CELEX: 62008CJ0185
Direktiivi 89/106/ETY
Rakennusalan tuotteet
Direktiivi 89/686/ETY
Henkilönsuojaimet
Päätös 93/465/ETY
CE-merkintä
Putoamiselta suojaavat kiinnityslaitteet, joita käytetään katoilla tehtävissä töissä
EN 795 -standardi

Ennakkoratkaisupyyntö koskee rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun
neuvoston direktiivin 89/106/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 12), sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, s. 1; jäljempänä direktiivi 89/106), henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/686/ETY (EYVL L 399, s. 18), sellaisena kuin se on
muutettuna asetuksella N:o 1882/2003 (jäljempänä direktiivi 89/686), ja teknistä yhdenmukaistamista koskevien direktiivien
vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi tarkoitetuista moduuleista ja CE-merkinnän kiinnittämistä
koskevista säännöistä ja käytöstä 22.7.1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/465/ETY (EYVL L 220, s. 23) tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Latchways plc ja Eurosafe Solutions BV (jäljempänä Latchways
ja Eurosafe Solutions) ja toisaalta Kedge Safety Systems BV ja Consolidated Nederland BV (jäljempänä Kedge Safety Systems
ja Consolidated Nederland) ja jossa on kyse siitä, ovatko Latchwaysin valmistama putoamiselta suojaava kiinnityslaite, jota
käytetään katoilla tehtävissä töissä, ja Kedge Safety Systemsin valmistama vastaava laite turvallisia ja voidaanko näihin
laitteisiin kiinnittää tai onko niihin kiinnitettävä CE-merkintä.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin säännöstö
Direktiivi 89/106
Direktiivin 89/106 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tätä direktiiviä sovelletaan rakennusalan tuotteisiin sikäli kuin rakennuskohteisiin liittyvät olennaiset vaatimukset koskevat
niitä 3 artiklan 1 kohdan mukaan.
2.      Tässä direktiivissä ’rakennusalan tuotteilla’ tarkoitetaan tuotteita, jotka valmistetaan käytettäviksi pysyvinä osina rakennuskohteissa
mukaan lukien sekä talon- että maanrakennustyöt.
– –”
Kyseisen direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että 1 artiklassa tarkoitettuja [rakennusalan]
tuotteita, jotka on suunniteltu käytettäviksi rakennuskohteissa, voidaan saattaa markkinoille vain, jos ne sopivat suunniteltuun
käyttöönsä eli jos ne ovat ominaisuuksiltaan sellaisia, että rakennuskohde, johon tuotteet liitetään, asennetaan, käytetään
tai sijoitetaan, täyttää 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset, jos rakennuskohteeseen sovelletaan näitä vaatimuksia
sisältäviä määräyksiä ja jos rakennuskohde on suunniteltu ja rakennettu asianmukaisesti.
2.      a)      Jos [rakennusalan] tuotteet kuuluvat muita näkökohtia käsittelevien direktiivien soveltamisalaan, joissa säädetään 4 artiklan
2 kohdassa tarkoitetun CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnän kiinnittämisestä, merkintä osoittaa, että [rakennusalan] tuotteiden
oletetaan olevan myös näiden direktiivien säännösten mukaisia.
– –”
Mainitun direktiivin 3 artiklan sanamuoto on seuraava:
”1.      Rakennuskohteissa sovellettavat olennaiset vaatimukset, joilla voi olla vaikutusta [rakennusalan] tuotteen teknisiin ominaisuuksiin,
on annettu tavoitteina liitteessä I. – –
– –
3.      Olennaiset vaatimukset täsmennetään asiakirjoissa (perusasiakirjoissa), joilla luodaan tarvittavat yhteydet 1 kohdassa tarkoitettujen
olennaisten vaatimusten ja 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen standardointitoimeksiantojen, eurooppalaisen teknisen hyväksymisen
suuntaviivoja koskevien toimeksiantojen tai muiden teknisten eritelmien tunnustamisen välille.”
Saman direktiivin 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Standardeja ja teknisiä hyväksymisiä nimitetään tässä direktiivissä ’teknisiksi eritelmiksi’.
Tässä direktiivissä yhdenmukaistetuilla standardeilla tarkoitetaan teknisiä eritelmiä, jotka on laatinut ja vahvistanut [Euroopan
standardointikomitea (CEN)], [Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea (CENELEC)] tai molemmat yhdessä [teknisiä standardeja
ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28.3.1983 annetun neuvoston] direktiivin 83/189/ETY
[(EYVL L 109, s. 8)] mukaisesti annetusta toimeksiannosta 19 artiklassa tarkoitetun komitean lausunnon perusteella ja komission
ja edellä tarkoitetun kahden toimielimen välisestä yhteistyöstä 13 päivänä marraskuuta 1984 allekirjoitettujen yleisten suuntaviivojen
mukaisesti.
