CELEX: 61987CJ0164
Tjenestemænd
intern udvælgelsesprøve

Ved stævning indgivet til Domstolens Justitskontor den 4. juni 1987 har Luciano Simonella, tjenestemand i lønklasse B 3 ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, anlagt sag med påstand om annullation af den interne udvælgelsesprøve KOM/A/8/84 eller, subsidiært, af den af udvælgelseskomiteen for nævnte udvælgelsesprøve trufne beslutning om ikke at optage ham på egnethedslisten.
Den interne udvælgelsesprøve KOM/A/8/84 på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver blev afholdt af Kommissionen med henblik på oprettelsen af en reserve af fuldmægtige (lønklasserne 7 og 6 i kategori A). Den omfattede kun tjenestemænd, som havde været indplaceret i lønklasserne B 3 til B 1 siden 1980, idet dens formål var at muliggøre overgang fra kategori B til kategori A. 283 ansøgere fik adgang til at deltage.
Operationerne i udvælgelsesprøven var opdelt i tre faser: en forhåndsudvælgelse, en uddannelsesetape og til sidst en mundtlig prøve.
Under den første fase udpegede udvælgelseskomiteen de ansøgere, som den anså for at være bedst egnede til at gå videre til næste fase, hvorved komitéen baserede sig på ansøgernes aktsamlinger og på resultatet af en skriftlig prøve.
De 87 ansøgere, herunder sagsøgeren, som herefter blev udvalgt til at deltage i udvælgelsesprøvens anden etape, deltog i en obligatorisk undervisning, som var organiseret og udformet af udvælgelseskomiteen, og som strakte sig over en periode på fire uger.
Efter at ansøgerne havde gennemgået dette uddannelsesforløb, deltog de i en mundtlig prøve, som, i henhold til meddelelsen om udvælgelsesprøven, skulle gøre det muligt for udvælgelseskomiteen at udspørge ansøgerne med henblik på en vurdering af deres kvalifikationsniveau og deres egnethed til at udøve funktioner i kategori A. Denne prøve talte indtil 50 points, hvoraf man skulle opnå mindst 30 for at blive optaget på egnethedslisten. Af de 84 ansøgere, som havde deltaget i den mundtlige prøve, blev 38 optaget på egnethedslisten.
Ved skrivelse af 17. juni 1986 blev sagsøgeren informeret om, at han ikke var optaget på egnethedslisten, idet han kun havde opnået 24,7 points.
Den 10. september 1986 indgav sagsøgeren klage over denne afgørelse i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2. Den 9. marts 1987 modtog han meddelelse om, at Kommissionen havde afvist klagen.
Vedrørende sagens faktiske omstændigheder, retsforhandlingernes forløb samt parternes anbringender og argumenter henvises til retsmøderapporten. Disse omstændigheder omtales derfor kun i det følgende, såfremt det på de enkelte punkter er nødvendigt for forståelsen af Domstolens argumentation.
Formaliteten
Kommissionen har gjort gældende, at sagen må afvises, for så vidt der er nedlagt påstand om annullation af udvælgelsesprøve KOM/A/8/84 som helhed.
Hertil bemærkes, at udvælgelsesprøver, specielt af den her omhandlede type, består af en serie selvstændige operationer, som danner grundlag for retsakter, der kan anfægtes hver for sig.
Da sagsøgeren med held har deltaget i de to første etaper af den omtvistede udvælgelsesprøve, hvis princip han ikke bestrider, er operationerne i udvælgelsesprøven set under ét ikke af en sådan karakter, at de indeholder et klagepunkt i forhold til ham. Der kan derfor ikke gives sagsøgeren medhold, for så vidt han under henvisning til vedtægtens artikel 91, stk. 2, på generel og upræcis måde kræver annullation af alle operationerne i udvælgelsesprøven.
Det følger heraf, at søgsmålet kun kan antages til pådømmelse med hensyn til den subsidiære påstand om annullation af udvælgelseskomiteens beslutning om ikke at optage sagsøgeren på egnethedslisten.
Kommissionen har yderligere gjort gældende, at de anbringender, som sagsøgeren har fremført vedrørende meddelelsen om udvælgelsesprøven, ligeledes må afvises, fordi de er fremkommet for sent.
