CELEX: 62001TJ0154
Viinin yhteinen markkinajärjestely
Asetus (ETY) N:o 1780/89
Asetus (ETY) N:o 2710/93
Asetus (EY) N:o 416/96
Tislaamalla saadun alkoholin myynti
Asetus (ETY) N:o 3390/90
Tarjouskilpailu polttoainealalla käyttämistä varten
Komission kieltäytyminen tiettyjen tarjouskilpailun ehtojen muuttamisesta
Ylivoimainen este
Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu
Tutkittavaksi ottaminen

Asiaa koskevat oikeussäännöt ja tosiseikat
1       Erityisen tarjouskilpailun avaamisesta interventioelinten hallussaan pitämän viininvalmistuksesta peräisin olevan alkoholin
käyttämiseksi polttoainealalla yhteisön sisällä 26.11.1990 annetulla asetuksella (ETY) N:o 3390/90 (EYVL L 327, s. 21) komissio
on avannut tarjouskilpailumenettelyn nro 8/90 EY myydäkseen 1,6 miljoonaa hehtolitraa alkoholia, joka on jaettu viiteen 320 000 hehtolitran
erään ja joka on peräisin viinin yhteisestä markkinajärjestelystä 16 päivänä maaliskuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen
(ETY) N:o 822/87 35, 36 ja 39 artiklassa tarkoitetuista tislauksista (EYVL L 84, s. 1; jäljempänä tarjouskilpailu).
2       Asetuksen N:o 3390/90 1 artiklassa säädetään erityisesti, että tarjouskilpailussa myytävä alkoholi on tarkoitettu käytettäväksi
polttoainealalla yhteisössä.
3       Asetuksen N:o 3390/90 3 artiklassa säädetään, että myynnin on tapahduttava neuvoston asetuksen N:o 822/87 35, 36 ja 39 artiklassa
tarkoitetuilla tislauksilla saatujen ja interventioelinten hallussaan pitämien alkoholien myyntiä koskevista yksityiskohtaisista
säännöistä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1780/89 (EYVL L 178, s. 1) säännösten mukaisesti.
4       Asetuksen N:o 3390/90 4 artiklassa säädetään, että tarjouskilpailun erityisehdot esitetään erityisessä tarjouskilpailuilmoituksessa
nro 8/90 EY (EYVL C 296, s. 14; jäljempänä tarjouskilpailuilmoitus).
5       Asetuksen N:o 1780/89, sellaisena kuin se on useaan kertaan ja erityisesti 26.11.1990 annetulla komission asetuksella (ETY)
N:o 3391/90 (EYVL L 3237, s. 23) muutettuna, 24 artiklan 2 kohdassa säädetään, että tarjouskilpailun voittajan on esitettävä
sen jäsenvaltion interventioelimelle, jossa tarjouskilpailun voittajalla on päätoimipiste, todisteet siitä, että hän on antanut
suoritustakuun, jonka tarkoituksena on taata tarjouskilpailulla myydyn alkoholin käyttö tarjouskilpailuilmoituksessa esitettyihin
tarkoituksiin.
6       Asetuksen N:o 1780/89, sellaisena kuin se oli voimassa tarjouskilpailua avattaessa, 28 artiklan 4 kohdan ja tarjouskilpailuilmoituksen
X kohdan mukaan tarjouskilpailulla myyty alkoholi on käytettävä vuoden määräajassa, joka lasketaan kutakin alkoholierää koskevan
viimeisen siirron päivästä.
7       Asetuksen N:o 1780/89 30 artiklan 1 kohdan e alakohdassa, johon viitataan tarjouskilpailuilmoituksen I 5 kohdan c alakohdassa,
säädetään, että jotta tarjous voitaisiin ottaa huomioon, sen on oltava kirjallinen ja sisällettävä tarjouksen tekijän sitoumus
noudattaa kaikkia kyseistä tarjouskilpailua koskevia säännöksiä.
8       Distilleria F. Palma SpA:n (jäljempänä Palma, nykyisin Fallimento Distilleria F. Palma SpA (Distilleria F. Palma, selvitystilassa);
jäljempänä kantaja) tekemä tarjous – kolme ecua hehtolitralta 100 tilavuusprosentin alkoholia – johti siihen, että erityisessä
tarjouskilpailussa nro 8/90 EY myytäväksi saatettu alkoholimäärä myönnettiin sille tammikuussa 1991.
