CELEX: 62004CJ0122
Compétences de la Commission
Modalités d'exercice des compétences d'exécution
Mise en œuvre du programme Forest Focus

1       Prasības pieteikumā Eiropas Kopienu Komisija lūdz Tiesu atcelt 17. panta 2. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada
17. novembra Regulā (EK) Nr. 2152/2003 par mežu un vides mijiedarbības monitoringu Kopienā (
Forest Focus
) (OV L 324, 1. lpp., turpmāk tekstā – “
Forest Focus
regula”), ciktāl ar to uz
Forest Focus
programmas īstenošanas pasākumu noteikšanu attiecina regulatīvo procedūru, kas paredzēta 5. pantā Padomes 1999. gada 28. jūnija
Lēmumā 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību (OV L 184, 23. lpp., turpmāk
tekstā – “otrais komitoloģijas lēmums”), un saglabāt minētās regulas radītās sekas līdz tās grozīšanai, kas izdarāma cik vien
iespējams īsā laikā pēc Tiesas sprieduma pieņemšanas.
2       Ar Tiesas priekšsēdētāja 2004. gada 15. jūlija rīkojumu Spānijas Karalistei un Somijas Republikai tika ļauts iestāties lietā,
lai atbalstītu Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes prasījumus.

Atbilstošās tiesību normas

EK līgums
3       Saskaņā ar EKL 202. panta trešo ievilkumu:
“Lai nodrošinātu šajā Līgumā izvirzīto mērķu sasniegšanu, Padome saskaņā ar šajā Līgumā paredzētajiem nosacījumiem
[..]
–       ar tās pieņemtiem tiesību aktiem pilnvaro Komisiju īstenot Padomes pieņemtos noteikumus. Padome var izvirzīt noteiktas prasības,
kas attiecas uz šo pilnvaru īstenošanu. Īpašos gadījumos Padome var arī paturēt tiesības tieši īstenot izpildes pilnvaras.
Šīm procedūrām jāsaskan ar principiem un noteikumiem, ko Padome pēc Komisijas priekšlikuma, saņēmusi Eiropas Parlamenta atzinumu,
iepriekš pieņēmusi ar vienprātīgu lēmumu.”

Otrais komitoloģijas lēmums
4       Otrais komitoloģijas lēmums ir pieņemts, pamatojoties uz EKL 202. panta trešo ievilkumu.
5       Ar to ir aizstāts Padomes 1987. gada 13. jūlija Lēmums 87/373/EEK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas
kārtību (OV L 197, 33. lpp.).
6       Saskaņā ar otrā komitoloģijas lēmuma 2. pantu:
“Darba metožu izvēli ieviešanas pasākumu pieņemšanai nosaka šādi kritēriji:
a)      vadības pasākumi, tādi kā pasākumi, kas ir saistīti ar kopējās lauksaimniecības un kopējās zivsaimniecības politikas piemērošanu
vai programmu izpildi, kuras būtiski skar budžetu, būtu jāpieņem ar vadības procedūru;
b)      vispārēji [vispārpiemērojami] pasākumi, kas ir paredzēti, lai piemērotu būtiskus pamataktu noteikumus, tostarp pasākumus [pasākumi]
attiecībā uz cilvēku veselības aizsardzību vai drošību, dzīvnieku vai augu aizsardzību, būtu jāpieņem ar regulatīvu procedūru;
ja pamatakts paredz, ka noteiktus nebūtiskus dokumenta noteikumus var precizēt vai atjaunināt ar ieviešanas procedūrām, šādus
pasākumus pieņem ar regulatīvu procedūru;
c)      neskarot a) un b) punktu, konsultēšanās procedūru izmanto visos gadījumos, kad to uzskata par lietderīgāko.”
7       Minētā lēmuma 3.–6. punkts nosaka attiecīgi šādas četras procedūras: “konsultēšanās procedūru” (3. pants), “vadības procedūru”
(4. pants), “regulatīvo procedūru” (5. pants) un “drošības procedūru” (6. pants).
8       Saskaņā ar tā paša lēmuma 4. panta 1. punktu un 5. panta 1. punktu Komisijai palīdz attiecīgi vadības komiteja un regulatīvā
komiteja, kurās abās ir dalībvalstu pārstāvji un kuras vada Komisijas pārstāvis.
