CELEX: 62006TJ0339
Jordbruk
Gemensam organisationen av marknaden för vin
Stöd till omstrukturering och omställning av vinodlingar
Förordning (EG) nr 1493/1999
Definitiv fördelning av anslag till medlemsstaterna
Beslut 2006/669/EG
Fråga huruvida den frist som föreskrivs i artikel 16.1 i förordning (EG) nr 1227/2000 är absolut
Principerna om lojalt samarbete, tro och heder och god förvaltning, proportionalitet och ändamålsenlig verkan

Tillämpliga bestämmelser
Reglerna för omstrukturering och omställning av vinodlingar fastställs i rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin (
EGT L 179, s. 1
) och i kommissionens förordning (EG) nr 1227/2000 av den 31 maj 2000 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1493/1999, särskilt beträffande produktionskapacitet (
EGT L 143, s. 1
), i dess ändrade lydelse.
Artikel 14 i förordning nr 1493/1999 har följande lydelse:
”1.   Kommissionen skall göra preliminära anslagsfördelningar till medlemsstaterna på årsbasis, på grundval av objektiva kriterier med beaktande av särskilda situationer och behov, och ansträngningar som skall göras med hänsyn till målet för systemet.
2.   De preliminära fördelningarna skall anpassas till de faktiska utgifterna och på grundval av de reviderade utgiftsprognoser som medlemsstaterna överlämnar med beaktande av målet för systemet och tillgängliga medel.
…”
Artikel 16 i förordning nr 1227/2000 har ändrats bland annat genom kommissionens förordning (EG) nr 1841/2003 av den 17 oktober 2003 om ändring av förordning (EG) nr 1227/2000 (
EUT L 268, s. 58
). Enligt artikel 16 i förordning nr 1227/2000, i den lydelse som gäller för budgetåret 2006, gäller följande:
”1.   Medlemsstaterna skall senast den 10 juli varje år till kommissionen överlämna följande information beträffande omstrukturerings- och omställningssystemet:
a)
En redovisning av de faktiskt utbetalade utgifterna per den 30 juni under budgetåret i fråga, samt den totala areal som berörs.
b)
En redovisning av kontrollerade utgifter per den 30 juni under budgetåret i fråga, samt den totala areal som berörs.
…
2.   Om den information som medlemsstaterna enligt punkt 1 skall överlämna till kommissionen är ofullständig, eller om den inte överlämnas i tid, skall kommissionen utan att det påverkar tillämpningen av de allmänna bestämmelserna om budgetdisciplin, göra ett tillfälligt och schablonmässigt avdrag på förskotten när jordbruksutgifterna bokförs.”
Artikel 17 i förordning nr 1227/2000 har ändrats bland annat genom kommissionens förordning (EG) nr 315/2003 av den 19 februari 2003 (
EUT L 46, s. 9
), och genom kommissionens förordning (EG) nr 1203/2003 av den 4 juli 2003 (
EUT L 168, s. 9
). Enligt artikel 17 i förordning nr 1227/2000, i den lydelse som gäller för budgetåret 2006, gäller följande:
”1.   De utgifter som en medlemsstat kontrollerat och betalat och som deklarerats för ett visst räkenskapsår skall finansieras upp till de belopp som har meddelats kommissionen i enlighet med artikel 16.1 a och 16.1 b, under förutsättning att dessa belopp totalt sett inte överstiger det anslag som medlemsstaten beviljats enligt artikel 14.1 i förordning … nr 1493/1999.
…
3.   De ansökningar som medlemsstaterna skickat in i enlighet med artikel 16.1 c skall godkännas proportionellt, genom utnyttjande av de anslag som finns tillgängliga efter det att summan av de belopp som från alla medlemsstater har meddelats i enlighet med artikel 16.1 a och de belopp som har deklarerats i enlighet med artikel 16.1 b dragits av från det totala belopp som beviljats medlemsstaterna i enlighet med artikel 14 i förordning … nr 1493/1999. Kommissionen skall snarast möjligt efter den 30 juni meddela medlemsstaterna i vad mån deras ansökningar kan godkännas.
4.   Om den totala areal som meddelats i enlighet med artikel 16.1 a är mindre än det antal hektar som anges i samband med budgetårets anslagsfördelning till medlemsstaten i enlighet med artikel 14.1 i förordning … nr 1493/1999 skall de utgifter som deklarerats för budgetåret i fråga, trots bestämmelserna i punkterna 1 och 2, endast finansieras med ett belopp som uppgår till den totala deklarerade arealen multiplicerad med det genomsnittliga stödbeloppet per hektar; det senare utgörs av förhållandet mellan det belopp som beviljats medlemsstaten i enlighet med artikel 14.1 i förordning … nr 1493/1999 och antalet beräknade hektar.
Detta belopp får aldrig vara högre än de utgifter som deklarerats i enlighet med artikel 16.1 a.
Vid tillämpning av den här punkten får en avvikelse med 5 % tillåtas i fråga om den totala areal som meddelas, jämfört med den areal som anges i anslaget för budgetåret i fråga.
De belopp som inte finansieras i enlighet med denna punkt skall inte vara tillgängliga med avseende på tillämpningen av punkt 3.
