CELEX: 62004CJ0414
Nariadenie (ES) č. 1228/2003
Podmienky prístupu do siete pre cezhraničné výmeny elektrickej energie
Nariadenie (ES) č. 1223/2004
Prechodné výnimky poskytnuté Slovinsku
Právny základ

1       Európsky parlament vo svojej žalobe navrhuje zrušenie nariadenia Rady (ES) č. 1223/2004, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie
Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003, pokiaľ ide o dátum uplatňovania určitých ustanovení na Slovinsko (Ú. v. EÚ
L 233, s. 3, ďalej len „napadnuté nariadenie“).
2       Zmluva o pristúpení desiatich nových členských štátov k Európskej únii, medzi iným aj Slovinskej republiky, bola podpísaná
16. apríla 2003 (Ú. v. EÚ L 236, 2003, s. 17, ďalej len „zmluva o pristúpení z roku 2003“). Ako vyplýva z článku 1 ods. 2
uvedenej zmluvy, podmienky prijatia a úpravy zmlúv, na ktorých je založená Európska únia, nevyhnutné so zreteľom na toto prijatie,
sú stanovené v akte, ktorý je pripojený k tejto zmluve (ďalej len „akt o pristúpení z roku 2003“).
3       Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003 z 26. júna 2003 o podmienkach prístupu do siete pre cezhraničné
výmeny elektrickej energie (Ú. v. EÚ L 176, s. 1; Mim. vyd. 12/002, s. 175) bolo prijaté na základe článku 95 ES.
4       S cieľom dočasne oddialiť uplatňovanie určitých ustanovení nariadenia č. 1228/2003, pokiaľ išlo o Slovinskú republiku, prijala
Rada Európskej únie napadnuté nariadenie. Toto napadnuté nariadenie bolo prijaté na základe článku 57 aktu o pristúpení z roku
2003.
5       Európsky parlament na podporu svojej žaloby uvádza, že na jednej strane toto nariadenie nemohlo byť platne prijaté na základe
uvedeného článku 57 a na druhej strane, že pokiaľ ide o napadnuté nariadenie, nebola splnená povinnosť odôvodnenia stanovená
v článku 253 ES.
6       Uzneseniami predsedu Súdneho dvora z 21. decembra 2004 a 9. marca 2005 bol povolený vstup Komisie Európskych spoločenstiev,
Estónskej republiky a Poľskej republiky ako vedľajších účastníkov do tohto konania na podporu Európskeho parlamentu v prípade
Komisie Európskych spoločenstiev a na podporu Rady v prípade Estónskej republiky a Poľskej republiky.

Právny rámec

Zmluva o pristúpení z roku 2003
7       Článok 2 ods. 2 a 3 zmluvy o pristúpení z roku 2003 stanovuje:
„2.      Táto zmluva nadobudne platnosť 1. mája 2004... .
3.      Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odseku 2, sú orgány únie oprávnené prijať pred pristúpením opatrenia uvedené v článku
6 odseku 2 druhom pododseku, odseku 6 druhom pododseku... v článkoch 38, 39, 41, 42 a 55 až 57 aktu o pristúpení, v prílohách
III až XIV k tomuto aktu... . Tieto opatrenia nadobudnú platnosť a účinnosť iba za podmienky a ku dňu nadobudnutia platnosti
tejto zmluvy.“
8       Článok 20 aktu o pristúpení z roku 2003 stanovuje:
„Akty uvedené v prílohe II k tomuto aktu sa upravujú tak, ako je uvedené v tejto prílohe.“
9       Podľa článku 21 toho istého aktu:
„Úpravy aktov uvedených v prílohe III k tomuto aktu, ktoré sú nevyhnutné v dôsledku pristúpenia, sa vypracujú v súlade s usmerneniami
ustanovenými v tejto prílohe a v súlade s postupom a za podmienok ustanovených v článku 57.“
10     Článok 24 uvedeného aktu stanovuje:
„Opatrenia uvedené v prílohách V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, XIII a XIV k tomuto aktu sa budú vo vzťahu k novým členským
štátom uplatňovať za podmienok stanovených v týchto prílohách.“
11     Článok 55 aktu o pristúpení z roku 2003 stanovuje:
„Na riadne odôvodnenú žiadosť jedného z nových členských štátov môže Rada na návrh Komisie pred 1. májom 2004 jednomyseľne
prijať opatrenia zahŕňajúce dočasné výnimky z aktov orgánov prijatých medzi 1. novembrom 2002 a dňom podpisu zmluvy o pristúpení.“
12     Článok 57 uvedeného aktu stanovuje:
„1.      Ak si akty orgánov pred pristúpením vyžadujú úpravy z dôvodu pristúpenia, pričom nevyhnutné úpravy neboli ustanovené v tomto
akte alebo v prílohách k nemu, vykonajú sa tieto úpravy v súlade s postupom ustanoveným v odseku 2. Tieto úpravy nadobudnú
účinnosť dňom pristúpenia.