2.      Jäsenvaltioiden on oletettava [rakennusalan] tuotteiden olevan käyttöön soveltuvia, jos rakennuskohde, kun se on suunniteltu
ja rakennettu asianmukaisesti, niitä käytettäessä täyttää 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset, jos tuotteissa
on CE-merkintä, joka ilmaisee niiden olevan tämän direktiivin säännöskokonaisuuden mukaisia, mukaan lukien V luvussa säädetyt
vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt ja III luvussa säädetty menettely. CE-merkintä ilmaisee:
a)      että tuotteet ovat niiden asiaa koskevien kansallisten standardien mukaisia, jotka vastaavat niitä yhdenmukaistettuja standardeja,
joiden viitenumerot on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Jäsenvaltioiden on julkaistava edellä tarkoitettujen
kansallisten standardien viitenumerot;
b)      että tuotteet ovat III luvussa tarkoitettua menettelyä noudattaen annetun eurooppalaisen teknisen hyväksymisen mukaisia;
tai
c)      että ne ovat 3 kohdassa tarkoitettujen kansallisten teknisten eritelmien mukaisia, jos yhdenmukaistettuja eritelmiä ei ole;
näistä kansallisista eritelmistä on laadittava luettelo 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
– –”
Direktiivin 89/106 7 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      [Rakennusalan] tuotteita koskevien yhdenmukaistettujen standardien laadun varmistamiseksi Euroopan standardointijärjestöjen
on vahvistettava standardit niiden toimeksiantojen perusteella, jotka komissio antaa – –.
2.      Näin laadituissa standardeissa on vaatimukset esitettävä mahdollisuuksien mukaan [rakennusalan] tuotteen toimivuus- ja suorituskykyominaisuuksina
ottaen huomioon perusasiakirjat.
3.      Kun Euroopan standardointijärjestöt ovat vahvistaneet standardit, komissio julkaisee niiden viitenumerot Euroopan yhteisöjen
virallisen lehden C-sarjassa.”
Kyseisen direktiivin liitteessä I olevan 4 kohdan sanamuoto on seuraava:
”4.      Käyttöturvallisuus
Rakennuskohde on suunniteltava ja rakennettava siten, ettei sitä käytettäessä tai huollettaessa aiheudu mitään epäsuotavaa
onnettomuusvaaraa kuten liukastumis-, putoamis- tai törmäysvaaraa taikka palo-, sähkö- tai räjähdystapaturmia.”
Direktivi 89/686
Direktiivin 89/686 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tätä direktiiviä sovelletaan henkilönsuojaimiin, jäljempänä ’henkilönsuojain’.
Tässä direktiivissä säädetään henkilönsuojainten markkinoille saattamista ja vapaata liikkuvuutta koskevat ehdot yhteisössä
sekä turvallisuutta koskevat olennaiset vaatimukset, jotka henkilönsuojainten on täytettävä käyttäjien terveyden suojaamisen
ja turvallisuuden varmistamiseksi.
2.      Tässä direktiivissä henkilönsuojaimella tarkoitetaan laitteita tai välineitä, jotka on suunniteltu henkilön [kannettavaksi
tai pidettäväksi] suojaamaan yhdeltä tai useammalta terveyttä tai turvallisuutta uhkaavalta vaaratekijältä.
Henkilönsuojaimella tarkoitetaan myös:
a)      yksikköä, joka koostuu useista eri laitteista tai välineistä, jotka valmistaja on liittänyt yhteen henkilön suojaamiseksi
yhdeltä tai useammalta mahdollisesti samanaikaiselta vaaralta;
b)      suojavälinettä tai -laitetta, joka on liitetty erotettavalla tai erottamattomalla tavalla henkilön [kantamaan] tai pitämään
henkilökohtaiseen tietyn toiminnan suorittamiseksi tarvittavaan laitteeseen, joka ei ole suojaava;
c)      vaihdettavia henkilönsuojaimen osia, jotka ovat olennaisia henkilönsuojaimen toiminnan kannalta ja joita käytetään yksinomaan
kyseisiin laitteisiin.
3.      Kaikkia järjestelmiä, jotka on saatettu markkinoille yhdessä henkilönsuojainten kanssa niiden liittämiseksi toiseen ulkopuoliseen
lisälaitteeseen, pidetään tämän laitteen olennaisena osana, vaikka järjestelmä ei olisi tarkoitettu käyttäjän [kantamaksi]
tai pidettäväksi jatkuvasti koko vaaralle altistumisen ajan.
– –”
Kyseisen direktiivin 3 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen henkilönsuojainten on täytettävä liitteessä II säädetyt terveyttä ja turvallisuutta koskevat
olennaiset vaatimukset.”
Mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan sanamuoto on seuraava:
”Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin säännösten mukaisen henkilönsuojaimen tai henkilönsuojaimen
osan markkinoille saattamista, jos se on varustettu CE-merkinnällä, joka ilmaisee niiden olevan tämän direktiivin säännöskokonaisuuden
mukaisia, mukaan lukien II luvussa tarkoitetut varmentamismenettelyt.”
Direktiivin 89/686 liitteessä II olevassa 3.1.2.2 kohdassa todetaan seuraavaa:
”Putoamisten torjuminen
Putoamisia torjumaan tai niiden aiheuttami[a] vaikutuksia estämään suunniteltuihin henkilönsuojaimiin on kuuluttava valjaat
ja kiinnitysmekanismi, joka voidaan liittää varmaan kiinnityspisteeseen. Suojain on suunniteltava siten, että ennakoitavissa
käyttöolosuhteissa käyttäjän pystysuuntainen putoaminen on mahdollisimman pieni, jotta estetään esteisiin iskeytyminen, mutta
jarrutusvoima ei kuitenkaan saavuta raja-arvoa, jolla käyttäjän voidaan olettaa vammautuvan tai jolla jonkin suojaimen osan
voidaan olettaa repeytyvän tai katkeavan ja siten aiheuttavan käyttäjän putoamisen.
On myös varmistettava, että jarruttamisen jälkeen käyttäjä pysyy oikeassa asennossa, jossa hän voi tarvittaessa odottaa apua.
Valmistajan selosteessa on eriteltävä erityisesti kaikki asiaa koskevat tiedot:
–        varmalta kiinnityspisteeltä vaadittavista ominaisuuksista ja pienimmästä tarvittavasta vapaasta matkasta käyttäjän alapuolella;
–        valjaiden oikeasta pukemisesta ja kiinnitysmekanismin liittämisestä varmaan kiinnityspisteeseen.”