…
8.   Hänvisningar till ett visst budgetår skall avse de utbetalningar som medlemsstaterna gör mellan den 16 oktober och den 15 oktober året efter.
…”
I artikel 7.2 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (
EGT L 160, s. 103
) föreskrivs följande:
”2.   Kommissionen skall besluta om månatliga förskott på verkställda utgifter som betalas av de ackrediterade utbetalningsställena.
Utgifterna för oktober skall hänföras till oktober om de verkställs mellan den 1 och den 15 oktober och till november om de verkställs mellan den 16 och den 31 oktober. Förskottsbetalningar skall göras till medlemsstaten senast den tredje arbetsdagen i den andra månaden efter den månad då utgifterna verkställs.
…”
Bakgrund till tvisten
För budgetåret 2006 (den 16 oktober 2005–den 15 oktober 2006) har den preliminära fördelningen av anslag som beviljats enligt förordning nr 1493/1999 för omstrukturering och omställning av vinodlingar fastställts i kommissionens beslut 2005/716/EG av den 10 oktober 2005 om preliminär fördelning av beloppen för ett visst antal hektar per medlemsstat för omstrukturering och omställning av vinodlingar enligt rådets förordning (EG) nr 1493/1999, för regleringsåret 2005/06 (
EUT L 271, s. 45
). I bilagan till detta beslut fastställdes det preliminära anslaget till Republiken Grekland till 8574504 euro för en areal av 1249 hektar.
De grekiska myndigheterna meddelade den 10 juli 2006, med tillämpning av artikel 14 i förordning nr 1493/1999 och artikel 16 i förordning nr 1227/2000, kommissionen hur stora utgifter de hade haft för omstrukturering och omställning av vinodlingar i Grekland under budgetåret 2006, för att få anslag för dessa utgifter. Enligt detta meddelande uppgick dessa utgifter till 6829204,46 euro sammanlagt och den areal som berördes uppgick till 788,002 hektar.
De grekiska myndigheterna sände den 22 september 2006 en skrivelse till kommissionen, där de påtalade att ett fel hade uppstått när uppgifter hämtats från en databas. Den sammanlagda areal som borde beaktas var i själva verket 1102,271 hektar. De preciserade att denna areal överensstämmer med den sammanlagda areal som anges i den tabell som bifogats till skrivelsen av den 10 juli 2006, och i vilken det anges hur stora de verkliga kostnaderna för omstrukturering och omställning av vinodlingar i Grekland var fram till den 30 juni 2006, det vill säga 1085,391 hektar, och med den sammanlagda areal som angavs i den bilaga som bifogats skrivelsen av den 10 juli 2006, i vilken angavs vilka utgifter för omstrukturering och omställning av vinodlingar i Grekland som reglerats fram till den 30 juni 2006, det vill säga 16,88 hektar. De anmärkte även att de sammanlagda utgifterna uppgick till 6829204,46 euro.
De grekiska myndigheterna upprepade vid det 890:e sammanträdet för förvaltningskommittén för vin den 26 september 2006 sin begäran till kommissionen att denna skulle beakta de rättade uppgifterna. Kommissionen avslog muntligen de grekiska myndigheternas begäran med motiveringen att uppgifterna hade inkommit för sent.
Kommissionen antog den 4 oktober 2006 beslut 2006/669/EG om definitiv fördelning av beloppen för budgetåret 2006 för ett visst antal hektar per medlemsstat för omstrukturering och omställning av vinodlingar enligt rådets förordning (EG) nr 1493/1999 (
EUT L 275, s. 62
) (nedan kallat det angripna beslutet). Samma dag träffade en företrädare för kommissionen några företrädare för de grekiska myndigheterna. Denne förklarade att det med hänsyn till föreskrivna tidsfrister var omöjligt att bifalla deras begäran om att beakta de rättade uppgifter som hade meddelats den 22 september 2006.
De grekiska myndigheterna sände den 16 oktober 2006 en skrivelse till kommissionen i vilken de begärde att bilagan till det angripna beslutet skulle ändras. Kommissionen biföll inte denna begäran.
Det angripna beslutet
Kommissionen har i det angripna beslutet, vad avser Republiken Grekland, beaktat de uppgifter som de grekiska myndigheterna meddelat den 10 juli 2006.
I skäl 6 i det angripna beslutet anges att kommissionen fastställt en påföljd för Republiken Grekland enligt artikel 17.4 i förordning nr 1227/2000, som uppgick till 1129015 euro.
I bilagan till det angripna beslutet fastställdes den definitiva anslagsfördelningen till Republiken Grekland för omstrukturering och omställning av vinodlingar i Grekland till 5700190 euro för en areal på 788 hektar.
Förfarandet och parternas yrkanden
Republiken Grekland väckte förevarande talan genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 30 november 2006.
