba, naudodamasi įgaliojimais
darbuotojų atlyginimų klausimu, kurie jai suteikiami Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsniu, prisiėmė įsipareigojimus,
kurių laikytis privalėjo savo nustatytą laikotarpį (žr. minėtų 1973 m. birželio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
8 ir 9 punktus; 1975 m. birželio 26 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
20–22 punktus ir 1982 m. spalio 6 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
8 punktą).
Kaip matyti iš minėto 1982 m. spalio 6 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
(9–13 punktai), 1976 m. Taryba patvirtino naują atlyginimų tikslinimo metodą. Vėliau 1981 m. gruodžio 15 d. Tarybos sprendimu 81/1061/Euratomas,
EAPB, EEB dėl Bendrijų pareigūnų ir kitų Bendrijų tarnautojų atlyginimų tikslinimo metodo pakeitimo (OL L 386, p. 6) dešimties
metų laikotarpiu buvo nustatytas kitas atlyginimų tikslinimo metodas.
Galiausiai 1991 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamentu (EAPB, EEB, Euratomas) Nr. 3830/91, iš dalies keičiančiu Europos Bendrijų
pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas, kiek tai susiję su atlyginimų tikslinimo
tvarka (OL L 361, p. 1), Taryba įtraukė atlyginimų tikslinimo metodą į pačius Pareigūnų tarnybos nuostatus, prie jų pridėdama
XI priedą, galiojusį nuo 1991 m. liepos 1 d. iki 2001 m. birželio 30 d. Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo redakcijos,
kuri buvo priimta Reglamentu Nr. 3830/91, galiojimo laikotarpis buvo pratęstas du kartus, atitinkamai 2000 m. gruodžio mėn.
ir 2003 m. gruodžio mėn., kol Reglamentu Nr. 723/2004 aštuonerių metų laikotarpiu buvo priimta dabar galiojanti šio priedo
redakcija.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad net jeigu Taryba nepakeitė Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio
teksto, priimdama Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedą ji patvirtino nuostatas, skirtas šiam straipsniui įgyvendinti. Šiame
straipsnyje pateiktos bendro pobūdžio nuorodos patikslinamos Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnyje, kuriuo tam
tikram metų skaičiui Taryba nustatė konkrečias taisykles, susijusias su Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnyje numatyta
procedūra, ir visų pirma kriterijus, kuriais išsamiai reglamentuojamas kasmetinis atlyginimų tikslinimas.
Šis reglamentavimas, kuriuo apribojama Tarybos diskrecija, kylanti iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio, pateisinamas
atsižvelgiant, be kita ko, į tikslą užtikrinti tam tikrą vidutinės trukmės stabilumą ir išvengti pasikartojančių nesutarimų
ir problemų pirmiausia tarp darbuotojams atstovaujančių organizacijų ir suinteresuotų institucijų dėl to, kiek tikslinimas
galėtų būti pateisinamas ar reikalingas (šiuo klausimu žr. minėto 1973 m. birželio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
2 punktą). Šiuo atžvilgiu Sprendimo 81/1061 pirmoje konstatuojamojoje dalyje ir Reglamento Nr. 3830/91 antroje ir trečioje
konstatuojamosiose dalyse jau buvo nurodyta, kad minėtu Tarybos diskrecijos apribojimu siekiama išlaikyti harmoningus santykius
tarp Europos institucijų ir jų pareigūnų bei kitų tarnautojų.
Siekiant minėtų tikslų būtina, kad Taryba paisytų Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnyje nustatytų kriterijų.
Be to, šiame 3 straipsnyje numatytas tikslinimo mechanizmas iš esmės grindžiamas tuo, kad atlyginimų kitimas Sąjungos lygiu
turi atitikti, nors ir su tam tikru atsilikimu, atlyginimų kitimą referencinėse valstybėse narėse nuo praėjusių metų liepos
mėnesio iki einamųjų metų liepos mėnesio, atspindintį sprendimus dėl pareigūnų atlyginimų, kuriuos šių valstybių narių institucijos
priėmė atsižvelgdamos į ekonominę padėtį minėtu laikotarpiu. Maža to, taikant minėtame 3 straipsnyje nustatytus kriterijus
galima gauti ir neigiamą, ir teigiamą rezultatą, kaip matyti visų pirma iš šio straipsnio 6 dalies.
Darytina išvada, kad priimdama Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedą Taryba savarankiškai priimtu sprendimu šio priedo galiojimo
laikotarpiu įsipareigojo naudodamasi iš Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio kylančia diskrecija laikytis minėto priedo
3 straipsnyje pateikto išsamaus kriterijų sąrašo. Teisingumo Teismo motyvai, nurodyti minėtuose 1973 m. birželio 5 d. Sprendime
Komisija prieš Tarybą
(9 punktas) ir 1975 m. birželio 26 d. Sprendime
Komisija prieš Tarybą
(20–22 punktai),
mutatis mutandis
taikomi reglamentui, kuriuo įtraukiamas Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedas ir kurį Taryba priėmė pagal Pareigūnų tarnybos
nuostatų 65a straipsnį. Šiomis aplinkybėmis pagal minėtą 3 straipsnį Taryba negali remtis diskrecija, viršijančia šiame straipsnyje
nustatytus kriterijus.
