CELEX: 62003CJ0124
Egészségrendészet
A nyerstej, a hőkezelt tej és a tejalapú termékek előállítása és forgalomba hozatala
Cukorból, kakaóból és sovány tejporból álló, Arubából behozott keverék

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a nyerstej, a hőkezelt tej és a tej alapú [helyesen: tejalapú] termékek előállítására
és forgalomba hozatalára vonatkozó egészségügyi előírások megállapításáról szóló, 1992. június 16‑i 92/46/EGK tanácsi irányelv
(HL L 268., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 13. kötet, 103. o.) értelmezésére irányul.
Ez a kérelem az Artrada (Freezone NV) nevű, arubai jog szerinti részvénytársaság (a továbbiakban: Artrada), a Videmecum BV
korlátolt felelősségű társaság (a továbbiakban: Videmecum), a Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf korlátolt felelősségű
társaság (a továbbiakban: Jac. Meisner) és a Rijkdienst voor de keuring van Vee en Vlees (Állat- és Húsellenőrző Hivatal,
a továbbiakban: a Rijkdienst) között folyó peres eljárás során került előterjesztésre, amelynek tárgya az volt, hogy a Rijkdienst
megtagadta egy – 75,75%‑ban cukorból, 15,15%‑ban sovány tejporból és 9,1%‑ban kakaóból álló – keverék alkotta termék Hollandiába
történő behozatalának engedélyezését.

Hatályos szabályozás

Közösségi szabályozás
A 92/46 irányelv 1 cikkének (1) bekezdése előírja:
„Ezen irányelv az emberi fogyasztásra szánt nyerstej, az emberi fogyasztásra szánt hőkezelt tej, a tejalapú termékek gyártásához
felhasznált tej és a tejalapú termékek előállításával és forgalomba hozatalával kapcsolatos egészségügyi előírásokat határozza
meg.”
A 2. cikk így rendelkezik:
„Ezen irányelv alkalmazásában:
1. [...]
2. »tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej«: akár feldolgozásra szánt nyerstej, akár pedig a nyerstejből nyert folyékony
vagy fagyasztott tej, függetlenül attól, hogy alávetették‑e engedélyezett fizikai kezelésnek, mint például a hőkezelés vagy
a termizálás, vagy hogy megváltoztatták‑e az összetételét, feltéve, hogy e változtatások a természetes tejösszetevők hozzáadására,
illetve kivonására korlátozódnak;
3. [...]
4. »tejalapú termékek«: olyan, kizárólag tejből nyert tejtermékek [helyesen: tejtermékek, azaz kizárólag tejből nyert termékek],
amelyekhez adott esetben az előállításukhoz szükséges anyagokat hozzá lehet adni, feltéve, hogy ezeket az anyagokat nem valamely
tejösszetevő részleges vagy teljes helyettesítésére használják; valamint az összetett tejtermékek, vagyis olyan termékek,
amelyeknek egy[ik] összetevője sem helyettesíti vagy hivatott helyettesíteni a tej bármely összetevőjét, és amelyekben a tej
vagy egy tejtermék akár mennyiségileg, akár a termék jellege tekintetében lényeges részt képvisel;
[...]”.
A 92/46 irányelvnek a harmadik országokból származó behozatalra vonatkozó III. Fejezetébe tartozó 22. cikke előírja:
„A harmadik országból származó, ezen irányelv hatálya alá tartozó nyerstej, hőkezelt tej és tejalapú termék behozatalára vonatkozó
feltételeknek legalább egyenértékűnek kell lenniük a II. fejezetben meghatározott, közösségi termelésre vonatkozó feltételekkel.”
A hivatkozott irányelv 23. cikkének (1) és (2) bekezdése így rendelkezik:
„(1) A 22. cikk alkalmazásának egységessége céljából a következő bekezdésekben foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni.
(2) A Közösségbe történő behozatal csak abban az esetben megengedhető, ha a tej és a tejalapú termékek:
a)      olyan harmadik országból származnak, amely szerepel a (3) bekezdés a) pontjával összhangban összeállított jegyzéken [helyesen:
jegyzékben];
b)      rendelkeznek a 31. cikkben meghatározott eljárással összhangban elkészítendő mintának megfelelő olyan egészségügyi igazolással,
amelyet a kiviteli ország illetékes hatósága írt alá, és amely igazolja, hogy a tej vagy a tejalapú termékek megfelelnek a
II. fejezet követelményeinek vagy bármely más további feltételnek, illetve a (3) bekezdésben leírtakkal egyenértékű garanciákat
biztosítanak, és olyan létesítményekből származnak, amelyek a B. mellékletben előírt garanciákat biztosítják.”