9       Tämän tarjouskilpailun yhteydessä Palma asetti pankkitakauksen San Paolo di Torino ‑nimiseen pankkiin toimivaltaisen interventioelimen
eli Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolon (maatalousmarkkinoiden interventioita hoitava valtion virasto;
jäljempänä AIMA) hyväksi.
10     Palma kohtasi joukon vaikeuksia tarjouskilpailulla myydyn alkoholin haltuun ottamisessa ja myynnissä, ja se ilmoitti tästä
komissiolle. Komissio antoi erityisesti nämä vaikeudet huomioon ottaen 30.9.1993 asetuksen (ETY) N:o 2710/93 viininvalmistuksesta
peräisin olevien ja interventioelinten hallussaan pitämien alkoholien käyttöä varten tapahtuvasta erityisellä tarjouskilpailulla
myynnistä polttoainealalla yhteisössä (EYVL L 245, p. 131).
11     Asetuksen N:o 2710/93 6 artiklalla komissio kumosi erityisen tarjouskilpailun nro 8/90 EY osittain niiden alkoholierien osalta,
joita Palma ei ollut ottanut haltuun ja joita oli kolme viidestä tarjouskilpailulla myydystä erästä. Näihin kolmeen erään
liittyvä suoritustakuu vapautettiin.
12     Asetuksen N:o 2710/93 2 artiklan mukaan erityisen tarjouskilpailun nro 8/90 EY kaksi ensimmäistä alkoholierää (eli 640 000
hehtolitraa) oli käytettävä 1.10.1995 mennessä, jollei satu ylivoimaista estettä.
13     Asetuksen N:o 2710/93 3 artiklassa säädetään, että interventioelin vapauttaa kyseisen tarjouskilpailun kahteen ensimmäiseen
erään liittyvän suoritustakuun, kun kahden ensimmäisen erän alkoholi on kokonaisuudessaan käytetty polttoainealalla yhteisössä.
14     Palma on asetuksen N:o 2710/93 antamisesta huolimatta ollut sellaisten tapahtumien kohteena, jotka kantajan mukaan aiheuttivat
merkittäviä esteitä sen sitoumusten täyttämiselle.
15     Palma pyysi 18.9.1995 päivätyllä kirjeellään komissiota myöntämään sille uuden pidennyksen määräaikaan, joka on asetettu asetuksen
N:o 2710/93 2 artiklassa alkoholin käyttämistä varten. Kyseisessä kirjeessä Palma vetoaa seikkoihin, joiden se väittää muodostavan
ylivoimaisen esteen ja jotka ovat estäneet sitä täyttämästä täysin sitoumuksiaan asetetussa määräajassa.
16     Palma esitti 27.11.1995 päivätyllä kirjeellään uudelleen pyyntönsä, että mainittua määräaikaa, joka oli päättynyt 1.10.1995,
jatkettaisiin.
17     Komissio ilmoitti 19.12.1995 päivätyllä kirjeellä Palmalle, että se ottaa lyhyen ajan kuluessa kantaa alkoholin käyttöä koskevan
määräajan mahdolliseen pidennykseen.
18     Palma lähetti komissiolle vielä kaksi kirjettä, jotka oli päivätty 19.12.1995 ja 5.1.1996 ja joissa se pyysi lupaa hävittää
vielä käyttämättömän alkoholin. Tämä pyyntö koski siis 34 000 hehtolitran alkoholimäärää.
19     Asetuksen N:o 2710/93 muuttamisesta 7.3.1996 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 416/96 (EYVL L 59, s. 5) jo haltuun
otettujen erien käyttämiselle asetettua määräaikaa on siirretty uudestaan. Asetuksen N:o 2710/93, sellaisena kuin se on muutettuna
asetuksella N:o 416/96, 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2220/85 23 artiklassa säädetään, ja jollei satu ylivoimaista estettä, 2 artiklassa
tarkoitetun [1.10.1995 päättyvän] määräajan ylittyessä suoritustakuu, jonka suuruus on 90 ecua hehtolitralta 100 tilavuusprosentin
alkoholia, menetetään:
a)      15 prosenttiin asti kaikissa tapauksissa
b)      50 prosenttiin asti 15 prosentin vähennyksen jälkeen jäävästä määrästä, kun tässä artiklassa tarkoitettu käyttö ei tapahdu
ennen 30 päivää kesäkuuta 1996.
