CELEX: 62007CJ0357
Шеста директива ДДС
Случаи на освобождаване
Член 13, A, параграф 1, буква а)
Доставки на услуги, извършени от обществените пощенски служби

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 13, A, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (
ОВ L 145, стр. 1
, наричана по-нататък „Шеста директива“).
Запитването е отправено в рамките на спор между TNT Post UK Ltd (наричано по-нататък „TNT Post“), жалбоподател в главното производство, и Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, ответник в главното производство, в присъствието на Royal Mail Group Ltd (наричано по-нататък „Royal Mail“), встъпила страна в главното производство, относно законосъобразността на освобождаването от данък върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) на предоставяните от последното дружество пощенски услуги.
Правна уредба
Общностна правна уредба
Член 13 от Шеста директива, озаглавен „Освободени доставки на територията на страната“, гласи:
„А.
Освободени доставки при някои дейности от обществен интерес
1.   Без да се засягат други общностни разпоредби, държавите членки — при условия, които те определят, за да осигурят правилно и ясно прилагане на правилата за освободени доставки и да предотвратят възможно отклонение от данъчно облагане, избягване на данъци или злоупотреба — освобождават от данък върху добавената стойност:
a)
доставката от обществените пощенски служби на услуги, различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки;
[…]“ [неофициален превод]
Член 132, параграф 1, буква a) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (
ОВ L 347, стр. 1
; Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) е с текст, идентичен на текста на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива.
Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (
ОВ L 15, 1998 г., стр. 14
; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година (
ОВ L 176, стр. 21
; Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178, наричана по-нататък „Директива 97/67“) в член 1 установява общите правила, по-конкретно във връзка с предоставянето на универсална пощенска услуга вътре в Европейската общност и критериите, определящи услугите, които могат да бъдат резервирани за доставчиците на универсалната услуга.
Петнадесето съображение от Директива 97/67 гласи:
„[…] разпоредбите на настоящата директива относно предоставянето на универсална услуга не засягат правото на доставчиците на универсалната услуга индивидуално да договарят договори с клиентите“.
Съгласно член 3 от Директива 97/67:
„1.   Държавите членки следят за това потребителите да се ползват от правото на универсална услуга, която съответства на непрекъснатото предоставяне на пощенски услуги с определено качество, във всички места на територията им, на цени, достъпни за всички потребители.
2.   За тази цел, държавите членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че гъстотата на контактни точки и местата за достъп отчитат нуждите на потребителите.
3.   Те вземат мерки, за да може доставчикът/доставчиците на универсалната услуга да гарантират, през всички работни дни и не по-малко от пет дни седмично, освен при обстоятелства или географски условия, които се смятат за извънредни от националните регулаторни органи, като минимум:
—
едно събиране,
—
една доставка до дома или помещенията на всяко физическо или юридическо лице или, чрез дерогация, при определени от националния регулаторен орган условия, в подходящи съоръжения.
Всяко изключение или дерогация предоставени от националния регулаторен орган съобразно настоящия параграф, трябва да бъдат съобщени на Комисията и на всички национални регулаторни органи.
4.   Всяка държава членка приема необходимите мерки, за да гарантира, че универсалната услуга включва поне следните улеснения:
—
събирането, сортирането, транспортирането и доставката на пощенски пратки до 2 кг,
—
събирането, сортирането, транспортирането и доставката на пощенски колети до 10 кг,
—
услуги относно препоръчаните пратки и пратките с обявена стойност.
5.   Националните регулаторни органи могат да вдигнат ограничението на теглото, за да обхване универсалната услуга пощенските колети до тегло, което не надвишава 20 кг и могат да определят специални режими за доставката на тези колети от врата до врата.
Независимо от ограничението на тегло, определено от дадена държава членка, за да обхване универсалната услуга пощенските колети, държавите членки следят за това пощенските колети, получени от други държави членки и тежащи до 20 кг, да бъдат доставени на тяхната територия.
