CELEX: 62007CJ0568
Traktatbrud
artikel 43 EF og 48 EF
optikere
betingelser for etablering
oprettelse og drift af optikerforretninger
utilstrækkelig opfyldelse af en dom fra Domstolen
fast beløb

Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har i stævningen nedlagt følgende påstande:
—
Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF og 48 EF, idet den ikke har truffet alle foranstaltninger til opfyldelse af dom afsagt den 21. april 2005 i sagen Kommissionen mod Grækenland (sag C-140/03, Sml. I, s. 3177).
—
Den Hellenske Republik tilpligtes at betale Kommissionen den foreslåede tvangsbøde på 70956 EUR pr. dag, hvormed opfyldelsen af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland forsinkes, regnet fra afsigelsen af dommen i denne sag, og indtil dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland er fuldstændigt opfyldt.
—
Den Hellenske Republik tilpligtes at betale Kommissionen et fast beløb, hvis størrelse fastsættes ved at multiplicere et dagligt beløb med antallet af de dage, i hvilke forpligtelserne ikke er opfyldt, fra den dag, hvor der blev afsagt dom i sagen Kommissionen mod Grækenland, indtil afsigelse af dommen i nærværende sag.
—
Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Retsforskrifter
Nationale bestemmelser
De nationale retlige rammer består af følgende love: lov nr. 971/79 om udøvelse af erhvervet som optiker og om forretninger for optiske artikler (FEK A’ 223, herefter »lov nr. 971/79«); lov nr. 2646/98 om en national ordning for socialforsorg og øvrige bestemmelser (FEK A’ 236, herefter »lov nr. 2646/98«); lov nr. 3204/03, der ændrer og supplerer lovgivningen på området for det nationale sundhedsvæsen samt regulerer andre områder, der henhører under ministeriet for sundhed og forsorg (FEK A’ 296, herefter »lov nr. 3204/03«), og lov nr. 3661/08 af 19. maj 2998 (FEK A’ 89, herefter »lov nr. 3661/08«).
På tidspunktet for de faktiske omstændigheder, der var relevante for dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, havde artikel 6, stk. 6, artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i lov nr. 971/79 følgende ordlyd:
»Artikel 6
[…]
6.   Med forbehold af bestemmelserne i stk. 3 (apotekervirksomhed) og bestemmelserne i artikel 8, stk. 2 (overdragelse til familiemedlemmer), drives optikerforretninger personligt af indehaveren af den i forbindelse hermed udstedte tilladelse. Hver optiker må kun drive én optikerforretning […].
Artikel 7
1.   Optikerforretninger må kun oprettes af indehavere af autorisation som optiker, og drift af optikerforretninger er betinget af, at den kompetente offentlige myndighed udsteder tilladelse hertil.
[…]
Artikel 8
1.   Tilladelsen til at drive optikerforretning er personlig og uoverdragelig.
[…]«
Artikel 27, stk. 4, i lov nr. 2646/98 bestemmer:
»Kun autoriserede optikere kan stifte et ansvarligt handelsselskab eller et kommanditselskab, på betingelse af at den person, der har tilladelse til at drive forretningen, deltager med mindst 50% i selskabskapitalen. En optiker kan højst deltage i et andet selskab, forudsat at tilladelsen til at oprette og drive optikerforretningen er udstedt til en anden autoriseret optiker.«
Artikel 6 i lov nr. 971/79 er under proceduren i den sag, som gav anledning til dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, blevet ændret ved lov nr. 3204/03, således at det nu er tilladt for optikere, der er fysiske personer, at drive mere end én optikerforretning på betingelse af, at hver forretning bliver drevet af en autoriseret optiker.