A tagállamok által [a] tej és tejalapú termékek behozatalára feljogosított harmadik országok ideiglenes jegyzékének létrehozásáról
és a 94/70/EK határozat visszavonásáról szóló, 1995. július 27‑i 95/340/EK bizottsági határozat (HL L 200., 38. o.; magyar
nyelvű különkiadás 3. fejezet, 18. kötet, 160. o.) tartalmazza a 92/46 irányelv 23. cikke (2) bekezdésének a) pontjában említett
harmadik országok felsorolását. Aruba nem tartozik ezek közé.
A harmadik országokból a Közösségbe behozott termékek állat-egészségügyi ellenőrzésének megszervezésére irányadó elvek megállapításáról
szóló, 1997. december 18‑i 97/78/EK tanácsi rendelet (HL L 24., 9. o.; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 22. kötet, 247. o.)
leírja a címben említett ellenőrzéseket.

Nemzeti szabályozás
A kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy a 92/46 irányelvben előírt kötelezettségek teljesítése érdekében a Holland
Királyság többek között elfogadta a Warenwetbesluit Zuivelt (az élelmiszerekről szóló törvény értelmében kibocsátott, a tejtermékekről
szóló rendelettörvény, Stbl. 1994., 813. o., azóta módosítva).
A 92/46 irányelv 23. cikkét a Warenwetregeling Zuivelbereiding (az élelmiszerekről szóló törvény értelmében kibocsátott, a
tejtermékek feldolgozásáról szóló jogszabály, Stcrt. 1994., 243. o., azóta módosítva) 16. cikke ültette át. Ez a rendelkezés
a 95/340 határozathoz csatolt, a harmadik országokat tartalmazó jegyzékre hivatkozik.
Az alapeljárásban vitatott határozat elfogadásának idején, vagyis 2001. február 23‑án a Warenwetregeling Veterinaire controles
(derde landen) (az élelmiszerekről szóló törvény értelmében kibocsátott, a „harmadik országokat” érintő állatorvosi ellenőrzésekről
szóló rendelet, Stcrt. 2000., 207. o.) 4. cikke a Rijkdienstet jelölte meg a 97/78 irányelvben előírt ellenőrzések végrehajtására
illetékes hatóságként.
Végül, a harmadik országokból származó és közösségi szabályozás alá nem tartozó élelmiszerek és italok tekintetében a Warenwetbesluit
Invoer levensmiddelen uit derde landen (az élelmiszerekről szóló törvény értelmében kibocsátott, a harmadik országokból származó
élelmiszerek behozataláról szóló rendelettörvény, Stbl. 1993., 698. o.) alkalmazandó.

Tényállás, alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Az előzetes döntéshozatalra utaló végzésből kiderül, hogy az arubai székhelyű Artrada társaság olyan keveréket állított elő,
amely 75,75% cukrot, 15,15% sovány tejport és 9,1% kakaót tartalmazott. A termék, amelynek összetevői nem választhatók el,
kakaós tej németországi és belgiumi gyártásának alapanyagául szolgált volna. A Jac. Meisner vámügynökséget a Videmecum, az
Artrada leányvállalata bízta meg a termék behozatalával kapcsolatos vámnyilatkozatok megtételével.
2001. január 26‑án két, Arubából történő behozatalra vonatkozó nyilatkozat került benyújtásra, néhány konténer szabad forgalomba
bocsátása érdekében. Egy, az illetékes hatóságok kérésére 2001. február 22‑én bemutatott határátlépési igazolás úgy említi
a terméket, mint „bakeryprod. (semi finished)”.
Az állatorvosi ellenőrzést követően a 2001. február 23‑i határozat megtagadta a szállítmány Európai Unióba történő behozatalát,
azzal az indokkal, hogy az Arubából származó tejtermékek behozatala nincs engedélyezve, a termék nem elismert vállalkozástól
származik, és hiányzik az állatorvosi igazolás. A határozatot megtámadták, de a Rijkdienst helyben hagyta az engedély megtagadását.
Ezután kereset benyújtására került sor a Rechtbank te Rotterdamnál (Hollandia). Ez a bíróság 2002. március 4‑i ítéletével
megalapozottnak találta a keresetet, abból az okból, hogy az arra illetékes személy nem írta alá a megtámadott határozatot.