6.   Минималните и максималните размери на въпросните пощенски пратки са тези, определени в конвенцията и споразумението за пощенските колети, приети от Всемирния пощенски съюз.
7.   Универсалната услуга, както е определена в настоящия член, обхваща както националните, така и презграничните услуги.“
Член 7, параграф 1 от Директива 97/67 гласи:
„До степента, която е необходима, за да се гарантира поддържането на универсалната услуга, държавите членки могат да продължават да запазват [другаде в текста: „резервират“] услуги за доставчик или доставчици на универсалната услуга. Тези услуги се ограничават до събирането, сортирането, пренасянето и доставянето на вътрешни пощенски пратки и входяща международна кореспонденция чрез бърза или обикновена поща в рамките на посочените по-долу тегловни и ценови граници. Границата за тегло е 100 грама, считано от 1 януари 2003 г., и 50 грама, считано от 1 януари 2006 г. Тези тегловни граници не се прилагат, считано от 1 януари 2003 г., ако цената е равна или е три пъти по-висока от обществената тарифа за пощенска пратка от първа тегловна категория на най-бързата пощенска категория, и, считано от 1 януари 2006 г., ако цената е равна или е два и половина пъти по-висока от съответната тарифа.
[…]“
Национална правна уредба
Разпоредбите, чиято цел е транспониране на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива, са включени в Закона от 1994 г. за данъка върху добавената стойност (Value Added Tax Act 1994), изменен със Закона от 2000 г. за пощенските услуги (Postal Services Act 2000, наричан по-нататък „Закон за пощенските услуги“), като разпоредбите, чиято цел е да транспонират Директива 97/67, са част от последния закон.
London Gazette от 28 март 2001 г. публикува обява, в която министърът на търговията и индустрията съобщава, че дружеството Consignia plc (наричано към посочената дата Royal Mail) е определено съгласно Закона за пощенските услуги за доставчик на универсална пощенска услуга, който предоставя такава услуга в Обединеното кралство. Посоченият министър не е направил съобщение от същия вид за друго лице.
На 18 февруари 2005 г. в рамките на упражняването на законните си задължения и по силата на Закона за пощенските услуги Комисията за пощенски услуги (Postal Services Commission или Postcomm) постановява решение, съгласно което считано от 1 януари 2006 г. на всеки заявител, който отговаря на предписаните условия, тя предоставя лиценз за пренасянето на писма с всякакво тегло. Това решение води до цялостно либерализиране на пощенския пазар в Обединеното кралство, считано от тази дата, но без да засяга статута, нито задълженията на Royal Mail в качеството му на единствен доставчик на универсална услуга, определен в тази държава членка.
Royal Mail действа по силата на лиценз, издаден от Комисията за пощенски услуги на 23 март 2001 г., съгласно част втора от Закона за пощенските услуги, като този лиценз е изменен последно на 25 май 2006 г. Регулаторната рамка на лиценза цели да гарантира, че всяко физическо или юридическо лице има достъп до цялата пощенска система, която обхваща цялата национална територия, на достъпни цени. Лицензът съдържа следните задължения, които се прилагат само за Royal Mail: от една страна, предоставяне на потребителите в Обединеното кралство на универсална пощенска услуга, която включва поне една доставка на всеки адрес, всеки работен ден и едно събиране всеки работен ден от всяко място за достъп, разположено на територията на Обединеното кралство на достъпни цени, прилагани еднакво на цялата негова територия, както и, от друга страна, осигуряване на лесен достъп на потребителите в Обединеното кралство до универсалната пощенска услуга чрез местата за достъп, които са достатъчно на брой и гъстота.
На 20 януари 2006 г. съгласно част втора от Закона за пощенските услуги Комисията по пощенските услуги предоставя на TNT Post лиценз, по силата на който последното е оправомощено да транспортира всяко писмо на територията на Обединеното кралство. Този лиценз заменя предишния лиценз, издаден на 23 декември 2002 г.