Artikel 7 i lov nr. 971/79 er ligeledes blevet ændret ved lov nr. 3204/03, hvorefter
»1.   Optikerforretninger kan oprettes af:
(a)
personer, som har tilladelse til at udøve erhvervet som optiker, og
(b)
selskaber, uanset deres juridiske form, på betingelse af,
1)
at flertallet af selskabsdeltagerne og butiksbestyreren eller flertallet af butiksbestyrerne er optikere for så vidt angår ansvarlige handelsselskaber
2)
at mere end halvdelen af selskabsdeltagerne, som ejer mere end halvdelen af selskabskapitalen, er optikere for så vidt angår anpartsselskaber
3)
at mindst 51% af selskabskapitalen ejes af optikere etableret i et af Den Europæiske Unions medlemsstater for så vidt angår aktieselskaber.
[…]«
Efter udløbet af den frist, som Kommissionen havde fastsat i den begrundede udtalelse af 4. juli 2006 i den foreliggende sag, vedtog Den Hellenske Republik lov nr. 3661/08. Denne lovs artikel 14 bestemmer følgende:
»Artikel 7, stk. 1-7, i lov nr. 971/79 […], som ændret ved artikel 21, stk. 3, i lov nr. 3204/03 […], affattes som følger:
Optikerforretninger kan oprettes af: A) fysiske personer og B) selskaber, uanset deres form. En tilladelse til at udøve erhvervet som optiker er ikke nødvendig.
Driften af en optikerforretning er underlagt et krav om udnævnelse af en ansvarlig autoriseret optiker på sundhedsområdet, som udelukkende skal arbejde i den pågældende forretning. Den sundhedsansvarlige kan også være indehaveren eller en selskabsdeltager i det stiftende selskab, forudsat at vedkommende er autoriseret optiker og arbejder i forretningen.
Fysiske personer og selskaber kan oprette og drive flere optikerforretninger, såfremt de hver har en særskilt tilladelse og forskellige sundhedsansvarlige optikere.
[…]«
Dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland
I dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland gav Domstolen Kommissionen medhold i dens første klagepunkt og fastslog, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, idet den har udstedt og opretholdt lov nr. 971/79, der ikke tillader en autoriseret optiker som fysisk person at drive mere end én optikerforretning (herefter »første klagepunkt, hvori Kommissionen fik medhold«).
I samme dom gav Domstolen ligeledes Kommissionen medhold i dens andet klagepunkt og fastslog, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF og 48 EF, idet den har udstedt og opretholdt lov nr. 971/79 og nr. 2646/98, hvorefter en juridisk person kun kan oprette en optikerforretning i Grækenland på betingelse af,
—
at tilladelsen til at oprette og drive optikerforretning er udstedt i en autoriseret optikers/fysisk persons navn, at den person, der har tilladelsen til at drive forretning, deltager med mindst 50% i selskabskapitalen og i selskabets fortjeneste og tab, og at selskabet har form af et ansvarligt handelsselskab eller et kommanditselskab, og
—
at den pågældende optiker højst deltager i et andet selskab, der ejer en optikerforretning, forudsat at tilladelsen til at oprette og drive forretningen er udstedt til en anden autoriseret optiker (herefter »det andet klagepunkt, hvori Kommissionen fik medhold«).
Den administrative procedure
Ved åbningsskrivelse af 13. december 2005 konstaterede Kommissionen, at de af Den Hellenske Republik trufne foranstaltninger ikke fuldstændigt opfyldte dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Denne medlemsstat anførte i sit svar af 22. februar 2006, at den var ved at udarbejde et lovforslag, hvorefter alle former for selskaber ville have mulighed for at oprette optikerforretninger uden noget krav om, at flertallet af selskabsdeltagerne skulle være optikere.
Den 4. juli 2006 fremsendte Kommissionen en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede Den Hellenske Republik til at træffe alle fornødne foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Ved skrivelse af 8. september 2006 svarede denne medlemsstat, at den støttede en ændring til det nævnte lovforslag, som ville sikre en fuldstændig opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Den nævnte medlemsstat oplyste ved skrivelse af 22. december 2006 Kommissionen om, at det nævnte lovforslag var blevet forelagt det græske parlament den .
Kommissionen var af den opfattelse, at Den Hellenske Republik ikke inden for den fastsatte frist havde truffet de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, hvorfor den anlagde nærværende søgsmål.