Todėl vykdydama kasmetinę atlyginimų dydžio peržiūrą Taryba negali remtis Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsniu suteikiama
diskrecija tam, kad nukryptų nuo Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnyje numatyto metodo ir atsižvelgtų į kitus
šiame straipsnyje nenumatytus kriterijus.
–       Dėl galimybės atsižvelgti į didelę ekonominę krizę
Kalbant apie galimybę, kuria remiasi Taryba ir įstojusios į bylą valstybės narės, vykdant kasmetinę atlyginimų dydžio peržiūrą
atsižvelgti į didelę ekonominę krizę, reikia priminti, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį, „jeigu
staiga labai pablogėja Bendrijos ekonominė ir socialinė padėtis, įvertinta atsižvelgiant į objektyvius duomenis, kuriuos šiuo
tikslu pateikė Komisija, ji pateikia atitinkamus pasiūlymus, dėl kurių Taryba priima sprendimą EB sutarties 283 straipsnyje
nustatyta tvarka“.
Šiuo straipsniu išimtiniais atvejais leidžiama prireikus nukrypti nuo Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 3 straipsnyje
numatyto metodo, tačiau šio metodo nekeičiant ir nepanaikinant ateinantiems metams. Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo
10 straipsnis yra šio priedo 5 skirsnyje „Išlyga dėl išimtinių atvejų“. Tačiau Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo nuostatų
keitimas reglamentuojamas minėto priedo 7 skirsnyje „Baigiamosios nuostatos ir peržiūros ir pataisų sąlyga“, kuriame yra tik
vienas, t. y. 15 straipsnis. Šiuo 15 straipsniu nustatomas, pirma, Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priede numatytų nuostatų
galiojimo terminas ir, antra, šių nuostatų vertinimo ketverių metų laikotarpio pabaigoje taisyklės, visų pirma atsižvelgiant
į minėtų nuostatų padarinius biudžetui. Jame taip pat numatoma galimybė iš dalies keisti šį priedą pagal EB 283 straipsnyje
numatytą procedūrą.
Be to, remiantis Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnio tekstu, šiuo straipsniu siekiama sudaryti galimybę institucijoms
imtis veiksmų susidūrus su netikėtais įvykiais, kurie reikalauja labiau
ad hoc
veiksmų nei atlyginimų tikslinimo „įprasto“ metodo visiško pakeitimo. Galiausiai, kaip teigė Komisija savo 1994 m. birželio
27 d. ataskaitoje dėl išlygos dėl išimtinių atvejų taikymo (SEC(94) 1027 galutinė, II.3 dalis, p. 5 ir 6), ši išlyga leidžia
atsižvelgti į didelio ir staigaus ekonominės ir socialinės padėties pablogėjimo pasekmes, kai taikant „įprastą metodą“ pareigūnų
atlyginimai nebūtų patikslinti pakankamai greitai.
Todėl Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priede numatyta speciali atlyginimų tikslinimo procedūra didelės ekonominės krizės atveju.
Tam, kad nedingtų Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo, visų pirma šio priedo 3 ir 10 straipsnių, privalomas poveikis (pagal
analogiją žr. minėto 1973 m. birželio 5 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
13 punktą) ir nesant kitų šio priedo nuostatų, reglamentuojančių galimos ekonominės krizės įtakos atlyginimų tikslinimui
klausimą, darytina išvada, jog minėto priedo taikymo laikotarpiu jo 10 straipsnyje numatyta procedūra yra vienintelė galimybė
atsižvelgti į ekonominę krizę tikslinant atlyginimus ir atitinkamai nukrypti nuo minėto priedo 3 straipsnio 2 dalyje nustatytų
kriterijų taikymo.
Šios išvados negali paneigti aplinkybė, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnio taikymas priklauso nuo Komisijos
pasiūlymo. Visų pirma iš ESS 17 straipsnio 2 dalies matyti, kad ji atitinka institucinę pusiausvyrą, numatytą Sutartyse, kurios
teisėkūros procedūrose iš principo suteikia Komisijai pasiūlymų teikimo monopolį.
Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį Komisija „pateikia“ atitinkamus pasiūlymus, jeigu staiga labai pablogėja
ekonominė ir socialinė padėtis. Atsižvelgiant į aiškų šio straipsnio tekstą, negalima daryti išvados, kad naudojimasis Komisijai
minėtu 10 straipsniu suteiktais įgaliojimais paprasčiausia yra šios institucijos teisė.