Vakuus menetetään kokonaisuudessaan, jos 31 päivän joulukuuta 1996 määräaika ylitetään.”
20     AIMA kehotti 23.4.1996 päivätyllä kirjeellään Palmaa suorittamaan sille 3 164 220 870 Italian liiran (ITL) suuruisen summan
(eli 1 634 183,70 euroa), jonka väitettiin vastaavan 15:tä prosenttia suoritustakuusta, ja perusteena tälle oli se, ettei
tarjouskilpailun kahden ensimmäisen erän alkoholia ollut 1.10.1995 kokonaisuudessaan käytetty yhteisön polttoainemarkkinoilla.
Palma kiisti 3.6.1996 päivätyllä kirjeellään AIMA:n vaatimuksen laillisuuden.
21     Kyseisessä kirjeessä Palma toisti komissiolle myös pyyntönsä siitä, että se voisi hävittää vielä käyttämättömän alkoholin,
ja se korosti, että tämä ratkaisu olisi soveltuvin alkoholin menekin takaamiseksi aiheuttamatta markkinahäiriöitä.
22     Komissio osoitti 11.11.1996 AIMA:lle kirjeen, jossa se totesi seuraavaa:
”Palma-tislaamon pyyntöä, joka koskee lupaa hävittää erityisen tarjouskilpailun nro 8/90 EY alkoholin jäljellä oleva määrä
kyseessä olevan alkoholin laatuun liittyvien ongelmien takia, ei voida hyväksyä.
Komission asetuksen N:o 416/96 [takuun menettämiseen liittyviä] säännöksiä on sovellettava ankarasti.
– – Palmaa sitoo asianmukaista suoritusta koskeva velvollisuus, mikä merkitsee sitä, että alkoholi on käytettävä polttoainealalla
tarjouskilpailuilmoituksessa asetettujen ehtojen mukaisesti, ja sitä, että tällainen velvollisuus ei häviä takuun menettämisen
myötä. Kansallisilla viranomaisilla on velvollisuus tarvittaessa pakkotäytäntöönpanoon turvautumalla valvoa kyseisen velvollisuuden
noudattamista takuun menettämisen jälkeen. On ehdottomasti välttämätöntä ehkäistä tarjouskilpailulla myydyn alkoholin käyttäminen
alalla, jota ei ole sallittu tarjouskilpailuilmoituksessa nro 8/90 [EY], kuten tislattujen alkoholijuomien alalla – – .”
23     AIMA lähetti tämän kirjeen Palmalle 3.2.1997.
24     Palma toisti 20.11.1996 päivätyssä kirjeessään AIMA:n vaatimusta koskevan arvostelunsa ja ehdotti vielä käyttämättömän alkoholin
antamista AIMA:n käyttöön ilmaiseksi.
25     AIMA antoi Palmalle määräyksen, jonka mukaan sen oli suoritettava vakuuden määrä kokonaisuudessaan AIMA:lle. Palma riitautti
kyseisen maksumääräyksen kansallisissa tuomioistuimissa.
26     Palma asetettiin konkurssiin 9.7.1999.

Oikeudenkäyntimenettely
27     Kantaja nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 9.7.2001 jättämällään kannekirjelmällä.
28     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto) päätti esittelevän tuomarin kertomuksen perusteella aloittaa suullisen
käsittelyn ja esitti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan mukaisena prosessinjohtotoimena asianosaisille
kirjallisia kysymyksiä kehottaen näitä vastaamaan niihin istunnossa.
29     Asianosaiset esittivät suulliset lausumansa sekä vastauksensa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin suullisiin
ja kirjallisiin kysymyksiin 17.12.2003 pidetyssä istunnossa.

