CELEX: 62008CJ0126
Szociálpolitika
A munkavállalók védelme
A munkáltató fizetésképtelensége
80/987/EGK irányelv
A fennálló követelések előzetesen megállapított felső határon belüli teljes összegének kifizetésére vonatkozó kötelezettség
A munkavállaló garanciaintézettel szembeni követeléseinek jellege
Elévülési idő

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (
HL L 302., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.; a továbbiakban: Vámkódex) 217. cikke (1) bekezdésének és 221. cikke (1) bekezdésének értelmezésére irányul.
A kérelmet egyrészt a Distillerie Smeets Hasselt NV és a Belgische Staat (belga állam), L. De Vos, a Bollen, Mathay & Co. BVBA mint a Transterminal Logistics NV felszámolója, D. Van den Langenbergh, valamint a Firma De Vos NV között, másrészt a Belgische Staat és a Bollen, Mathay & Co BVBA mint a Transterminal Logistics NV felszámolója között, harmadrészt az L. De Vos és a Belgische Staat közötti, a behozatali vámok utólagos beszedésére vonatkozó jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
A közösségi jog
A Vámkódex 217. cikke kimondja:
„(1)   A vámhatóságnak, amint rendelkezésére állnak a szükséges adatok, ki kell számítania minden egyes, vámtartozásból származó behozatali vagy kiviteli vám összegét (a továbbiakban: »vámösszeg«), és be kell jegyeznie a könyvelési nyilvántartásba vagy más ezzel egyenértékű adathordozóba (könyvelésbe vétel).
[…]
(2)   A tagállamok határozzák meg a vámösszegek könyvelésbe vételére szolgáló gyakorlati eljárásokat. Ezek az eljárások eltérhetnek annak megfelelően, hogy a vámtartozás keletkezésének körülményeire tekintettel, a vámhatóság bizonyos lehet-e afelől, hogy az említett összegeket megfizetik.”
A Vámkódex 221. cikkének (1) bekezdése értelmében:
„A könyvelésbe vételt követően a vámösszeget a megfelelő eljárások szerint közölni kell az adóssal.”
A nemzeti jog
A behozatali vagy kiviteli vámtartozás vámbűncselekmény esetén történő megállapítását és közlését a vámokról és jövedéki adókról szóló, 1978. július 6-i törvénnyel (wet van inzake douane en accijnzen;
Belgisch Staatsblad
, , 9013. o.) megerősített, a vámokra és jövedéki adókra vonatkozó általános szabályok összehangolásáról szóló, belga királyi rendelet (algemene wet inzake douane en accijnzen, gecoördineerd bij het koninklijk besluit van ;
Belgisch Staatsblad
, , 11425. o.; a továbbiakban: LGDA) 267–272. cikke szabályozza.
Az LGDA 267. cikke értelmében:
„Ha a bűncselekmény, csalás vagy törvénysértés megállapítása jegyzőkönyvben történik, úgy ezt az okiratot azonnal vagy a lehető leghamarabb ki kell állítani, és legalább két erre jogosult személy aláírásával ellátni, akik közül az egyik a vám- és jövedékiadó-hivatal alkalmazottja vagy megbízottja.”
Az LGDA 268. cikke kimondja:
„A jegyzőkönyvnek tartalmaznia kell a megállapított tények tömör és pontos leírását, továbbá a jogszabálysértésről szóló nyilatkozat megtételének okát, megjelölve a személyeket, azok minőségét, a helyszínt és időpontot, és figyelembe véve a 176. cikk rendelkezéseit az ott említett rendkívüli esetekre tekintettel.”
Az LGDA 270. cikke előírja:
„A jegyzőkönyv 267. cikk szerinti felvételét követő öt napon belül a jegyzőkönyv eredeti példányát a jegyzőkönyvet felvevők hivatali vezetője
ne varietur
megjegyzéssel látja el, és az arról készült másolatot megküldi a jogszabálysértés elkövetőinek. Ha a jogszabálysértést elkövetők megtagadják annak átvételét, vagy ismeretlen helyen tartózkodnak, a kézbesítés azon község polgármestere vagy annak megbízottja részére történik, ahol a jogszabálysértést elkövették.”
