CELEX: 62006CJ0207
Reglamentas (EB) Nr. 615/98
Eksporto grąžinamosios išmokos
Gyvų galvijų gerovė juos vežant
Direktyva 91/628/EEB
Nuostatų, susijusių su gyvūnų apsauga juos vežant, taikymas
Nuostatos, susijusios su kelionės trukme, poilsio laiku bei galvijų vežimu jūra į ne Bendrijoje esančią paskirties vietą
Gyvūnų šėrimas ir girdymas kelionėje

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą susijęs su 1998 m. kovo 18 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 615/98, nustatančio išsamias reikalavimų skiriant eksporto grąžinamąsias išmokas taisykles, susijusias su gyvų galvijų gerove juos transportuojant (
OL L 82, p. 19
), 1 straipsnio ir 1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvos 91/628/EEB dėl gyvūnų apsaugos juos vežant, keičiančios Direktyvas 90/425/EEB ir 91/496/EEB (
OL L 340, p. 17
), iš dalies pakeistos 1995 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 95/29/EB (
OL L 148, p. 52
, toliau – Direktyva 91/628), nuostatų išaiškinimu.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant ginčą tarp
Schwaninger Martin, Viehhandel – Viehexport
(toliau –
Schwaninger
) ir
Zollamt Salzburg, Erstattungen
(toliau –
Zollamt
) dėl atsisakymo mokėti eksporto grąžinamąsias išmokas už gyvų galvijų transportavimą į Albaniją.
Teisinis pagrindas
1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (
OL L 148, p. 24
), iš dalies pakeisto 1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2634/97 (
OL L 356, p. 13
, toliau – Reglamentas Nr. 805/68), 13 straipsnio 9 dalies antrojoje pastraipoje numatyta, kad grąžinamosios išmokos už gyvų gyvūnų eksportą mokamos tik tuo atveju, jei laikomasi Bendrijos teisės aktų dėl gyvūnų gerovės, ypač dėl gyvūnų apsaugos juos vežant, nuostatų.
Reglamentas Nr. 615/98
Reglamento Nr. 805/68 taikymo taisyklės patikslinamos Reglamente Nr. 615/98.
Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnyje nustatyta, kad eksporto grąžinamosios išmokos už gyvus galvijus skiriamos, jeigu juos transportuojant į pirmojo iškrovimo galutinės paskirties trečiojoje šalyje vietą laikomasi Direktyvos 91/628 ir minėto reglamento nuostatų.
Kaip nurodyta to paties reglamento 2 straipsnyje, iš Europos bendrijos muitų teritorijos išvežami gyvūnai yra patikrinami. Oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas turi patikrinti ir patvirtinti, kad gyvūnų būklė leidžia juos vežti pagal Direktyvoje 91/628 įtvirtintas nuostatas, kad transporto priemonė, kurioje gyvūnai išvežami iš Bendrijos muitų teritorijos, atitinka šios direktyvos nuostatas ir kad buvo imtasi reikalingų priemonių užtikrinti gyvūnų priežiūrą kelionės metu pagal minėtos direktyvos reikalavimus.
Minėto reglamento 5 straipsnio 1 dalyje nurodoma:
„1.   Eksportuotojas valstybės narės, kurioje buvo priimta deklaracija, kompetentingoms valdžios institucijoms vėliausiai kartu su eksporto deklaracija pateikia reikiamą informaciją apie kelionę.
Tuo pačiu metu arba vėliausiai iš karto apie tai sužinojęs eksportuotojas informuoja kompetentingas valdžios institucijas apie bet kokį galimą transporto priemonės pakeitimą.“
Pagal šio 5 straipsnio 2 dalį prašymas skirti eksporto grąžinamąsias išmokas turi būti pateiktas kartu su įrodymais, kad buvo laikytasi šio reglamento 1 straipsnio nuostatų, o tokie įrodymai yra kontrolinis egzempliorius T5 ir patikrinimo bendrovės ataskaita, pateikiami kartu su veterinarijos sertifikatu.
Reglamento Nr. 615/98 5 straipsnio 3 dalyje vis dėlto nustatyta, kad eksporto grąžinamosios išmokos nėra mokamos už vežimo metu kritusius gyvūnus ar už gyvūnus, dėl kurių kompetentinga valdžios institucija, atsižvelgdama į minėto 5 straipsnio 2 dalyje nurodytus dokumentus, šio reglamento 4 straipsnyje nurodytą patikrinimo ataskaitą ir (arba) kitus jos turimus įrodymus apie minėto reglamento 1 straipsnio nuostatų laikymąsi, mano, jog nebuvo laikytasi Direktyvos 91/628.