Asianosaisten vaatimukset
30     Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       velvoittaa komission maksamaan sille korvauksen aiheutuneista vahingoista
–       velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
31     Komissio vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       jättää kanteen tutkimatta tai hylkää sen perusteettomana
–       velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Oikeudellinen arviointi
32     Esittämättä oikeudenkäyntiväitettä erillisellä asiakirjalla komissio kiistää kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset.
Se vetoaa tältä osin kolmeen tutkimatta jättämistä koskevaan perusteeseen. Niistä ensimmäinen, johon on vedottu ensisijaisesti,
koskee ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivallan puuttumista. Toinen koskee kanteen nostamista myöhässä ja kolmas
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan noudattamatta jättämistä. Nämä kaksi
jälkimmäistä väitettä on esitetty toissijaisesti.
33     Kantaja väittää, että sen kanne on otettava tutkittavaksi.

Tutkimatta jättämistä koskeva peruste, joka liittyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivallan puuttumiseen
Asianosaisten lausumat
34     Komissio korostaa, että riita-asia liittyy kokonaisuudessaan siihen objektiiviseen seikkaan, ettei Palma ole noudattanut täsmällistä
velvollisuutta erityisen tarjouskilpailun nro 8/90 EY yhteydessä hankitun alkoholin käyttämiseen, ja tämän täyttämättä jättämisen
seurauksiin. Komission mukaan nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä oleva oikeussuhde on kuitenkin sopimusoikeudellinen.
Näin ollen komission mahdollinen vahingonkorvausvastuu voi syntyä ainoastaan tämän sopimussuhteen perusteella. Tästä seuraa,
että yhtäältä kanne perustuu virheellisesti EY 288 artiklan toiseen kohtaan ja toisaalta se ei kuulu yhteisöjen tuomioistuimille
EY 240 artiklan perusteella tyhjentävästi myönnettyyn toimivaltaan (ks. vastaavasti asia T‑44/96, Oleifici Italiani v. komissio,
määräys 18.7.1997, Kok. 1997, s. II‑1331, 38 kohta).
35     Kantaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen tutkimaan sen kanteen sillä perusteella, että
kanteen tarkoituksena on sopimussuhteen ulkopuolisen komission vastuun toteaminen. Tältä osin se korostaa, että toisin kuin
komissio väittää, riidanalainen kysymys ei lainkaan koske Palman ja kyseisen toimielimen välillä olevaa sopimussuhdetta. Aiheutuneen
vahingon syynä on tässä tapauksessa 11.11.1996 päivätty kirje, joka komission yksipuolisena toimena ei voi kuulua sopimussuhteen
piiriin.
36     Lisäksi siltä osin kuin 11.11.1996 päivätty kirje koskee yhtäältä niiden Palman pyyntöjen hylkäämistä, jotka liittyvät jäljellä
olevan alkoholin hävittämiseen, ja toisaalta tarjouskilpailun nro 8/90 EY yhteydessä asetetun takuun menettämispäätöstä, se
on kantajan mukaan toimenpide, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia, jotka voivat vaikuttaa Palman etuihin muuttaen sen oikeusasemaa
selvästi (ks. vastaavasti asia T‑64/89, Automec v. komissio, tuomio 10.7.1990, Kok. 1990, s. II‑367, 42 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
37     On katsottava, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivalta ratkaista nyt käsiteltävänä oleva asia riippuu vastauksesta
siihen edeltävään kysymykseen, onko vastuu, joka yhteisölle komission arvostellun toiminnan johdosta mahdollisesti aiheutuu,
sopimussuhteeseen perustuvaa vastuuta vai ei (ks. vastaavasti asia T‑180/95, Nutria v. komissio, määräys 18.7.1997, Kok. 1997,
s. II‑1317, 28 kohta).