2.      Na tento účel Rada na návrh Komisie kvalifikovanou väčšinou alebo Komisia, podľa toho, ktorý z orgánov prijal pôvodný akt,
vyhotoví potrebné znenia.“
13     Je potrebné hneď upresniť, že hoci francúzska verzia uvedeného článku 57 uvádza, že úpravy vykonané na základe tohto ustanovenia
sa musia vykonať „pred pristúpením“, uvedený časový limit sa v skutočnosti, a tak ako vyplýva z ostatných jazykových verzií
tohto ustanovenia, nevzťahuje na možnosť použiť článok 57, ale na deň prijatia aktov, ktoré majú byť upravené [pozri v tomto
zmysle, pokiaľ ide o rovnaké ustanovenie uvedené v akte o podmienkach pristúpenia Rakúskej republiky, Fínskej republiky a Švédskeho
kráľovstva a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska únia [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES C 241, 1994, s. 21, ďalej len „akt o pristúpení z roku 1994“), rozsudok z 2. októbra 1997, Parlament/Rada, C‑259/95,
Zb. s I‑5303, body 12 až 22].
14     Výmenou listov pripojených k záverečnému aktu zmluvy o pristúpení z roku 2003 sa Európska únia a nové členské štáty dohodli
na „informačnom a konzultačnom postupe pre prijímanie určitých rozhodnutí a iných opatrení, ktoré majú byť prijaté počas obdobia
predchádzajúceho pristúpeniu“ (ďalej len „informačný a konzultačný postup“), ktorý stanovuje najmä toto:
„1.      S cieľom zabezpečiť, aby boli [pristupujúce štáty] primerane informované, každý návrh, oznámenie, odporúčanie alebo podnet,
ktoré môžu viesť k rozhodnutiu orgánov alebo inštitúcií Európskej únie, sa po doručení Rade oznámi pristupujúcim štátom.
2.      Porady sa konajú na odôvodnenú žiadosť pristupujúceho štátu, ktorý v nej vymedzí svoje záujmy a postrehy ako budúci členský
štát únie.
…
4.      Porady sa konajú v rámci dočasného výboru zloženého zo zástupcov únie a pristupujúcich štátov.
…
8.      Ak po poradách zostanú závažné ťažkosti, možno vec na návrh pristupujúceho štátu prerokovať na ministerskej úrovni.
…“

Nariadenie č. 1228/2003
15     Cieľom nariadenia č. 1228/2003 je, ako vyplýva z článku 1, stanovenie spravodlivých pravidiel pre cezhraničnú výmenu elektrickej
energie, a tým podporiť hospodársku súťaž v rámci vnútorného trhu s elektrickou energiou, berúc do úvahy špecifiká národných
a regionálnych trhov.
16     Článok 6 ods. 1 toho istého nariadenia stanovuje:
„Problémy preťaženia siete budú určené [Na problémy preťaženia siete sa bude reagovať –
neoficiálny preklad
] nediskriminačnými trhovo orientovanými riešeniami, ktoré poskytnú účinné ekonomické signály dotknutým účastníkom trhu a prevádzkovateľom
prenosových sústav. Problémy preťaženia siete budú prednostne riešené netransakčne založenými metódami, t. j. metódami, ktoré
nezahŕňajú výber medzi zmluvami jednotlivých účastníkov trhu.“
17     Podľa článku 2 ods. 2 písm. c) uvedeného nariadenia „preťaženie“ znamená „situáciu, pri ktorej prepojovacie vedenie spájajúce
národné prenosové siete nemôže prijať všetky fyzické toky vyplývajúce z medzinárodného obchodu požadovaného účastníkmi z dôvodu
nedostatku kapacity prepojovacích vedení a/alebo zúčastnených národných prenosových sústav“.