Спорът по главното производство и преюдициалните въпроси
Според запитващата юрисдикция като единствен доставчик на универсална пощенска услуга в Обединеното кралство Royal Mail предоставя широка гама от пощенски услуги на всяко предприятие или на всяко физическо лице, което иска да ползва неговите услуги. Тези пощенски услуги се предоставят чрез интегрирана национална мрежа, която към настоящия момент обслужва около 27 милиона адреса 6 дни в седмицата в рамките на регулаторен режим от обществен интерес, който е специфичен за Royal Mail и който го отличава от всички други пощенски оператори. Писмата и другата поща се събират от това дружество от различни места, т.е. приблизително 113000 пощенски кутии, 14200 пощенски клонове и 90000 служебни помещения. Royal Mail е работодател на приблизително 185000 лица в Обединеното кралство.
Пощенските услуги, които Royal Mail е длъжно да предоставя на обществото съгласно условията на лиценза, чийто притежател е то, представляват голяма част както от целия обем на пощата, обработвана от това дружество, така и от общите приходи, които то получава от своите пощенски операции. За дейността на Royal Mail по „изпращане на писма“, която е близо 90% от неговата дейност, изчислена въз основа на оборота, се прилагат регулаторните условия и изисквания, които то, за разлика от всеки друг пощенски оператор в Обединеното кралство, е длъжно да спазва.
TNT Post, част от групата TNT, която осъществява дейност в повече от 200 държави и е работодател на повече от 128000 лица, предоставя услуги по пощенската доставка на бизнес пощата, както предварително сортирана, така и несортирана. Неговата дейност се състои в това да събира пощата от клиентите си, да предоставя услуги по механизирано и ръчно сортиране (за несортираната поща), както и да обработва и да пренася тази поща по земя до регионалното депо на Royal Mail. Тези услуги са познати под названието „предварителни услуги“.
На 6 април 2004 г. TNT Post сключва договор с Royal Mail, съгласно който последното се задължава да предоставя „последващи услуги“, т.е. да доставя пощата, която TNT Post е събрало, сортирало и пренесло по земя до регионалните депа на Royal Mail. Този договор е сключен съобразно едно от условията на лиценза, чийто притежател е последното дружество, съгласно което то е длъжно да даде достъп до своите пощенски клонове на всеки пощенски оператор или потребител, който иска такъв достъп, и да договаря добросъвестно, за да се споразумеят относно условията за този достъп. Понастоящем TNT Post не предоставя никаква последваща услуга.
Запитващата юрисдикция уточнява също че основният пазар на бизнес пощата, която представлявала 85% от обема на пощата, обработвана от TNT Post в Обединеното кралство, се намира в сектора на финансовите услуги. Тъй като финансовите учреждения не могат да възстановят цялото ДДС, което заплащат по получени доставки, в търговския интерес на TNT Post е да намали доколкото е възможно размера на ДДС, който то трябва да фактурира на своите клиенти.
По силата обаче на Закона от 1994 г. за данъка върху добавената стойност, изменен със Закона за пощенските услуги, транспортирането от Royal Mail на пощенските пакети, в които следва да се включат писмата, е освободено от ДДС, докато предоставяните от TNT Post услуги, които според последното са същите като предоставяните от Royal Mail, подлежат на облагане с ДДС по стандартната ставка от 17,5%.
Като приема, че разрешаването на правния спор, с който е сезиран, се нуждае от тълкуване на общностното право, High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
a)
Как следва да се тълкува изразът „обществени пощенски служби“, употребен в член 13, А, параграф 1, буква а) от [Шеста Директива] (понастоящем член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112)?
б)
Тълкуването на този израз влияе ли се от факта, че пощенските услуги в държава членка са били либерализирани, че няма резервирани услуги по смисъла на Директива [97/67], и че има само един доставчик на универсална услуга, който е определен и за когото Комисията е уведомена съгласно тази директива (какъвто е случаят с Royal Mail в Обединеното кралство)?