38     Tältä osin on ensinnäkin todettava, että sopimus sitoo kantajaa ja komissiota. Asetuksen N:o 1780/89 30 artiklan 1 kohdan
e alakohdasta käy nimittäin ilmi, että tekemällä tarjouksen asetuksella N:o 3390/90 avatussa tarjouskilpailussa Palma on nimenomaisesti
sitoutunut noudattamaan kaikkia tähän tarjouskilpailuun liittyviä säännöksiä. Palma on nämä ehdot huomioon ottaen tehnyt tarjouksen
hinnalla kolme ecua hehtolitralta 100 tilavuusprosentin alkoholia 1,6 miljoonasta hehtolitrasta 100 tilavuusprosentin alkoholia,
joka on saatettu myytäväksi tarjouskilpailun yhteydessä. Komissio on myytäväksi saatettua alkoholimäärää koskevan sopimuksen
tehdessään hyväksynyt Palman ehdottoman hinnan ja kyseisen yrityksen sitoumukset. Näin ollen asetusten N:o 1780/89 ja N:o 3390/90
ja tarjouskilpailuilmoituksen asian kannalta merkityksellisistä säännöksistä sekä Palman tarjoamasta hinnasta on tullut nyt
käsiteltävänä olevan asian kumpaakin asianosaista sitovan sopimuksen ehtoja sen johdosta, että Palma on tehnyt tarjouksen
ja komissio on hyväksynyt sen (ks. vastaavasti asia T‑186/96, Mutual Aid Administration Services v. komissio, määräys 3.10.1997,
Kok. 1997, s. II‑1633, 39 kohta ja asia T‑134/01, Hans Fuchs v. komissio, tuomio 9.10.2002, Kok. 2002, s. II‑3909, 53 kohta).
39     On vielä korostettava, että kyseistä sopimusta on muutettu sen tekemisen jälkeen. Komissio on nimittäin erityisesti Palman
esittämien pyyntöjen johdosta antanut asetukset N:o 2710/93 ja N:o 416/96, joilla tarjouskilpailu kumotaan osittain ja joilla
muutetaan tosiasiassa myydyn alkoholin käyttöä koskevia ehtoja sekä tähän alkoholiin liittyvän suoritustakuun vapauttamista
koskevia ehtoja. Nämä muutokset ovat erottamaton osa sopimusta.
40     Seuraavaksi on tutkittava, koskevatko nyt käsiteltävänä olevan vahingonkorvauskanteen perustana olevat komission väitetyt
laiminlyönnit velvollisuuksia, jotka kuuluvat komissiolle kyseisen sopimuksen nojalla (ks. vastaavasti em. asia Mutual Aid
Administration Services v. komissio, määräyksen 40 kohta).
41     Kantajan tapahtuneiksi väittämiä laiminlyöntejä on kolme. Ensinnäkään komissio ei ole ottanut huomioon ylivoimaista estettä,
joka vapauttaa Palman vastuusta, joka koskee sen omaa laiminlyöntiä, joka liittyy velvollisuuteen käyttää tosiasiassa myyty
alkoholi tietyssä määräajassa. Tästä seuraa, että ylivoimaisen esteen vastuusta vapauttava vaikutus on jätetty huomioimatta.
Toiseksi komissio on kieltäytynyt muuttamasta uudelleen tosiasiassa myydyn alkoholin käyttämistä koskevia ehtoja, mikä on
suhteellisuusperiaatteen vastaista. Kolmanneksi komissio ei ole perustellut tätä kieltäytymistä, mikä on ristiriidassa kyseiselle
toimielimelle EY 253 artiklan nojalla kuuluvan perusteluvelvollisuuden kanssa.
42     Mitä tulee ensinnäkin komission velvollisuuteen ottaa ylivoimainen este huomioon, on katsottava, että tämä velvollisuus sitoo
komissiota sopimuksen nojalla. Kyseinen velvollisuus nimittäin seuraa sopimusmääräyksistä, joista on säädetty asetuksen N:o 2710/93
2 artiklassa sekä saman asetuksen 3 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 416/96. Näin ollen väitetty
laiminlyönti, joka koskee velvollisuutta ottaa ylivoimainen este huomioon, kuuluu sopimussuhteen piiriin, ja sen perusteella
voi mahdollisesti syntyä ainoastaan sopimukseen perustuva yhteisön vastuu.