Det senere forløb under denne sag
Den 19. maj 2008 blev lov nr. 3661/08 offentliggjort i Den Hellenske Republiks officielle tidende. Ifølge sagsøgte sikrer denne lov en fuldstændig opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Kommissionen har efter at have gennemgået indholdet af denne lov ved skrivelse af 28. november 2008 oplyst Domstolen om, at den var af den opfattelse, at Den Hellenske Republik havde bragt sin lovgivning i overensstemmelse med den nævnte dom.
Kommissionen har som følge heraf ikke nedlagt påstand om fastsættelse af en tvangsbøde. Den har imidlertid fastholdt påstanden om betaling af et fast beløb og størrelsen af dette beløb.
Traktatbruddet
Parternes argumenter
Det er Kommissionens opfattelse, at Den Hellenske Republik på den dato, der er fastsat i den begrundede udtalelse, kun delvist har opfyldt dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Den Hellenske Republik har bestridt, at der foreligger et traktatbrud, idet den har gjort gældende, at lov nr. 3204/03 havde fjernet alle restriktionerne for etableringsfriheden for fysiske personer og mindsket restriktionerne for etableringsfriheden for juridiske personer. Denne lov har dels ophævet forbuddet mod, at fysiske personer driver flere optikerforretninger, dels gjort det muligt for selskaber, uanset deres form, at være indehavere af og drive optikerforretninger.
Den Hellenske Republik har imidlertid i replikken anerkendt, at lov nr. 3204/03 havde bibeholdt et enkelt krav, som ikke helt opfyldte de betingelser, som fremgår af det andet klagepunkt, der blev taget til følge, i dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, nemlig kravet om, at flertallet af selskabsdeltagerne i et selskab, som driver en optikerforretning, skal bestå af optikere, og hvad angår aktieselskaber, at mindst 51% af selskabskapitalen skal ejes af optikere.
Det er Den Hellenske Republiks opfattelse, at den med vedtagelsen af lov nr. 3661/08 har truffet alle de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
I sine skriftlige indlæg og under retsmødet har Den Hellenske Republik gjort gældende, at forsinkelsen med hensyn til vedtagelsen af de omhandlede lovændringer skyldtes dels afholdelsen af valg, dels, at parlamentet havde forkastet det første lovforslag desangående.
Domstolens bemærkninger
Det bemærkes, at ifølge fast praksis skal spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger et traktatbrud, vurderes på baggrund af forholdene i medlemsstaten, som de var ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse, og at ændringer af forholdene i tiden derefter ikke kan tages i betragtning af Domstolen (jf. bl.a. dom af 9.12.2008, sag
C-121/07, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 9159
, præmis 22).
Som Den Hellenske Republik har anerkendt, sikrer de lovgivningsmæssige foranstaltninger, som er blevet truffet inden udløbet af den frist, som er fastsat i den begrundede udtalelse, ikke opfyldelsen af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland hvad angår det andet klagepunkt, som blev taget til følge ved denne dom.
Det er desuden ubestridt, at lov nr. 3661/08 er blevet vedtaget efter udløbet af nævnte frist, og at dens bestemmelser derfor ikke kan indgå i vurderingen af, om der foreligger et traktatbrud.
Det må derfor fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228, stk. 1, EF, idet den ikke på tidspunktet for udløbet af den frist, som er fastsat i den af Kommissionen i medfør af artikel 228 EF udstedte begrundede udtalelse, har truffet alle foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Den økonomiske sanktion
Parternes argumenter
Ved sin meddelelse af 13. december 2005 om gennemførelsen af artikel 228 EF (SEK(2005) 1658) har Kommissionen angivet, hvorledes den fremover vil varetage den opgave, som den tillægges i henhold til denne bestemmelse.
Som angivet i punkt 10 i denne meddelelse, vil Kommissionen herefter systematisk stille krav om domfældelse af den forsømmelige medlemsstat til betaling af et fast beløb, og den vil fastholde kravet uden i øvrigt at ville hæve sagen, selv i tilfælde af, at medlemsstaten opfylder dommen, efter at sagen er blevet indbragt for Domstolen og før afsigelsen af dommen i medfør af artikel 228 EF.