Päätös 93/465
Päätöksen 93/465 liitteessä olevassa I kohdan B alakohdassa todetaan seuraavaa:
”Pääasialliset suuntaviivat CE-merkinnän kiinnittämisessä ja käytössä.
a)      CE-merkintä ilmaisee vaatimustenmukaisuuden kaikkien niiden velvollisuuksien kanssa, jotka tuotteen osalta kuuluvat valmistajalle
CE-merkinnän kiinnittämisestä säätävien [unionin] direktiivien perusteella.
– –
b)      Teollisuustuotteisiin kiinnitetyllä CE-merkinnällä ilmaistaan se, että kiinnittämisen suorittanut tai sen suorittamisen tehtäväksi
antanut luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö [on varmistunut] siitä, että tuote on kaikkien sovellettavien [unionin] kokonaisdirektiivien
vaatimusten mukainen ja on käynyt läpi aiheelliset vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt.
– –
e)      Laaja-alaisen lähestymistavan periaatteisiin perustuvissa teknistä yhdenmukaistamista koskevissa direktiiveissä tarkoitetut
teollisuustuotteet on varustettava CE-merkinnällä, lukuun ottamatta erityisdirektiiveissä säädettyjä poikkeuksia; tämä ei
tarkoita poikkeamista merkinnästä, vaan poikkeamista tietyissä tapauksissa liian raskaiksi havaituista vaatimustenmukaisuuden
arvioinnin hallinnollisista menettelyistä. Merkintää koskevia perusteettomia poikkeuksia ei siis pitäisi esiintyä.
Ainoastaan CE-merkintä todistaa teollisuustuotteiden vaatimustenmukaisuuden laaja-alaiseen lähestymistapaan perustuvien direktiivien
kanssa.
Tässä suhteessa jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä kansallisessa lainsäädännössään esittelemästä mitään muuta lakisääteistä
vaatimustenmukaisuusmerkintää kuin CE-merkintää siltä osin kuin on kyse CE-merkinnästä säätävissä direktiiveissä tarkoitetun
säännöskokonaisuuden vaatimusten mukaisuudesta.
– –
i)      On kiellettyä kiinnittää muita merkintöjä, joita ulkopuoliset voivat merkityksen ja kirjoitustavan vuoksi erehtyä pitämään
CE-merkintänä.
– –
l)      Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat sisäisen lainsäädännön säännökset estääkseen sekaannuksen mahdollisuuden
ja välttääkseen CE-merkinnän väärinkäytön.
Jos jäsenvaltio havaitsee, että CE-merkintä on kiinnitetty perusteettomasti, valmistaja tai tämän [Euroopan unioniin] sijoittautunut
edustaja tai poikkeuksellisesti, jos erityisdirektiiveissä niin säädetään, kyseisen tuotteen markkinoille saattamisesta [unionissa]
vastaava henkilö on velvollinen palauttamaan tuotteen CE-merkintää koskevien säännösten mukaiseksi ja lopettamaan rikkomuksen
kyseisen jäsenvaltion vahvistamien edellytysten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen [direktiivin] suojalausekkeen
soveltamista koskev[ien säännösten] soveltamista. Jos vaatimustenvastaisuus jatkuu, jäsenvaltion on toteutettava kaikki aiheelliset
toimenpiteet kyseisen tuotteen markkinoille saattamisen rajoittamiseksi tai kieltämiseksi tai sen varmistamiseksi, että se
vedetään markkinoilta suojalausekkeissa säädettyjä menettelyjä noudattaen.”

EN 795 -standardi ja sen viitetietojen julkaiseminen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä
EN 795 -standardi, jonka otsikkona on ”Suojautuminen putoamiselta. Kiinnityslaitteet. Vaatimukset ja testaus”, laadittiin
komission ja Euroopan vapaakauppaliiton CEN:lle antaman toimeksiannon yhteydessä. Mainitun standardin 4.2 ja 4.3.1.1 kohdassa
tarkennetaan tekniset vaatimukset, jotka luokan A1 kiinnityslaitteiden on täytettävä ja joilla on tarkoitus tukea direktiivin
89/686 liitteessä II olevassa 3.1.2.2 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.
EN 795 -standardin 3.13 kohdan sanamuoto on seuraava:
”3.13 Luokat
3.13.1 Luokka A
3.13.1.1 Luokka A1
Luokka A1 käsittää kiinteät kiinnityslaitteet pystysuoriin, vaakasuoriin ja vinoihin pintoihin – esim. seinät, pylväät, listat
– kiinnittämistä varten.
– –”
EN 795 -standardi julkaistiin nimineen ja viitenumeroineen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä direktiivin 89/686, sellaisena
kuin se on muutettuna direktiiveillä 93/68/ETY, 93/95/ETY ja 96/58/EY, täytäntöönpanoon liittyvässä komission tiedonannossa
2000/C 40/05 (EYVL 2000, C 40, s. 7), johon liittyi varoitus, jonka mukaan ”tämä julkaisu ei koske luokissa A (kiinteät kiinnityslaitteet;
structural anchors) – – kuvattuja laitteita – – joiden osalta tämä julkaisu ei merkitse olettamusta, että standardin mukaiset
laitteet olisivat direktiivin 89/686/ETY mukaisia”.