43     Mitä tulee toiseksi komission väitettyyn velvollisuuteen suostua tosiasiassa myydyn alkoholin käyttämistä koskevien ehtojen
muuttamiseen sillä perusteella, että suhteellisuusperiaate edellyttää näitä muutoksia, on katsottava, että kyseinen velvollisuus
– vaikka oletettaisiin sen olevan olemassa – voi sitoa komissiota ainoastaan sopimuksen nojalla.
44     On totta, että EY 5 artiklan kolmannella kohdalla, jossa vahvistetaan suhteellisuusperiaate, säännellään kaikkia yhteisön
toimintatapoja, olivatpa ne sopimussuhteeseen perustuvia tai eivät.
45     Pacta sunt servanda ‑periaatteen – joka on jokaisen oikeusjärjestyksen perusperiaate (asia C‑162/96, Racke, tuomio 16.6.1998,
Kok. 1998, s. I‑3655, 49 kohta) – mukaisesti komission ja Palman välillä tehty sopimus on kuitenkin periaatteessa koskematon.
Näin ollen komission mahdollinen velvollisuus hyväksyä yksi Palman ehdottamista sopimuksen muutoksista voi seurata ainoastaan
sopimuksesta itsestään tai sopimussuhteita sääntelevistä yleisistä periaatteista, joihin suhteellisuusperiaate kuuluu. Mainitun
sopimuksen muuttamista koskevan velvollisuuden väitetyn laiminlyönnin perusteella voi mahdollisesti syntyä ainoastaan sopimukseen
perustuva yhteisön vastuu.
46     Mitä tulee lopuksi perusteluvelvollisuuteen, jota kantaja väittää jätetyn noudattamatta, riittää sen toteaminen, että tämä
velvollisuus sitoo komissiota EY 253 artiklan nojalla. Se koskee kuitenkin ainoastaan kyseisen toimielimen yksipuolisia toimintatapoja.
Se ei näin ollen velvoita komissiota sen sopimuksen nojalla, joka sitoo kyseisen toimielimen Palmaan. Tästä seuraa, että kyseisen
velvollisuuden perusteella voi mahdollisesti syntyä ainoastaan sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu.
47     Edellä esitetystä seuraa, että perusteluvelvollisuuden väitettyä laiminlyöntiä lukuun ottamatta kantaja vetoaa vahingonkorvauskanteensa
tueksi komission sopimusperusteisten velvollisuuksien laiminlyöntiin ja että nostettu kanne nojautuu siten sopimussuhteiseen
perusteeseen (ks. vastaavasti em. asia Nutria v. komissio, määräyksen 36 kohta).
48     EY 225 ja EY 238 artiklan määräysten nojalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on kuitenkin toimivalta ratkaista ensimmäisenä
oikeusasteena luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden sen ratkaistaviksi saattamat sopimusoikeudelliset riidat ainoastaan
välityslausekkeen nojalla, ja se puuttuu tässä tapauksessa.
49     Käsiteltävänä olevassa asiassa ei voida hyväksyä, että sitä, että kantaja on saattanut asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
käsiteltäväksi, voitaisiin pitää ilmauksena asianosaisten yhteisestä tahdosta antaa yhteisöjen tuomioistuimille toimivalta
sopimusasiassa, koska komissio kiistää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivallan.
50     EY 238 artiklassa tarkoitetun välityslausekkeen puuttuessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi, silloin kun sen käsiteltäväksi
on nyt esillä olevan asian tavoin saatettu EY 235 artiklan nojalla nostettu vahingonkorvauskanne, ratkaista asiaa siltä osin
kuin se tosiasiassa koskee sopimukseen perustuvaa vahingonkorvausvaatimusta. Jollei näin olisi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
ulottaisi tuomiovaltansa koskemaan myös muita kuin sellaisia riitoja, joita sillä on sen toimivallalle rajat asettavan EY 240 artiklan
nojalla oikeus käsitellä, sillä tässä määräyksessä päinvastoin annetaan jäsenvaltioiden tuomioistuimille yleinen toimivalta
ratkaista sellaiset riidat, joissa yhteisö on asianosainen (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 133/85–136/85, Rau ym., tuomio
21.5.1987, Kok. 1987, s. 2289, 10 kohta ja em. asia Mutual Aid Administration Services v. komissio, määräyksen 47 kohta).