в)
При обстоятелствата в конкретния случай (които съответстват на описаното в първия въпрос в буква б) по-горе положение) този израз включва ли
i)
само единствения определен доставчик на универсална услуга (какъвто е Royal Mail в Обединеното кралство) или
ii)
също и частен пощенски оператор (като TNT Post)?
2)
При обстоятелствата в конкретния случай трябва ли член 13, А, параграф 1, буква а) от [Шеста директива] (понастоящем член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112) да се тълкува в смисъл, че изисква или позволява на държава членка да освободи всички пощенски услуги, осигурявани от „обществените пощенски служби“?
3)
Ако от държавите членки се изисква или им се позволява да освободят някои, но не всички услуги, осигурявани от „обществените пощенски служби“, кои са критериите, които позволяват да се определят така освободените услуги?“
По искането за възобновяване на устната фаза на производството
С акт, подаден в секретариата на Съда на 2 март 2009 г., TNT Post иска от Съда да разпореди възобновяване на устната фаза на производството съгласно член 61 от Процедурния правилник. Според това дружество заключението на генералния адвокат съдържа определен брой неточности относно фактите по главното производство и функционирането на пощенския пазар в Обединеното кралство.
От съдебната практика следва, че Съдът може — служебно или по предложение на генералния адвокат, както и по искане на страните — да разпореди възобновяване на устната фаза на производството съгласно член 61 от своя процедурен правилник, ако счита, че делото не е достатъчно изяснено или трябва да се реши въз основа на довод, който страните не са разисквали (вж. по-специално Решение 16 декември 2008 г. по дело Cartesio,
C-210/06, Сборник, стр. I-9641
, точка 46).
Обстоятелствата по главното производство и функционирането на пощенския пазар в Обединеното кралство обаче са изяснени подробно от запитващата юрисдикция и са обсъдени в представените пред Съда писмени и устни становища. При тези условия Съдът счита, че разполага с всички необходими доказателства, за да отговори на поставените от запитващата юрисдикция въпроси.
Освен това не се твърди, че настоящото дело трябва да се реши въз основа на довод, който не е бил разискван пред Съда.
Следователно след изслушване на генералния адвокат трябва да се отхвърли искането за възобновяване на устната фаза на производството.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
С първия си въпрос, който трябва да се разгледа цялостно, запитващата юрисдикция иска Съдът да установи в какъв смисъл следва да се тълкува понятието „обществени пощенски служби“, съдържащо се в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива, по-специално в дадения случай, при който пощенските услуги в дадена държава членка са либерализирани.
В това отношение е важно да се припомни, на първо място, че синтаксисът на цялото изречение на посочената разпоредба ясно показва, че изразът „обществени пощенски служби“ означава органи на управление, предоставящи услуги, които следва да бъдат освободени. Следователно за да се обхванат от текста на разпоредбата, тези услуги трябва да се предоставят от оператор, който може да бъде квалифициран като „обществена пощенска служба“ в органичния смисъл на този термин (вж. Решение от 11 юли 1985 г. по дело Комисия/Германия,
107/84, Recueil, стр. 2655
, точка 11).
Това тълкуване се основава на самия текст на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива. Освен това нито едно обстоятелство не позволява да се стигне до извода, че такова тълкуване би било засегнато от обстоятелства като либерализацията на пощенския сектор, настъпила след постановяването на посоченото решение по дело Комисия/Германия, посочено по-горе.
Напротив, фактът, че текстът на член 132, параграф 1, буква а) от Директива 2006/112 е абсолютно идентичен на текста на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива, доказва, че предвиденото с последната разпоредба освобождаване е запазено каквото е, независимо от либерализацията на пощенския сектор.
От посоченото следва, противно на това, което твърдят TNT Post, финландското и шведското правителство, че предвиденото в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива освобождаване не може да се тълкува така, че по същество да обхваща доставките на пощенски услуги като резервираните услуги по смисъла на член 7 от Директива 97/67, независимо от качеството на доставчика на тези услуги.