Kansallinen säännöstö
Direktiivi 89/106 pantiin Alankomaissa täytäntöön 16.12.1991 annetulla rakennusasetuksella (Bouwbesluit) (Staatsblad 1991,
nro 680), joka on 1.1.2003 alkaen korvattu vuoden 2003 rakennusasetuksella (Bouwbesluit 2003; Staatsblad 2002, nro 410), jota
on muutettu myöhemmin useaan otteeseen.
Direktiivi 89/686 pantiin Alankomaissa täytäntöön henkilönsuojaimista annetulla asetuksella (Warenwetbesluit persoonlijke
beschermingsmiddelen; Staatsblad 1992, nro 396), joka perustuu Alankomaiden lakiin, jossa säännellään muun muassa tuotteiden
laatua ja turvallisuutta ja jota on muutettu myöhemmin useaan otteeseen.
EN 795 -standardi pantiin Alankomaissa täytäntöön NEN 795 -standardilla.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Kedge Safety Systemsin kilpailija Latchways valmistaa ja markkinoi Mansafe-nimistä kiinnityslaitetta, joka kiinnitetään kattoon
ruuveilla, jotka asennetaan kattopäällysteen alla olevaan kattorakenteeseen. Latchways kiinnittää mainittuun laitteeseen CE-merkinnän
EN 795 -standardin perusteella.
Kedge Safety Systems valmistaa ja markkinoi puolestaan Kedge Safety -nimistä kiinnityslaitetta, joka kiinnitetään kattoon
liimaamalla siihen kuuluva kiinnityslevy katon bitumipäällysteeseen. Kedge Safety Systems väittää kyseisen laitteen olevan
EN 795 -standardin mukainen.
Consolidated Nederland, joka on yksi Kedge Safetyn ostajista, testautti vuosina 2004 ja 2005 kyseisen laitteen kahteen kertaan
laitoksella, joka on hyväksytty ja valtuutettu tarkastamaan henkilönsuojaimet yhdenmukaistettujen standardien kannalta. Laitos
totesi kahteen kertaan, että Kedge Safety on EN 795 -standardin mukainen tiettyjen luokan A1 laitteita koskevien seikkojen
osalta, mutta huomautti nimenomaisesti, että suoritetut testit eivät oikeuta CE-merkintää eivätkä vakuutusta direktiiviin
89/686 vaatimustenmukaisuudesta.
Latchways testautti vuonna 2005 Kedge Safetyn kahdella muulla hyväksytyllä laitoksella. Kumpikin tuli siihen lopputulokseen,
että Kedge Safety ei ollut läpäissyt osaa EN 795 -standardille määrätystä testistä, koska tietyissä lämpöolosuhteissa Kedge
Safety irtosi, kun siihen kohdistui 5,68 kN:n suuruinen staattinen voima, vaikka EN 795 -standardin 4.3.1.1 kohdan mukaan
sen on kestettävä vähintään 10 kN:n suuruinen voima.
Latchways ja Mansafen alankomaalainen jälleenmyyjä Eurosafe Solutions saivat välitoimimenettelyssä Rechtbank Doordrechtilta
määräyksen, jonka mukaan Kedge Safety Systems ei saanut ilmoittaa, että sen kiinnityslaite on EN 795 -standardin mukainen,
paitsi silloin, kun sitä käytetään uusilla katoilla ja päivinä, jolloin ei ole aurinkoa, ja Kedge Safety Systemsin on ilmoitettava
tästä asiakkailleen.
Pääasian oikeudenkäyntimenettelyssä Latchways ja Eurosafe Solutions vaativat, että Kedge Safetyä ei saa markkinoida ilman
CE-merkintää, koska kyseinen tuote kuuluu direktiivin 89/686 soveltamisalaan. Ne vaativat toissijaisesti, että Kedge Safety
Systemsiä ja Consolidated Nederlandia kielletään markkinoimasta mainittua tuotetta käytettäväksi minkäänlaisilla katoilla,
ilmoittamasta, että tuote on EN 795 -standardin mukainen, ja esittämästä, että tämä sama tuote on turvallinen.
Kedge Safety Systems ja Consolidated Nederland vaativat vastakanteessa, että Latchwaysiä ja Eurosafe Solutionsia kielletään
kiinnittämästä CE-merkintä Mansafeen, viittaamasta EN 795 -standardiin ja jatkamasta kyseisen tuotteen markkinoimista. Kedge
Safety Systems ja Consolidated Nederland väittävät vaatimustensa tueksi, että EN 795 -standardin luokat A, C ja D kuuluvat
direktiivin 89/106 soveltamisalaan ja että Latchways ja Eurosafe Solutions eivät näin ollen voi vedota vakuutukseen, jonka
mukaan Mansafe on direktiiviin 89/686 vaatimusten mukainen.
Koska Rechtbank ’s-Gravenhagella oli epäilyksiä direktiivien sovellettavuudesta kyseisiin laitteisiin, CE-merkinnän käyttötavoista
ja EN 795 -standardin luonteesta, se kehotti 18.7.2007 tekemällään välipäätöksellä pääasian asianosaisia ottamaan kantaa ennakkoratkaisukysymyksiin,
jotka mainittu tuomioistuin aikoi esittää unionin tuomioistuimelle.
Perehdyttyään pääasian asianosaisten huomautuksiin Rechtbank ’s-Gravenhage päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin
tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)       Kuuluvatko EN 795 -standardissa tarkoitetut luokan A1 kiinnityslaitteet (jotka on tarkoitettu jäämään pysyvästi paikoilleen)
yksinomaan direktiivin 89/106 – – soveltamisalaan?
2)      Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, kuuluvatko nämä kiinnityslaitteet – mahdollisesti henkilönsuojaimen osana
– direktiivin 89/686 – – soveltamisalaan?