51     Edellä esitetystä seuraa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivallan puuttumiseen liittyvä tutkimatta jättämistä
koskeva peruste on hyväksyttävä siltä osin kuin kanne perustuu väitettyihin laiminlyönteihin, jotka koskevat yhtäältä velvollisuutta
ottaa huomioon mahdollinen ylivoimainen este ja toisaalta väitettyä velvollisuutta suhteellisuusperiaatteen johdosta hyväksyä
Palman ehdottamat muutokset sopimukseen.
52     Koska ensisijaisesti esitetyllä tutkimatta jättämistä koskevalla perusteella ei voida perustella kanteen hylkäämistä kokonaisuudessaan,
on tutkittava tutkimatta jättämistä koskeva peruste, joka liittyy työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan määräysten
rikkomiseen siltä osin kuin kantaja vetoaa perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen.

Tutkimatta jättämistä koskeva peruste, joka liittyy työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan määräysten rikkomiseen
Asianosaisten lausumat
53     Komissio väittää, että kanne on jätettävä tutkimatta, koska työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan vaatimusten vastaisesti
siinä ei esitetä mitään konkreettisia ja täsmällisiä tietoja aiheutuneeksi väitetyn vahingon tapahtumisesta ja sen määrästä.
Komission ei ole tässä yhteydessä mahdollista tunnistaa vahinkoa, johon kantaja nojautuu vaatiakseen korvausta.
54     Komissio korostaa vielä johdonmukaisuuden puuttumista kannekirjelmän ja kantajan vastauskirjelmän välillä niiden arviointiperusteiden
osalta, joiden tarkoituksena on vahingon määritteleminen. Siten kuljetus- ja varastointikustannukset, joiden korvaamista kantaja
vaatii kannekirjelmässä, ovat aiheutuneet ennen 11.11.1996 päivättyä kirjettä, jota kantaja kuitenkin pitää väitetyn vahingon
syynä. Vastauskirjelmässä sitä vastoin viitataan kuljetus- ja varastointikustannuksiin, joita Palmalle väitetään aiheutuneen
11.11.1996 päivätyn kirjeen johdosta.
55     Kantaja väittää, että sen kanne täyttää työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan vaatimukset. Kantaja korostaa tältä
osin, että se on asianmukaisesti ilmoittanut sen, mitkä kärsityt vahingot olivat, ja että kannekirjelmässä mainitaan vahingon
eri osatekijät ja tärkeimmät arviointiperusteet, joihin on nojauduttava vahingon määrän selvittämiseksi. Oikeuskäytännön mukaan
nämä seikat riittävät täyttämään työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan vaatimukset (asiaT‑277/97, Ismeri Europa
v. tilintarkastustuomioistuin, tuomio 15.6.1999, Kok. 1999, s. II‑1825, 67 kohta). Lopuksi kantaja korostaa, että komission
esittämä arvostelu liittyy sen arviointiin, onko kanne perusteltu, ja näin ollen se on tutkittava kyseisen arvioinnin yhteydessä
(asia T‑554/93, Saint ja Murray v. neuvosto ja komissio, tuomio 16.4.1997, Kok. 1997, s. II‑563, 59 kohta; asia T‑38/96, Guérin
automobiles v. komissio, tuomio 10.7.1997, Kok. 1997, s. II‑1223, 42 kohta ja asia T‑184/95, Dorsch Consult v. neuvosto ja
komissio, tuomio 28.4.1998, Kok. 1998, s. II‑667, 23 kohta).
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi asiasta
56     Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan, jota saman perussäännön 53 artiklan ensimmäisen
kohdan nojalla sovelletaan myös oikeudenkäyntiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan kannekirjelmässä on mainittava oikeudenkäynnin kohde ja yhteenveto
kanteen oikeudellisista perusteista.
57     Kun kyse on ehdottomasta prosessinedellytyksestä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi omasta aloitteestaan tutkia sen,
täyttääkö kannekirjelmä nämä vaatimukset (ks. erityisesti asia T‑231/99, Joynson v. komissio, tuomio 21.3.2002, Kok. 2002,
s. II‑2085, 154 kohta).