18     Príloha toho istého nariadenia, nazvaná „Usmernenia o riadení a pridelení dostupnej prenosovej kapacity prepojovacích vedení
medzi národnými sústavami“ stanovuje v časti „Všeobecne“:
„1.      Metódy riadenia preťaženia zavedené členskými štátmi sa zamerajú na krátkodobé preťaženie trhovo orientovaným, ekonomicky
účinným spôsobom, pričom súčasne poskytnú signály alebo podnety pre účinné investície do sietí a výroby v správnych lokalitách.
2.      [Prevádzkovatelia prenosových sústav] alebo, ak je to vhodné, členské štáty poskytnú nediskriminačné a transparentné normy,
ktoré opíšu, aké metódy riadenia preťaženia uplatňujú v ktorých podmienkach. Tieto normy, spolu s bezpečnostnými normami,
budú opísané vo verejne prístupných dokumentoch.
3.      Rôzne zaobchádzanie s rozličnými typmi cezhraničných transakcií, či už sú to fyzické dvojstranné zmluvy alebo ponuky cudzím
organizovaným trhom, budú držané na minime pri navrhovaní špecifických metód riadenia preťaženia. Metódy prideľovania obmedzenej
prenosovej kapacity musia byť transparentné. Rozdiely v zaobchádzaní s transakciami preukázateľne nesmú narúšať alebo obmedzovať
hospodársku súťaž.
4.      Cenové signály, ktoré sú dôsledkom riadenia preťaženia sústav, budú usmerňujúce.
…“
19     Podľa článku 15 sa uvedené nariadenie uplatňuje od 1. júla 2004.

Napadnuté nariadenie
20     Slovinská republika, vzhľadom na to, že sa dozvedela v rámci informačného a konzultačného postupu o návrhu Komisie, na základe
ktorého bolo prijaté nariadenie č. 1228/2003, a využijúc pritom článok 57 aktu o pristúpení z roku 2003, listom z 23. júna
2003 zaslala Komisii žiadosť, aby jej bolo poskytnuté prechodné obdobie až do 1. júla 2007, pokiaľ ide o uplatňovanie ustanovení
tohto, v danom čase budúceho, nariadenia. Toto nariadenie bolo prijaté 26. júna 2003.
21     V rámci dvojstranných diskusií medzi Komisiou a Slovinskou republikou odovzdala Slovinská republika 19. novembra 2003 Komisii
dodatok obsahujúci vysvetlenia dôvodov, na ktorých sa zakladá vyššie uvedená žiadosť o dočasnú výnimku.
22     Za týchto okolností Komisia 27. apríla 2004 vytvorila návrh nariadenia, ktorého cieľom bolo dočasne oddialiť uplatňovanie
niektorých ustanovení nariadenia č. 1228/2003, pokiaľ išlo o Slovinskú republiku (KOM/2004/309, konečné znenie). Právnym základom
tohto návrhu bol článok 95 ES.
23     Hoci napadnutým nariadením bol schválený uvedený návrh, z ktorého bola podstata ustanovení prevzatá, samotné napadnuté nariadenie
bolo prijaté Radou 28. júna 2004 s tým, že ako právny základ jeho prijatia bol uvedený článok 57 aktu o pristúpení z roku
2003.
24     Európsky parlament bol informovaný o tomto prijatí generálnym tajomníkom Rady listom z 9. júla 2004, v ktorom sa uvádzalo,
že „[vzhľadom] na spojitosť medzi zmluvou o pristúpení a [týmto] návrhom... a vzhľadom na potrebu prijať [tento] akt včas
a v každom prípade pred 1. júlom 2004,… čo je deň nadobudnutia platnosti nariadenia č. 1228/2003, Rada sa rozhodla použiť
článok 57 [aktu o pristúpení z roku 2003] ako právny základ…, čo je základ, pri ktorom nie je potrebná účasť Európskeho parlamentu
v legislatívnom postupe“.