3)      Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko myös direktiivin 89/686 – – liitteen II ja erityisesti
siinä olevan 3.1.2.2 kohdan nojalla arvioitava tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan henkilönsuojaimen osalta, täyttääkö
tämä henkilönsuojain sellaisenaan tämän direktiivin olennaiset vaatimukset, vai onko siinä yhteydessä tutkittava myös sitä,
onko kiinnityslaite – jolla se liitetään kyseiseen henkilönsuojaimeen – varma liitteessä II tarkoitetuissa ennakoitavissa
käyttöolosuhteissa?
4)      Sallitaanko yhteisön oikeuden ja erityisesti [päätöksen] 93/465 – – mukaan se, että CE-merkintä kiinnitetään vapaaehtoisesti
ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettuun kiinnityslaitteeseen todisteena sen direktiivin 89/686 – – ja/tai direktiivin 89/106
– – mukaisuudesta?
5)      Jos neljänteen kysymykseen vastataan kokonaisuudessaan tai osittain myöntävästi, mikä menettely tai mitkä menettelyt otetaan
huomioon määritettäessä direktiivin 89/686 – – ja/tai direktiivin 89/106 – – mukaisuutta?
6)      Onko EN 795 -standardia pidettävä ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettujen kiinnityslaitteiden osalta [unionin] oikeutena,
jota – – [unionin] tuomioistuin tulkitsee?
7)      Jos kuudenteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko EN 795 -standardia tulkittava siten, että (ilmoitetun laitoksen) on
testattava ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kiinnityslaite ennakoitavissa käyttöolosuhteissa (kuten ulkolämpötilat,
sääolosuhteet ja itse kiinnityslaitteen ja/tai niiden materiaalien, joilla se on kiinnitetty, tai kattorakennelman vanhentuminen)?
8)      Jos seitsemänteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko testi suoritettava silloin siten, että siinä otetaan huomioon (annetuissa
ohjeissa olevat) käyttörajoitukset?”

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Alustavasti on todettava, että ensimmäinen, toinen ja kolmas kysymys koskevat direktiivien 89/106 ja 89/686 sovellettavuutta
luokan A1 kiinnityslaitteisiin, sellaisina kuin ne on määritelty EN 795 -standardissa. Mainittuihin kysymyksiin vastaaminen
edellyttää kuitenkin välttämättä sitä, että unionin tuomioistuin tulkitsee kyseistä standardia, jonka oikeudellinen luonne
ja tulkinta ovat kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen kysymyksen kohteena. Näin ollen on aluksi otettava kantaa näihin
viimeisiin kysymyksiin.

Kuudes, seitsemäs ja kahdeksas kysymys, jotka koskevat EN 795 -standardin oikeudellista luonnetta
Kuudennella, seitsemännellä ja kahdeksannella kysymyksellä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää vastausta lähinnä
siihen, kuuluvatko luokan A1 kiinnityslaitteita koskevat EN 795 -standardin vaatimukset ja määräykset unionin oikeuden soveltamisalaan
ja voivatko ne näin ollen olla unionin tuomioistuimen tulkinnan kohteena, ja jos näin on, voiko unionin tuomioistuin tulkita
niitä.
Tältä osin on huomautettava, että kun tiettyjä tuotteita koskevia jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
lähennetään, kuten muun muassa direktiiveillä 89/106 ja 89/686 on tehty, unionin toimielimet antavat direktiivit, joissa määritellään
olennaiset vaatimukset, jotka direktiivien soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden on täytettävä. Komissio antaa tämän jälkeen
direktiivissä 83/189 säädettyä menettelyä noudattaen Euroopan standardointijärjestöille toimeksiannon laatia mainituissa direktiiveissä
muotoiltuja olennaisia vaatimuksia täsmentävät tekniset eritelmät. Heti kun mainitut järjestöt ovat laatineet standardit,
komissio julkaisee niiden viitetiedot Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tämän julkaisun johdosta teknistä yhdenmukaistamista
koskevan direktiivin soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin, jotka täyttävät kyseisiä tuotteita koskevissa yhdenmukaistetuissa
standardeissa määritellyt tekniset vaatimukset, sovelletaan olettamusta, jonka mukaan tuotteet ovat mainitun direktiivin olennaisten
vaatimusten mukaisia.
Tässä tapauksessa EN 795 -standardista ilmenee, että se on laadittu komission CEN:lle direktiivin 89/686 liitteessä II olevan
3.1.2.2 kohdan perusteella antaman toimeksiannon yhteydessä. Tämän jälkeen mainitun standardin viitetiedot on julkaistu Euroopan
yhteisöjen virallisessa lehdessä tiedonannossa 2000/C 40/05. Viimeksi mainitussa todetaan kuitenkin nimenomaan, että kyseinen
julkaisu ei koske muun muassa EN 795 -standardin luokassa A1 kuvattuja laitteita, joiden osalta julkaisu ei merkitse olettamusta,
että standardin mukaiset laitteet ovat direktiivin 89/686 mukaisia.
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 123 kohdassa huomauttanut, luokan A1 kiinnityslaitteita koskevia EN 795 -standardin
vaatimuksia ei siis voida pitää yhdenmukaistettuina teknisinä eritelminä. Siltä osin kuin EN 795 -standardi koskee luokan
A1 kiinnityslaitteita, kyseistä standardia on tämän perusteella pidettävä yksityisen standardointilaitoksen antamana teknisluonteisena
standardina, jolla ei ole yhtymäkohtaa direktiiviin 89/686.