58     On muistettava, että edellä 56 kohdassa tarkoitetun maininnan on oltava riittävän selkeä ja täsmällinen, jotta vastaaja voi
valmistella puolustuksensa ja jotta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin voi tarvittaessa ratkaista kanteen tukeutumatta
muihin tietoihin. Oikeusvarmuuden ja hyvän lainkäytön takaamiseksi kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että
ne olennaiset tosiseikat ja oikeudelliset seikat, joihin kantaja perustaa kanteensa, käyvät ilmi ainakin pääpiirteittäin itse
kannekirjelmästä, kunhan ne on esitetty johdonmukaisesti ja ymmärrettävästi (asia T‑56/92, Koelman v. komissio, määräys 29.11.1993,
Kok. 1993, s. II‑1267, 21 kohta ja asia T‑195/95, Guérin automobiles v. komissio, tuomio 6.5.1997, Kok. 1997, s. II‑679, 20 kohta).
59     Näiden vaatimusten täyttämiseksi kanteessa, jolla vaaditaan korvausta vahingosta, joka yhteisön toimielimen on väitetty aiheuttaneen,
on mainittava seikat, joiden avulla voidaan yksilöidä se toiminta, josta kantaja toimielintä moittii, ne syyt, joiden perusteella
kantaja katsoo, että kyseisen toiminnan ja kantajan kärsimän vahingon välillä on syy-yhteys, sekä kyseisen vahingon luonne
ja laajuus (asia T‑387/94, Asia Motor France ym. v. komissio, tuomio 18.9.1996, Kok. 1996, s. II‑961, 107 kohta).
60     Käsiteltävänä olevassa asiassa käy ensimmäisen perusteen arvioinnista ilmi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
toimivaltainen tutkimaan ainoastaan väitetyn perustelujen puuttumisen 11.11.1996 päivätystä kirjeestä, joka koskee komission
kieltäytymistä hyväksymästä Palman ehdottamaa sopimuksen muutosta. Näin ollen tämän perusteen tutkinnan yhteydessä on katsottava,
että kantajan komissioon kohdistama arvostelu rajoittuu 11.11.1996 päivätyn kirjeen perusteluvelvollisuuden väitettyyn noudattamatta
jättämiseen, minkä perusteella ei voi missään tapauksessa syntyä yhteisön vastuuta (ks. vastaavasti asia 106/81, Kind v. neuvosto
ja komissio, 106/81, tuomio 15.9.1982, Kok. 1982, s. 2885, 14 kohta ja asia C‑76/01 P, Eurocoton ym. v. neuvosto, tuomio 30.9.2003,
98 kohta, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).
61     Kannekirjelmästä käy ilmi, että kantaja väittää kärsineensä vahingon, jonka suuruudeksi se arvioi 22 miljardia ITL (11 382 051,78 euroa).
On kuitenkin todettava, ettei kannekirjelmään sisälly mitään mainintaa niistä syistä, joiden perusteella kantaja arvioi, että
11.11.1996 päivätyn kirjeen perustelujen väitetyn puuttumisen ja sen vahingon välillä, jonka se väittää kärsineensä, olisi
syy-yhteys. Kannekirjelmässä kantaja on nimittäin ainoastaan väittänyt, että väitetty vahinko on suora ja ilmeinen seuraus
11.11.1996 päivätystä kirjeestä.
62     Tästä seuraa, ettei yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 21 artiklan ensimmäisen kohdan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan vaatimuksia ole täytetty.
63     Kaikki edellä esitetty huomioon ottaen kanne on jätettävä tutkimatta ilman, että olisi tarpeen tutkia muita perusteita ja
perusteluja, jotka komissio on esittänyt kanteen tutkimatta jättämisen tueksi.

Oikeudenkäyntikulut
64     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan
korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska kantaja on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan
oikeudenkäyntikulut komission vaatimusten mukaisesti.
Näillä perusteilla
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN (toinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne jätetään tutkimatta.
2)
Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Pirrung
Meij
Forwood
Julistettiin Luxemburgissa 19 päivänä toukokuuta 2004.
H. Jung

J. Pirrung
kirjaaja

jaoston puheenjohtaja
*
Oikeudenkäyntikieli: italia.