CELEX: 61990CJ0378
Appel
tjenestemænd
reorganisering af en tjenestegren
oprettelse af en ny stilling

1 Ved processkrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 21. december 1990 har Antonino Pitrone i medfoer af artikel 49 i statutten for EOEF-Domstolen og de tilsvarende bestemmelser i statutten for EKSF-Domstolen og statutten for Euratom-Domstolen ivaerksat appel til proevelse af den af Retten i Foerste Instans den 23. oktober 1990 afsagte dom, hvorved Retten frifandt Kommissionen for sagsoegerens paastande om annullation af beslutningen om at udnaevne Maurice Walker i stillingen som chef for den saerlige tjeneste XXI-01 i Generaldirektoratet Toldunionen og Indirekte Beskatning i Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber (herefter benaevnt "GD XXI") og om, at Kommissionen tilpligtedes at lade sagsoegeren genindtraede i stillingen som ansvarlig for datamatisering og databehandling i GD XXI.
2 Til stoette for appellen har appellanten fremsat fire anbringender, hvorved han goer gaeldende, at der er sket en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 5, 7 og 86-89 og af bestemmelserne i vedtaegtens bilag IX, at der er sket en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 4, at der er sket en tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og en manglende overholdelse af appellantens overordnedes tilsagn om paa ny at overdrage ham hans tidligere opgaver, saa snart han havde afsluttet de hastende opgaver, han midlertidigt havde faaet overdraget at udfoere, og endelig, at der er sket en tilsidesaettelse af vedtaegtens artikel 25, stk. 2.
3 Ved sit foerste anbringende har appellanten anfaegtet, at Retten har lagt til grund, at han ved notits nr. 6458 af 6. november 1986, hvorved generaldirektoeren for GD XXI overdrog ham nogle opgaver, i virkeligheden var blevet forflyttet til en anden stilling og dermed var blevet frataget sine opgaver som ansvarlig for datamatisering og databehandling, som han tidligere havde varetaget inden for Generaldirektoratet.
4 Appellanten goer herved i foerste raekke gaeldende, at den naevnte notits ikke kan anses for en beslutning om udnaevnelse eller forflyttelse, jf. vedtaegtens artikel 7, idet appellanten som bevis for, at han havde bevaret sin stilling som ansvarlig for datamatisering og databehandling, henviser til, at notitsen ikke blev indsat i del E i hans personlige aktmappe som tjenestemand, hvori der i henhold til Kommissionens fortegnelse skal ske en indfoerelse i kronologisk raekkefoelge fra tidspunktet for udnaevnelsen af alle dokumenter, der har tilknytning til tjenestemandens karriereforloeb: forfremmelser, overflyttelser, indplaceringer, midlertidig tjeneste i andre stillinger osv. Endvidere er den angivelige fornyede indplacering ikke naevnt i Kommissionens erklaering af 16. november 1990 til appellanten, der indeholder en opregning i kronologisk raekkefoelge af Antonino Pitrone' s indplaceringer i Kommissionens forskellige tjenestegrene, og endelig fortsatte chefen for direktorat XXI/A/3 og generaldirektoeren for GD XXI efter notitsen af 6. november 1986 som overordnede med at underskrive administrative beslutninger vedroerende datamatisering og databehandling, som appellanten paraferede.
5 Appellanten goer herefter gaeldende, at de arbejdsopgaver, som han ved notitsen af 6. november 1986 fik overdraget, henhoerte under afdelingen "Kombineret nomenklatur - XXI/A/1". Saafremt han paa dette tidspunkt havde faaet frataget ethvert ansvar inden for datamatisering og databehandling, ville dette have medfoert, at han var blevet forflyttet til den naevnte afdeling.
6 Endelig goer appellanten gaeldende, at han i perioden 11. november 1987 - 31. oktober 1988, dvs. inden han blev forflyttet til afdelingen "Forbindelser med statshandelslandene i Europa", i strid med vedtaegtens artikel 5, 7 og 86-89 og vedtaegtens bilag IX ingen arbejdsopgaver havde.
7 Ved sit andet anbringende har appellanten gjort gaeldende, at beslutningen om den 11. november 1987 at udnaevne Walker som midlertidigt ansat i stillingen som chef for den saerlige tjeneste XXI-01 stred mod vedtaegtens artikel 4, da appellanten paa dette tidspunkt retligt beklaedte denne stilling.