Vakiintuneessa oikeuskäytännössä on kuitenkin todettu, että unionin tuomioistuimen toimivalta antaa ennakkoratkaisu rajoittuu
ainoastaan unionin oikeuden säännösten ja määräysten tutkimiseen (ks. vastaavasti asia C-361/07, Polier, määräys 16.1.2008,
9 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tämän tuomion 32 ja 33 kohdassa todetaan, että kyseessä olevat vaatimukset eivät ole unionin oikeuden säännöksiä ja määräyksiä,
joten on pääteltävä ilman, että olisi pohdittava yhdenmukaistettujen standardien oikeudellista luonnetta, että unionin tuomioistuin
ei voi tulkita luokan A1 kiinnityslaitteita koskevia EN 795 -standardin vaatimuksia.
Tämän perusteella kuudenteen kysymykseen on vastattava, että luokan A1 kiinnityslaitteita koskevat EN 795 -standardin vaatimukset
eivät kuulu direktiivin 89/686 soveltamisalaan, että ne eivät näin ollen kuulu unionin oikeuden yhteyteen ja että unionin
tuomioistuin ei siten ole toimivaltainen tulkitsemaan niitä.
Kuudenteen kysymykseen esitetyn vastauksen perusteella seitsemänteen ja kahdeksanteen kysymykseen ei siis ole tarpeen vastata.

Ensimmäinen, toinen ja kolmas kysymys, jotka koskevat direktiivien 89/106 ja 89/686 sovellettavuutta pääasiassa kyseessä oleviin
vaatimuksiin
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää ensimmäisellä, toisella ja kolmannella kysymyksellään vastausta lähinnä siihen,
kuuluvatko EN 795 -standardissa määritellyt luokan A1 kiinnityslaitteet direktiivin 89/106 vai direktiivin 89/686 soveltamisalaan.
Koska unionin tuomioistuimella ei ole toimivaltaa tulkita mainittuja laitteita koskevan EN 795 -standardin vaatimuksia ja
määräyksiä, on tarkasteltava pääasiassa kyseessä olevia kiinnityslaitteita eli Mansafea ja Kedge Safetyä.
Kyseisiä laitteita on pidettävä rakennuksen kattoon kiinnitettynä kiinteänä kiinnityslaitejärjestelmänä, johon henkilönsuojain
ripustetaan. Kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, mainittujen kiinnityslaitteiden on tarkoitus jäädä asennuksensa jälkeen
pysyvästi kiinnitettyinä rakennukseen, ja niitä voidaan siis käyttää useaan kertaan peräkkäin, minkä asianomaiset osapuolet
ovat vahvistaneet suullisessa käsittelyssä.
Direktiivin 89/686 sovellettavuudesta näihin samoihin laitteisiin on ensinnäkin todettava, että kyseisen direktiivin 1 artiklassa
määritellään direktiivin soveltamisala määrittelemällä mainitun artiklan 2 ja 3 kohdassa henkilönsuojaimen käsite.
Mainittujen kohtien rakenteellisesta tarkastelusta ilmenee, että henkilönsuojaimeksi luonnehtiminen edellyttää, että tällaisen
tuotteen käyttäjä kantaa tai pitää tai ainakin voi kantaa tai pitää kyseistä tuotetta koko vaaralle altistumisen ajan. Se
on siis oltava liikuteltava tuote. On kuitenkin selvää, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset kiinnityslaitteet kiinnitetään
niiden käyttöä varten rakennuskohteeseen. Niitä ei siis ole tarkoitettu käyttäjänsä kannettavaksi tai pidettäviksi direktiivissä
89/686 tarkoitetulla tavalla.
On myös todettava, että näiden laitteiden tehtävä on esteenä sille, että ne voidaan luokitella direktiivin 89/686 1 artiklan
3 kohdassa tarkoitetuiksi ”järjestelmiksi” ja katsoa siis henkilönsuojaimen olennaisiksi osiksi. Tällaisten laitteiden tehtävänä
ei näet ole liittää henkilönsuojainta mainitussa artiklassa tarkoitettuun ”toiseen ulkopuoliseen – – laitteeseen” tai tämän
saman direktiivin liitteessä II olevassa 3.1.2.2 kohdassa tarkoitettuun ”varmaan kiinnityspisteeseen”. Ne on sitä vastoin
tarkoitettu ”ulkopuoliseksi laitteeksi”, johon henkilönsuojain kiinnitetään.
On siis pääteltävä, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset kiinnityslaitteet eivät voi niiden luonteen ja tehtävän perusteella
kuulua direktiivin 89/686 soveltamisalaan.
Tätä toteamusta ei voida kumota direktiivin 89/686 liitteessä II olevassa 3.1.2.2 kohdassa esitetyllä vaatimuksella, jonka
mukaan henkilönsuojaimen valmistajan on selosteessaan eriteltävä kaikki asiaa koskevat tiedot siltä varmalta kiinnityspisteeltä
vaadittavista ominaisuuksista, johon mainittu henkilönsuojain on liitettävä.
Direktiivin 89/686 3 artiklasta näet ilmenee, että kyseisen direktiivin liitteellä II kokonaisuudessaan ja kyseisen liitteen
3.1.2.2 kohdalla erityisesti pyritään yksinomaan määrittelemään henkilönsuojaimiin sovellettavat olennaiset terveys- ja turvallisuusvaatimukset.
Valmistajalle asetettu velvollisuus eritellä siltä varmalta kiinnityspisteeltä vaadittavat ominaisuudet, johon henkilönsuojain
on liitettävä, ei siis voi laajentaa mainitun direktiivin soveltamisalaa siten, että se ylittää kyseisen direktiivin 1 artiklassa
määritellyt rajat.