25     Článok 1 napadnutého nariadenia stanovuje, že v článku 15 nariadenia č. 1228/2003 sa dopĺňa nový odsek s týmto znením:
„Pokiaľ ide o prepojovacie vedenia medzi Slovinskom a susednými členskými štátmi, článok 6 ods. 1, ako aj pravidlá obsiahnuté
v kapitole prílohy s názvom ,Všeobecne‘ sa uplatňujú od 1. júla 2007. Tento odsek sa uplatňuje len na kapacitu prepojenia,
ktorú pridelil slovinský prevádzkovateľ prenosovej sústavy, a len pokiaľ táto kapacita nepresiahne polovicu celkovej dostupnej
kapacity prepojenia.“
26     Piate až siedme odôvodnenie napadnutého nariadenia stanovujú:
„(5)      Slovinsko preukázalo, že bez prechodného obdobia by boli určité slovinské energeticky náročné odvetvia nepriaznivo ovplyvnené
vyššími cenami za elektrickú energiu dovážanú z Rakúska a určití výrobcovia elektrickej energie nižšími príjmami z vývozu
do Talianska. Táto situácia by bránila pokračujúcim snahám dotknutých odvetví priemyslu reštrukturalizovať a dodržiavať príslušné
acquis communautaire
platné pre výrobu elektrickej energie.
(6)      Dôvody, ktoré uviedlo Slovinsko, opodstatňujú výnimku. Navyše z dôvodu malej prenosovej kapacity dvoch príslušných prepojovacích
vedení a so zreteľom na to, že takáto situácia sa pravdepodobne do 1. júla 2007 nezmení, bude praktický dosah takejto výnimky
na vnútorný trh veľmi malý.
(7)      Výnimka by mala byť obmedzená na to, čo je nevyhnutné z hľadiska žiadosti Slovinska. Preto by mala pokrývať iba časť kapacity
prepojovacích vedení, ktorú pridelil prevádzkovateľ prenosovej sústavy, a mala by sa uplatňovať, len pokiaľ táto kapacita
nepresiahne polovicu celkovej dostupnej kapacity.“

O žalobe
27     Európsky parlament uvádza dva žalobné dôvody na podporu svojej žaloby, pričom prvý je založený na nesprávnom právnom základe
napadnutého nariadenia a druhý na porušení povinnosti odôvodnenia.

O prvom žalobnom dôvode
28     Európsky parlament vo svojom prvom žalobnom dôvode uvádza, že napadnuté nariadenie, ktoré stanovilo dočasné výnimky, pokiaľ
ide o uplatňovanie nariadenia č. 1228/2003, nemohlo byť platne prijaté na základe článku 57 aktu o pristúpení z roku 2003
a že malo byť prijaté v súlade s riadnym legislatívnym postupom stanoveným Zmluvou ES, teda v danom prípade na základe článku
95 ES, ktorý bol právnym základom prijatia nariadenia č. 1228/2003. Uvedený článok 57 totiž umožňoval len úpravy určené na
to, aby umožnili úplnú uplatniteľnosť aktov inštitúcií voči pristupujúcim štátom a nie prijatie dočasných výnimiek z týchto
aktov.
29     V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že, ako zdôraznil Európsky parlament, zo znenia článku 57 aktu o pristúpení z roku
2003 vyplýva, že toto ustanovenie povoľuje prijatie „úprav“, ktoré sú „nevyhnutné“ z dôvodu pristúpenia, ale neboli stanovené
v akte o pristúpení alebo v jeho prílohách.
30     Ako teda správne uvádza Komisia, z článkov 20 a 21 aktu o pristúpení z roku 2003, ktoré tvoria spolu hlavu I, nazvanú „Úpravy
aktov prijatých orgánmi“, tretej časti uvedeného aktu nazvanej „Trvalé ustanovenia“, vyplýva, že „úpravy“, na ktoré odkazujú
uvedené články, zodpovedajú v zásade zmenám a doplneniam nevyhnutnej povahy s cieľom zabezpečiť úplnú uplatniteľnosť aktov
inštitúcií na nové členské štáty a ktoré sú určené z tohto hľadiska na to, aby doplnili trvalým spôsobom uvedené akty.
31     Medzi takéto „úpravy“ však nepatria zvyčajne dočasné výnimky z uplatňovania aktov Spoločenstva, pričom tieto sú predmetom
článku 24 aktu o pristúpení z roku 2003, ktorý sa nachádza v hlave I, nazvanej „Prechodné opatrenia“ štvrtej časti uvedeného
aktu nazvanej „Dočasné opatrenia“.