8 Ved sit tredje anbringende har appellanten gjort gaeldende, at Retten med urette har forkastet anbringendet om, at der er sket en tilsidesaettelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og en manglende overholdelse af appellantens overordnedes tilsagn om, at han paa ny ville faa overdraget sine tidligere opgaver, saa snart han havde afsluttet de opgaver, han midlertidigt havde faaet overdraget at udfoere. Det fremgaar forudsaetningsvis, men klart, af notits nr. 6458 af 6. november 1986, at appellanten paa ny fuldt ud ville faa overdraget sine arbejdsopgaver, naar han havde afsluttet dem, som han saaledes var blevet givet.
9 Ved sit fjerde anbringende har appellanten gjort gaeldende, at saafremt det antages, at notits nr. 6458 var udtryk for en beslutning om at fratage ham det administrative ansvar for datamatisering og databehandling, er beslutningen ikke blevet begrundet, hvorfor den strider mod vedtaegtens artikel 25, stk. 2.
10 Hvad naermere angaar parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
11 Til stoette for sin paastand om ophaevelse af den af Retten i Foerste Instans afsagte dom - hvorved appellanten ikke fik medhold i den af ham anlagte sag, hvorunder han havde nedlagt paastand om annullation af beslutningen om at udnaevne Walker i stillingen som "chef for den saerlige tjeneste XXI-01" - har appellanten i det vaesentlige gjort gaeldende, at denne udnaevnelse var retsstridig, da den paagaeldende stilling paa tidspunktet for Walker' s udnaevnelse ikke var ledig, idet appellanten fortsat beklaedte den.
12 Det bemaerkes, at Retten i praemis 27 i den anfaegtede dom har udtalt, at "sagsoegeren aldrig [har] beklaedt stillingen som chef for den saerlige tjeneste XXI-01, men stillingen som ansvarlig for edb-spoergsmaal i GD XXI, hvilket han har erkendt i replikken". Det fremgaar af, hvad Retten har lagt til grund med hensyn til de faktiske omstaendigheder, at stillingen som chef for den saerlige tjeneste XXI-01 var en ny stilling, som blev oprettet efter en reorganisering af tjenestegrenene i direktoratet, og at der saaledes var tale om en anden stilling end den, appellanten beklaedte. Denne antagelse med hensyn til de faktiske omstaendigheder i sagen, som Retten har lagt til grund, kan ikke anfaegtes ved Domstolen, der kun er befoejet til at efterproeve retsspoergsmaal.
13 Det af appellanten anfoerte, hvorefter han beklaedte den stilling, som Walker blev udnaevnt i, kan herefter ikke tages i betragtning af Domstolen.
14 De eventuelle mangler, som maatte vaere knyttet til de beslutninger, hvorved appellanten fik frataget sine opgaver i stillingen som ansvarlig for datamatisering og databehandling, samt spoergsmaalet om den manglende overholdelse af loeftet til appellanten om, at han paa ny ville faa overdraget denne stilling, kan ikke beroere gyldigheden af den anfaegtede beslutning om at udnaevne Walker i en anden stilling.
15 Der kan herefter ikke gives appellanten medhold i de anbringender, hvorved han goer gaeldende, at Retten har anlagt en forkert vurdering med hensyn til den i notitsen af 6. november 1986 indeholdte beslutning, og at der er sket en kraenkelse af vedtaegtsmaessige rettigheder og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt en manglende overholdelse af appellantens overordnedes tilsagn, og det af appellanten anfoerte, hvorefter der er sket en tilsidesaettelse vedtaegtens artikel 4, 5, 7, artikel 25, stk. 2, og 86-89 og af bestemmelserne i vedtaegtens bilag IX, kan dermed heller ikke tiltraedes.
16 Foelgelig vil appellen vaere at forkaste.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, paalaegges det den tabende part at betale sagens omkostninger. I henhold til procesreglementets artikel 122 finder artikel 70 ikke anvendelse i appelsager indbragt af tjenestemaend eller andre ansatte ved institutionerne. Appellanten har tabt appelsagen og boer derfor doemmes til at betale dens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling)
1) Appellen forkastes.
2) Appellanten betaler appelsagens omkostninger.