Kun otetaan huomioon edellä esitetyt seikat, toiseen kysymykseen on vastattava, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset
kiinnityslaitteet, joita ei ole tarkoitettu niiden käyttäjän kannettavaksi tai pidettäviksi, eivät kuulu direktiivin 89/686
soveltamisalaan sellaisinaan eivätkä siitä syystä, että ne on tarkoitus liittää henkilönsuojaimeen.
Toiseen kysymykseen annetun vastauksen perusteella kolmanteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Direktiivin 89/106 sovellettavuudesta Mansafen ja Kedge Safetyn kaltaisiin kiinnityslaitteisiin on toiseksi todettava, että
kyseisen direktiivin 1 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että tätä direktiiviä sovelletaan rakennusalan tuotteisiin siltä osin
kuin rakennuskohteisiin liittyvät olennaiset vaatimukset koskevat niitä mainitun direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaan. Niiden
rakennuskohteisiin sovellettavien olennaisten vaatimusten yksilöimiseksi, joilla voi olla vaikutusta rakennusalan tuotteen
ominaisuuksiin, kyseisessä 3 artiklassa viitataan direktiivin 89/106 liitteeseen I, joka koskee muun muassa rakennuskohteiden
käyttöturvallisuutta.
Tässä mielessä direktiivin 89/106 sovellettavuus tuotteeseen edellyttää erityisesti kahden sellaisen edellytyksen täyttymistä,
joista toinen koskee kyseisen tuotteen luonnetta ja toinen sen tehtävää.
Direktiivin 89/106 soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden luonteesta on ensinnäkin todettava, että kyseisen direktiivin 1 artiklan
2 kohdassa säädetään, että ”rakennusalan tuotteilla” tarkoitetaan tuotteita, jotka valmistetaan käytettäviksi pysyvinä osina
rakennuskohteissa.
Heti alkuun on huomautettava, että direktiivissä 89/106 ei määritellä ilmaisua ”pysyvinä osina”. Kun otetaan huomioon näiden
sanojen tavanomainen merkitys ja kyseisen direktiivin tavoite, joka on taata se, että rakennuskohteet täyttävät kyseisessä
direktiivissä vahvistetut olennaiset vaatimukset, on kuitenkin katsottava, että rakennusalan tuotteiksi on luokiteltava rakennuskohteen
osan muodostavat tuotteet, joiden purkaminen heikentää rakennuskohteen suoritustasoa ja joiden purkaminen tai korvaaminen
on rakennustoimintaa.
Kun otetaan huomioon pääasiassa kyseessä olevien kiinnityslaitteiden ominaisuudet, sellaisena kuin ne käyvät ilmi tämän tuomion
40 kohdasta, on todettava, että kyseiset laitteet kiinnitetään kattoon siten, että ne muodostavat osan rakennuskohdetta direktiivin
89/106 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun rakennusalan tuotteen määritelmän mukaisesti.
Direktiivin 89/106 soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tehtävästä on toiseksi huomautettava, että kyseisen direktiivin liitteessä
I olevassa 4 kohdassa todetaan, että rakennusalan tuotteilla on voitava luoda rakennuskohteita, jotka sopivat tarkoitukseensa
muun muassa käyttöturvallisuuden osalta, edellyttämällä, että rakennuskohteet suunnitellaan ja rakennetaan siten, ettei niitä
käytettäessä tai huollettaessa aiheudu mitään epäsuotavaa onnettomuusvaaraa, kuten liukastumis-, putoamis- tai törmäysvaaraa
taikka palo-, sähkö- tai räjähdystapaturmia.
Esillä olevassa asiassa on selvää, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten kiinnityslaitteiden tavoitteena on varmistaa
henkilöiden turvallisuus kattotöitä tehtäessä ehkäisemällä putoamisia, jotka voivat tapahtua kattoa käytettäessä tai sitä
huollettaessa muun muassa rakennuskohteen puhdistusta ja korjaamista varten.
Näin ollen on pääteltävä, että tällaisilla laitteilla varmistetaan rakennuskohteen katon käyttö- tai huoltoturvallisuus direktiivin
89/106 liitteessä I olevassa 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa sillä, että mainitun direktiivin liitteessä I olevan 4 kohdan hollanninkielinen versio
ei koskisi rakennuskohteen ulkopuolella harjoitettuja toimintoja eikä näin ollen katoilla harjoitettuja toimintoja. Vakiintuneen
oikeuskäytännön mukaan näet unionin säädösten yhdenmukaisen tulkinnan välttämättömyyden vuoksi säännöksen tekstiä ei voida
tarkastella epäselvissä tapauksissa muista erillisinä, vaan sitä on sitä vastoin tulkittava ja sovellettava muilla virallisilla
kielillä laadittujen kieliversioiden valossa (ks. vastaavasti asia C-375/07, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading, tuomio
20.11.2008, Kok., s. I-8691, 46 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Muissa kieliversioissa, kuten saksan-, englannin- ja
ranskankielisissä versioissa, ei kuitenkaan eroteta millään tavalla toisistaan rakennuskohteen sisäpuolella ja sen ulkopuolella
harjoitettavia toimintoja.