A holland jog alapján a Rechtbank hatályban tartotta a megsemmisített határozat jogkövetkezményeit.
A Bizottság egyik munkadokumentumára alapozva a Rechtbank úgy ítélte meg, hogy a szóban forgó termék nem a 92/46 irányelv
2. cikkének 4. pontja szerinti „tejalapú termék”, mert ez a kategória csak a végtermékekre vonatkozik, míg az ügyben szereplő
készítmény csak félkész termék. Az irányelvnek a közegészség védelmére irányuló céljára figyelemmel a Rechtbank úgy határozott,
hogy egy termék valamely összetevője is képezheti ellenőrzés tárgyát, és következésképpen a termékben található tejport a
92/46 irányelv 2. cikkének 2. pontja szerinti „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tejnek” kellett volna minősíteni.
Attól kezdve, hogy ez a félkész termék – tehát a tejpor – olyan harmadik országból származott, amelyik nem szerepel a 95/340
határozatban található felsorolásban, a termék behozatalának engedélyezése jogosan került megtagadásra.
Az alapeljárás fellebbező felei fellebbezést nyújtottak be a College van Beroep voor het Bedrijfslevennél (a továbbiakban:
College) úgy érvelvén, hogy a valamely, több összetevőből álló termékben található tejpor csak akkor tartozik az irányelv
hatálya alá, amennyiben az a termék lényeges részét képviseli. Mivel ez esetben nem erről volt szó, kizárólag azt kellett
volna megvizsgálni, hogy tiszteletben tartották‑e a Warenwetbesluit Invoer levensmiddelen uit derde landen 3. cikkét. Az alapeljárásban
fellebbező felek a College előtt tartott tárgyalás során kijelentették, hogy a szóban forgó termék készítéséhez használt tejport
egy minősített üzemben állították elő Lengyelországban, amely a 92/46 irányelvnek megfelelően elismert tejtermék-exportáló
ország. A fellebbező felek azt javasolták a Rijkdienstnek, hogy a szóban forgó, behozatalra szánt termék minden tételéből
vegyenek mintát, hogy ellenőrizni lehessen, megfelelnek‑e a holland törvény által előírt feltételeknek, de a Rijkdienst elutasította
ezt a javaslatot, mert úgy vélte, hogy a szóban forgó termék a 92/46 irányelv hatálya alá tartozik.
A kérdést előterjesztő bíróság megállapította, hogy a Bizottság szolgálatai által készített munkadokumentum, amelyre a Rechtbank
hivatkozott, nem bírt kényszerítő hatállyal, és nem tükrözte szükségszerűen a Bizottság álláspontját. A kérdést előterjesztő
bíróság szerint a 92/46 irányelv 2. cikke 4. pontjának megfogalmazása önmagában semmiképpen értelmezhető úgy, hogy a „tejalapú
termékek” csak azokra a termékekre vonatkoznak, amelyek már nem esnek át további feldolgozáson. Azt is kiemelte egyébként,
hogy a közegészség magas szintű biztosításának szándéka nem indokolja, hogy a félkész termékekben található tejre is alkalmazni
kelljen a 92/46 irányelvet. Más jogszabályokat is lehetne ugyanis alkalmazni. Az alapeljárásban fellebbező felek e tekintetben
a 97/78 irányelvre és a Warenwetbesluit Invoer levensmiddelen uit derde landenre hivatkoztak.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint a 92/46 irányelv 2. cikkének 2. pontja alapján nem lenne logikus előírni, hogy a tejet
vagy a tejtermékeket az irányelv alkalmazhatósága érdekében lényeges összetevőnek minősítsék, hogy ez után meg lehessen állapítani,
hogy az irányelv a nem ilyennek minősített összetevőre sem alkalmazandó. A 92/46 irányelvet így minden olyan esetben alkalmazni
kellene, amikor a termék tejet tartalmaz, anélkül, hogy különbséget kellene tenni aszerint, hogy a tej lényeges összetevő‑e,
vagy sem. Ha ez lett volna a cél, a közösségi jogalkotó pusztán annak előírására szorítkozott volna, hogy a tej vagy a tejtermék
összetevő legyen, de nem minősítette volna lényeges összetevőnek.
Abban az esetben, ha a 92/46 irányelv, különösen 2. cikkének 2. pontja alkalmazható lenne a keverékben lévő, de annak nem
lényeges részét képviselő tejporra, meg kellene határozni, hogy az irányelv 23. cikkében említett jegyzékben szereplő harmadik
országból való származás és az egészségügyi igazolás melléklésének kötelezettsége érinti‑e ezt a tejport vagy az összetett
terméket.
