CELEX: 61991CJ0291
Toldunion
aktiv forædling

1 Ved kendelse af 10. september 1991 indgaaet til Domstolen den 20. november 1991 har Finanzgericht Muenchen i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 forelagt et praejudicielt spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 3, stk. 3, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985 om aktiv foraedling (EFT L 188, s. 1, herefter benaevnt "grundforordningen") og artikel 3, stk. 7, og artikel 5, stk. 1, litra c), i Raadets forordning (EOEF) nr. 3677/86 af 24. november 1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 (EFT L 351, s. 1, herefter benaevnt "gennemfoerelsesforordningen").
2 Dette spoergsmaal er blevet rejst i en tvist mellem Textilveredlungsunion GmbH & Co. KG (herefter benaevnt "TVU") og Hauptzollamt Nuernberg-Fuerth (herefter benaevnt "HZA") om godtgoerelse af told.
3 I januar 1980 meddelte HZA TVU en bevilling til aktiv foraedling for egen regning ("egenforaedling"). I medfoer af bestemmelserne i grundforordningen, der traadte i kraft den 1. januar 1987, fik denne bevilling ved afgoerelse af 17. december 1987 en ny formulering. Heri hed det, at foraedlingen skulle gennemfoeres som "egenforaedling".
4 Den 23. juli 1989 lod TVU et parti garn, som en anden tysk virksomhed, Gebrueder Schaefer GmbH, havde koebt i Sydkorea, oplaegge paa sit toldlager. I oktober 1989 oplyste TVU over for toldmyndighederne, at selskabet havde udtaget en del af varerne med henblik paa overgang til fri omsaetning og betalte tolden herfor. Ved ansoegning af 15. december 1989 kraevede det dog godtgoerelse af denne told. Det gjorde herved gaeldende, at det inden for rammerne af den aktive foraedling havde farvet en del af garnet for Gebrueder Schaefer GmbH i henhold til en loenforarbejdningskontrakt, og denne del var dernaest blevet sendt til Bulgarien.
5 Ved afgoerelse af 22. marts 1990 afviste HZA TVU' s ansoegning under henvisning til, at selskabet ikke havde bevilling til den omhandlede foraedling, idet foraedlingsprocessen var gennemfoert i forbindelse med en loenforarbejdningskontrakt og ikke for egen regning.
6 Efter at have klaget over denne afgoerelse uden at faa medhold har TVU anlagt sag ved Finanzgericht Muenchen og har herved henvist til grundforordningens artikel 3, stk. 2, hvori det hedder, at "bevilling meddeles efter ansoegning fra den person, som udfoerer eller lader udfoere foraedlingsprocesser". TVU har desuden gjort gaeldende, at det i kraft af den bevilling, der var blevet meddelt det, ogsaa kunne foraedle varer, der tilhoerte en anden inden for Faellesskabets toldomraade etableret person. HZA har paa sin side henvist til gennemfoerelsesforordningens artikel 3, stk. 7, hvorefter ansoegning om bevilling, hvis foraedlingen sker i henhold til en loenforarbejdningskontrakt mellem to personer, der er etableret i Faellesskabet, indgives "af ordregiveren eller i dennes navn".
7 Finanzgericht anser det for tvivlsomt, om sidstnaevnte bestemmelse er forenelig med paa den ene side artikel 3, stk. 2, i grundforordningen og paa den anden side artikel 5, stk. 1, litra c), i gennemfoerelsesforordningen, hvori "loenforarbejdning" defineres som "enhver foraedling, der udfoeres efter forskrifter fra en uden for Faellesskabets toldomraade etableret ordregiver og for dennes regning og i almindelighed alene mod betaling af udgifterne ved forarbejdning af indfoerselsvarer, der direkte eller indirekte stilles til bevillingshaverens raadighed". Finanzgericht har derfor udsat sagen og anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse af foelgende spoergsmaal:
"Skal artikel 3, stk. 2, i forordning (EOEF) nr. 1999/85, sammenholdt med artikel 3, stk. 7, og artikel 5, stk. 1, litra c), i forordning (EOEF) nr. 3677/86, fortolkes saaledes, at en aktiv foraedling, der er blevet bevilget ved bevilling til egenforaedling for en person, der bearbejder eller forarbejder ikke-faellesskabsvarer for egen regning, ogsaa omfatter bearbejdning eller forarbejdning af ikke-faellesskabsvarer, som foretages af den paagaeldende i henhold til en loenforarbejdningskontrakt med en ordregiver, der er etableret i Faellesskabet?"
8 Hvad naermere angaar de faktiske omstaendigheder i hovedsagen, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, der er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
9 Indledningsvis bemaerkes det, at den forelaeggende ret har kompetence til at fortolke den bevilling, der i 1987 blev meddelt TVU af de tyske toldmyndigheder. Domstolen kan alene fortolke de i sagen omhandlede faellesskabsretlige bestemmelser.