32     Žiadna skutočnosť neumožňuje domnievať sa, že pojem „úprava“ by mal mať iný význam, podľa toho, či je použitý v rámci článkov
20 a 21 aktu o pristúpení z roku 2003 alebo v článku 57 toho istého aktu. Samotný uvedený článok 21 odkazuje ďalej na ustanovenia
článku 57, pokiaľ ide o postup a podmienky, za ktorých ním stanovené úpravy musia byť prijaté, kým z článku 57, ktorý odkazuje
na úpravy, ktoré „neboli ustanovené v tomto akte alebo v prílohách k nemu“ vyplýva, že úpravy, ktoré majú byť prijaté na základe
tohto ustanovenia sú rovnakého typu ako úpravy, ktoré sú uvedené najmä v článkoch 20 a 21 uvedeného aktu.
33     Okrem toho, schválenie dočasných výnimiek z dôvodu blízkeho pristúpenia je, ako to správne zdôraznil Európsky parlament a Komisia,
osobitným predmetom iného ustanovenia aktu o pristúpení z roku 2003, konkrétne článku 55, a je ťažké predstaviť si v tejto
súvislosti, že by signatári uvedeného aktu mali v úmysle prijať dve rozdielne ustanovenia s cieľom umožniť prijatie toho istého
aktu.
34     Platí to o to viac, že uvedený článok 55 podmieňuje prijatie takýchto dočasných výnimiek podmienkami, ktoré sú trocha reštriktívnejšie
ako podmienky stanovené v článku 57 na prijatie opatrení predstavujúcich úpravy. Na jednej strane totiž tento článok 55 povoľuje
výnimky, iba pokiaľ ide o akty Spoločenstva, ktoré boli prijaté medzi 1. novembrom 2002 (deň uzavretia prístupových rokovaní)
a 16. aprílom 2003 (dňom podpisu zmluvy o pristúpení z roku 2003). Na druhej strane je takéto prijatie výnimky podmienené
požiadavkou jednomyseľnosti v rámci Rady.
35     Z vyššie uvedeného vyplýva, že opatrenia, ktoré môžu byť prijaté na základe článku 57 aktu o pristúpení z roku 2003, sa obmedzujú
v zásade na úpravy určené na to, aby mohli byť skoršie akty Spoločenstva uplatniteľné v nových členských štátoch, vylučujúc
pritom akúkoľvek inú zmenu alebo doplnenie (pozri analogicky, pokiaľ ide o rovnaké ustanovenie uvedené v akte o pristúpení
z roku 1994, rozsudok Parlament/Rada, už citovaný, body 14 a 19) a najmä dočasné výnimky.
36     Z toho vyplýva, že dočasné výnimky, ktoré stanovuje napadnuté nariadenie v prospech Slovinskej republiky, ktorých jediným
cieľom a účelom je dočasne oddialiť účinné uplatňovanie predmetného aktu Spoločenstva v prípade nového členského štátu, nemožno
považovať za „úpravy“ v zmysle článku 57 uvedeného aktu.
37     Pokiaľ ide o skutočnosť, že určitý počet aktov umožňujúcich výnimky takého druhu, aký upravuje napadnuté nariadenie, bol prijatý
na základe ustanovenia aktu o pristúpení z roku 1994, ktoré zodpovedá článku 57 aktu o pristúpení z roku 2003, táto nemôže
na rozdiel od toho, čo tvrdia Rada a poľská vláda, mať vplyv na dosah tohto posledného uvedeného ustanovenia. Je totiž potrebné
pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry samotná prax Rady nemôže byť výnimkou z pravidiel stanovených Zmluvou ES, a preto
ani nemôže vytvoriť precedens zaväzujúci inštitúciu Spoločenstva, pokiaľ ide o správny právny základ (pozri najmä rozsudok
z 12. novembra 1996, Spojené kráľovstvo/Rada, C‑84/94, Zb. s. I‑5755, bod 19).
38     Z vyššie uvedeného vývoja vyplýva, že pokiaľ ide o akty Spoločenstva prijaté po dni podpisu zmluvy o pristúpení z roku 2003,
táto zmluva a akt o pristúpení z roku 2003 neobsahujú žiadne všeobecne platné ustanovenie, ktoré by malo umožniť prijatie
dočasných výnimiek v prospech nových členských štátov a že článok 57 uvedeného aktu nemožno v zásade na tento účel použiť.