Abban az esetben, ha a tejpor nem tartozik a 92/46 irányelv 2. cikke 2. pontjának hatálya alá, fel kell tenni a kérdést, hogy
a keveréket „tejalapú terméknek” lehet‑e minősíteni, tehát a tejpor önmagában a termék lényeges részét képviseli, vagy csak
a hatása miatt minősíthető az irányelv 2. cikke 2. pontjának megfelelően. A kérdést előterjesztő bíróság e tekintetben kiemeli,
hogy a behozatali nyilatkozatban a keverék a 1806 2095 kód alatt szerepel, tehát „folyadék, massza vagy por alakjában kakaót
tartalmazó készítménynek” minősül. A termék az ügyfél igényei szerint kerül összeállításra, aki kakaós tejet készít belőle.
Úgy ítélvén meg, hogy a 92/46 irányelv értelmezése tekintetében kétségek merültek fel, a College előzetes döntéshozatal céljából
az alábbi kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1. a) A 92/46/EGK irányelv 2. cikkének […] 2. [pontjában] szereplő »tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej« fogalmát akként
kell‑e értelmezni, hogy ez magában foglalja a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőket is tartalmazó termék tejösszetevőit
(is), ha a tejösszetevők nem választhatók el a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőktől?
1. b) Az 1. a) kérdésre adott igenlő válasz esetén a 92/46/EGK irányelv 22. cikkét akként kell‑e értelmezni, hogy valamely harmadik
országból történő behozatal esetén ezt az irányelvet csak valamely termék tejösszetevőire kell alkalmazni, következésképpen
nem alkalmazható arra a termékre, amelyben ez az összetevő jelen van?
2. a) A »tejalapú termékeknek« a 92/46/EGK irányelv 2. cikkének […] 4. [pontjában] szereplő fogalma kizárólag a késztermékeket foglalja
magában, vagy a fogyasztó részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket is?
2. b) Ha a 92/46/EGK irányelv 2. cikkének […] 4. [pontja] a félkész termékekre is vonatkozik, milyen szempontokat kell alkalmazni
annak meghatározásához, hogy a tej vagy valamely tejtermék akár mennyiségileg, akár a termék jellege folytán a 92/46/EGK irányelv
2. cikkének […] 4. [pontja] értelmében a termék lényeges részét képviseli‑e?”

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről

Az első kérdésről
Az első kérdés első része a 92/46 irányelv 2. cikke 2. pontjának értelmezésére irányul. A kérdést előterjesztő bíróság azt
szeretné megtudni, hogy a „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” fogalma magában foglalja‑e a tejösszetevőknek nem
minősülő egyéb összetevőket is tartalmazó termék tejösszetevőit, ha a tejösszetevők nem választhatók el a tejösszetevőknek
nem minősülő egyéb összetevőktől. A kérdés első részére adott igenlő válasz esetére feltett második rész a 92/46 irányelv
22. cikkének értelmezésére irányul. A kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné tisztázni, hogy harmadik országból történő
behozatal esetén az irányelv a keverék tejösszetevőjére vagy magára a keverékre vonatkozik‑e.
Ahogyan az az első preambulumbekezdéséből kitűnik, a 92/46 irányelv megkülönbözteti a nyerstejet, az emberi fogyasztásra szánt
hőkezelt tejet, a tejalapú termékek gyártásához felhasznált tejet és a tejalapú termékeket. Ez a négy fogalom ugyanezen irányelv
2. cikkének 1–4. pontjában kerül meghatározásra.
A hivatkozott irányelv 2. cikkének 2. pontjából kiderül, hogy a „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” fogalma nem
foglal magában olyan, szétválaszthatatlan összetevők keverékéből álló terméket, amelynek egyik összetevője a tejpor. A hivatkozott
2. cikk 2. pontja ugyanis csak a tejre mint nem összetett termékre vonatkozik, amelynek összetétele csak természetes tejösszetevők
hozzáadásával és/vagy kivonásával módosítható.
Összeegyeztethetetlen lenne a hivatkozott irányelv szerkezetével és koherenciájával a 92/46 irányelv 2. cikkének 2. pontjának
azon értelmezése, miszerint az valamely keverék tejösszetevőire vonatkozik, hiszen akkor a 2. cikk „tejalapú termékekre vonatkozó”
4. pontja elveszítené jelentését.