10 For at indplacere artikel 3, stk. 7, i gennemfoerelsesforordningen i dens rette sammenhaeng bemaerkes foerst, at det i artikel 3, stk. 2, i grundforordningen er bestemt, at ansoegningen om bevilling indgives af en af de to deri naevnte personer, dvs. enten den, der udfoerer foraedlingen, eller den, der lader den udfoere.
11 Ifoelge artikel 3, stk. 1, i gennemfoerelsesforordningen skal ° med forbehold af visse undtagelsesbestemmelser ° "ansoegningen om bevilling udformes skriftligt i overensstemmelse med den model, der er anfoert i bilag II". Paa denne model skal anfoeres "ansoegerens navn eller firmanavn og adresse" og, "naar der er tale om en anden person end sagsoegeren", forarbejderens navn eller firmanavn og adresse. Hermed gennemfoeres der saaledes for det tilfaelde, hvor foraedlingen sker for en andens regning, en klar sondring mellem "ordregiver" og "forarbejder".
12 I forbindelse hermed vedroerer artikel 3, stk. 7, i gennemfoerelsesforordningen det saerlige tilfaelde, i hvilket der i en foraedlingsproces, der skal foregaa i Faellesskabet, medvirker to i Faellesskabet etablerede personer, nemlig dels ordregiveren, for hvis regning disse processer gennemfoeres, og dels forarbejderen, der gennemfoerer dem.
13 De to forordningers opbygning og formulering viser, som Kommissionen med foeje har anfoert, at den kompetente toldmyndighed i en saadan situation hos ordregiveren skal kunne indhente de oplysninger, der beviser, at denne opfylder de oekonomiske betingelser, som tildelingen af bevillingen er afhaengig af, og hvorved det kan kontrolleres, at alle de krav, som toldmyndighederne finder det hensigtsmaessigt at fremsaette, er opfyldt, jf. grundforordningens artikel 4, litra b). Med bestemmelsen i artikel 3, stk. 7, om, at "ansoegningen om bevilling indgives af ordregiveren eller i dennes navn", i forbindelse med samme artikels stk. 1 og bilag II til gennemfoerelsesforordningen sikres det, at det definitivt og officielt angives, hvem ordregiveren er. Dette udelukker dog ikke, at forarbejderen henvender sig til toldmyndighederne, saafremt ansoegningen om bevilling indgives i hans ordregivers navn.
14 De i artikel 3, stk. 1 og 7, i gennemfoerelsesforordningen opstillede krav goer det saaledes muligt paa passende maade at kontrollere foraedlingsforretningerne i Faellesskabet. Artikel 3, stk. 7, behandler den ene af de to i artikel 3, stk. 2, i grundforordningen naevnte muligheder. Den kan derfor ikke anses for at vaere uforenelig med bestemmelserne i grundforordningen.
15 Vedroerende definitionen af ordet "loenforarbejdning" i artikel 5, stk. 1, litra c), i gennemfoerelsesforordningen bemaerkes det, at denne definition staar i kapitel II i denne forordning, som omhandler de "almindelige betingelser for meddelelse af bevilling" og navnlig reglerne om, hvorledes det paavises, at de i artikel 5 og 6 i grundforordningen naevnte "oekonomiske forudsaetninger" er til stede. Derimod omhandler artikel 3 i gennemfoerelsesforordningen udformningen af ansoegningen om bevilling. Definitionen i artikel 5, stk. 1, litra c), i gennemfoerelsesforordningen gaelder som anfoert i stk. 1 "i forbindelse med de oekonomiske forudsaetninger" og kan derfor ikke tillaegges betydning ved fortolkningen af forordningens artikel 3, stk. 7.
16 Spoergsmaalet fra Finanzgericht Muenchen skal derfor besvares saaledes, at artikel 3, stk. 2, i grundforordningen i forbindelse med artikel 3, stk. 7, i gennemfoerelsesforordningen skal fortolkes saaledes, at saafremt det er forarbejderen, der i forbindelse med en loenforarbejdningskontrakt vedroerende udfoerelse af aktiv foraedling af ikke-faellesskabsvarer indgaaet mellem en ordregiver og en forarbejder, som begge er etableret i Faellesskabet, indgiver ansoegning om bevilling til de kompetente toldmyndigheder, skal denne ansoegning indgives i ordregiverens navn.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
17 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Foerste Afdeling)
vedroerende det spoergsmaal, som er forelagt den af Finanzgericht Muenchen ved kendelse af 10. september 1991, for ret:
Artikel 3, stk. 2, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985 om aktiv foraedling i forbindelse med artikel 3, stk. 7, i Raadets forordning EOEF nr. 3677/86 af 24. november 1986 om visse gennemfoerelsesbestemmelser til forordning (EOEF) nr. 1999/85 skal fortolkes saaledes, at saafremt det er forarbejderen, der i forbindelse med en loenforarbejdningskontrakt vedroerende foraedling af ikke-faellesskabsvarer indgaaet mellem en ordregiver og en foraedler, der begge er etableret i Faellesskabet, indgiver ansoegning om bevilling til de kompetente toldmyndigheder, skal denne ansoegning indgives i ordregiverens navn.