Direktiivin 89/106 yhdestäkään säännöksestä ei myöskään voida päätellä, että direktiivin soveltamisalaa olisi tulkittava suppeasti,
ja pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset laitteet olisi sen johdosta jätettävä sen soveltamisalan ulkopuolelle. Kun otetaan
huomioon kyseisen direktiivin tavoitteet, on sitä vastoin ratkaisevaa siltä kannalta, että erityisesti katoilla työskentelevät
henkilöt voivat käyttää turvallisesti rakennuskohdetta, että kattoa käytettäessä kyseiset henkilöt voivat luottaa rakennuskohteeseen
liitettyihin kiinnityslaitteisiin, joiden on tarkoitus jäädä niihin pysyvästi ja jotka muodostavat kiinnityksensä jälkeen
osan kyseistä kohdetta ja ovat siis direktiivissä 89/106 tarkoitettuja rakennustuotteita.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset
kiinnityslaitteet, jotka muodostavat osan rakennuskohdetta, johon ne on kiinnitetty kyseisen kohteen katon käyttö- ja huoltoturvallisuuden
varmistamiseksi, kuuluvat direktiivin 89/106 soveltamisalaan.

Neljäs ja viides kysymys, jotka koskevat päätöksen 93/465 tulkintaa
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää neljännellä kysymyksellään vastausta lähinnä siihen, onko päätöksen 93/465 mukaan
sallittua se, että CE-merkintä kiinnitetään vapaaehtoisesti tuotteeseen, joka ei kuulu sen direktiivin soveltamisalaan, jonka
perusteella se kiinnitetään, mutta joka täyttää kyseisessä direktiivissä määritellyt tekniset vaatimukset, ja jos näin on,
niin mitä menettelyä tai menettelyjä tässä tarkoituksessa on noudatettava.
Tältä osin on huomautettava, että kun päätöksen 93/465 liitteessä olevan I kohdan B alakohdan a, b ja e alakohtaa tulkitaan
yhdessä, on mahdollista todeta, että CE-merkintä on ainoa väline, joka ilmaisee yhtäältä tuotteen olevan siihen sovellettavassa
tai sovellettavissa teknistä yhdenmukaistamista koskevassa direktiivissä tai koskevissa direktiiveissä vahvistettujen olennaisten
vaatimusten mukainen ja toisaalta kyseisen tuotteen käyneen läpi aiheelliset menettelyt, joilla arvioidaan sen yhdenmukaisuutta
kyseisten direktiivien kanssa.
Lisäksi saman liitteen I kohdan B alakohdan i ja l alakohdassa korostetaan tarvetta välttää sekaannuksen mahdollisuus ja CE-merkinnän
väärinkäyttö ja muun muassa asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus lopettaa kyseisen merkinnän perusteeton kiinnittäminen.
Tämän perusteella CE-merkintä saadaan kiinnittää yksinomaan tuotteisiin, joihin sen kiinnittämisestä on säädetty asiaa koskevassa
unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä, eikä sitä saada kiinnittää mihinkään muuhun tuotteeseen. Minkä tahansa erilaisen
arvioinnin seurauksena syntyisi näet sekaannusvaara mainitun merkinnän merkityksen osalta. Tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvää
akkreditointia ja markkinavalvontaa koskevista vaatimuksista ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 339/93 kumoamisesta 9.7.2008
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 765/2008 (EUVL L 218, s. 30), jota sovelletaan 1.1.2010 alkaen,
30 artiklan 2 kohdassa säädetään juuri tällaiseen sekaannukseen liittyvien vaarojen torjumiseksi, että CE-merkintä saadaan
kiinnittää vain niihin tuotteisiin, joihin sen kiinnittämisestä on säädetty asiaa koskevassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä,
eikä sitä saada kiinnittää mihinkään muuhun tuotteeseen.
Neljänteen kysymykseen on siis vastattava, että päätöksen 93/465 mukaan ei ole mahdollista, että CE-merkintä kiinnitetään
vapaaehtoisesti tuotteeseen, joka ei kuulu sen direktiivin soveltamisalaan, jonka perusteella se kiinnitetään, vaikka tämä
tuote täyttäisi kyseisessä direktiivissä määritellyt tekniset vaatimukset.
Neljänteen kysymykseen annetun vastauksen perusteella viidettä kysymystä ei ole tarpeen tutkia.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.
Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle,
ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Luokan A1 kiinnityslaitteita koskevat EN 795 -standardin vaatimukset eivät kuulu henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/686/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003
annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, soveltamisalaan, ne eivät näin ollen kuulu unionin
oikeuden yhteyteen eikä unionin tuomioistuin ole siten toimivaltainen tulkitsemaan niitä.
2)
Pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset kiinnityslaitteet, joita ei ole tarkoitettu niiden käyttäjän kannettaviksi tai pidettäviksi,
eivät kuulu direktiivin 89/686, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1882/2003, soveltamisalaan sellaisinaan eivätkä
siitä syystä, että ne on tarkoitus liittää henkilönsuojaimeen.
3)
Pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset kiinnityslaitteet, jotka muodostavat osan rakennuskohdetta, johon ne on kiinnitetty kyseisen
kohteen katon käyttö- ja huoltoturvallisuuden varmistamiseksi, kuuluvat rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
lähentämisestä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/106/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1882/2003,
soveltamisalaan.
4)
Teknistä yhdenmukaistamista koskevien direktiivien vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi
tarkoitetuista moduuleista ja CE-merkinnän kiinnittämistä koskevista säännöistä ja käytöstä 22.7.1993 tehdyn neuvoston päätöksen
93/465/ETY mukaan ei ole mahdollista, että CE-merkintä kiinnitetään vapaaehtoisesti tuotteeseen, joka ei kuulu sen direktiivin
soveltamisalaan, jonka perusteella se kiinnitetään, vaikka tämä tuote täyttäisi kyseisessä direktiivissä määritellyt tekniset
vaatimukset.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: hollanti.