9       Otrā komitoloģijas lēmuma 4. panta 3. un 4. punkts paredz:
“3.      Komisija, neskarot 8. pantu, pieņem pasākumus, kuri jāpiemēro nekavējoties. Tomēr, ja šie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu,
Komisija tūlīt par tiem paziņo Padomei. Šajā gadījumā Komisija var atlikt pasākumu piemērošanu, par ko tā ir pieņēmusi lēmumu,
uz laiku, ko nosaka katrā pamataktā, bet kurš noteikti nepārsniedz trīs mēnešus no šāda paziņojuma dienas.
4.      Padome, pieņemot lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu, var pieņemt atšķirīgu lēmumu 3. punktā noteiktajā termiņā.”
10     Minētā lēmuma 5. panta 3.–6. punkts noteic:
“3.      Komisija, neskarot 8. pantu, pieņem paredzētos pasākumus, ja tie atbilst komitejas atzinumam.
4.      Ja paredzētie pasākumi nesaskan ar komitejas atzinumu vai atzinums nav sniegts, Komisija tūlīt iesniedz Padomei priekšlikumu
par veicamajiem pasākumiem un informē Eiropas Parlamentu.
5.      Ja Eiropas Parlaments uzskata, ka atbilstoši pamataktam, kas pieņemts saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru, iesniegtais
Komisijas priekšlikums pārsniedz pamataktā noteiktās ieviešanas pilnvaras, tas informē Padomi par savu nostāju.
6.      Padome, ja vajadzīgs, ņemot vērā visas šādas nostājas, var pieņemt lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu termiņā, ko nosaka
katrā pamataktā, bet kurš noteikti nav ilgāks kā trīs mēneši pēc informācijas nodošanas dienas Padomei.
Ja šajā termiņā Padome ar kvalificētu balsu vairākumu ir norādījusi, ka tā iebilst priekšlikumam, Komisija to izskata atkārtoti.
Tā var iesniegt grozīto priekšlikumu Padomei, atkārtoti iesniegt priekšlikumu vai ierosināt tiesību akta projektu, pamatojoties
uz Līgumu.
Ja minētā termiņa beigās Padome nav pieņēmusi ierosināto ieviešanas aktu vai norādījusi iebildumus ieviešanas pasākumu priekšlikumā,
ierosināto ieviešanas aktu pieņem Komisija.”
11     Otrā komitoloģijas lēmuma 7. pants attiecas uz komitejām.
12     Minētā lēmuma 8. pants attiecas uz gadījumiem, kad Eiropas Parlaments norāda, ka ieviešanas pasākumu projekts varētu pārsniegt
pamataktā noteiktās ieviešanas pilnvaras.

“Forest Focus” regula
13
Forest Focus
regulu pieņēma, pamatojoties īpaši uz EKL 175. pantu.
14     Atbilstīgi tās 1. pantam ar minēto regulu “tiek noteikta Kopienas programma vispārīgam, saskaņotam un visaptverošam ilgtermiņa
mežu stāvokļa monitoringam (še turpmāk – “programma”), lai:
a)      saglabātu un turpmāk attīstītu:
–       gaisa piesārņojuma un gaisa piesārņojuma ietekmes un citu aģentu un faktoru, kuriem ir iedarbība uz mežiem, tādu kā biotisko
un abiotisko faktoru, un antropogēnas izcelsmes faktoru monitoringu,
–       meža ugunsgrēku un to cēloņu un ietekmes monitoringu,
–       meža ugunsgrēku novēršanu;
b)      novērtētu prasības un attīstītu augšņu, oglekļa piesaistīšanas, klimata izmaiņu ietekmes un bioloģiskās daudzveidības monitoringu,
kā arī mežu aizsargfunkcijas;
c)      regulāri izvērtētu monitoringa darbību efektivitāti, novērtējot mežu stāvokli un monitoringa darbības turpmāku attīstību.
[..]”