Hertil bemærkes, at ifølge Domstolens praksis Ofr dom af 11. marts 1986, Adams m. fl. mod Kommissionen,
294/84, Sml. s. 977, 984
), skal en tjenestemand, som finder, at en meddelelse om udvælgelsesprøve indeholder et klagepunkt i forhold til ham på grund af ulovlighed, anfægte denne rettidigt. Hvis ikke, ville det være muligt at rejse tvivl om en udvælgelsesprøve længe efter dens offentliggørelse og efter, at størstedelen af eller alle operationerne i udvælgelsesprøven er afviklet, hvilket ville stride mod de almindelige principper om retssikkerhed, beskyttelse af den berettigede forventning og god forvaltningsskik.
Imidlertid følger det også af Domstolens praksis (jfr dom af 8. marts 1988, Sergio m. fl. mod Kommissionen,
64, 71 til 73 og 78/86, Sml. s. 1399
), at manglende anfægtelse af meddelelsen om udvælgelsesprøven ikke forhindrer en sagsøger i at påberåbe sig ulovligheder, der er opstået under afviklingen af udvælgelsesprøven, selv om oprindelsen til disse ulovligheder kan henføres til indholdet af meddelelsen om udvælgelsesprøve.
Det følger heraf, at de nævnte anbringender må afvises, for så vidt de drejer sig om lovligheden af meddelelsen om udvælgelsesprøven som sådan, men at de vil være at realitetsbehandle, for så vidt de tager sigte på ulovligheder, som har påvirket selve udvælgelsesprøvens forløb.
Realiteten
Sagsøgeren har for det første i det væsentlige gjort gældende, at meddelelsen om udvælgelsesprøven i strid med artikel 1, stk. 1, litra e), i bilag III til vedtægten ikke specificerer karaktergivningen for kvalifikationsbeviserne og den skriftlige prøve samt uddannelsesetapen, hvorfor udvælgelseskomiteens afgørelse kun er baseret på resultatet af den mundtlige prøve, som er den eneste prøve med hensyn til hvilken meddelelsen om udvælgelsesprøven specificerede karaktergivningen.
Det følger af det under formaliteten anførte, at dette anbringende må afvises, for så vidt det er rettet mod undladelsen af at specificere karaktergivningen for visse prøver i meddelelsen om udvælgelsesprøven, men at dette vil være at realitetsbehandle, for så vidt det vedrører begrundelsen for den anfægtede afgørelse.
Herved er det tilstrækkeligt at bemærke, at den omtvistede udvælgelsesprøve bestod af tre adskilte etaper, nemlig en forhåndsudvælgelse, hvorved udvælgelseskomiteen udpegede de ansøgere, som fandtes bedst egnede til at gå videre til den følgende etape, en etape med obligatorisk undervisning, som ikke gav anledning til nogen vurdering af ansøgerne, og til sidst en mundtlig prøve, som talte indtil 50 points, og hvorunder udvælgelseskomiteen udspurgte ansøgerne med henblik på en vurdering af deres kvalifikationsniveau og deres egnethed til at udøve funktioner i kategori A.
Det følger heraf, at de operationer i udvælgelsesprøven, der gik forud for den mundtlige prøve, kun havde til formål at sortere og forberede ansøgerne med hensyn til denne prøve, og at beslutningen om optagelse af en ansøger på egnethedslisten kun kunne afhænge af bedømmelsen af den mundtlige prøve. Sagsøgerens klagepunkt er derfor klart uden relevans for den anfægtede afgørelse.
For det andet har sagsøgeren i det væsentlige gjort gældende, at udvælgelseskomiteen ved udarbejdelsen af egnethedslisten har anvendt kriterier uden forbindelse med udvælgelsesprøven. Herved peger sagsøgeren på den omstændighed, at, i strid med al sandsynlighedsberegning, er forholdet mellem ansøgere fra de i Luxembourg hjemmehørende tjenestegrene (26%) og ansøgere fra tjenestegrenene i Bruxelles (74%) nøjagtigt det samme, både for så vidt angår de ansøgere, der blev antaget til den mundtlige prøve, som de ansøgere, der blev optaget på egnethedslisten. Sagsøgeren fremhæver ligeledes, at, i strid med al matematisk sandsynlighed, blev ingen af de ansøgere, der, som han selv, tilhørte Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, optaget på egnethedslisten, selv om 6 af de 23 ansøgere fra Luxembourg, der var antaget til den mundtlige prøve, var ansat der. Sagsøgeren slutter heraf, at udvælgelseskomiteen har udøvet forskelsbehandling til skade for de ansøgere, der var ansat ved nævnte kontor, eller at udvælgelseskomiteen i hvert fald gennemførte den mundtlige prøve på en sådan måde, at de uligheder, som udelukkende beroede på ansøgernes forskellige tjenestesteder, ikke blev elimineret.
