CELEX: 62005CJ0010
Personu brīva pārvietošanās
Darba ņēmēji
Ģimenes locekļi
Trešās valsts pilsoņa, kas ir Kopienu pilsoņa laulātais, tiesības uz pieeju algotam darbam
Nosacījumi

1       Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 11. pantu Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68
par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Kopienā (OV L 257, 2. lpp.), ko groza Padomes 1992. gada 27. jūlija Regula (EEK) Nr. 2434/92
(OV L 245, 1. lpp.; turpmāk tekstā – “Regula”).
2       Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā Materna [
Mattern
] un Sikotiks [
Cikotic
] pret
Ministre du Travail et de l’Emploi
[darba un nodarbinātības ministrs] par lēmumu, ar kuru tas atteicās piešķirt Sikotikam darba atļauju.

Atbilstošās tiesību normas

Kopienu tiesiskais regulējums
3       Saskaņā ar EKL 39. panta 2. punktu darba ņēmēju pārvietošanās brīvība nozīmē to, ka tiek likvidēta jebkāda dalībvalstu darba
ņēmēju diskriminācija pilsonības dēļ attiecībā uz nodarbinātību, darba samaksu un citiem darba un nodarbinātības nosacījumiem.
4       Saskaņā ar EKL 39. panta 3. punktu darba ņēmēju pārvietošanās brīvība “nozīmē turpmāk norādītās tiesības, ko var ierobežot,
vienīgi pamatojoties uz sabiedriskās kārtības, valsts drošības vai veselības aizsardzības apsvērumiem:
[..]
c)      tiesības darba nolūkos uzturēties kādā dalībvalstī saskaņā ar normatīviem un administratīviem aktiem, kas reglamentē šīs valsts
pilsoņu nodarbinātību;
[..].”
5       Regulas 3. panta 1. punkts paredz:
“Saskaņā ar šo regulu normatīvos un administratīvos aktus, kā arī administratīvo praksi nepiemēro:
–       ja tā ierobežo tiesības pieteikties darbā vai piedāvāt darbu, ārvalstnieku tiesības pieņemt un strādāt algotu darbu, vai arī
izvirza viņiem nosacījumus, ko neattiecina uz saviem pilsoņiem, vai
–       ja to piemēro neatkarīgi no pilsonības, tomēr tās vienīgais vai galvenais mērķis ir neļaut citu dalībvalstu pilsoņiem pieņemt
piedāvāto darbu.
[..]”
6       Regulas 11. pants ir formulēts šādi:
“Ja dalībvalsts pilsonis strādā kā darba ņēmējs [algotu darbu] vai kā pašnodarbināta persona citā dalībvalstī, viņa laulātais
un bērni, kas ir jaunāki par 21 gadu vai arī atrodas viņa apgādībā, ir tiesīgi strādāt kā darbinieki [algotu darbu] tajā pašā
dalībvalstī arī tad, ja viņi nav nevienas dalībvalsts pilsoņi.”

Valsts tiesiskais regulējums
7       Luksemburgas Lielhercogistes 1972. gada 12. maija noteikumi (
réglement grand-ducal
), kas nosaka piemērojamos pasākumus ārvalsts darba ņēmēju nodarbināšanai Luksemburgas Lielhercogistes teritorijā (
Mémorial
A 1972, 945. lpp.), ko groza Luksemburgas Lielhercogistes 1994. gada 17. jūnija noteikumi (
Mémorial
A 1994, 1034. lpp.; turpmāk tekstā – “Lielhercogistes 1972. gada noteikumi”), 1. pants nosaka:
“Neskatoties uz noteikumiem attiecībā uz ieceļošanu un uzturēšanos Luksemburgas Lielhercogistē, neviens ārvalstnieks Luksemburgas
teritorijā nevar strādāt fizisku vai garīgu darbu, nesaņemot atļauju saskaņā ar šiem noteikumiem.
[..]
Šie noteikumi nav piemērojami darba ņēmējiem, kas ir kādas Eiropas Savienības dalībvalsts vai Līguma par Eiropas Ekonomisko
zonu līgumslēdzējas puses pilsoņi [..].”
8       Saskaņā ar Luksemburgas Lielhercogistes 1972. gada noteikumu 10. pantu ārvalstu darba ņēmējam var atteikt piešķirt un atjaunot
darba atļauju tādu iemeslu dēļ, kas ir saistīti ar darba tirgus situāciju, attīstību vai organizāciju.

Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
9       No Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka Sikotiks, trešās valsts pilsonis, ir precējies ar Maternu, Luksemburgas
pilsoni, un viņu dzīvesvieta ir Beļģijā.
10     Materna piedalījās Beļģijā ģimenes un veselības aprūpes apmācībā asistenta amatam vidējās profesionālās izglītības ietvaros.
No 2003. gada marta līdz jūnijam viņa šajā dalībvalstī izgāja arī darba praksi kā slimnieku kopēja.
11     Ar 2003. gada 14. jūlija lēmumu
Ministre du Travail et de l’Emploi
noraidīja darba atļaujas pieteikumu, ko Sikotiks 2003. gada 18. martā bija iesniedzis Luksemburgas nodarbinātības dienestam,
pamatojoties uz paziņojumu par pieņemšanu darbā.
12     Prasībā, kas celta
Tribunal administratif
[Administratīvais tribunāls] pret minēto lēmumu, prasītāji pamata prāvā apgalvoja, ka Sikotikam nebija nepieciešama darba
atļauja, jo viņam kā trešās valsts pilsonim, kurš precējies ar Kopienu pilsoni, saskaņā ar darba ņēmēju brīvas pārvietošanās
principu bija tiesības strādāt algotu darbu Luksemburgas teritorijā.
13     Ar 2004. gada 29. marta spriedumu
Tribunal administratif
noraidīja šo prasību, it īpaši norādot, ka, tā kā Materna nestrādāja algotu darbu Beļģijā, Regula šajā gadījumā nebija piemērojama.
14
Cour administrative
[Administratīvā tiesa], kurā tika iesniegta apelācijas sūdzība par šo spriedumu, nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai
šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Kopienu noteikumi par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos ir piemērojami tādā situācijā, kad trešās valsts pilsonis, kurš
ir precējies ar Kopienu pilsoni, kas dalībvalstī, kura nav viņa valsts, iziet apmācību un darba praksi, un [..] vai tādēļ
laulātajam, kas nav Kopienas pilsonis, nav jāsaņem darba atļauja, pamatojoties uz noteikumiem, kas Kopienu pilsoņiem un to
ģimenes locekļiem, kas ir trešo valstu pilsoņi, garantē tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos?”