15     Saskaņā ar minētās regulas 2. panta 1. punktu:
“Programma nosaka pasākumus, kas ir paredzēti, lai:
a)      veicinātu saskaņotu datu vākšanu, apstrādi un novērtēšanu;
b)      uzlabotu datu novērtēšanu un veicinātu integrētu datu novērtēšanu Kopienas līmenī;
c)      uzlabotu datu un informācijas kvalitāti, kas savākta saskaņā ar programmu;
d)      turpmāk attīstītu programmas monitoringa darbību;
e)      uzlabotu izpratni par mežiem un jo īpaši par dabiskās un antropogēnās slodzes faktoriem;
f)      pētītu meža ugunsgrēku dinamiku un to cēloņus, un iedarbību uz mežiem;
g)      izstrādātu riska novērtēšanas rādītājus, kā arī metodoloģijas attiecībā uz vairākiem mežu slodzes faktoriem laikā un telpā.”
16
Forest Focus
regulas 2. un 3. nodaļā, kuru nosaukumi ir attiecīgi “Monitorings un līdzekļi, lai uzlabotu un attīstītu programmu” un “Valstu
programmas, koordinācija un sadarbība”, ietilpst 4.–7. pants un 8.–11. pants.
17
Forest Focus
regulas 12. pants paredz, ka programmu realizē četros gados no 2003. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim.
18     Minētās regulas 13. pants noteic, ka finanšu līdzekļi programmas īstenošanai posmam no 2003. līdz 2006. gadam ir 61 miljons EUR,
no kuriem 9 miljoni EUR var tikt izmantoti ugunsgrēku novēršanas pasākumiem.
19     Saskaņā ar tās pašas regulas preambulas astoņpadsmito apsvērumu:
“Šī regula kopējam programmas darbības laikam nosaka kopējo finansējuma summu, kas atbilstīgi 33. punktam 1999. gada 6. maija
Starpiestāžu līgumā, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija savā starpā noslēgušas par budžeta disciplīnu un budžeta procedūras
uzlabošanu, ir galvenā atsauce budžeta lēmējinstitūcijai gada budžeta procedūras izpildes laikā.”
20
Forest Focus
regulas preambulas divdesmit ceturtajā apsvērumā ir noteikts:
“Vispārēja vēriena [vispārpiemērojami] pasākumi, kas ir nepieciešami, lai īstenotu šo regulu, jāpieņem saskaņā ar [otro komitoloģijas
lēmumu].”
21     Šīs regulas 17. panta 2. punkts paredz:
“Ja ir atsauce uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.
[..]”
22     Minētais ir piemērojams šādiem
Forest Focus
regulas noteikumiem:
“4. pants
1.      Pamatojoties uz [Padomes 1986. gada 17. novembra] Regulas (EEK) Nr. 3528/86 [par Kopienas mežu aizsardzību no atmosfēras piesārņojuma
(OV L 326, 2. lpp.)] panākumiem, programma:
a)      saglabā un turpmāk attīsta novērošanas punktu sistemātiska tīkla izveidi ar mērķi veikt periodisku uzskaiti, lai vāktu mežu
stāvokli raksturojošu informāciju;
b)      saglabā un turpmāk attīsta novērošanas parauglaukumu tīkla izveidi, kuros tiek veikts intensīvs un nepārtraukts mežu monitorings.
2.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1. punktu.
5. pants
1.      Pamatojoties uz [Padomes 1992. gada 23. jūlija] Regulas (EEK) Nr. 2158/92 [par Kopienas mežu aizsardzību pret ugunsgrēkiem
(OV L 217, 3. lpp.)] panākumiem, programma saglabā un turpmāk attīsta informācijas sistēmu, lai Kopienas līmenī savāktu salīdzināmu
informāciju par meža ugunsgrēkiem.
2.      Programma ļauj dalībvalstīm veikt pētījumus par meža ugunsgrēku cēloņu un dinamikas identifikāciju, kā arī par to iedarbību
uz mežiem. Šie pētījumi papildina darbības un pasākumus, kas veikti attiecībā uz meža ugunsgrēkiem saskaņā ar [Padomes 1999. gada
9. decembra] Lēmumu 1999/847/EK [, ar ko nosaka Kopienas rīcības programmu civilās aizsardzības jomā (OV L 327, 53. lpp.)],
[Padomes 1999. gada 17. maija] Regulu (EK) Nr. 1257/1999 [par Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda (ELVGF)
atbalstu lauku attīstībai un dažu regulu grozīšanu un atcelšanu (OV L 160, 8. lpp.)] un [Padomes 1989. gada 29. maija] Regulu (EEK)
Nr. 1615/89 [par Eiropas Mežsaimniecības informācijas un sakaru sistēmas (EMISS) izveidošanu (OV L 165, 12. lpp.)].