Kommissionen har gjort gældende, at udvælgelseskomiteens afgørelser blev truffet i fuld uafhængighed og upartiskhed ud fra de kriterier for udvælgelsen, som var fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven, uden at der er taget hensyn af geografisk karakter eller lagt vægt på ansættelse i den ene eller anden af Kommissionens tjenestegrene.
Med hensyn til det klagepunkt, at udvælgelseskomiteen skulle have lagt vægt på ansøgernes tjenestested, bemærkes, at det blotte sammenfald af statistiske størrelser i to dele af udvælgelsesprøven ikke i mangel af konkrete holdepunkter giver grundlag for at fastslå, at udvælgelseskomiteen har anvendt et sådant kriterium.
Vedrørende klagepunktet om forskelsbehandling af ansøgere fra en bestemt tjenestegren i Kommissionen er det også tilstrækkeligt at pege på, at man, i mangel af konkrete holdepunkter, ikke kan slutte sig til en sådan forskelsbehandling, blot ud fra fordelingen af de beståede ansøgere på Kommissionens forskellige tjenestegrene.
Til sidst skal det med hensyn til det klagepunkt, at ansøgerne har haft ulige chancer i kraft af deres tjenestested, bemærkes, at den omtvistede udvælgelsesprøve havde til formål at etablere en reserve af tjenestemænd i kategori A, som var egnede til at løse opgaver svarende til denne kategori over alt i Kommissionens tjenestegrene.
Det skal endvidere fremhæves, at ifølge meddelelsen om udvælgelsesprøve var det formålet med den mundtlige prøve at gøre det muligt for udvælgelseskomiteen at vurdere ansøgernes kvalifikationsniveau og egnethed til at udøve funktioner i kategori A.
Det fremgår af de dokumenter vedrørende udvælgelseskomiteens arbejde, som Kommissionen har fremlagt på Domstolens opfordring, at den mundtlige prøve har omfattet fire faser. Ansøgeren svarede først på et generelt spørgsmål, som blev givet efter lodtrækning. Derefter redegjorde han for sin uddannelse og tidligere og nuværende beskæftigelse. Videre blev han udspurgt om betydningen af hans nuværende beskæftigelse i sammenhæng med Fællesskabets politik på det givne område. Endelig skulle ansøgeren svare på et spørgsmål vedrørende Fællesskabets politik på et område uden forbindelse med hans nuværende beskæftigelse. Principielt må en sådan procedure anerkendes som egnet til at sikre, at alle ansøgerne får lige chancer.
På den anden side kan det ikke bestrides, at den mere eller mindre udtalte specialisering, som ansøgerne har erhvervet gennem udøvelsen af funktionerne i deres aktuelle stillinger, har kunnet influere på deres egnethed til at udøve funktionerne i kategori A. Den undervisning, der var et led i udvælgelsesprøven, skulle imidlertid kunne råde bod på sådanne uligheder. Under alle omstændigheder påhvilede det ikke udvælgelseskomiteen at fjerne sådanne uligheder under den mundtlige prøve, hvis formål netop var at vurdere ansøgernes egnethed til at udøve funktioner i kategori A.
Det følger heraf, at nævnte klagepunkt ligeledes savner grundlag, og at sagsøgte vil være at frifinde.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, skal den tabende part dømmes til at bære sagens omkostninger. Ifølge samme reglements artikel 70 skal institutionerne dog bære deres egne omkostninger i sager anlagt af ansatte.

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
DOMSTOLEN (Anden Afdeling)

1)
Sagsøgte frifindes.

2)
Hver part bærer sine omkostninger.

Due
Bahlmann
O'Higgins
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 6. juli 1988.
J.-G. Giraud
Justitssekretær
O. Due
Formand for Anden Afdeling
(
*1
) – Processprog: Fransk.