Republiken Grekland har yrkat att förstainstansrätten ska ogiltigförklara eller ändra det angripna beslutet, i den del som rör fördelning av anslag för stöd till omstrukturering och omställning av vinodlingar i Grekland, så, att de rättade uppgifter som sänts till kommissionen den 22 september 2006 beaktas och Grekland tilldelas motsvarande bidrag.
Kommissionen har yrkat att förstainstansrätten ska
—
ogilla talan, och
—
förplikta Republiken Grekland att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
Republiken Grekland har anfört fem grunder till stöd för sin talan. Den första grunden rör att fristen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 endast är vägledande och att den går ut den 10 juli varje år. Den andra grunden rör åsidosättande av principen om lojalt samarbete, den tredje grunden rör åsidosättande av principerna om tro och heder och god förvaltning, den fjärde grunden rör åsidosättande av proportionalitetsprincipen och den femte grunden rör åsidosättande av principen om ändamålsenlig verkan.
Den första grunden: Fristen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 är endast vägledande
Parternas argument
Republiken Grekland har för det första hävdat att tidsfristen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 bara kan anses vara absolut om det uttryckligen anges att det är fråga om en ”absolut tidsfrist”. Grekland har bland annat hänvisat till domstolens dom av den 30 november 1972 i mål
32/72, Wasaknäcke Knäckebrotfabrik (REG 1972, s. 1181
), och av den 13 december 1972 i mål
52/72, Walzenmühle Magstadt (REG 1972, s. 1267
).
Republiken Grekland har för det andra påstått att det även av artikel 16.2 i förordning nr 1227/2000 framgår att tidsfristen endast är vägledande, eftersom denna bestämmelse ger kommissionen möjlighet att göra ett tillfälligt och schablonmässigt avdrag på förskotten, om de uppgifter som lämnats är ofullständiga eller om de inte lämnas i rätt tid.
Denna tolkning bekräftas för det tredje av artikel 17.1 i förordning nr 1227/2000, i vilken det föreskrivs att de faktiska utgifterna ska finansieras, vilket innebär att det finns en möjlighet att rätta till uppenbara fel, även efter den 10 juli varje år.
Kommissionen har bestritt Republiken Greklands argument.
Förstainstansrättens bedömning
Republiken Grekland har hävdat att de uppgifter som Grekland sände till kommissionen den 22 september 2006 ska beaktas vid beräkningen av de definitiva anslagen, eftersom den frist som föreskrivs i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 inte är absolut.
Republiken Grekland har för det första, med hänvisning till två domar från domstolen, påstått att denna frist endast ska anses vara vägledande, på grund av att det inte uttryckligen anges att det är fråga om en absolut frist.
Det framgår emellertid tydligt av ordalydelsen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 och av systematiken i och ändamålet med de föreskrifter i vilka denna bestämmelse ingår att tidsfristen i denna artikel är en absolut frist.
Förstainstansrätten delar inte Republiken Greklands ståndpunkt att det måste anges att det är en ”absolut frist” för att en tidsfrist ska vara absolut. I detta sammanhang räcker det att konstatera, att i de två domar som Republiken Grekland grundar sin argumentation på har domstolen förklarat att en föreskriven tidsfrist var absolut trots att uttrycket ”absolut frist” inte förekom i bestämmelserna i fråga.
Vad gäller frågan huruvida uttrycket ”senast” måste användas, anmärker förstainstansrätten att artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000, i nästan samtliga språkversioner, innehåller en föreskrift att medlemsstaterna ”senast” den 10 juli varje år ska överlämna angiven information till kommissionen. I tre språkversioner (grekiska, portugisiska och rumänska) föreskrivs att medlemsstaterna ska överlämna angiven information till kommissionen ”fram till” den 10 juli varje år.
I detta sammanhang anser förstainstansrätten att den grekiska, den portugisiska och den rumänska versionen av artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 inte ger denna bestämmelse en annan innebörd än på andra språk. Att den föreskrivna fristen är absolut bekräftas av den funktion som denna frist har i systemet för omstrukturering och omställning av vinodlingar samt av syftet med förklaringen avseende aktuella utgifter och areal i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000, för vilken samma frist är föreskriven i det systemet (se analogt domarna i de ovannämnda målen Wasaknäcke Knäckebrotfabrik, punkterna 2 och 3, och Walzenmühle Magstadt, punkterna 2 och 3, samt förstainstansrättens dom av den 6 juni 2007 i mål T-232/04, Grekland mot kommissionen, ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 48).