Par prejudiciālo jautājumu
15     Atbilstoši Regulas 11. pantam – ja dalībvalsts pilsonis strādā algotu darbu vai ir pašnodarbināta persona citā dalībvalstī,
viņa laulātais un bērni, kas ir jaunāki par 21 gadu vai arī atrodas viņa apgādībā, ir tiesīgi strādāt algotu darbu tajā pašā
dalībvalstī arī tad, ja viņi nav nevienas dalībvalsts pilsoņi.
16     Tiesības, ko šis pants piešķir migrējošā darba ņēmēja laulātajam, ir saistītas ar tiesībām, ko šis darba ņēmējs iegūst atbilstoši
EKL 39. pantam (skat. 1986. gada 7. maija spriedumu lietā 131/85
Gül
,
Recueil
, 1573. lpp., 20. punkts).
17     No tā izriet, ka trešās valsts pilsoņa, kurš ir precējies ar Kopienu pilsoni, tiesības uz pieeju dalībvalsts darba tirgum
ir atkarīgas no tiesībām, kas atbilstoši EKL 39. pantam pienākas šim Kopienu pilsonim, it īpaši viņa darba ņēmēja statusa
dēļ.
18     Kā Tiesa ir nospriedusi – “darba ņēmēja” jēdzienam EKL 39. panta izpratnē ir Kopienas nozīmes piemērojamība un tas nevar tikt
interpretēts šauri. Par “darba ņēmēju” ir uzskatāma ikviena persona, kam ir reāla un efektīva nodarbošanās, izņemot nodarbošanos,
kas ir tik neliela, ka tā ir tikai mazsvarīga un papildu nodarbošanās. Saskaņā ar šo judikatūru darba attiecību raksturīga
iezīme ir tā, ka persona noteiktu laiku citas personas labā un tās vadībā sniedz pakalpojumus, pretī saņemot darba samaksu
(skat. it īpaši 1986. gada 3. jūlija spriedumu lietā 66/85
Lawrie‑Blum
,
Recueil
, 2121. lpp., 16. un 17. punkts, un 2004. gada 7. septembra spriedumu lietā C‑456/02
Trojani
, Krājums, I‑7573. lpp., 15. punkts).
19     Šajā gadījumā – kā tas izriet no iesniedzējtiesas lēmuma – pēc tam, kad Materna Beļģijā pabeidza apmācību vidējās profesionālās
izglītības ietvaros, viņa šajā dalībvalstī izgāja arī darba praksi kā slimnieku kopēja.
20     Šā apstākļa dēļ Maternai var tikt piešķirts darba ņēmēja statuss Kopienu tiesību izpratnē.
21     Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru – ja prakse tiek pildīta nosacījumos, kas raksturīgi reālam un efektīvam algotam darbam, tas,
ka šo praksi var uzskatīt par praktisku sagatavošanos pašai profesijai, netraucē piemērot EKL 39. pantu (skat. it īpaši iepriekš
minēto spriedumu lietā
Lawrie‑Blum
, 19. punkts, un 2005. gada 17. marta spriedumu lietā C‑109/04
Kranemann
, Krājums, I‑2421. lpp., 13. punkts).
22     Turklāt, lai gan darba samaksa par veiktajiem pakalpojumiem noteikti ir darba tiesisko attiecību pamatiezīme, ne minētās darba
samaksas ierobežotais apmērs, ne tās līdzekļu izcelsme nekādā veidā nevar ietekmēt darba ņēmēja statusu Kopienu tiesību izpratnē
(skat. 1982. gada 23. marta spriedumu lietā 53/81
Levin
,
Recueil
, 1035. lpp., 16. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā
Kranemann
, 17. punkts).
23     Valsts tiesai, izvērtējot faktus, ko darīt ir kompetenta tikai šī tiesa, ir jāpārliecinās, vai Materna darba prakses ietvaros
ir veikusi reālu un efektīvu algotu darbu, kas ļauj viņu uzskatīt par darba ņēmēju EKL 39. panta izpratnē.
24     Tomēr no paša Regulas 11. panta teksta izriet, ka trešās valsts pilsonis, kas ir Kopienu pilsoņa laulātais, var atsaukties
uz tiesībām uz pieeju darba tirgum tikai tajā dalībvalstī, kurā šis Kopienu pilsonis veic algotu darbu vai ir pašnodarbināta
persona.
25     Kā to savu secinājumu 33. punktā pamatoti atzīst ģenerāladvokāte, tiesības veikt algotu darbu, pamatojoties uz Regulas 11. pantu,
nepiešķir migrējošā darba ņēmēja ģimenes locekļiem tiešas tiesības uz brīvu pārvietošanos, šī tiesību norma drīzāk attiecas
uz migrējošo darba ņēmēju, kura ģimenes loceklis – laulātais vai apgādājamais bērns – ir trešās valsts pilsonis.
26     Tomēr nav apstrīdēts, ka pamata prāvas notikumu laikā Materna neveica algotu darbu un nebija pašnodarbināta persona nevienā
citā dalībvalstī, izņemot Beļģiju.
27     No tā izriet, ka Sikotiks var atsaukties uz Regulas 11. pantu tikai Beļģijā, lai šajā dalībvalstī gūtu pieeju darba tirgum
ar tādiem pašiem nosacījumiem, kādi paredzēti minētās valsts pilsoņiem.
28     Ņemot vērā visu iepriekš minēto, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regulas 11. pants nepiešķir trešās valsts pilsonim tiesības
strādāt algotu darbu citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā viņa laulātais, Kopienu pilsonis, kurš ir izmantojis savas tiesības
uz brīvu pārvietošanos, strādā vai ir strādājis algotu darbu.

Par tiesāšanās izdevumiem
29     Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās
izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Tādos apstākļos kā pamata prāvā 11. pants Padomes 1968. gada 15. oktobra Regulā (EEK) Nr. 1612/68 par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos
Kopienā, ko groza Padomes 1992. gada 27. jūlija Regula (EEK) Nr. 2434/92, nepiešķir trešās valsts pilsonim tiesības strādāt
algotu darbu citā dalībvalstī, nevis tajā, kurā viņa laulātais, Kopienu pilsonis, kurš izmantojis savas tiesības uz brīvu
pārvietošanos, strādā vai ir strādājis algotu darbu.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – franču.