A kérdés első részére tehát azt a válasz kell adni, hogy a 92/46 irányelv 2. cikkének 2. pontját akként kell értelmezni, hogy
a „tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” fogalma nem foglalja magában a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőket
is tartalmazó termék tejösszetevőit, ha a tejösszetevők nem választhatók el a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőktől.
Tekintettel az első kérdés első részére adott válaszra, a kérdés második része tárgytalanná vált.

A második kérdésről
A második kérdés első része a 92/46 irányelv 2. cikke 4. pontjának értelmezésére irányul. A kérdést előterjesztő bíróság azt
szeretné tisztázni, hogy a „tejalapú termékeknek” fogalma kizárólag a késztermékeket foglalja‑e magában, vagy a fogyasztó
részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket is. A kérdés második részében, amely arra az esetre
vonatkozik, ha a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontja a félkész termékeket is érinti, a kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné
tisztázni, milyen feltételeket kell alkalmazni annak meghatározásához, hogy a tej vagy valamely tejtermék akár mennyiségileg,
akár a termék jellege folytán a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontja értelmében valamely termék lényeges részét képviseli.

A Bíróság előtt előterjesztett észrevételek
Minden észrevételt előadó fél úgy ítéli meg, hogy a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontjában található „termékek” kifejezés
a késztermékekre és a félkész termékekre egyaránt vonatkozik. A Rijkdienst és a Bizottság kiemeli, hogy az ilyen értelmezés
megfelel a közegészség védelme célkitűzésének, valamint annak az elvárásnak, hogy a tejet mind az előállítás, mind pedig a
felhasználás lehető legkorábbi fázisában ellenőrizni lehessen. A Bizottság továbbá arra is rámutatott, hogy a szolgálatai
által készített és a kérdést előterjesztő bíróság által hivatkozott munkadokumentumot nem lehet akként értelmezni, hogy ez
a rendelkezés csak a késztermékekre vonatkozik. Az Artrada, aki csak másodlagosan osztja ezt az álláspontot, kiemeli, hogy
létezik a félkész termékek tekintetében alkalmazható nemzeti törvény, és hogy a készterméknek minden esetben meg kell felelnie
a közösségi szabályozásnak.
E felek elismerik, hogy az adott termékben lévő tej mennyisége teszi lehetővé annak meghatározását, hogy a tej a termék lényeges
részét képviseli‑e. Nyilvánvalóan ez a helyzet akkor, amikor a termékben lévő tej aránya meghaladja az 50%‑ot. A Bizottság
kijelentette, hogy a közegészség védelme igazolná valamely adott termékben lévő minden tejösszetevő ellenőrzését, de a tejet
csak kis mennyiségben tartalmazó termékek ellenőrzése nehézségeket támasztana a harmadik országokkal folytatott kereskedelemben.
Az Artrada azt állítja, hogy az alapeljárás tényállásában a tejpor súlya a termék összsúlyának 15,5%‑át teszi ki, ami nem
elég ahhoz, hogy a tejpor a termék lényeges alkotóelemének minősüljön.
Minden, észrevételt előadó fél úgy érvel, hogy a valamely termékben lévő tej „jellegét” a termék íze, megjelenítése, felhasználása
vagy a termék behozatalakor használt megjelölés határozhatja meg. A felek kiemelik azt a különös nehézséget, amely abból a
tényből ered, hogy az alapeljárás tényállása egy félkész terméket érint, amely – az importőrök szerint – tej hozzáadásával
készülő kakaós tej előállítására szolgál, de ugyanakkor mint „Hagelslag” (kakaógranulátum) is felhasználható. E körülmények
figyelembevételével az alapeljárásban részt vevő felek azt kérdezik, hogy melyik a helyes választás: a termék bejelentett
végfelhasználásának vagy a bejelentett késztermék ízének figyelembe vétele? Az Artrada azt állítja, hogy az alapeljárás tényállásában
a tejport a termék állaga miatt hozzáadták a kakaóhoz és a cukorhoz, de ez a termék előállításához nem feltétlenül szükséges.
Az Artrada kiemeli, hogy a késztermékben lévő tej lényegében az a tej lesz, amelyet az italkészítés céljából hozzáadnak a
keverékhez, és hogy a késztermék egyébként is inkább kakaó-, mint tejízű lesz.

A Bíróság válasza
E tekintetben a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontját akként kell értelmezni, hogy a „tejalapú termékek” fogalma magában foglalja
mind a késztermékeket, mind a fogyasztó részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket.