Det framgår nämligen av skäl 2 i förordning nr 1841/2003, varigenom den 10 juli respektive år har införts som frist i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000, att den frist som föreskrivs i denna bestämmelse har som funktion att göra det möjligt att på ett effektivt sätt fördela de anslag som föreskrivs i artikel 14.1 och 14.2 i förordning nr 1493/1999. Medlemsstaterna måste varje år sända uppgifterna till kommissionen senast den angivna dagen, så att den preliminära anslagsfördelningen enligt artikel 14.1 i förordning nr 1493/1999 ska kunna ändras, bland annat med hänsyn till de faktiska utgifterna, i enlighet med artikel 14.2 i samma förordning.
Vad gäller syftet med redovisningen av utgifter och den areal som berörs erinrar förstainstansrätten om att dessa utgifter är knutna till ett budgetår. I artikel 16.1 a och b i förordning nr 1227/2000 nämns nämligen redovisning av faktiskt utbetalade och kontrollerade utgifter fram till den 30 juni pågående budgetår. Dessutom ska enligt artikel 17.8 i förordning nr 1227/2000 hänvisningar till ett visst budgetår avse de utbetalningar som medlemsstaterna faktiskt gör mellan den 16 oktober ett år och den 15 oktober följande år.
Republiken Greklands argument att fristen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 saknar samband med någon omedelbart därpå följande händelse ska därför avfärdas. Såsom kommissionen korrekt har påpekat föreligger det ett samband mellan den 10 juli och den 15 oktober samma år, och detta tidsmässiga avstånd har bestämts i syfte att ge kommissionen nödvändig tid för att anta och offentliggöra beslutet om anslagsfördelning enligt artikel 14.2 i förordning nr 1493/1999 före den 15 oktober.
Fristen från den 10 juli till den 15 oktober har nämligen ansetts nödvändig med hänsyn till de krav hänförliga till förfarandet som kommissionen måste uppfylla, vilka kommissionen har räknat upp och beskrivit vid förhandlingen, så att denna kan förbereda, anta och offentliggöra beslutet om definitiv fördelning av anslag före budgetårets slut.
Förstainstansrätten konstaterar dessutom att tvärtemot vad Republiken Grekland har hävdat skulle det strida emot ifrågavarande rättsakts ändamålsenliga verkan att, med avseende på samtliga berörda medlemsstater eller med avseende på en enda medlemsstat, vänta med att anta det angripna beslutet till efter budgetårets slut.
Enligt artikel 17.8 i förordning nr 1227/2000 ska hänvisningar till ett visst budgetår nämligen avse de utbetalningar som medlemsstaterna faktiskt gör mellan den 16 oktober ett år och den 15 oktober följande år. Enligt artikel 7.2 i förordning nr 1258/1999 ska kommissionen vidare besluta om månatliga förskott på verkställda utgifter som betalas av de ackrediterade utbetalningsställena, varvid utgifter som avser oktober hänförs till oktober, om de har betalats mellan den 1 oktober och den 15 oktober, och till november, om de har betalats mellan den 16 oktober och den 31 oktober. Förskottsbetalningar ska vidare göras till medlemsstaten senast den tredje arbetsdagen i den andra månaden efter den månad då utgifterna verkställs.
Förstainstansrätten konstaterar således att för att bestämmelserna i fråga ska kunna ha ändamålsenlig verkan och för att medlemsstaterna ska kunna göra sina sista betalningar avseende utgifter som redovisats enligt artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 före pågående budgetårs slut och erhålla ersättning därför från kommissionen före budgetårets slut med utnyttjande av de medel som är tillgängliga för det budgetåret, måste beslutet om definitiv anslagsfördelning mellan medlemsstaterna för budgetåret antas före budgetårets slut, det vill säga den 15 oktober.
Det framgår således av ordalydelsen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 och av denna artikels ändamålsenliga verkan att den där angivna tidsfristen är absolut.
Denna slutsats påverkas för det andra inte av Republiken Greklands argument vad rör artikel 16.2 och artikel 17.1 i förordning nr 1227/2000.
Republiken Grekland har härvid för det första påstått att artikel 16.2 i förordning nr 1227/2000 ger kommissionen möjlighet att göra ett tillfälligt och schablonmässigt avdrag på förskotten om informationen är ofullständig eller inte överlämnas i tid, vilket bekräftar att tidsfristen endast är vägledande.
Förstainstansrätten finner inte detta argument övertygande. Artikel 16.2 i förordning nr 1227/2000 rör vilka följder som ska tillämpas om den berörda medlemsstaten eventuellt sänder ofullständig information till kommissionen eller om den inte iakttar tidsfristen för att sända in denna information. Bestämmelsen ger inte stöd för något argument för att denna tidsfrist är absolut eller för att den inte är absolut.
Republiken Greklands argument, att artikel 16.2 i förordning nr 1227/2000 visar att fristen fram till den 10 juli varje år endast är vägledande, saknar således stöd.
Republiken Grekland har vidare gjort gällande att artikel 17.1 i förordning nr 1227/2000 bekräftar att den föreskrivna tidsfristen endast är vägledande, eftersom det i denna bestämmelse uppställs en princip att kommissionen är skyldig att ersätta de utgifter en medlemsstat har kontrollerat, vilket innebär att medlemsstaterna har möjlighet att rätta till eventuella fel efter den 10 juli varje år.
Förstainstansrätten konstaterar emellertid att artikel 17.1 i förordning nr 1227/2000 rör de utgifter som en medlemsstat har kontrollerat och betalat och som deklarerats för ett visst räkenskapsår och inte bara utgifter som en medlemsstat har kontrollerat. Republiken Greklands argument bygger på ett ofullständigt citat från artikel 17.1 i förordning nr 1227/2000 och saknar således betydelse.
Av det ovanstående följer att, eftersom denna frist är absolut, en medlemsstat inte har rätt att kräva att kommissionen beaktar uppgifter som lämnats efter att tidsfristen har gått ut. Talan kan därför inte bifallas på den första grunden.
Den andra och den tredje grunden: Åsidosättande av principen om lojalt samarbete respektive åsidosättande av principerna om tro och heder och om god förvaltning
Parternas argument
Republiken Grekland har för det första gjort gällande att lojalitetsplikten i artikel 10 EG innebär ett krav på att medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder som behövs för att gemenskapsrättens effektivitet ska kunna garanteras och ett krav på gemenskapens institutioner att samarbeta med medlemsstaterna på ett lojalt och konstruktivt sätt.
Republiken Grekland anser å ena sidan att kommissionen när som helst hade kunnat kontrollera och verifiera de lämnade uppgifterna. Skillnaden på 214,269 hektar mellan den uppgift som nämns i beslut 2005/716, i vilken en preliminär fördelning av anslag och arealer att omstrukturera har fastställts, och uppgifterna i det angripna beslutet, där dessa har fastställts slutgiltigt, är betydande och oberättigad, vilket kommissionen borde ha uppmärksammat.
Republiken Grekland har å andra sidan hävdat att kommissionen har åsidosatt principen om lojalt samarbete genom att beakta uppenbart felaktiga uppgifter, och inte de korrekta uppgifter som denna fick del av den 22 september 2006, trots att kommissionen hade tillräckligt med tid för att göra detta och att det hade tagit kort tid att göra nödvändiga ändringar. Republiken Grekland har i detta avseende hävdat att kommissionen, tvärtemot vad denna har påstått, i detta fall inte behövde göra en komplicerad bedömning eller använda sig av sitt utrymme för skönsmässig bedömning. Dessutom hade beslutet om den definitiva fördelningen av anslag kunnat antas med blygsam försening eller kunnat antas med avseende på samtliga medlemsstater utom Republiken Grekland. Kommissionen hade i annat fall kunnat anta ett beslut om ändring på grundval av de nya uppgifterna, eftersom en rättelse av uppgifterna rörande Republiken Grekland inte skulle påverka de uppgifter som getts in av andra medlemsstater.
Republiken Grekland har för det andra hävdat att det finns en allmän princip och uttryckliga bestämmelser i olika förordningar som innebär att en ansökan om stöd eller någon annan handling kan rättas när som helst efter att denna har inkommit, om det är fråga om ett uppenbart fel. Grekland anger som exempel artikel 12 i kommissionens förordning (EG) nr 2419/2001 av den 11 december 2001 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för det integrerade administrations- och kontrollsystem för vissa av gemenskapens stödordningar som infördes genom rådets förordning (EEG) nr 3508/92 (
EGT L 327, s. 11
). Nämnda princip, som är tillämplig på stödmottagande lantbrukare, ska tillämpas utan undantag och den är, med hänsyn till principerna om tro och heder och om god förvaltning, än mer giltig för relationen mellan kommissionens tjänsteavdelningar och medlemsstaternas myndigheter.
Dessutom är det tillåtet att med en rimlig försening inkomma med uppgifter efter den 10 juli varje år, som är det datum som föreskrivs i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000, om uppgifterna lämnas in före den 15 oktober samma år, vilket är det datum som budgetåret går ut, och om det rör sig om en rättelse av uppgifter som lämnats inom tidsfristen eller om att lämna in uppgifter senast 24 dagar före detta datum. Den omständigheten att handlingarna inlämnades under sommaruppehållet ger en medlemsstat möjlighet att, inom en rimlig frist och före utgången av budgetåret, rätta uppenbara räknefel i datafiler som har översänts senast den 10 juli det aktuella året. Republiken Grekland har vidare konstaterat att kommissionen har påstått att den är villig att i möjligaste mån använda även information som rättats eller inlämnats efter den 10 juli det aktuella året.