Papildus līdz 2005. gada 31. decembrim izpratni veicinošas kampaņas un īpašas apmācības aģentiem, kas iesaistīti ugunsgrēku
novēršanā, tiek finansētas atsevišķi saskaņā ar 13. panta 1. punktu, izņemot gadījumus, kad šādi pasākumi ir iekļauti lauku
attīstības programmās.
[..]
5.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1. un 2. punktu.
6. pants
1.      Lai realizētu 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktos mērķus, programma jāattīsta, veicot pētījumus, eksperimentus, demonstrējumu
projektus, izmēģinājumus uz eksperimentālās bāzes un ieviešot jaunas monitoringa darbības. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm
attīsta programmu, jo īpaši:
a)      uzlabo izpratni par mežu un citu meža zemju stāvokli, kā arī par to stāvokļa un dabisko un antropogēno slodzes faktoru savstarpējām
sakarībām;
b)      novērtē klimata izmaiņu iedarbības uz mežiem un citām meža zemēm, tostarp iedarbības uz to bioloģisko daudzveidību un to saistību
ar oglekļa piesaistīšanu un augsni;
c)      ņemot vērā attiecīgos esošos rādītājus, identificē galvenos strukturālos un funkcionālos ekosistēmas elementus, kas jāizmanto
kā rādītāji, novērtējot mežu bioloģiskās daudzveidības stāvokli un tendences un mežu aizsargfunkcijas.
2.      Paralēli 1. punktā noteiktajiem pasākumiem pēc Komisijas pieprasījuma vai pēc savas iniciatīvas dalībvalstis var veikt pētījumus,
eksperimentus, demonstrējumu projektus vai monitoringa testa fāzi.
3.      Šā panta 1. un 2. punktā noteiktie pasākumi palīdz identificēt jaunu monitoringa darbību izveides iespējas saskaņā ar programmu,
kas var sniegt būtisku ieguldījumu informācijas un monitoringa vajadzībām 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā uzskaitītajās
jomās. Šo darbību īstenošana jāuzskata par 18. pantā minētā pārskata daļu. Attīstot programmu, Komisija ņem vērā gan zinātniskās,
gan arī finanšu vajadzības un ierobežojumus.
4.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1., 2. un 3. punktu,
tostarp lēmumi par jaunu monitoringa darbību īstenošanu.
7. pants
1.      Lai realizētu 1. panta 1. punkta c) apakšpunkta mērķus, papildus 6. pantā paredzētajām darbībām Komisija ciešā sadarbībā ar
dalībvalstīm vada pētījumus, eksperimentus un demonstrējumu projektus, lai:
a)      veicinātu saskaņotu datu vākšanu, apstrādi un novērtēšanu Kopienas līmenī;
b)      Kopienas līmenī uzlabotu datu novērtēšanu;
c)      uzlabotu datu un informācijas kvalitāti, kas vākta saskaņā ar programmu.
[..]
3.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1. punktu.
8. pants
1.      Šīs regulas 4., 5. pantā, 6. panta 2. un 3. punktā un 7. panta 2. punktā paredzētās darbības jāīsteno saskaņā ar valstu programmām,
ko dalībvalstis izstrādā uz diviem gadiem.
2.      Valstu programmas jāiesniedz Komisijai 60 dienu laikā pēc šīs regulas spēkā stāšanās un turpmāk pirms 1. novembra gadā pirms
katra trīs gadu laika posma sākuma datuma.
3.      Dalībvalstis ar Komisijas apstiprinājumu pielāgo savas izstrādātās valstu programmas, jo īpaši, ļaujot paplašināt monitoringa
darbību, kas noteikta saskaņā ar 6. pantu.