Be to, Komisija turi laikytis lojalaus bendradarbiavimo tarp institucijų pareigos, pripažįstamos teismo praktikoje (žr., be
kita ko, 1988 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo
Graikija prieš Tarybą
, 204/86, Rink. p. 5323, 16 punktą ir 2002 m. gruodžio 10 d. Sprendimo
Komisija prieš Tarybą
, C‑29/99, Rink. p. I‑11221, 69 punktą) ir įsigaliojus Lisabonos sutarčiai aiškiai įtvirtintos ESS 13 straipsnio 2 dalies
antrame sakinyje. Galiausiai, kaip matyti iš SESV 241 straipsnio, Taryba gali Komisijos paprašyti atlikti bet kokį tyrimą,
jos nuomone, pageidautiną siekiant bendrų tikslų, ir pateikti jai atitinkamus pasiūlymus. Tačiau prieš priimdama ginčijamą
reglamentą Taryba, priešingai nei 1994 m. (žr. 1994 m. birželio 27 d. Komisijos ataskaitą SEC(94) 1027 galutinė, I dalis,
p. 3), Komisijai nepateikė jokio oficialaus prašymo, ragindama ją vykdyti iš Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnio
kylančias pareigas.
Tai, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnyje numatyta procedūra yra sudėtingesnė nei numatytoji šio priedo
3 straipsnyje, visų pirma dėl Parlamento dalyvavimo įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, negali atleisti Tarybos nuo pareigos
laikytis minėtame priede įtvirtintų taisyklių. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad pati Taryba pripažįsta, jog netgi sudėtingos
procedūros, kuriose dalyvauja kelios institucijos, gali būti pabaigtos per trumpesnį laiką, jei yra politinės valios greitai
pasiekti rezultatą. Šią galimybę visų pirma lemia Parlamento taikomos procedūros pagreitinimo priemonės, numatytos SESV 229 straipsnio
antroje pastraipoje ir Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklių 134 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje bei 142 ir 144 straipsniuose.
Be to, kalbant apie priimant ginčijamą reglamentą buvusią padėtį, reikia priminti, kad, kaip teigia Taryba, ekonominės krizės
pasekmes buvo galima pastebėti jau referenciniu laikotarpiu, kuris pasibaigė 2009 m. liepos mėnesį. Taigi jau 2009 m. vasarą
Taryba būtų galėjusi imtis veiksmų tam, kad būtų pateiktas pasiūlymas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnį.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Taryba neturi diskrecijos, kuri jai leistų netaikant Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo
10 straipsnyje numatytos procedūros dėl ekonominės krizės patvirtinti ir nustatyti, kaip ji tai padarė ginčijamo reglamento
2 ir 4–17 straipsniuose, atlyginimų tikslinimą, kuris skirtųsi nuo Komisijos pasiūlytojo, vien remdamasi minėto priedo 3 straipsniu.
Todėl ginčijamo reglamento 2 ir 4–17 straipsniai turi būti panaikinti.

Dėl antrojo ieškinio pagrindo, susijusio su Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir XI priedo 3–7 straipsnių pažeidimu
Šalių argumentai
Antrajame ieškinio pagrinde Komisija teigia, kad ginčijamo reglamento 18 straipsniu pažeidžiamas Pareigūnų tarnybos nuostatų
65 straipsnis ir XI priedo 3–7 straipsniai, nes juo sukuriamas naujas teisinis pagrindas, leidžiantis peržiūrėti ginčijamą
reglamentą, taigi – galimybė atlikti tarpinį atlyginimų tikslinimą.
Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsniu nustatomas tik kasmetinio atlyginimų tikslinimo terminas. Tam, kad būtų galima atlikti
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 4–7 straipsniuose numatytą tarpinį atlyginimų tikslinimą, nuo birželio mėn. iki gruodžio mėn.
turi labai pasikeisti pragyvenimo išlaidos, be to, Komisija turi būti pateikusi pasiūlymą. Tačiau Taryba Komisijos nepaprašė
pateikti tokio pasiūlymo ir bet kuriuo atveju Komisija tokio pasiūlymo nepateikė. Pati Taryba taip pat negali nepaisyti Pareigūnų
tarnybos nuostatų XI priedo 10 straipsnyje įtvirtintų procedūrinių reikalavimų, visų pirma to, kad turi būti pateiktas Komisijos
pasiūlymas ir teisėkūros procedūroje turi dalyvauti Parlamentas.
Bet kuriuo atveju, panaikinus ginčijamo reglamento 2 ir 4–17 straipsnius, šio reglamento 18 straipsnyje numatyta peržiūrėjimo
išlyga netektų prasmės.