På grundlag af dom af 12. juli 2005, Kommissionen mod Frankrig (sag C-304/02, Sml. I, s. 6263), og dens meddelelse af havde Kommissionen i første omgang nedlagt påstand om, at Domstolen både skulle pålægge Den Hellenske Republik en tvangsbøde og et fast beløb.
Som anført i denne doms præmis 17, har det været Kommissionens opfattelse, at Den Hellenske Republik med vedtagelsen af lov nr. 3661/08 har bragt sin lovgivning i overensstemmelse med dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, og Kommissionen har nedlagt påstand om, at Domstolen kun pålægger denne medlemsstat at betale et fast beløb.
Under den skriftlige forhandling og i retsmødet har Kommissionen anført, at det faste beløb skal beregnes ved at multiplicere et grundlæggende fast beløb, fastsat til 200 EUR pr. dag, med en koefficient for grovhed og med en koefficient, som afspejler betalingsevnen, som er 4,38 for Den Hellenske Republik.
Kommissionen har herved foreslået en koefficient for grovhed på 9 ud af 20, henset til vigtigheden af de fællesskabsbestemmelser, som er blevet overtrådt, og konsekvenserne af denne overtrædelse for offentlige og private interesser.
Hvad for det første angår vigtigheden af de fællesskabsbestemmelser, som er blevet overtrådt, har Kommissionen understreget, at den manglende opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland har bidraget til at bibeholde et væsentligt indgreb i en grundlæggende rettighed, idet der skabes en forskelsbehandling mellem fysiske og juridiske personer, som er uforenelig med artikel 43 EF og 48 EF.
For det andet er det Kommissionens opfattelse, at konsekvenserne af overtrædelsen for offentlige og private interesser er særligt alvorlige, eftersom de omhandlede lovbestemmelser hovedsageligt har til formål at beskytte det græske marked og at hindre optikerselskaber med hjemsted i andre medlemsstater i at få adgang hertil. Opretholdelsen af de nævnte bestemmelser har således udgjort en væsentlig hindring for det indre markeds funktion, for så vidt som den har bidraget til dets opsplitning.
Hvad for det tredje angår de skærpende og formildende omstændigheder er det Kommissionens opfattelse, at Den Hellenske Republik igennem flere på hinanden følgende år, selv om den havde fuldt kendskab til såvel fællesskabsbestemmelserne som dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, har forsøgt at bevare beskyttelsesordningen med hensyn til en vis kategori af erhvervsdrivende og forbudt juridiske personer fra andre medlemsstater adgang til det nævnte marked. Den har således helt ignoreret åbningsskrivelserne og de gentagne rykkere fra Kommissionen, hvis indhold den helt har set bort fra.
Den Hellenske Republik har i det væsentlige gjort gældende, at en pålæggelse af et fast beløb er uberettiget, eftersom Den Hellenske Republik har vedtaget de nødvendige lovgivningsmæssige foranstaltninger og opfyldt dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland på eget initiativ og inden for en kort og rimelig frist.
Subsidiært har denne medlemsstat bestridt den koefficient for grovhed, som Kommissionen har foreslået, og har i det væsentlige gjort gældende, at de omtvistede græske lovbestemmelser ikke varetager et protektionistisk formål, men derimod varetager tvingende almene hensyn, som vedrører den offentlige sundhed.
Forsinkelsen med hensyn til opfyldelsen af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland skyldes ikke et ønske om at forhale opfyldelsen, men derimod interne vanskeligheder forbundet med lovgivningsprocessen og afholdelsen af valg.
Henset til sagens genstand og indholdet af artikel 14 i lov nr. 3661/08, er der slet ingen konkret risiko for gentagelse.
Ifølge Den Hellenske Republik er overtrædelsen desuden ikke særligt alvorlig, idet den selv inden vedtagelsen af lov nr. 3661/08 kun vedrørte en del af det andet klagepunkt i dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Domstolens bemærkninger
Tvangsbøden
Det bemærkes, at i henhold til fast retspraksis er en eventuel pålæggelse af en tvangsbøde i medfør af artikel 228 EF i princippet kun berettiget, såfremt der fortsat foreligger et traktatbrud på grund af, at en foregående dom fra Domstolen ikke er blevet opfyldt (jf. i denne retning dom af 18.7.2006, sag
C-119/04, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 6885
, præmis 45 og 46, og af , sag
C-503/04, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 6153
, præmis 40).
Henset til, at Kommissionen har anerkendt, at lov nr. 3661/08 sikrer en fuldstændig opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, er der intet grundlag for at pålægge Den Hellenske Republik at betale en tvangsbøde.
Det faste beløb
Den eventuelle pålæggelse af et fast beløb bør i det enkelte tilfælde ske på grundlag af samtlige relevante forhold, som vedrører såvel særegenhederne ved det fastslåede traktatbrud som den holdning, der blev indtaget af den pågældende medlemsstat, efter at proceduren ifølge artikel 228 EF var blevet indledt (jf. navnlig dommen af 9.12.2008 i sagen Kommissionen mod Frankrig, præmis 62).
Mens pålæggelsen af en tvangsbøde må anses for særligt egnet til at tilskynde en medlemsstat til hurtigst muligt at bringe et traktatbrud til ophør, når dette, såfremt en sådan foranstaltning ikke træffes, ville have tendens til at vare ved, hviler et påbud om betaling af et fast beløb i højere grad på en vurdering af de konsekvenser, som den pågældende medlemsstats manglende opfyldelse af sine forpligtelser har på private og offentlige interesser, navnlig når traktatbruddet har varet ved i en lang periode efter den dom, hvorved det oprindeligt blev fastslået (dommen af 12.7.2005 i sagen Kommissionen mod Frankrig, præmis 81).
Det tilkommer Domstolen i den enkelte sag og på grundlag af de konkrete omstændigheder, der er forelagt den, samt ud fra den grad af pression og prævention, den finder fornøden, at fastsætte egnede økonomiske sanktioner for at sikre opfyldelse hurtigst muligt af den dom, som tidligere har fastslået et traktatbrud, og at forebygge gentagelse af tilsvarende tilsidesættelser af fællesskabsretten (jf. dommen af 9.12.2008 i sagen Kommissionen mod Frankrig, præmis 59).
Under alle omstændigheder tilkommer det Domstolen, såfremt den beslutter at pålægge betaling af et fast beløb, under udøvelsen af sin skønsbeføjelse at fastsætte det pågældende beløb således, at det dels er afpasset efter omstændighederne, dels er proportionalt med det fastslåede traktatbrud samt den pågældende medlemsstats betalingsevne (jf. dom af 25.11.2003, sag
C-278/01, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 14141
, præmis 41).
Med henblik på at træffe afgørelse om påstanden om pålæggelse af et fast beløb er det følgelig nødvendigt at tage hensyn til samtlige omstændighederne i denne sag, herunder navnlig Den Hellenske Republiks holdning, varigheden og grovheden af overtrædelsen.
Hvad for det første angår holdningen hos denne medlemsstat er det ubestridt, at denne ikke fuldt ud har opfyldt det andet klagepunkt, der blev taget til følge i dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, ved blot at vedtage lov nr. 3661/08, henset til, at de tiltag, som var nødvendige for helt at fjerne de hindringer, som er fastslået ved denne dom, ikke var forbundet med særlige vanskeligheder.
Det bemærkes herved, at de af Den Hellenske Republik påberåbte hensyn, hvorefter forsinkelsen med hensyn til opfyldelsen af den nævnte dom skyldes interne vanskeligheder forbundet med lovgivningsproceduren eller afholdelsen af valg, ikke kan lægges til grund. Som Domstolen gentagne gange har understreget, kan en medlemsstat ikke påberåbe sig bestemmelser, former for praksis eller forhold i sin interne retsorden til støtte for, at forpligtelser i henhold til fællesskabsretlige regler ikke overholdes (jf. navnlig dommen i sagen Kommissionen mod Tyskland, præmis 38).