На второ място, термините, използвани за обозначаване на освобождаване като предвиденото в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива, подлежат на стриктно тълкуване, тъй като освобождаването представлява дерогация от общия принцип, според който с ДДС се облага всяка услуга, предоставена възмездно от данъчнозадължено лице. Тълкуването на тези термини обаче трябва да е в съответствие с целите, преследвани с въпросните случаи на освобождаване, и да спазва изискванията на присъщия на общата система на ДДС принцип на данъчен неутралитет. Така правилото за стриктно тълкуване не означава, че термините, използвани за определяне на посочените в член 13 случаи на освобождаване, трябва да се тълкуват по начин, който би лишил освобождаването от действие (вж. в този смисъл Решение от 14 юни 2007 г. по дело Haderer,
C-445/05, Сборник, стр. I-4841
, точка 18 и цитираната съдебна практика).
Както посочва делът, в който е включен член 13, А от Шеста директива, предвидените в него случаи на освобождаване имат за цел да насърчат определени дейности от обществен интерес.
Тази обща цел обаче в пощенския сектор се изразява в по-специфичната цел да се предложат на по-ниски цени пощенски услуги, които отговарят на основните нужди на населението.
При сега действащото общностно право такава цел съвпада по същество с преследваната с Директива 97/67 цел да се предлага универсална пощенска услуга. По силата на член 3, параграф 1 от тази директива такава услуга съответства на непрекъснатото предоставяне на пощенски услуги с определено качество, във всички места на дадена територия, на цени, достъпни за всички потребители.
Ето защо независимо от факта, че тази директива не може да представлява основа за тълкуването на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива, чието правно основание се различава от това на Директива 97/67, последната директива все пак представлява полезна отправна точка при тълкуването на понятието „обществени пощенски служби“ по смисъла на тази разпоредба.
От посоченото следва, че обществените пощенски служби по смисъла на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива трябва да се считат за оператори, независимо дали са обществени или частни (вж. в този смисъл Решение по дело Комисия/Германия, посочено по-горе, точка 16), които се задължават да предлагат пощенски услуги, отговарящи на основните нужди на населението, и следователно на практика да гарантират изцяло или част от универсалната пощенска услуга в държава членка, както е определена в член 3 от Директива 97/67.
Това тълкуване не е в противоречие с принципа на данъчен неутралитет, който не допуска икономически оператори, извършващи една и съща дейност, да бъдат третирани различно при облагането с ДДС (вж. Решение от 28 юни 2007 г. по дело JP Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust и The Association of Investment Trust Companies,
C-363/05, Сборник, стр. I-5517
, точка 46 и цитираната съдебна практика).
Всъщност, както изтъква генералният адвокат в точка 63 от заключението си, за да се прецени дали доставките на услуги са сравними или не, не трябва да се ограничаваме да съпоставяме отделните доставки на услуги, а е важно да имаме предвид и контекста, в който те се осъществяват.
Както обаче сочат обстоятелствата по главното производство, поради задълженията, описани в точка 12 от настоящото решение, които се налагат по силата на лиценз, чийто притежател е той, и които са свързани с неговия статут на доставчик на универсална пощенска услуга, оператор като Royal Mail извършва доставки на пощенски услуги при правен режим, който е коренно различен от този, при който оператор като TNT Post извършва такива доставки на услуги.
Следователно на първия въпрос трябва да се отговори, че съдържащото се в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива понятие „обществени пощенски служби“ трябва да се тълкува в смисъл, че визира обществени или частни оператори, които се задължават да осигурят в дадена държава членка изцяло или част от универсална пощенска услуга, както е определена в член 3 от Директива 97/67.
По втория и третия въпрос
Със своя втори и трети въпрос, които следва да се разгледат съвместно, запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали предвиденото в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива освобождаване се прилага за всички пощенски услуги, осигурявани от обществените пощенски служби, или само за част от тях. В последния случай тя иска да узнае кои са критериите, които позволяват да се установят освободените услуги.