Parlamentas priduria, kad SESV 290 straipsniu Tarybai neleidžiama pasilikti įgaliojimų įgyvendinant aktą ir kad Pareigūnų
tarnybos nuostatų 64 ir 65 straipsniuose bei XI priede nėra jokio tokios peržiūrėjimo išlygos teisinio pagrindo.
Taryba teigia, kad antrasis ieškinio pagrindas yra susijęs su pirmuoju ieškinio pagrindu ir su Komisijos teiginiu, kad priimdama
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedą Taryba atsisakė bet kokios diskrecijos. Ginčijamo reglamento 18 straipsnis negali prieštarauti
Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 4–7 straipsniams, nes šie straipsniai taikomi ne tokioms pačioms situacijoms. Minėtame
18 straipsnyje numatoma galimybė Komisijos pasiūlymu peržiūrėti ginčijamame reglamente nustatytą atlyginimų ir pensijų patikslinimo
normą, atsižvelgiant į ekonominės ir finansinės krizės raidą bei į ekonominę ir socialinę Sąjungos politiką ir laikantis Pareigūnų
tarnybos nuostatuose aiškiai numatyto lankstumo.
Teisingumo Teismo vertinimas
Antrasis Komisijos ieškinio pagrindas yra susijęs su Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio ir XI priedo 3–7 straipsnių
pažeidimu ginčijamo reglamento 18 straipsniu, kuriame numatyta galimybė peržiūrėti ginčijamą reglamentą. Komisijos pasiūlyme
tokia galimybė nebuvo numatyta.
Kalbant apie atlyginimų dydį, pažymėtina, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio 1 dalyje numatyta tik kasmetinė jo
peržiūra. Tačiau, kiek tai susiję su korekciniais koeficientais, šio straipsnio 2 dalimi leidžiama imtis tarpinio šių koeficientų
tikslinimo priemonių iš esmės pasikeitus pragyvenimo išlaidoms. Pareigūnų tarnybos nuostatų XI priedo 1–3 straipsniuose nurodomos
kasmetinės atlyginimų dydžio peržiūros sąlygos, o šio priedo 4–7 straipsniuose numatomos išsamesnės tarpinio korekcinių koeficientų
tikslinimo taisyklės.
Nė vienoje iš minėtų nuostatų nenumatoma galimybė atliekant kasmetinę atlyginimų dydžio peržiūrą nustatyti naujas taisykles,
leidžiančias iš naujo peržiūrėti šį dydį ar patikslinti atlyginimus ne per kasmetinį tikslinimą, atliekamą pagal Pareigūnų
tarnybos nuostatų 65 straipsnio 1 dalį ir XI priedo 1–3 straipsnius. Šios nuostatos taip pat neleidžia nukrypti nuo tarpinio
korekcinių koeficientų tikslinimo, numatyto Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnio 2 dalyje ir XI priedo 4–7 straipsniuose.
Vadinasi, ginčijamo reglamento 18 straipsnis buvo priimtas pažeidžiant Pareigūnų tarnybos nuostatų 65 straipsnį ir XI priedo
3–7 straipsnius ir todėl taip pat turi būti panaikintas.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad ginčijamo reglamento 2 ir 4–18 straipsniai turi būti panaikinti.
Tačiau tam, kad nenustotų galioti atlyginimų sistema, reikia taikyti SESV 264 straipsnio antrą pastraipą ir palikti galioti
panaikintų ginčijamo reglamento nuostatų, susijusių su Sąjungos pareigūnų ir kitų Sąjungos tarnautojų atlyginimų ir pensijų
patikslinimu nuo 2009 m. liepos 1 d., t. y. šio reglamento 2 ir 4–17 straipsnių, padarinius iki naujo reglamento, Tarybos
priimto šiam sprendimui įvykdyti, įsigaliojimo.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi
šalis to reikalavo. Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Taryba pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas
padengti. Remiantis to paties straipsnio 4 dalies pirma pastraipa, į bylą įstojusios valstybės narės ir institucijos pačios
padengia savo išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2009 m. gruodžio 23 d. Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 1296/2009, kuriuo nuo 2009 m. liepos 1 d. tikslinamas
Europos Sąjungos pareigūnų ir kitų Europos Sąjungos tarnautojų darbo užmokestis ir pensijos bei jiems taikytini korekciniai
koeficientai, 2 ir 4–18 straipsnius.
2.
Palikti galioti Reglamento Nr. 1296/2009 2 ir 4–17 straipsnių padarinius iki naujo reglamento, Europos Sąjungos Tarybos priimto
šiam sprendimui įvykdyti, įsigaliojimo.
3.
Priteisti iš Europos Sąjungos Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
4.
Danijos Karalystė, Vokietijos Federacinė Respublika, Graikijos Respublika, Lietuvos Respublika, Austrijos Respublika, Lenkijos
Respublika, Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė ir Europos Parlamentas padengia savo bylinėjimosi
išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: prancūzų.