Kommissionen har bestritt Republiken Greklands argument.
Förstainstansrättens bedömning
Förstainstansrätten finner det lämpligt att pröva de två grunderna i ett sammanhang. Republiken Grekland har i dessa grunder i huvudsak hävdat att det är uppenbart att de uppgifter som Grekland har lämnat in till kommissionen innan den i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 föreskrivna tidsfristen gick ut är felaktiga och att kommissionen, enligt de principer som åberopas, var skyldig att beakta de rättade uppgifter som lämnats in efter utgången av denna tidsfrist.
Det är för det första utrett att de grekiska myndigheterna, i enlighet med artikel 16 i förordning nr 1227/2000, den 10 juli 2006 har skickat kommissionen en redovisning av de utgifter som de har kontrollerat och betalat per den 30 juni 2006 samt en redovisning av de sammanlagda arealer som berörs, vilka var 788,002 hektar. Det är också utrett att de grekiska myndigheterna den 22 september 2006 har skickat kommissionen rättade uppgifter om den sammanlagda arealen som berörs av utgifter som faktiskt har uppkommit per den 30 juni 2006, och att den sammanlagda arealen efter denna korrigering uppgick till 1102,271 hektar.
Det är slutligen utrett att kommissionen ansåg att de rättade uppgifterna hade lämnats in för sent och att den, i det angripna beslutet, därför har beaktat de uppgifter som lämnats in den 10 juli 2006, det vill säga 788,002 hektar.
I systemet för omstrukturering och omställning av vinodlingar ska medlemsstaterna, för att få bidrag till kostnaderna, enligt artikel 14.2 i förordning nr 1493/1999 och artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000, tillsända och meddela kommissionen sina utgifter för pågående budgetår samt sammanlagd areal som berörs.
Medlemsstaterna ansvarar således för att meddela kommissionen uppgifter om utgifter som avser pågående budgetår samt sammanlagd areal som berörs, så att denna kan fastställa den definitiva fördelningen av anslag till medlemsstaterna. Republiken Grekland har dessutom inte anfört någon omständighet som visar hur kommissionen hade kunnat upptäcka ett fel i de uppgifter som lämnades in den 10 juli 2006.
Republiken Grekland har till yttermera visso, i sin skrivelse av den 16 oktober 2006 till kommissionen, förklarat att anledningen till felet var att programmet för omställning och omstrukturering av vinodlingar är utformat så, att det är svårt för Grekland att kontrollera uppgifterna. Det går således inte att göra gällande att kommissionen har gjort fel genom att inte upptäcka ett fel som Republiken Grekland hävdar är klart och uppenbart, när Grekland inte själv upptäckte felet förrän i september, det vill säga två månader efter att de ursprungliga uppgifterna översändes.
Slutligen är det typfall som avses i artikel 17.4 i förordning nr 1227/2000 att den sammanlagda areal som meddelats enligt artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 är mindre än det antal hektar som anges i den preliminära anslagsfördelning som beviljats medlemsstaten enligt artikel 14.1 i förordning nr 1493/1999.
Det är således inte uppenbart att den information som de grekiska myndigheterna lämnade den 10 juli 2006 var felaktig. Republiken Greklands argument grundar sig således på en felaktig beskrivning av de faktiska omständigheterna.
För det andra har en medlemsstat, såsom förstainstansrätten redan har anmärkt i punkt 43 ovan, med hänsyn till att tidsfristen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 är tvingande, inte rätt att kräva att kommissionen beaktar uppgifter som har lämnats efter att denna tidsfrist har gått ut.
Det är visserligen, såsom kommissionen själv har medgett, inte helt omöjligt för kommissionen att beakta uppgifter som en medlemsstat har lämnat in för sent, om det är fråga om en kort försening och den fortfarande har möjlighet att fatta sitt beslut om definitiv fördelning av medlemsstaternas anslag för budgetåret före den 15 oktober. Kommissionen kan däremot vägra att beakta uppgifter som en medlemsstat har lämnat in för sent, om detta kan medföra att det inte går att anta beslutet i rätt tid. I förevarande fall har Republiken Grekland lämnat in de rättade uppgifterna först den 22 september 2006, det vill säga mer än två månader efter att Grekland lämnade in de ursprungliga uppgifterna, som nu påstås vara felaktiga, och endast tre veckor innan fristen för att anta beslutet gick ut den 15 oktober 2006. Kommissionen har mot denna bakgrund inte åsidosatt de åberopade principerna genom att besluta att inte ta hänsyn till de rättade uppgifterna.
Talan kan således inte bifallas med stöd av den andra och den tredje grunden.
Den fjärde grunden: Åsidosättande av proportionalitetsprincipen
Parternas argument
Republiken Grekland har för det första hävdat att kommissionen har åsidosatt principen
ne bis in idem
genom att tillämpa artikel 16.2 i förordning nr 1227/2000, i vilken det föreskrivs påföljder när informationen är ofullständig eller inte lämnats in ”i tid” den 10 juli varje år. och artikel 17.4 i samma förordning, i vilken det föreskrivs påföljder när beloppet överskrider en stats faktiska utgifter. Två påföljder har därmed påförts för samma gärning.
Republiken Grekland har för det andra hävdat att påföljden att Grekland förlorar ett stöd uppgående till 1129015 euro är oproportionerlig, med hänsyn till att de grekiska myndigheterna endast har fått fram felaktig information från sin databas.
Republiken Grekland har för det tredje hävdat att kommissionen, tvärtemot vad denna har gjort gällande, i förevarande fall varken behövde göra en komplicerad bedömning eller använda sig av sitt utrymme för skönsmässig bedömning.
Kommissionen har bestritt Republiken Greklands argument.
Förstainstansrättens bedömning
Republiken Grekland har för det första hävdat att kommissionen har åsidosatt proportionalitetsprincipen genom att påföra Grekland en dubbel påföljd, genom att kumulativt tillämpa både artikel 16.2 och artikel 17.4 i förordning nr 1227/2000, vilket strider mot principen
ne bis in idem
.
Förstainstansrätten anser emellertid att även om det skulle anses att åtgärder som vidtas med stöd av artikel 16.2 och artikel 17.4 i förordning nr 1227/2000 kan anses utgöra ”påföljder”, framgår det av skäl 6 i det angripna beslutet att artikel 17.4 i förordning nr 1227/2000 har tillämpats på Republiken Grekland. Det finns emellertid inget som tyder på att kommissionen i det angripna beslutet har tillämpat artikel 16.2 i samma förordning på Greklands fall.
Det framgår nämligen av denna bestämmelses ordalydelse att den inte är tillämplig om den berörda medlemsstaten har lämnat fullständig information till kommissionen inom den tidsfrist som föreskrivs härför. Detta gäller även om den berörda medlemsstaten efter tidsfristens utgång sänder kommissionen rättad information.
Republiken Grekland har för det andra påstått att kommissionen har åsidosatt proportionalitetsprincipen, eftersom en påföljd i form av förlorat stöd uppgående till 1129015 euro är oproportionerlig, med hänsyn till att de grekiska myndigheterna bara har fått fram felaktiga uppgifter från sin databas.
Den sammanlagda areal som meddelades den 10 juli 2006 var mindre än den som anges i beslutet om preliminär anslagsfördelning, varför kommissionen tillämpade artikel 17.4 i förordning nr 1227/2000. Såsom Republiken Grekland själv har anfört har kommissionen inget utrymme för skönsmässig bedömning när den tillämpar denna artikel, eftersom dess beslut grundar sig på redovisningen av den sammanlagda areal som berörs enligt artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000.
I den del som Republiken Grekland hävdar att en förlust av ett stöd på 1129015 euro utgör en oproportionerlig åtgärd, konstaterar förstainstansrätten således att beslutet om storleken på de definitiva anslagen för omstrukturering och omställning av vinodlingar i Grekland i det angripna beslutet är en oundviklig konsekvens av att de grekiska myndigheterna har meddelat en sammanlagd areal som är mindre än den som anges i beslutet om preliminära anslag till medlemsstaterna och en kostnad per hektar som är större än den som anges i den preliminära anslagsfördelningen.
För det fall Republiken Grekland skulle anses hävda att det är den omständigheten att kommissionen har beaktat de uppgifter som lämnades in den 10 juli 2006 som utgör en oproportionerlig åtgärd, eftersom detta har lett till att Grekland har förlorat ett stöd på 1129015 euro, konstaterar förstainstansrätten att Grekland inte har visat att detta utgör en oproportionerlig åtgärd på grund av att den är uppenbart orimlig.
Förstainstansrätten erinrar om att det enligt proportionalitetsprincipen, som ingår bland gemenskapsrättens allmänna principer, krävs att gemenskapsinstitutionernas rättsakter inte går utöver vad som är ändamålsenligt och nödvändigt för att uppnå de legitima mål som eftersträvas med reglerna i fråga, varvid gäller att man, när det finns flera ändamålsenliga åtgärder att välja mellan, ska använda sig av den åtgärd som är minst betungande och att vållade olägenheter inte får vara orimliga i förhållande till de eftersträvade målen (se domstolens dom av den 4 oktober 2007 i mål
C-375/05, Geuting, REG 2007, s. I-7983
, punkt 45 och där angiven rättspraxis).