4.      Valstu programmas jāpapildina ar
ex ante
novērtējumu, kad tās ir iesniegtas Komisijai. Dalībvalstis veic arī termiņa vidusposma novērtējumu katra 12. pantā norādītā
perioda trešā gada beigās un
ex post
novērtējumu katra šā perioda beigās.
5.      Pamatojoties uz iesniegtajām valstu programmām vai pamatojoties uz katru apstiprināto šo valstu programmu pielāgojumu, Komisija
lemj par finanšu iemaksām saistībā ar attaisnotām izmaksām.
6.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1.–5. punktu, ņemot
vērā valstu, Eiropas un starptautiskos monitoringa mehānismus nolūkā izvairīties no papildu administratīviem slogiem.
9. pants
[..]
3.      Komisija izveido zinātnisko padomdevēju grupu, kura palīdz Pastāvīgajai mežsaimniecības komitejai sagatavot tās darbu, jo
īpaši attīstīt programmu, kā tas minēts 6. pantā.
[..]
6.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 3. punktu.
10. pants
1.      Lai saskaņotu 4., 5. pantā un 6. panta 3. punktā minētās darbības un nodrošinātu datu salīdzināmību, rokasgrāmatās nosakāmi
obligātie un izvēles parametri un nosakāmas monitoringa metodes, kā arī datu formāti, kurus izmanto datu nosūtīšanai. Rokasgrāmatas
jāpamato ar esošajām sistēmām, ja vajadzīgs un ja tas ir atbilstoši.
2.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1. punktu.
14. pants
1.      Dalībvalstis izraugās iestādes, kas ir kompetentas vadīt apstiprinātajās valstu programmās ietvertās darbības, pamatojoties
uz šo iestāžu finanšu un darbības kompetenci. Šīs iestādes var būt valsts pārvaldes iestādes vai citas iestādes, ievērojot
Komisijas sniegto apstiprinājumu privātām juridiskām personām, kuras veic valsts dienesta uzdevumus, nodrošinot atbilstošas
finanšu garantijas un izpildot nosacījumus, kas sīki izstrādātajos noteikumos paredzēti šā punkta īstenošanai.
2.      Neierobežojot esošās kompetentās iestādes, dalībvalstis izraugās iestādes un aģentūras, kas pilnvarotas veikt pasākumus, kuri
pieņemti saskaņā ar šo regulu.
3.      Dalībvalstis ir atbildīgas par pārdomātu un efektīvu Kopienas iemaksu vadību. Šim mērķim tās pieņem noteikumus, kas vajadzīgi,
lai:
a)      nodrošinātu to, ka Kopienas finansētās darbības ir faktiski veiktas un tās ir veiktas pienācīgā veidā, nodrošinot Kopienas
ieguldījuma pārskatāmību;
b)      novērstu visus pārkāpumus;
c)      atgūtu maksājumus, kuri zaudēti pārkāpuma vai nolaidības dēļ;
d)      nodrošinātu, ka 1. punktā minētajām iestādēm ir atbilstošas iekšējās vadības un kontroles sistēmas;
e)      nodrošinātu, ka gadījumā, ja 1. punktā minētās iestādes nav valsts iestādes, dalībvalstis par tām galvo.
4.      Dalībvalstis sniedz Komisijai visu nepieciešamo informāciju un veic visus pasākumus, kas var atvieglot pārbaudes, tostarp
Komisijas vai Eiropas Revīzijas palātas pārbaudes uz vietas, kuras Komisija uzskata par piemērotām Kopienas finansējuma vadīšanas
nolūkos. Dalībvalstis informē Komisiju par visiem šajā saistībā veiktajiem pasākumiem.
5.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1.–4. punktu.
15. pants
1.      Dalībvalstis ik gadus ar izraudzīto iestāžu un aģentūru starpniecību saskaņā ar programmu savāktos datus nosūta Komisijai,
pievienojot ziņojumu par tiem.
Datiem jābūt ar ģeogrāfisku norādi un tie jānosūta Komisijai, izmantojot datoru sakarus un/vai elektroniskās tehnoloģijas.
Komisija ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm izstrādā šādai nosūtīšanai nepieciešamo formātu un sīkas ziņas.