Direktyva 91/628
Pagal Direktyvos 91/628 1 straipsnio 1 dalies a punktą ši direktyva taikoma vežant naminius galvijus.
Pagal minėtos direktyvos 2 straipsnio 2 dalį:
„<…>
b)
„vežimas“ – bet koks gyvūnų judėjimas transporto priemonėmis, taip pat gyvūnų pakrovimas ir iškrovimas;
<…>
h)
„poilsio laikas“ – tęstinis laikotarpis kelionės metu, per kurį gyvūnai nėra vežami transporto priemone;
<…>“
Šios direktyvos 5 straipsnio, A skirsnio 2 dalies d punktas nurodo, kad vežėjas:
„užtikrina:
i)
kad b punkte minimo maršruto plano originalas:
—
yra tinkamai sudarytas ir tam tikrų asmenų reikiamu metu visiškai užpildytas,
<…>
ii)
kad už vežimą atsakingas personalas:
—
maršruto plane nurodo, kada ir kur kelionėje vežami gyvūnai buvo šeriami ir girdomi,
<…>“
Direktyvos 91/628 priedo VII skyrius, kuris sudaro šio priedo 48 dalį, susijęs su girdymo ir šėrimo intervalais, kelionės trukme bei poilsio laiku. Šioje 48 dalyje nustatyta:
„<…>
2.
Gyvūnų, priklausančių 1 punkte minimoms rūšims, kelionės trukmė negali viršyti 8 val.
3.
Maksimali kelionės trukmė, minima 2 punkte, gali būti pratęsta, jeigu gyvūnus vežanti transporto priemonė atitinka tokius papildomus reikalavimus:
—
ant transporto priemonės dugno esama pakankamai pakrato,
—
transporto priemone vežamas tinkamas pašaras transportuojamai gyvūnų rūšiai ir jo užtenka visai kelionei,
—
prie gyvūnų galima tiesiogiai prieiti,
—
įrengta tinkama ventiliacija, kurią galima keisti pagal temperatūrą (išorinė ir vidinė ventiliacija),
—
įrengti stumdomi užtvarai, kad būtų galima sudaryti atskirus gardus,
—
transporto priemonėje esama įrenginių, kuriuos prijungus prie vandens šaltinio sustojimo vietose galima būtų tiekti gyvūnams vandenį,
<…>
4.
Nustatomi tokie girdymo ir šėrimo intervalai, kelionės trukmė ir poilsio laikas vežant transporto priemonėmis, atitinkančiomis 3 punkte išdėstytus reikalavimus:
<…>
d)
visi kiti 1 punkte minimų rūšių gyvūnai po 14 val. kelionės turi būti pailsinami mažiausiai 1 val., kad per šį poilsio laiką jie galėtų būti pagirdyti ir, jeigu reikia, pašerti. Po šio poilsio laiko juos galima vežti dar 14 val.
5.
Pasibaigus nustatytam kelionės laikui, gyvūnus būtina iškrauti, pašerti, pagirdyti ir pailsinti mažiausiai 24 val.
<…>
7.
a)Gyvūnų negalima vežti jūra, jeigu maksimali kelionės trukmė ilgesnė negu nurodyta 2 punkte, nebent laikomasi sąlygų, išdėstytų 3 ir 4 punktuose, išskyrus sąlygas dėl kelionės trukmės ir poilsio laiko;
b)
vežant gyvūnus jūra reguliariu tiesioginiu maršrutu tarp dviejų Bendrijos geografinių taškų transporto priemonėmis, kurios pakrautos į laivą neiškraunant gyvūnų, pastaruosius būtina pailsinti 12 val., kai jie iškraunami paskirties uoste ar netoliese, nebent kelionės trukmė jūra tokia, kad kelionę galima laikyti atitinkančią 2, 3 ir 4 punkto reikalavimus.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2002 m. spalio 23 d.
Schwaninger
deklaravo 33 galvijų eksportą į Albaniją ir paprašė, kad už tai jai būtų skirta eksporto grąžinamoji išmoka. Gyvūnai 14 valandų buvo vežami sausumos keliais iš Austrijos į Italiją ir iškrauti Triesto uoste. Po 24 valandų poilsio, kurio metu buvo pašerti ir pagirdyti, galvijai vėl pakrauti į transporto priemonę, kuri buvo plukdoma „ro ro“ tipo keltu. Kelionė jūra iš Triesto į Duresį (Albanija) truko 41 valandą 30 minučių. Vėliau ta pačia transporto priemone gyvūnai be sustojimo buvo vežami sausumos keliais iki Liušnės (Albanija). Čia jie atvyko tą pačią dieną ir buvo galiausiai iškrauti po iš viso 46 valandas trukusios kelionės.