39     Na rozdiel od toho, čo uviedla Rada, nevyplýva z toho právne vákuum. Keď došlo k podpisu zmluvy o pristúpení z roku 2003,
s výnimkou prípadu použitia osobitných postupov, ktoré táto zmluva stanovuje na rozhodnutie o určitých druhoch prechodných
opatrení, ako sú napríklad tie, ktoré predstavujú články 41 alebo 42 aktu o pristúpení z roku 2003, neexistovala totiž žiadna
zásadná prekážka, aby akty Spoločenstva prijaté po tomto podpise a pred nadobudnutím platnosti uvedenej zmluvy o pristúpení,
ktoré obsahujú dočasné výnimky v prospech budúceho pristupujúceho štátu, neboli prijaté priamo na základe ustanovení Zmluvy
ES.
40     Na rozdiel od toho, čo tvrdí Rada, také výnimky, ktoré by sa uplatňovali iba s výhradou a odo dňa skutočného nadobudnutia
platnosti zmluvy o pristúpení z roku 2003, by boli totiž v rozpore s článkom 249 ods. 2 a 3 ES a článkom 299 ES, podľa ktorých
sa akty prijaté inštitúciami vzťahujú na členské štáty, a takisto v rozpore s článkom 2 ods. 2 a 3 uvedenej zmluvy o pristúpení.
41     Na jednej strane takéto osobitné ustanovenia, ako aj ostatné akty, v ktorých sú zahrnuté a/alebo z ktorých sa stanovujú výnimky,
sa uplatnia voči pristupujúcim štátom až ku dňu, keď skutočne dôjde k pristúpeniu, čo je deň, kedy im je priznané postavenie
členského štátu.
42     Na druhej strane skutočnosť, že článok 2 ods. 2 zmluvy o pristúpení z roku 2003 stanovuje, že uvedená zmluva nadobúda platnosť
až 1. mája 2004 a že odsek 3 toho istého článku stanovuje, že ako výnimka z tejto zásady môžu určité ustanovenia uvedenej
Zmluvy nadobudnúť platnosť skôr, nie je tým dotknutá možnosť stanoviť v aktoch prijatých nie na základe tejto zmluvy, ale
na základe samotnej Zmluvy ES, podmienky, za ktorých sa takéto akty prijaté medzi podpisom zmluvy o pristúpení a nadobudnutím
jej platnosti uplatnia na budúce členské štáty, keď dôjde k pristúpeniu.
43     Je potrebné naopak uviesť, že v prípade aktov, ktoré musia byť takto prijaté v priebehu obdobia medzi dňom podpisu zmluvy
o pristúpení a dňom, keď sa uvedené pristúpenie naozaj uskutoční, inštitúcie Spoločenstva si veľmi dobre uvedomujú blízkosť
pristúpenia nových členských štátov a tieto štáty majú možnosť uplatniť v prípade potreby svoje záujmy, najmä prostredníctvom
informačného a konzultačného postupu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. februára 1982, Halyvourgiki a Helleniki Halyvourgia/Komisia,
39/81, 43/81, 85/81 a 88/81, Zb. s. 593, bod 10).
44     Budúce členské štáty môžu teda v zásade v rámci uvedeného postupu, využijúc svoj štatút pozorovateľa, ktorý majú v rámci Rady,
a vďaka možnostiam dialógu a spolupráce, ktoré tieto osobitné mechanizmy ponúkajú, potom ako sú informované o budúcom prijatí
nových aktov Spoločenstva, uplatniť svoj záujem získať potrebné dočasné výnimky, napríklad vzhľadom na nemožnosť zabezpečiť
okamžité uplatňovanie uvedených aktov v okamihu pristúpenia alebo veľké problémy sociálno-hospodárskej povahy, ktoré by takéto
uplatňovanie spôsobilo.
45     Na základe takýchto mechanizmov môžu byť takto uplatňované osobitné záujmy vhodným spôsobom vyvážené so všeobecným záujmom
Spoločenstva a zásady rovnosti, lojality alebo solidarity medzi súčasnými a budúcimi členskými štátmi, na ktoré sa odvoláva
poľská vláda, nadobudnú skutočný význam.
46     Existencia týchto osobitných mechanizmov, vlastných uskutočňovanému postupu pristúpenia, potvrdzuje teda, že taký akt, akým
je napadnuté rozhodnutie, mal byť prijatý v zásade prostredníctvom normálneho legislatívneho postupu, upraveného v Zmluve,
a nie v rámci osobitného postupu, ktorý stanovuje článok 57 aktu o pristúpení z roku 2003.