När det gäller förstainstansrättens kontroll av villkoren för genomförandet av en sådan princip, kan lagenligheten av en åtgärd som vidtagits endast påverkas om åtgärden är uppenbart olämplig i förhållande till det mål som kommissionen söker uppnå (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Geuting, punkt 46 och där angiven rättspraxis).
Eftersom det är nödvändigt att anta beslut om definitiv fördelning av beloppen till medlemsstaterna före budgetårets slut den 15 oktober 2006, för att ge medlemsstaterna möjlighet att göra motsvarande utbetalningar och därigenom se till att bestämmelserna i fråga får ändamålsenlig verkan (se punkterna 31–35 ovan), vidtog kommissionen en lämplig åtgärd när den beaktade de uppgifter som lämnats in inom föreskriven tidsfrist, och inte de rättade uppgifter som lämnats in till kommissionen den 22 september 2006.
Kommissionens åtgärd att minska det definitiva anslaget till Republiken Grekland för omstrukturering och omställning av vinodlingar i det angripna beslutet med 1129015 euro jämfört med de utgifter som anmälts och som avser en sammanlagd anmäld areal för vinodling i Grekland som är mindre än den som anges i beslut 2005/716 utgör inte en oproportionerlig åtgärd.
Talan kan följaktligen inte bifallas på den fjärde grunden.
Den femte grunden: Åsidosättande av principen om ändamålsenlig verkan
Parternas argument
Republiken Grekland har hävdat att kommissionen har åsidosatt principen om ändamålsenlig verkan, vad avser de relevanta bestämmelserna i de aktuella förordningarna, det vill säga artiklarna 11, 13 och 14 i förordning nr 1493/1999 och artiklarna 16 och 17 i förordning nr 1227/2000. Ordningen för omstrukturering och omställning av vinodlingar är enligt Grekland en viktig åtgärd för att förbättra balansen på marknaden, att stabilisera och förbättra kvaliteten på gemenskapens vinodlingar och att bättre anpassa utbudet till efterfrågan. Den stora minskningen av stödet till Republiken Grekland som har skett på grund av ett uppenbart misstag undergräver allvarligt dessa gemenskapsmål. Kommissionen har dessutom inte förklarat i vilken utsträckning möjligheten att effektivt genomföra systemet för fördelning av medel för omstrukturering och omställning av vinodlingar skulle äventyras, om Republiken Greklands för sent inkomna ansökan skulle beaktas.
Kommissionen har bestritt Republiken Greklands argument.
Förstainstansrättens bedömning
Såsom redan har konstaterats i punkterna 31–35 ovan, är det, för att se till att reglerna i fråga bibehåller sin ändamålsenliga verkan, nödvändigt att fastställa en absolut frist, så att kommissionen kan anta sitt beslut om definitiv fördelning av anslagen till medlemsstaterna före det aktuella budgetårets slut. Bestämmelsernas ändamålsenliga verkan utgör således inte, tvärtemot vad Republiken Grekland har hävdat, ett hinder mot att tillämpa en absolut frist och att vägra att beakta uppgifter som en medlemsstat har lämnat in efter utgången av denna tidsfrist, även om detta innebär att den berörda medlemsstaten får mindre stöd.
Kommissionen har således inte åsidosatt principen om ändamålsenlig verkan, vad avser ifrågavarande bestämmelser, genom att inte beakta de rättade uppgifter som Republiken Grekland meddelat efter att den absoluta frist som föreskrivs i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 gått ut.
Talan kan således inte vinna bifall på den femte grunden.
Talan ska mot denna bakgrund ogillas i sin helhet.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 87.2 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Republiken Grekland ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Grekland har tappat målet, ska kommissionens yrkande bifallas.

Mot denna bakgrund beslutar
FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (femte avdelningen)
följande:

1)
Talan ogillas.

2)
Republiken Grekland förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Vilaras
Prek
Ciucă
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 11 december 2008.
Underskrifter
Innehållsförteckning

Tillämpliga bestämmelser

Bakgrund till tvisten

Det angripna beslutet

Förfarandet och parternas yrkanden

Rättslig bedömning

Den första grunden: Fristen i artikel 16.1 i förordning nr 1227/2000 är endast vägledande

Parternas argument

Förstainstansrättens bedömning

Den andra och den tredje grunden: Åsidosättande av principen om lojalt samarbete respektive åsidosättande av principerna om tro och heder och om god förvaltning

Parternas argument

Förstainstansrättens bedömning

Den fjärde grunden: Åsidosättande av proportionalitetsprincipen

Parternas argument

Förstainstansrättens bedömning

Den femte grunden: Åsidosättande av principen om ändamålsenlig verkan

Parternas argument

Förstainstansrättens bedömning

Rättegångskostnader
(
*1
)	Rättegångsspråk: grekiska.