Az LGDA 271. cikke kimondja:
„A lefoglalásnál jelen lévő terheltet felhívják, hogy vegyen részt a jegyzőkönyv felvételében is, ha kívánja, írja azt alá, és arról azonnal másolatot kap; ha a terhelt nincs jelen, a jegyzőkönyv másolatát ajánlott levélben postai úton továbbítják neki.”
Az LGDA 272. cikke értelmében:
„A tisztviselők által feladataik teljesítése során, eljárásukkal kapcsolatban felvett jegyzőkönyvet a bírósági eljárásban az ellenkező bizonyításáig hitelesnek kell tekinteni. A jegyzőkönyvben előforduló, a tényekre nem, hanem kizárólag a jogszabály alkalmazására vonatkozó pontatlanságok a jegyzőkönyv bizonyító erejét nem csökkentik, azonban az idézésben azokat javítani kell; ha a jegyzőkönyvet csupán egy tisztviselő vette fel, annak önmagában nincs bizonyító ereje.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A jogvita – ahogyan azt a kérdést előterjesztő bíróság vázolta – a Vámkódexben előírt aktív feldolgozási eljárás alá tartozó etilalkoholt tartalmazó palackok csalárd elszámolására vonatkozik. Az említett palackokat más árukkal, a jelen esetben vizespalackokkal cserélték ki, így azokat kivonták az említett vámeljárás alól.
2006. szeptember 26-i ítéletében a hof van beroep te Antwerpen (antwerpeni fellebbviteli bíróság) egyetemlegesen az e csalás következtében elmaradt behozatali vámok megfizetésére kötelezte többek között a Distillerie Smeers Hasselt NV-t és L. De Vos-t.
A kérdést előterjesztő bíróság előtti eljárásban – amely az említett ítélettel szemben benyújtott felülvizsgálati kérelemmel indult – a Distillerie Smeers Hasselt NV többek között azzal érvelt, hogy a Vámkódex 217. cikkének (1) bekezdésére és 221. cikkének (1) bekezdésére tekintettel a fellebbviteli bíróság nem állapíthatta volna meg, hogy a jegyzőkönyvet készítő tisztviselők által az alkalmazandó nemzeti szabályozásnak megfelelően felvett ténymegállapító jegyzőkönyv az említett 217. cikk (1) bekezdése értelmében vett „könyvelési nyilvántartásnak” vagy „más ezzel egyenértékű adathordozónak” minősül.
Ilyen körülmények között a Hof van Cassatie (Semmítőszék) az eljárás felfüggesztése mellett döntött, és az alábbi kérdést terjesztette a Bíróság elé előzetes döntéshozatalra:
„A [Vámkódex] 217. cikkének (1) bekezdését és 221. cikkének (1) bekezdését úgy kell-e értelmezni, hogy a […] vámtartozás könyvelésbe vétele érvényesen megtörténhet az [e tartozásból eredő vámok] összegének az LGDA rendelkezései szerinti jegyzőkönyvbe vételével is, amely jegyzőkönyvet a nyomozóhatóság tisztviselői, nem pedig azon személyek veszik fel, akik ezen összeg könyvelésbe vételére jogosultak, és minősülhet-e az ilyen jegyzőkönyv [az említett Vámkódex] 217. cikkének (1) bekezdése szerinti könyvelési nyilvántartásnak vagy más ezzel egyenértékű adathordozónak?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságáról
Az Európai Közösségek Bizottsága vitatja az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságát, mivel az szerinte nem megfelelően indokolt.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a közösségi jog nemzeti bíróság számára hasznos értelmezésének szüksége megköveteli, hogy a nemzeti bíróság meghatározza az általa felvetett kérdés ténybeli és jogszabályi hátterét, vagy legalábbis kifejtse azokat a ténybeli körülményeket, amelyeken e kérdés alapul (lásd különösen a C-67/96. sz. Albany-ügyben 1999. szeptember 21-én hozott ítélet [EBHT 1999., I-5751. o.] 39. pontját, a C-51/96. és C-191/97. sz. Deliège egyesített ügyekben hozott ítélet [EBHT 2000., I-2549. o.] 30. pontját, valamint a C-506/04. sz. Wilson-ügyben hozott ítélet [EBHT 2006., I-8613. o.] 38. pontját).