47     Takisto nemožno pripustiť tvrdenie, ktoré Rada zakladá na naliehavosti prijatia napadnutého nariadenia na právnom základe
uvedeného článku 57 ešte pred nadobudnutím platnosti nariadenia č. 1228/2003, z ktorého predstavuje výnimku, namiesto toho,
aby ho prijala, sledujúc legislatívny spolurozhodovací postup, ktorý si vyžaduje oveľa dlhší čas, aby nevznikala právna neistota
a neboli poškodené legitímne záujmy hospodárskych subjektov na slovinskom trhu s elektrinou.
48     Na jednej strane, ako to bolo zdôraznené v bodoch 43 až 45 tohto rozsudku, keď Spoločenstvo zamýšľa prijať legislatívny akt
v priebehu obdobia medzi podpisom zmluvy o pristúpení z roku 2003 a dňom nadobudnutia jej platnosti, informačný a konzultačný
postup môže viesť k prijatiu prípadných dočasných výnimiek v prospech pristupujúceho štátu, pokiaľ ide o uplatňovanie ustanovení
aktu, ktorého prijatie je plánované.
49     Z tohto hľadiska žiadny z účastníkov navyše neposkytol informácie umožňujúce domnievať sa, že by uvedený informačný a konzultačný
postup nebol dodržaný a že slovinská vláda nemohla uplatniť svoje záujmy, pokiaľ ide o návrh nariadenia, ktorý viedol k prijatiu
nariadenia č. 1228/2003, v súlade s tým, čo stanovuje tento postup (pozri analogicky rozsudok Halyvourgiki a Helleniki Halyvourgia/Komisia,
už citovaný, bod 15).
50     Na druhej strane, ako pripomenul Európsky parlament, keď Rada dostane návrh Komisie, má podľa potreby možnosť upozorniť Európsky
parlament na prípadnú naliehavosť prijatia konkrétneho aktu. Spolurozhodovací postup, ktorý upravuje článok 251 ES nevylučuje
totiž vôbec relatívne rýchle prijatie legislatívneho textu, najmä ak nie sú stanoviská Európskeho parlamentu a Rady podstatne
odlišné.
51     Pokiaľ ide o právnu neistotu, ktorá by mohla byť spôsobená uplynutím lehoty v rámci zvyčajného legislatívneho postupu, možno
to napraviť, ako správne uviedla Komisia, iba priznaním prípadnej spätnej účinnosti požadovanej dočasnej výnimky, ak dôjde
k jej schváleniu.
52     V tejto súvislosti z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že hoci zásada právnej istoty bráni vo všeobecnosti spätnej účinnosti
aktu Spoločenstva z hľadiska času, ku dňu, ktorý predchádza dňu zverejnenia aktu Spoločenstva, výnimočne môže nastať iná situácia,
keď cieľ, ktorý má byť dosiahnutý, si to vyžaduje a keď legitímna dôvera dotknutých subjektov je riadne rešpektovaná (pozri
rozsudky z 13. novembra 1990, Fedesa a i., C‑331/88, Zb. s. I‑4023, bod 45, a Parlament/Rada, už citovaný, bod 21).
53     Je potrebné ešte uviesť, že je istotne možné, ako to uviedla najmä poľská vláda, že neexistencia všeobecného ustanovenia v akte
o pristúpení z roku 2003, umožňujúceho rozhodnúť o dočasnej výnimke, pokiaľ ide o uplatňovanie aktov prijatých medzi dňom
podpisu zmluvy o pristúpení z roku 2003 a dňom nadobudnutia jej platnosti na nové členské štáty a to, že na tieto účely bol
zriadený len informačný a konzultačný postup, sa zdá spätne ako nedostatočné. Je takisto možné, že táto okolnosť spôsobila,
že článok 55 aktu o podmienkach pristúpenia Bulharskej republiky a Rumunska a o úpravách zmlúv, na ktorých je založená Európska
únia (Ú. v. EÚ L 157, 2005, s. 203), na ktorý sa odvolávajú rôzni účastníci a ktorého predmet je rovnaký ako predmet článku
55 aktu o pristúpení z roku 2003, výslovne stanovuje, že právomoc Rady prijímať dočasné výnimky sa vzťahuje takisto aj na
akty inštitúcií prijaté medzi dňom podpisu zmluvy o pristúpení a dňom samotného pristúpenia. Prípadné nezrovnalosti, ktoré
z tohto hľadiska obsahuje akt o pristúpení z roku 2003, neoprávňujú použitie nesprávneho právneho základu.