E rendelkezés olvasatából ugyanis az következik, hogy a rendelkezés egyáltalán nem tesz különbséget a késztermékek és a félkész
termékek között. Az ilyen különbségtétel minden esetben ellentétes lenne a 92/46 irányelvnek a közegészség védelmére irányuló
célkitűzésével, amely irányelv célja a tej ellenőrzése – az előállítástól kezdve a forgalomba bocsátásig.
Amennyiben a szóban forgó, tejösszetevőt tartalmazó termék félkész terméknek minősül, a 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontját
akként kell értelmezni, hogy „tejalapú terméknek” minősül az olyan félkész termék, amelynek egyik alkotóelemét sem helyettesíti
vagy hivatott helyettesíteni valamely tejösszetevő, és amelynek a tej vagy valamely tejtermék akár mennyiségileg, akár a termék
jellege tekintetében lényeges része.
A félkész termék vonatkozásában kell tehát azt vizsgálni, hogy az abban lévő tej akár mennyiségileg, akár a termék jellege
folytán lényeges részt képvisel‑e. Ehhez a félkész termék behozatalkori objektív tulajdonságait és sajátosságait kell figyelembe
venni.
Annak meghatározásához, hogy valamely félkész, tejalapú termékben lévő tej vagy tejtermék mennyiségileg lényeges résznek minősül‑e,
a tejnek vagy a tejterméknek a szóban forgó termékbeli arányát kell megvizsgálni. Ha a tejalapú félkész termékben ez az arány
nem meghatározó vagy nem elég jelentékeny, a tej vagy a tejtermék kizárólag mennyisége miatt nem minősül lényeges résznek.
Annak meghatározásához, hogy valamely félkész, tejalapú termékben lévő tej vagy tejtermék jellege folytán lényeges résznek
minősül‑e, a termék összes összetevőjének a behozatalkor meglévő objektív tulajdonságait – így különösen a félkész termék
lehetséges felhasználását és ízét – kell figyelembe venni.
Az alapeljárás tényállásának tekintetében az illetékes nemzeti bíróság feladata annak meghatározása – a 92/46 irányelvnek
a közegészség védelmére irányuló célkitűzésére és a behozatalkor meglévő összes objektív tulajdonságra figyelemmel –, hogy
az alapeljárásban fellebbező felek által behozott keverékben lévő sovány tejpor a keverék lényeges részét képviseli‑e, különösen
a keverék jellege tekintetében.
Mindezek alapján a második kérdésre az alábbi értelemben kell válaszolni:
A 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontját akként kell értelmezni, hogy a „tejalapú termékek” fogalma magában foglalja mind a
késztermékeket, mind a fogyasztó részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket. Ebben az esetben
a félkész termék vonatkozásában kell vizsgálni, hogy az abban lévő tej akár mennyiségileg, akár a termék jellege folytán lényeges
részt képvisel‑e. Ehhez a félkész termék behozatalkori objektív tulajdonságait és sajátosságait – így különösen a benne lévő
tejnek vagy tejterméknek az arányát, illetve a félkész termék lehetséges felhasználását vagy ízét – kell figyelembe venni.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:
1)
A nyerstej, a hőkezelt tej és a tejalapú termékek előállítására és forgalomba hozatalára vonatkozó egészségügyi előírások
megállapításáról szóló, 1992. június 16‑i 92/46/EGK tanácsi irányelv 2. cikkének 2. pontját akként kell értelmezni, hogy a
„tejalapú termékek gyártásához felhasznált tej” fogalma nem foglalja magában a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőket
is tartalmazó termék tejösszetevőit, ha a tejösszetevők nem választhatók el a tejösszetevőknek nem minősülő egyéb összetevőktől.
2)
A 92/46 irányelv 2. cikkének 4. pontját akként kell értelmezni, hogy a „tejalapú termékek” fogalma magában foglalja mind a
késztermékeket, mind a fogyasztó részére történő értékesítés előtt még feldolgozandó félkész termékeket. Ebben az esetben
a félkész termék vonatkozásában kell vizsgálni, hogy az abban lévő tej akár mennyiségileg, akár a termék jellege folytán lényeges
részt képvisel‑e. Ehhez a félkész termék behozatalkori objektív tulajdonságait és sajátosságait – így különösen a benne lévő
tejnek vagy tejterméknek az arányát, illetve a félkész termék lehetséges felhasználását vagy ízét – kell figyelembe venni.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: holland.