В това отношение следва да се отбележи, че по силата на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива са освободени доставките на услуги и съпътстващите ги доставки на стоки, които са извършени от обществени пощенски служби. Единствено пътническият транспорт и далекосъобщителните услуги са изрично изключени от приложното поле на тази разпоредба.
Все пак обратно на това, което твърдят Royal Mail, правителството на Обединеното кралство, гръцкото правителство и това на Ирландия, от посочената разпоредба не би могло да се заключи, че всички доставки на услуги и съпътстващите ги доставки на стоки, които са извършени от обществени пощенски служби и които не са изрично изключени от приложното поле на същата разпоредба, са освободени, независимо от тяхното вътрешно естество.
Всъщност видно е от изискванията, посочени в точка 31 от настоящото решение, съгласно които предвиденото в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива освобождаване трябва да се тълкува едновременно стриктно и съобразно с преследваната от тази разпоредба цел, че доставките на услуги и съпътстващите ги доставки на стоки трябва да се тълкуват като такива, които обществените пощенски служби извършват в това си качество, а именно въз основа на самото им качество на обществени пощенски служби.
Такова тълкуване се налага по-специално поради необходимостта да се спазва принципа на данъчен неутралитет. Всъщност задълженията на оператор като Royal Mail, които, както е видно от точка 39 от настоящото решение, позволяват да се разграничат обстоятелствата, при които този оператор доставя пощенски услуги, от тези, при които оператор като TNT Post изпълнява такива доставки на услуги, се отнасят само до пощенските услуги, осъществени в качеството на доставчик на универсална услуга.
Освен това от напомнените в точка 44 от настоящото решение изисквания, и по-специално от преследваната цел, чиято същност е да насърчи дейност от обществен интерес, е видно, че освобождаването не се прилага за специфични услуги, които се разграничават от услугата от общ интерес, включително и услугите, които отговарят на специалните нужди на икономическите оператори (вж. в този смисъл Решение от 19 май 1993 г. по дело Corbeau,
C-320/91, Recueil, стр. I-2533
, точка 19).
Следователно правилно германското правителство и Комисията твърдят, че не могат да се считат за освободени по силата на член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива извършените от обществени пощенски служби доставки на услуги, условията за които са били договорени индивидуално. По самото си естество такива доставки на услуги отговарят на специалните нужди на съответните потребители.
Такова тълкуване освен това се потвърждава от петнадесето съображение от Директива 97/67, от което следва, че възможността да се договарят индивидуално договори с клиентите не съответства a priori на понятието за доставка на универсална услуга.
Следователно на втория и третия въпрос трябва да се отговори, че предвиденото в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива освобождаване се прилага при доставки на услуги и съпътстващите ги доставки на стоки — с изключение на пътническия транспорт и далекосъобщителните услуги — които обществените пощенски служби осъществяват като такива, т.е. въз основа на качеството им на оператор, който се задължава да осигури в държава членка изцяло или част от универсалната пощенска услуга. Освобождаването не се прилага при доставки на услуги, нито при съпътстващите ги доставки на стоки, чиито условия са били договорени индивидуално.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

1)
Съдържащото се в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа понятие „обществени пощенски служби“ трябва да се тълкува в смисъл, че визира обществени или частни оператори, които се задължават да осигурят в дадена държава членка изцяло или част от универсалната пощенска услуга, както е определена в член 3 от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година.

2)
Предвиденото в член 13, А, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388 освобождаване се прилага при доставки на услуги и съпътстващите ги доставки на стоки — с изключение на пътническия транспорт и далекосъобщителните услуги — които обществените пощенски служби осъществяват като такива, т.е. въз основа на качеството им на оператор, който се задължава да осигури в държава членка изцяло или част от универсалната пощенска услуга. Освобождаването не се прилага при доставки на услуги, нито при съпътстващите ги доставки на стоки, чиито условия са били договорени индивидуално.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски