CELEX: 62002CJ0463
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Direktiiv 77/338/EMÜ
Käibemaks
Artikli 11 A osa lõike 1 punkt a
Maksustatav summa
Hinnaga otse seotud toetused
Määrus (EÜ) nr 603/95
Kuivsöödasektoris antavad toetused

Euroopa Ühenduste Komisjon esitas EÜ artikli 226 alusel hagiavalduse, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 23. detsembril
2002, milles palus tuvastada, et kuna Rootsi Kuningriik ei ole nõudnud käibemaksu tasumist nõukogu 21. veebruari 1995. aasta
määruse (EÜ) nr 603/95 kuivsöödaturu ühise korralduse kohta (EÜT L 63, lk 1) alusel makstud toetussummadelt, on Rootsi Kuningriik
rikkunud nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleerivate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide
ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1, edaspidi „kuues käibemaksudirektiiv”) artiklist
11 tulenevaid kohustusi.

Õiguslik raamistik

Käibemaksu reguleerivad ühenduse õigusnormid
Kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 2 lõike 1 kohaselt maksustatakse käibemaksuga „kauba tarnimine või teenuste osutamine
tasu eest riigi territooriumil maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb.”
Sama direktiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkt a sätestab:
„Maksustatava summa moodustab:
a)      […] kauba tarnimise ja teenuste osutamise puhul kõik tasuna käsitatav, mille tarnija ostjalt, kliendilt või kolmandalt isikult
nimetatud tarnete eest on saanud või saab, kaasa arvatud nimetatud tarnete hinnaga otse seotud toetused.”

Kuivsöödatoetusi reguleerivad ühenduse õigusnormid
Määruse nr 603/95 artikli 3 kohaselt antakse kunstlikult kuivatud sööda puhul toetust 68,83 eurot tonni kohta ja päikese käes
kuivatatud sööda puhul 38,64 eurot tonni kohta.
Artikkel 4, mida on muudetud nõukogu 9. juuni 1995. aasta määrusega (EÜ) nr 347/95 (EÜT L 131, lk 1), kehtestab igaks turustusaastaks
toodangu garanteeritud maksimumkoguse, mille puhul võib abi anda. Samuti jagab see säte garanteeritud maksimumkoguse liikmesriikide
vahel.
Artikkel 5 sätestab:
„Kui kuivsööda kogus, mille puhul taotletakse toetust […], ületab mis tahes turustusaastal artikli[s] 4 […] osutatud garanteeritud
maksimumkoguse, arvutatakse kõnealusel aastal makstav toetus järgmiselt:
–        esimese 5 % puhul, mille võrra ületatakse garanteeritud maksimumkogust, vähendatakse kõikides liikmesriikides toetust kõnealuse
ületamisega võrdelise summa võrra,
–        suurema kui 5 % ületamise puhul suurendatakse igas liikmesriigis, kus toodang ületab riikliku garanteeritud koguse, millele
on liidetud 5 %, täiendavat vähendamist võrdeliselt kõnealuse ületamisega.
[…].”
Artikli 6 lõike 2 kohaselt on ettemakse saamise tingimuseks, et kõnealune kuivsööt peab olema töötlemisettevõttest välja viidud.
Artikkel 8 näeb ette:
„Artiklis 3 sätestatud toetust antakse asjaomase poole taotluse korral kuivsööda puhul, mis on töötlemisettevõttest välja
viidud ja vastab järgmistele tingimustele:
a)      maksimaalne niiskusesisaldus peab olema vahemikus 11-14 % ning võib varieeruda vastavalt toote esitlusviisile;
b)      kuivaine minimaalne toorvalgusisaldus peab olema vähemalt:
–        15 % artikli 1 punktis a ja artikli 1 punkti b teises taandes loetletud toodete puhul,
–        45 % artikli 1 punkti b esimeses taandes loetletud toodete puhul;
c)      kuivsööt peab olema veatu, ehtne ja standardse turustuskvaliteediga.
Eelkõige kiudaine- ja karotiinisisaldust käsitlevad täiendavad tingimused võib kehtestada […].”
Artikli 9 punkt c sätestab:
„Artiklis 3 sätestatud toetust antakse üksnes töötlemisettevõtetele, kes töötlevad artiklis 1 loetletud tooteid ja kes:
[…]
c)      kuuluvad vähemalt ühte järgmistest kategooriatest:
–        ettevõtted, kes on sõlminud lepingud kuivatatava sööda tootjatega,
–        ettevõtted, kes on töödelnud oma põllukultuure või rühmade puhul oma liikmete põllukultuure,
–        ettevõtted, kes on saanud oma tarned juriidilistelt või füüsilistelt isikutelt, kes pakuvad teatavaid kindlaksmääratavaid
tagatisi ja on sõlminud lepingud kuivatamiseks ettenähtud sööda tootjatega; kõnealused juriidilised või füüsilised isikud
on ostjad, kelle on artiklis 17 sätestatud korras kehtestatud tingimustel heaks kiitnud pädevad asutused liikmesriikides,
kus sööt on koristatud. ”
Artikli 11 lõige 2 täpsustab:
„Kui artikli 9 punkti c esimeses taandes osutatud lepingud on tootjate tarnitud sööda töötlemist käsitlevad töötlemislepingud,
täpsustatakse neis vähemalt maa-ala, millelt koristatud põllukultuurid tuleb tarnida, ning lepingud sisaldavad lauset, millega
nähakse ette töötlemisettevõtete kohustus maksta tootjatele artiklis 3 täpsustatud toetus, mille nad saavad lepingute alusel
töödeldud koguste eest. ”

Kohtueelne menetlus ja hagi
Olles kindlaks teinud, et Rootsi Kuningriik on jätnud määruse nr 603/95 alusel makstud toetused käibemaksuga maksustamata,
ning võttes arvesse, et antud olukord on vastuolus kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 punktiga a, saatis
komisjon 18. novembril 1998 EÜ asutamislepingu artiklis 169 (nüüd EÜ artikkel 226) sätestatud korras Rootsi Kuningriigile
märgukirja ja palus tal esitada kahe kuu jooksul oma seisukoht.
15. jaanuaril 1999 vastas Rootsi valitsus, et võttes arvesse toetuse eesmärki ja selle arvutamise ja maksmise meetodit, ei
saa seda pidada kaupade tarnete või teenuste osutamise hinnaga otse seotuks kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 tähenduses.
Komisjon ei nõustunud sellise analüüsiga ja saatis 6. augustil 1999 Rootsi valitsusele põhjendatud arvamuse, kutsudes liikmesriiki
võtma kahe kuu jooksul arvamuse järgimiseks vajalikke meetmeid.
Rootsi valitsus jäi oma 4. oktoobri 1999. aasta kirjas endisele seisukohale.
Neil asjaoludel otsustas komisjon esitada käesoleva hagi.
Euroopa Kohtu presidendi 29. aprilli 2003. aasta määrusega lubati Soome Vabariigil astuda menetlusse kostja nõuete toetuseks.

Põhiküsimus

Poolte argumendid
Komisjoni hinnangul kuuluvad käibemaksuga maksustamisele kuivsööda töötlemisettevõtete kolmest võimalikust tegevusvaldkonnast
järgmise kahe valdkonna tehingud:
–      haljassööda ostmine tootjatelt ning töödeldud toodangu edasimüük kolmandatele isikutele;
–      haljassööda töötlemislepingute sõlmimine tootjatega sööda omandiõiguse üleandmiseta ja töödeldud toodangu tagastamine tootjatele.
Kui töötlemisettevõtted ostavad tootjatelt kuivsööda edasimüügiks kolmandatele isikutele, on tegemist kauba ostu- ja edasimüügilepingute
sõlmimisega, ning neid tehinguid tuleb kahtlemata pidada kauba tarnimiseks kuuenda käibemaksudirektiivi mõttes, järelikult
on need maksustatavad.
Töötlemislepingute puhul tuleb tehingut pidada sööda kuivatamisteenuse osutamiseks, kuna töötlemisettevõte tagastab kuivatatud
sööda haljassööda tootjale. See teenuse osutamine kui niisugune kuulub kuuenda käibemaksudirektiivi alusel maksustamisele.
Vastavalt artikli 11 A osa lõike 1 punktile a tuleb maksustamisele kuuluvate tehingute puhul määruse nr 603/95 raames makstud
toetused käibemaksuga maksustada.
Komisjon toob välja, et määruse nr 603/95 artikli 9 kohaselt antakse „[a]rtiklis 3 sätestatud toetust [...] üksnes töötlemisettevõtetele
[…]”. Need ettevõtted on seega õiguslikus tähenduses toetuse saajad, keda ühenduse seadusandja silmas peab, viidates kuuenda
käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 alapunktis a: „kõik tasuna käsitatav, mille tarnija [...] saab.” Määrus nr 603/95
ei maini ühtegi teist kuivsööda turustamisel antava toetuse saamiseks õigustatud isikut selle mõiste õiguslikus tähenduses.
Komisjon möönab, et teatavat liiki ettevõtjatele toetuse maksmine võib olla majanduslikult kasulik tootmistsüklis nii toetust
saavatest ettevõtetest eespool (käesoleval juhul haljassööda tootjad), kui ka nendest tagapool asuvatele ettevõtjatele (käesoleval
juhul loomakasvatajad). Ta märgib, et töötlemislepingute korral nõuab ühenduse seadusandja määruse nr 603/95 artiklis 11 lõikes
2, et töötlemisettevõte maksaks sekkumisametilt saadud toetuse tootjale.
Sellele vaatamata ei muuda võimalus, et toetus toob kasu ka teistele ettevõtjatele, või kohustus maksta osa või kogu saadud
toetus teistele ettevõtjatele, sugugi probleemi õiguslikku sisu. Seega tuleb toetuse saajat õiguslikus tähenduses, s.o töötlemisettevõtet,
eristada toetuse kaudsest saajast majanduslikus tähenduses.
Komisjon rõhutab, et kasutades kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 punktis a mõistet „hinnaga otse seotud
toetused”, on ühenduse seadusandja soovinud käibemaksuga maksustava summa hulka arvata kõik toetused, millel on otsene mõju
tarnija poolt saadava tasu suurusele. Neil toetustel peab olema otsene või isegi põhjuslik seos kauba tarnimisega või teenuse
osutamisega, mis on koguseliselt täpselt määratletud või mida saab nii määratleda: abi antakse vastavalt kaupade või teenuste
tegelikule müügile turul. Sellise olukorraga ongi käesoleval juhul tegu.
Rootsi valitsuse väitel ei kuulu kõnealune toetus kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkti a kohaldamisalasse.
Ta toob muuhulgas esile, et kõnealust toetust ei maksta toetuse saajale selleks, et ta tarniks teatavat kaupa või osutaks
teatavat teenust.
Määruses nr 603/95 määratletud toetuse maksmiseks vajalikud tingimused on alljärgnevad:
–        kuivsööt peab olema töötlemisettevõttest välja viidud;
–        see vastab teatud kvaliteedinõuetele;
–        garanteeritud maksimumkogus on ületatud või ületamata.
Ei ole nõutud, et töötlemisettevõte teeks lisaks maksustatavaid tehinguid, nagu näiteks tootja nimel kuivsööda müümine või
sööda kuivatamine.
Töötlemislepingu korral ei saa toetust pidada töötlemise teostamise eest makstavaks tasuks, sest ettevõttel on kohustus maksta
saadud toetus tootjatele edasi.
Soome valitsus ei ole esitanud menetlusse astuja seisukohti. Suulise menetluse käigus toetas ta kostja seisukohti.

Euroopa Kohtu hinnang
Kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkti a kohaselt peab selles määratletud juhtudel käibemaksuga maksustatav
summa sisaldama maksukohustuslastele makstud toetusi ning selle sätte eesmärk on maksustada käibemaksuga kaupade või teenuste
koguväärtus, et selle kaudu ära hoida toetuste maksmisega kaasnev  maksutulu vähenemine.
Sõnastuse kohaselt rakendub antud säte siis, kui toetus on otse seotud asjaomase tehingu hinnaga.
Sellise juhuga on tegu, kui toetuse saajale makstakse toetust nimelt selleks, et ta tarniks teatavat kaupa või osutaks teatavat
teenust. Ainult sellisel juhul saab toetust pidada kauba tarnimise või teenuse osutamise eest makstavaks tasuks, mis seega
on maksustatav. Eelkõige tuleb tõdeda, et õigus toetust saada tekib toetuse saajal ajast, kui ta on maksustatava tehingu teinud
(22. novembri 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑184/00: Office des produits wallons, EKL 2001, lk I-9115, punktid 12 ja 13).
Muu hulgas tuleb kindlaks teha, kas kauba ostjad või teenuse saajad saavad kasu toetuse saajale makstud toetusest. Seetõttu
on vajalik, et kauba ostja või teenuse saaja poolt makstav hind oleks määratletud nii, et see väheneb võrdeliselt kauba müüjale
või teenuse osutajale makstava toetusega, mis on seega viimaste poolt nõutavat hinda kujundavaks üheks teguriks. Samuti tuleb
kindlaks teha, kas toetuse maksmine müüjale või teenuse osutajale võimaldab tal objektiivselt kaupa tarnida või teenust osutada
madalama hinnaga, võrreldes sellega, mida ta oleks pidanud nõudma toetuse puudumise korral (eespool viidatud Office des produits
wallons’i kohtuotsus, punkt 14).
Toetuse vormis makstav tasu peab siiski olema määratletav. Toetussumma ei pea tingimata olema täpses vastavuses tarnitud kauba
või osutatud teenuste hinna alanemisega. Piisab, kui hinna alanemise ja toetuse, mis võib olla kindlasummaline, vahel on märgatav
seos (eespool viidatud Office des produits wallons’i kohtuotsus, punkt 17).
Kokkuvõttes hõlmab kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkti a mõiste „hinnaga otse seotud toetused” ainult
neid toetusi, mis kujutavad endast kolmanda isiku poolt müüjale või teenuse osutajale kaupade tarnimise või teenuse osutamise
eest makstavat tasu või selle osa (eespool viidatud Office des produits wallons’i kohtuotsus, punkt 18).
Tuleb tõdeda, et kummagi komisjoni poolt osundatud tehingu – nii haljassööda tootjatelt ostetud ja seejärel kuivatatud sööda
müük töötlemisettevõtte poolt kui ka töötlemisettevõtte poolt haljassööda tootjaga töötlemislepingu sõlmimine – puhul ei ole
käesoleval juhul vaidlusaluste toetuste käibemaksuga maksustamise tingimused täidetud.
Tootjatelt ostetud sööda müük pärast kuivatamist
Komisjoni väite kohaselt on juhul, kui töötlemisettevõte müüb kuivatatud toorsööta, olles omandanud toormaterjali haljassööda
tootjatelt, tegemist kaupade tarnimisega kuuenda käibemaksudirektiivi mõttes.
Toetus makstakse töötlemisettevõttele, kes võib seda vabalt kasutada.
Siiski ei ole toetus maksustatava tehingu hinnaga kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkti a mõttes otse
seotud.
Nimelt ei maksta kõnealust toetust selleks, et töötlemisettevõte ostjale kuivsööta tarniks.
Antud juhul on pooled ühel meelel, et maailmaturul ei ole kuivsööda puudust. Vaidlust ei ole ka selles, et toetuskava eesmärk
on nii ühenduses raames tootmise edendamine hoolimata maailmaturuga võrreldes kõrgematest tootmiskuludest, et tagada sisemine
tarneallikas, kui ka kvaliteetse kuivsööda tootmine. Määruse nr 603/95 üheteistkümnendas põhjenduses rõhutatakse, et eesmärk
on „soodustada haljassööda korrapärast tarnimist töötlejatele ja võimaldada tootjatel toetuskavas osaleda” ja kümnes põhjendus
sedastab vajaduse määrata kindlaks toetuse saamise tingimustele vastava kuivsööda miinimumkvaliteedi kriteeriumid, mis on
ette nähtud nimetatud määruse artiklis 8.
Selles kontekstis ei ilmne, et toetuskava oleks suunatud tarbimise edendamisele. Selle eesmärk ei ole õhutada kolmandaid isikuid
ostma kuivsööta põhjusel, et hinnad on tänu toetusele maailmaturuhindadest madalamad; selles olukorras ei vastaks tasutud
hinnaga piirduv maksustatav summa tarnitud kauba koguväärtusele. See võimaldab neil kolmandatel isikutel varuda ühenduses
sööta maailmaturu hinnaga võrreldava hinna eest, millega nad saaks suure tõenäosusega varuda sööta ühendusest väljaspool,
kui toetuse puudumise korral puuduks ühendusesisene pakkumine või see oleks ebapiisav. Sellelt hinnalt tasutav käibemaks hõlmab
seega kauba kogu turuväärtust.
Ainult neil põhjustel, ja ilma et oleks vajadust kontrollida, kas ülejäänud tingimused toetuste arvamiseks käibemaksuga maksustatava
summa hulka on täidetud, tuleb tõdeda, et komisjoni väide, mis puudutab tootjatelt ostetud sööda müüki pärast selle kuivatamist,
ei ole põhjendatud.
Töötlemisleping
Nagu komisjon rõhutab, on töötlemislepingu esemeks kuivatamisteenus ehk teenuse osutamine, mida sooritab töötlemisettevõte
haljassööda tootja nimel.
Kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 11 A osa lõike 1 punktist a tuleneb siiski, et toetus on maksustatav juhul, kui see on
makstud kas tarnijale või teenuste osutajale, nii et viimane saab seda vabalt kasutada.
Seega ei laeku töötlemislepingute puhul töötlemisettevõtte poolt saadav toetus tema tuludesse.
Määruse nr 603/95 artikkel 9 sätestab tõepoolest, et „[…] toetust antakse üksnes töötlemisettevõtetele […].”
Siiski näeb määruse nr 603/95 viieteistkümnes põhjendus töötlemislepingute osas ette toetuse edasimaksmise tootjatele ja sama
määruse artikli 11 lõige 2 näeb ette töötlemisettevõtete kohustuse maksta tootjatele toetus, mille nad saavad lepingute alusel
töödeldud koguste eest.
Nõnda ei saa töötlemisettevõte saadud toetust vabalt kasutada. Tal on vaid vahendaja roll toetust jagava asutuse ja sööda
tootja vahel. Seda arvesse võttes ei saa nõustuda komisjoni pakutud kriteeriumiga, mis on tuletatud „õiguslikus tähenduses
toetuse saaja” mõistest ega arvesta toetusest majandusliku kasu saajat.
Neil tingimustel ei saa toetust pidada tasuks, mida töötlemisettevõte saab osutatud teenuse eest, ja see ei võimalda tal seda
teenust osutada madalama hinnaga.
Kuivatamisteenuse hinna hulka peab seega arvestama tavalised töötlemiskulud, nii et selle hinnalt tasutav käibemaks hõlmaks
teenuse koguväärtuse.
Tootjale edasi antud toetus vähendab tema jaoks kuivsöödaga seotud kulusid. Hinna alanemine ei leia siiski aset maksustatava
tehingu eest tasumise ajal. See toimub tagantjärele, pärast osutatud teenuse koguväärtusele vastava hinna tasumist.
Kui haljassööda tootjale lõpuks makstud toetus arvata samuti maksustatava summa hulka, siis tooks see kaasa kuivatamisteenuse
ülemäärase maksustamine, mis oleks vastuolus kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 1 A osa lõike 1 punkti a eesmärgiga.
Üksnes neil alustel ja ilma vajaduseta kaaluda, kas ülejäänud tingimused toetuse arvestamiseks maksustatava summa hulka on
täidetud, tuleb asuda seisukohale, et komisjoni väide töötlemislepingute suhtes ei ole põhjendatud.
Kuna lõpptulemusena ei ole kumbki komisjoni väide põhjendatud, tuleb hagi jätta rahuldamata.

Kohtukulud
Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda
nõudnud. Kuna komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb vastavalt kostja sellekohasele taotlusele jätta kohtukulud hageja
kanda.
Soome Vabariik, kes astus menetlusse kostja nõuete toetuseks, kannab kodukorra artikli 69 lõike 4 esimese lõigu alusel ise
oma kohtukulud.
Esitatud põhjendustest lähtudes
EUROOPA KOHUS (teine koda)
otsustab:
1.
Jätta hagi rahuldamata.
2.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.
3.
Jätta Soome Vabariigi kohtukulud tema enda kanda.
Timmermans
Gulmann
Puissochet
Cunha Rodrigues
Colneric

Kuulutatud avalikul kohtuistungil 15. juulil 2004 Luxembourgis.
Kohtusekretär

Teise koja esimees
R. Grass

C. W. A. Timmermans
*
Kohtumenetluse keel: rootsi.