[..]
4.      Saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru jānosaka sīki izstrādāti noteikumi par to, kā īstenot 1. punktu.
16. pants
[..]
3.      Katra dalībvalsts sagatavo ziņojumu par situāciju valstī saistībā ar jautājumiem, uz kuriem attiecas 6. pantā minētās monitoringa
darbības, kuras ir ieviestas.
Metodiskās norādes par ziņojumiem un ziņošanas laika posmu jānosaka saskaņā ar 17. panta 2. punktā minēto procedūru.”
23
Forest Focus
regulas pieņemšanas laikā Komisija sniedza paziņojumu, kurā tā īpaši norādīja:
“Ņemot vērā, ka priekšlikumā minētie pasākumi attiecas uz tādu programmu īstenošanu, kuras būtiski skar budžetu, Komisija
uzskata, ka to pieņemšanā ir jāizmanto vadības procedūra.”

Par prasību
24     Prasības atbalstam Komisija izvirza vienu pamatu, norādot, ka Parlaments un Padome nav ievērojuši pienākumu norādīt pamatojumu.

Komisijas argumenti
25     Komisija uzskata, ka otrā komitoloģijas lēmuma 2. pantā noteiktie kritēriji nav ievēroti.
26     Komisija norāda, ka ieviešanas pasākumi, kas jānosaka atbilstīgi
Forest Focus
regulai, ir vadības pasākumi saistībā ar rīcības programmu. Kopienu programmu īstenošanā principā piemēro tikai vadības procedūru
vai, attiecīgajos gadījumos, konsultēšanās procedūru.
27     Tā apgalvo, ka saistībā ar programmas īstenošanu uz ieviešanas pasākumiem, kas ir cieši saistīti ar programmas vadību un īstenošanu,
pat ja tie būtu formulēti vispārīgi, attiecas otrā komitoloģijas lēmuma 2. panta a) punkts.
28     Komisija uzskata, ka to pasākumu mērķis, kuri ir jānosaka regulatīvajai komitejai saskaņā ar minētā lēmuma 2. panta b) punktu,
ir ne tikai pašu augu aizsardzība, bet arī un īpaši – patērētāju drošība, kuri patērē augus tieši vai netieši, t.i., ar dzīvnieku
starpniecību. Pasākumus, lai īstenotu Parlamenta pieņemto tiesību aktu, kura galvenais mērķis, kā šajā lietā, ir vides aizsardzība,
nevis lauksaimniecība, nevar uzskatīt par augu aizsardzības pasākumiem. To apstiprina arī fakts, ka ieviešanas pasākumi, kuri
jānosaka atbilstīgi
Forest Focus
regulai, nekādi neattiecas uz pašiem mežiem, bet uz vadības kārtību saistībā ar to darbību īstenošanu, kas var tikt finansētas
no Kopienu budžeta.
29     Komisija piebilst, ka
Forest Focus
regulā paredzēto pasākumu raksturs ir tāds pats kā tiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 17. jūlija
Regulā (EK) Nr. 1655/2000 par Finanšu instrumentu videi (
LIFE
) (OV L 192, 1. lpp., turpmāk tekstā – “
LIFE
regula”), uz kuru attiecas Tiesas 2003. gada 21. janvāra par “
LIFE
” nosauktais spriedums lietā C‑378/00 Komisija/Parlaments un Padome,
Recueil
, I‑937. lpp.
30     Atsaucoties uz iepriekš minētā sprieduma lietā
LIFE
53. un 54. punktu, Komisija norāda, ka mērķa sasniegšana, proti, lielākas konsekvences un skaidrības panākšana komitejas
veida izvēlē, būtu apdraudēta, ja Kopienu likumdevējs, pieņemot pamataktu, kas ieviešanas pilnvaras uztic Komisijai, varētu
atkāpties no otrajā komitoloģijas lēmumā noteiktajiem kritērijiem, nepaskaidrojot atkāpšanās iemeslus.