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokban szolgáltatott információknak nemcsak azt kell lehetővé tenniük a Bíróság számára, hogy hasznos választ adhasson, hanem lehetőséget kell adniuk a tagállamok kormányainak, valamint más érdekelt feleknek is arra, hogy – a Bíróság alapokmánya 23. cikkének megfelelően – előterjeszthessék észrevételeiket. A Bíróságra hárul e lehetőség védelmének biztosítása, tekintettel arra, hogy az említett rendelkezés értelmében az érdekelt felekkel csak az előzetes döntéshozatalra utaló határozatokat közlik (lásd különösen a fent hivatkozott Albany-ügyben hozott ítélet 40. pontját, a C-145/03. sz. Keller-ügyben 2005. április 12-én hozott ítélet [EBHT 2005., I-2529. o.] 30. pontját és a Wilson-ügyben hozott ítélet 39. pontját).
Jelen esetben egyrészt az előzetes döntéshozatalra utaló határozat kellően részletes ahhoz, hogy a tagállamok kormányai és más érdekelt felek előterjeszthessék észrevételeiket. Másfelől a belga kormány és a Bizottság által előterjesztett észrevételekből kiderül, hogy képesek voltak hasznosan állást foglalni az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdéssel kapcsolatban.
Másrészt a Bíróság szerint megfelelő tájékoztatást kapott az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban és az észrevételekben azon információkról, amelyek számára ahhoz szükségesek, hogy hasznos választ adhasson a feltett kérdésre.
A fentiekből következik, hogy a Bíróságnak a kérdésre választ kell adnia.
A Bíróság válasza
Kérdésével az előterjesztő bíróság azt kívánja megtudni, hogy a vámtartozásból származó vám összegének olyan jegyzőkönyvbe való felvétele, amelyben a nemzeti hatóságok az LGDA megsértését állapítják meg, a Vámkódex 217. és 221. cikkében előírt könyvelésbe vételnek minősülhet-e.
E kérdés megválaszolása érdekében rá kell mutatni, hogy a Vámkódex 217. cikke (1) bekezdésének első albekezdéséből az következik, hogy a könyvelésbe vétel során a vámhatóság a vámtartozásból származó behozatali vagy kiviteli vám összegét bejegyzi a könyvelési nyilvántartásba vagy más ezzel egyenértékű adathordozóba.
Az említett Vámkódex 217. cikke (2) bekezdésének megfelelően a tagállamok határozzák meg a vámösszegek könyvelésbe vételére szolgáló gyakorlati eljárásokat, amelyek eltérhetnek annak megfelelően, hogy a vámtartozás keletkezésének körülményeire tekintettel a vámhatóság bizonyos lehet-e afelől, hogy az említett összegeket megfizetik.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy abban az esetben, amikor a vámösszeg beszedése olyan vámtartozást érint, amely az alkalmazandó vámjogszabályok kijátszásának vámhatóságok általi megállapítása során keletkezett, ahogyan az alapügyben is történt, az ilyen beszedés természeténél fogva bizonytalan, így e hatóságok nem lehetnek biztosak abban, hogy az említett összeget megfizetik.
Ennélfogva meg kell állapítani, hogy a tagállamok a számukra a Vámkódex 217. cikke (2) bekezdésében biztosított mérlegelési mozgástérre tekintettel előírhatják, hogy a vámtartozásból származó vám összegének könyvelésbe vétele megtörténik az említett összegnek a hatáskörrel rendelkező vámhatóságok által – mint amilyenek az LGDA 267. cikkében szereplő hatóságok – az alkalmazandó vámjogszabályok megsértésének megállapítása céljából készített jegyzőkönyvbe történő feljegyzésével.
E körülményekre figyelemmel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Vámkódex 217. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok előírhatják, hogy a vámtartozásból származó vám összegének könyvelésbe vétele megtörténik az említett összegnek a hatáskörrel rendelkező vámhatóságok által készített, és az alkalmazandó vámjogszabályok megsértését megállapító jegyzőkönyvbe történő feljegyzésével.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:

A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet 217. cikkét úgy kell értelmezni, hogy a tagállamok előírhatják, hogy a vámtartozásból származó vám összegének könyvelésbe vétele megtörténik az említett összegnek a hatáskörrel rendelkező vámhatóságok által készített, és az alkalmazandó vámjogszabályok megsértését megállapító jegyzőkönyvbe történő feljegyzésével.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: holland.