54     Vzhľadom na všetky vyššie uvedené skutočnosti je potrebné vyhovieť žalobe Európskeho parlamentu a zrušiť napadnuté nariadenie.

O druhom žalobnom dôvode
55     Keďže napadnuté nariadenie musí byť zrušené z dôvodu, že bolo prijaté na nesprávnom právnom základe, nie je potrebné skúmať
druhý žalobný dôvod, založený na nedostatku odôvodnenia uvedeného nariadenia.

O účinkoch zrušenia z hľadiska času
56     Rada, odvolávajúc sa na článok 231 druhý odsek ES a potrebu vyhnutia sa situácii neistoty hospodárskych subjektov a investorov
v sektore elektriny v Slovinsku ako aj predmetných pracovníkov, pričom ju v tomto podporila estónska vláda a Komisia, navrhla
Súdnemu dvoru, aby v prípade, ak zruší napadnuté nariadenie, ponechal účinky uvedeného aktu až do prijatia nového nariadenia.
57     Európsky parlament, zdôrazňujúc, že jeho žaloba sa netýka dôvodnosti podstaty žiadosti Slovinskej republiky o výnimku, ale
výlučne právneho základu, na ktorom bolo prijaté napadnuté nariadenie, uviedol, že nemá záujem vyjadriť sa k tomuto návrhu
Rady.
58     V tejto súvislosti vyplýva tak z návrhu Komisie, ktorý viedol k prijatiu napadnutého nariadenia Radou, ako aj z piateho odôvodnenia
tohto nariadenia, že toto nariadenie bolo prijaté vzhľadom na to, že Slovinská republika podľa názoru uvedených inštitúcií
preukázala, že v prípade okamžitého uplatňovania nariadenia č. 1228/2003 v plnom rozsahu a neschválenia prechodného obdobia
požadovaného týmto novým členským štátom, by došlo k značnému zmareniu vynakladaného úsilia určitých slovinských podnikov
v energeticky náročných odvetviach a určitých výrobcov elektrickej energie reštrukturalizovať sa a dodržiavať príslušné
acquis communautaire
platné pre výrobu elektrickej energie. V šiestom a siedmom odôvodnení uvedeného nariadenia sa zdôrazňuje okrem iného, že
výnimka poskytnutá na tieto účely Slovinskej republike je obmedzená na to, čo je nevyhnutné z hľadiska žiadosti tohto nového
členského štátu Slovinska a že praktický dosah tejto výnimky na vnútorný trh bude veľmi malý.
59     Za týchto podmienok sa Súdny dvor domnieva, že vzhľadom na dôvody súvisiace s právnou istotou a najmä potrebou vyhnúť sa tomu,
aby podniky, o ktorých napadnuté nariadenie uvádzalo, že sa im umožňuje reštrukturalizácia alebo zosúladenie s
acquis communautaire
uplatniteľným na výrobu elektriny, netrpeli závažnými negatívnymi dôsledkami, ktoré by vyplývali zo spochybnenia a diskontinuity
režimu dočasnej výnimky stanovenej s týmto cieľom uvedeným nariadením, je potrebné zachovať jeho účinky až do okamihu prijatia
nového aktu v primeranej lehote na správnom právnom základe, v nadväznosti na tento rozsudok, tieto účinky však nesmú pretrvávať
po 1. júli 2007, čo je deň skončenia uvedeného režimu výnimky.

O trovách
60     Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Parlament navrhol zaviazať Radu na náhradu trov konania a Rada nemala úspech vo
svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania. V súlade s článkom 69 ods. 4 prvým pododsekom toho
istého rokovacieho poriadku znášajú Poľská republika, Estónska republika a Komisia, ktorí vstúpili do konania ako vedľajší
účastníci konania, svoje vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Nariadenie Rady (ES) č. 1223/2004 z 28. júna 2004, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003,
pokiaľ ide o dátum uplatňovania určitých ustanovení na Slovinsko, sa zrušuje.
2.
Účinky nariadenia č. 1223/2004 sa zachovajú v primeranej lehote až do prijatia nového nariadenia založeného na správnom právnom
základe, nesmú však pretrvávať po 1. júli 2007.
3.
Rada Európskej únie je povinná nahradiť trovy konania.
4.
Poľská republika, Estónska republika a Komisia Európskych spoločenstiev znášajú svoje vlastné trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.