31     Komisija uzskata, ka vārds “vispārpiemērojami”
Forest Focus
regulas preambulas divdesmit ceturtajā apsvērumā tās pamatojumam nedod pilnīgi neko, salīdzinot ar standarta formas apsvērumu,
kas tiek iekļauts visos tiesību aktos, kuri paredz komitoloģijas procedūru. Pienākums sniegt pamatojumu saistībā ar Padomes
un Parlamenta lēmumu izmantot citu procedūru, nevis to, kas izriet no otrā komitoloģijas lēmuma 2. pantā noteikto kritēriju
piemērošanas, tādējādi nav izpildīts.

Tiesas vērtējums
32     No iepriekš minētā sprieduma lietā
LIFE
49. un 56. punkta izriet, ka, kaut arī otrā komitoloģijas lēmuma 2. pantā noteiktie kritēriji nav saistoši, likumdevējam
jāsniedz savas izvēles pamatojums, ja tas nolemj atkāpties no minētajiem kritērijiem, izvēloties komitejas procedūru.
33     Tātad, pirmkārt, ir jāpārbauda, vai Kopienu likumdevēja izdarītā izvēle atbilst minētā lēmuma 2. panta b) punktā paredzētajiem
kritērijiem.
34     Saskaņā ar minētā punkta pirmo daļu regulatīvā procedūra būtu jāizvēlas attiecībā uz vispārpiemērojamiem pasākumiem, kas ir
paredzēti, lai piemērotu būtiskus pamataktu noteikumus.
35     Šis jēdziens ir jānošķir no “vadības pasākumiem” otrā komitoloģijas lēmuma 2. panta a) punkta izpratnē. Šie vadības pasākumi
it īpaši ir pasākumi, kas saistīti ar tādu programmu izpildi, kuras būtiski skar budžetu.
36     Šajā sakarā ir jāatgādina, ka otrais komitoloģijas lēmums tika pieņemts, pamatojoties uz EKL 202. panta trešo ievilkumu.
37     Ieviešanas (izpildes) jēdziens minētā panta izpratnē aptver gan piemērošanas noteikumu izstrādi, gan noteikumu piemērošanu
konkrētiem gadījumiem, pieņemot individuālus tiesību aktus (skat. 1989. gada 24. oktobra spriedumu lietā 16/88 Komisija/Padome,
Recueil
, 3457. lpp., 11. punkts).
38     Uz individuāliem pasākumiem var attiecināt tikai otrā komitoloģijas lēmuma 2. panta a) punktu, bet uz vispārpiemērojamiem
pasākumiem var attiekties jebkura no šī panta divām pamatdaļām.
39     Iepriekš minētā sprieduma lietā
LIFE
61. punktā Tiesa ir piekritusi ģenerāladvokāta secinājumam par to, ka pamatnostādnes, kas paredzēja nosacījumus projektu
iespējamam finansējumam saskaņā ar attiecīgo programmu, bija cieši saistītas ar šīs programmas īstenošanu un nebija “vispārpiemērojami
pasākumi, kas ir paredzēti, lai piemērotu būtiskus pamataktu noteikumus” otrā komitoloģijas lēmuma 2. panta b) punkta izpratnē.
Tiesa konstatēja, ka tie bija vadības pasākumi, kas saistīti ar programmu izpildi minētā lēmuma 2. panta a) punkta izpratnē.
40     Lai nošķirtu minētā panta pirmo divu punktu piemērošanas jomu, ir jāatgādina tajos paredzēto divu procedūru īpašības. Regulatīvajā
procedūrā Padomei ir stingrāka loma nekā vadības procedūrā. Turklāt regulatīvā procedūra atšķirībā no vadības procedūras noteiktos
apstākļos paredz Parlamenta iejaukšanos.
41     Ņemot vērā šīs atšķirības, par vadības pasākumiem, kas saistīti ar programmu izpildi, otrā komitoloģijas lēmuma 2. panta a) punkta
izpratnē ir jāatzīst, pirmkārt, šajā nolūkā pieņemtie individuālie pasākumi (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Komisija/Padome, 15. un 18. punkts) un, otrkārt, vispārpiemērojamie pasākumi, kas cieši saistīti ar programmām un kas iekļaujas
sistēmā, kura ir pietiekami sīki izstrādāta ar pašu pamataktu.