Hvad for det andet angår varigheden af traktatbruddet bemærkes, at selv om artikel 228 EF ikke fastsætter nogen frist for, hvornår en dom skal være opfyldt, er det ubestridt, at der straks skal iværksættes foranstaltninger med henblik på at opfylde en dom, og at disse skal være gennemført så hurtigt som muligt (jf. dom af 6.11.1985, sag
C-131/84, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 3531
, præmis 7).
Det bemærkes, at der i denne sag er forløbet næsten 37 måneder fra tidspunktet for afsigelsen af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, indtil Den Hellenske Republik har bragt sin lovgivning fuldstændigt i overensstemmelse med nævnte dom.
Det må således konstateres, at det traktatbrud, som Den Hellenske Republik foreholdes, er vedblevet at bestå i en betydelig tidsperiode, navnlig henset til, at det ikke ville have været kompliceret fuldt ud at opfylde dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland.
Hvad for det tredje angår overtrædelsens grovhed bemærkes, at det foreliggende traktatbrud har bibeholdt en betydelig hindring for etableringsfriheden.
I dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland udtalte Domstolen således, at de omtvistede lovbestemmelser var i strid med det grundlæggende princip i artikel 43 EF, idet de kun tillod selskaber etableret i andre medlemsstater at oprette og drive optikerforretninger, hvis flertallet af selskabsdeltagerne bestod af optikere, eller hvis indehaverne af størstedelen af selskabsandelene var optikere.
Det bemærkes herved, at et traktatbrud som det, der foreligger i denne sag, kan have væsentlig betydning for interesserne for selskaber og optikere etableret i en anden medlemsstat, som ønsker at oprette en optikerforretning i Grækenland.
Henset til det ovenstående er det ifølge Domstolen berettiget at pålægge Den Hellenske Republik at betale et fast beløb.
Med henblik på at fastsætte størrelsen af det faste beløb anser Domstolen det for hensigtsmæssigt, i tillæg til udtalelserne i denne doms præmis 49-56, også at tage hensyn til følgende omstændigheder.
Det bemærkes således, at Den Hellenske Republik allerede inden afsigelsen af dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland delvist havde bragt det traktatbrud, som konstateredes ved nævnte dom, til ophør. Den Hellenske Republik havde således ændret de omtvistede bestemmelser, hvorefter det ikke var muligt for optikere, som var fysiske personer, at drive mere end én optikerforretning, og havde fjernet størstedelen af betingelserne vedrørende juridiske personers oprettelse og drift af optikerforretninger.
Det bemærkes desuden, at Den Hellenske Republik med vedtagelsen af lov nr. 3661/08 helt har opfyldt kravene i dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland i løbet af proceduren i den foreliggende sag.
Henset til samtlige ovenstående betragtninger er det en rimelig bedømmelse af sagens omstændigheder, at det faste beløb, som Den Hellenske Republik skal betale, fastsættes til 1 mio. EUR.
Det bør følgelig pålægges Den Hellenske Republik at betale Kommissionen et fast beløb på 1 mio. EUR på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«.
Sagens omkostninger
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagsomkostningerne, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagsomkostningerne, og Den Hellenske Republik har tabt sagen, bør den pålægges at betale sagsomkostningerne.

På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer Domstolen (Anden Afdeling):

1)
Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228, stk. 1, EF, idet den ikke på tidspunktet for udløbet af den frist, som er fastsat i den af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 228 EF udstedte begrundede udtalelse, har truffet alle foranstaltninger til opfyldelse af dommen af 21. april 2005 i sagen Kommissionen mod Grækenland (sag C-140/03).

2)
Den Hellenske Republik betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber et fast beløb på 1 mio. EUR, der indbetales på kontoen »De Europæiske Fællesskabers egne indtægter«.

3)
Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: græsk.