42
Forest Focus
regulā paredzētā rīcība, kā redzams no šīs regulas preambulas astoņpadsmitā apsvēruma, protams, attiecas uz Kopienu programmu.
43     Tomēr Padome ir pareizi norādījusi uz
Forest Focus
programmas būtiskiem elementiem, kuri ar
Forest Focus
regulu nav tik sīki izstrādāti, lai tos atspoguļotu tādos vispārpiemērojamos pasākumos, kādi ir ar programmu izpildi saistītie
vadības pasākumi:
–       monitorings un līdzekļi, lai uzlabotu un attīstītu programmu – saskaņā ar
Forest Focus
regulas 4. panta 2. punktu, 5. panta 5. punktu, 6. panta 4. punktu un 7. panta 3. punktu;
–       ar valsts programmām saistītie noteikumi, par kuru īstenošanu saskaņā ar šīs regulas 8. panta 6. punktu ir jāpieņem sīki izstrādāti
noteikumi, ņemot vērā valstu, Eiropas un starptautiskos monitoringa mehānismus, lai izvairītos no papildu administratīviem
slogiem;
–       zinātniskā padomdevēja grupa – saskaņā ar šīs pašas regulas 9. panta 6. punktu;
–       rokasgrāmatas, kas īpaši nosaka monitoringa metodes – saskaņā ar šīs regulas 10. panta 2. punktu;
–       nosacījumi, saskaņā ar kuriem dalībvalstu izraudzītās privātās organizācijas tiek apstiprinātas par iestādēm, kas ir kompetentas
vadīt apstiprinātajās valstu programmās ietvertās darbības, un kuri ir jāparedz sīki izstrādātos noteikumos, ko pieņem atbilstīgi
Forest Focus
regulas 14. panta 5. punktam;
–       vispārēja programmas izpildes kontrole un, it īpaši, Kopienu finansējuma pārvaldība, ko veic dalībvalstis – saskaņā ar to
pašu noteikumu, un
–       šīs regulas 15. panta 1. punktā un 16. pantā 3. punktā noteiktais dalībvalstu pienākums sniegt informāciju, lai it sevišķi
veicinātu integrētu datu novērtēšanu Kopienas līmenī un pārbaudītu programmas efektivitāti; šā pienākuma saturs ir jāprecizē
attiecīgi īstenošanas noteikumos saskaņā ar minētās regulas 15. panta 4. punktu un metodiskajās norādēs atbilstīgi šīs pašas
regulas 16. panta 3. punktam.
44     Pretēji Komisijas apgalvojumiem iepriekš minētais spriedums lietā
LIFE
neļauj secināt, ka visi šajā lietā aplūkojamie pasākumi ir vadības pasākumi, kas saistīti ar programmu izpildi. Atšķirībā
no
LIFE
regulas, kurā Kopienu likumdevējs ir ļoti precīzi noteicis principus, saskaņā ar kuriem Komisija pēc dalībvalstu iniciatīvas
varētu apstiprināt atbalstāmos projektus,
Forest Focus
regulā tas ir vienīgi ieskicējis plašus un vispārējus programmas ietvarus. Saskaņā ar iepriekšējo punktu šajā gadījumā ir
drīzāk jāizstrādā īpaša sistēma, nevis jāīsteno jau skaidri noteiktie aspekti.
45     No visiem iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka šajā lietā Kopienu likumdevējs nav atkāpies no otrā komitoloģijas lēmuma
2. pantā noteiktajiem kritērijiem. Līdz ar to likumdevējam nav jāpamato
Forest Focus
regulas 17. panta 2. punktā paredzētās komitejas procedūras izvēle.
46     Tādēļ Komisijas prasība ir noraidāma.

Par tiesāšanās izdevumiem
47     Atbilstoši Reglamenta 69. panta 2. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Parlaments un Padome ir prasījuši piespriest
Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā Komisijai spriedums ir nelabvēlīgs, tad jāpiespriež tai atlīdzināt tiesāšanās
izdevumus. Saskaņā ar minētā panta 4. punktu Spānijas Karaliste un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
1)
prasību noraidīt;
2)
Eiropas Kopienu Komisija atlīdzina tiesāšanās izdevumus;
3)
Spānijas Karaliste un Somijas Republika sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – franču.