Zollamt
konstatavo, kad pateiktame maršruto plane nebuvo už vežimą atsakingų asmenų pateiktos informacijos apie gyvūnų girdymą ir šėrimą vežant jūra, ir remdamasi tuo padarė išvadą, kad galvijai 46 valandas nebuvo šeriami ir girdomi. Šiuo atžvilgiu ji laikė nereikšmingu vėliau vairuotojo pateiktą priesaikai tolygų pareiškimą su informacija apie gyvūnų šėrimą ir girdymą, kurios trūko maršruto plane. Todėl
Zollamt
nusprendė atmesti jai pateiktą prašymą skirti eksporto grąžinamąją išmoką.
Ieškinys, pareikštas dėl minėto sprendimo, pirmojoje instancijoje buvo atmestas, todėl 2005 m. rugsėjo 9 d.
Schwaninger
pateikė apeliacinei instancijai apeliacinį skundą, kuriame nurodė, jog skundžiamame sprendime, kaip atsisakymo skirti eksporto grąžinamąją išmoką pagrindas, nurodomas tik informacijos trūkumas vežimo maršruto plane.
Manydamas, kad ginčo, dėl kurio į jį buvo kreiptasi, sprendimas priklauso nuo Bendrijos teisės nuostatų aiškinimo,
Unabhängiger Finanzsenat Salzburg-Aigen
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar <…> Reglamento <…> Nr. 615/98 1 straipsnis turi būti suprantamas taip, kad Direktyvos 91/628 <…> priedo (48 dalies 7 punkto b papunktis) analogiškai turi būti taikomas vežant gyvūnus jūra reguliariu tiesioginiu maršrutu tarp Bendrijos geografinio taško ir trečiosios šalies geografinio taško transporto priemonėmis, kurios pakraunamos į laivą neiškraunant gyvūnų?
2.
Jei į pirmąjį klausimą bus atsakyta teigiamai, ar Direktyvos 91/628 <…> priedo (48 dalies 7 punkto b papunktis) turi būti suprantamas taip, kad, vežant galvijus, kelionės jūra trukmė neatitinka 4 punkto d papunktyje įtvirtintos nuostatos, jeigu po 14 vežimo valandų gyvūnai nepailsinami mažiausiai vieną valandą?
3.
Jei į pirmąjį klausimą bus atsakyta neigiamai, ar tuomet taikytina nuostata, t. y. Direktyvos 91/628 <…> priedo (48 dalies 7 punkto a papunktis), turi būti suprantama taip, kad vežant jūra reguliariu tiesioginiu maršrutu tarp Bendrijos geografinio taško ir trečiosios šalies geografinio taško transporto priemonėmis, kurios pakraunamos į laivą neiškraunant gyvūnų, vežimo trukmė yra nesvarbi, jeigu gyvūnai reguliariai šeriami ir girdomi, ir kad tokiu atveju sunkvežimius iškrovus paskirties uoste tuoj pat prasideda kitas 29 valandų vežimo sausumos keliais laikotarpis?
4.
Jeigu į trečiąjį klausimą bus atsakyta teigiamai, ar Direktyvos 91/628 <…> 5 straipsnio A skirsnio 2 dalies d punkto ii papunkčio pirma įtrauka turi būti suprantama taip, kad už vežimą atsakingi asmenys maršruto plane privalo nurodyti, kada jūra vežami gyvūnai buvo šeriami ir girdomi, ir kad iš anksto rašomąja mašinėle atspausdintas įrašas „vežant jūra (gyvūnai) šeriami ir girdomi vakare, ryte, per pietus, vakare ir ryte“ neatitinka Direktyvos 91/628 reikalavimų, o to teisinė pasekmė yra tai, kad dėl trūkstamų įrašų apie (gyvūnų) priežiūrą prarandama teisė gauti eksporto grąžinamąją išmoką, jeigu reikalingi įrodymai nepateikiami kitu būdu?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti Reglamente Nr. 615/98 pateikiamos nuorodos į Direktyvą 91/628 apimtį, ypač ar taikant šią nuorodą vežimui „ro ro“ tipo keltu iš Bendrijos geografinio taško į geografinį tašką trečiojoje šalyje taikomas šios direktyvos priedo VII skyriaus 48 dalies 7 punkto a papunktis, ar pagal analogiją reikia taikyti šios 48 dalies 7 punkto b papunktį.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, jog nors Direktyvos 91/628 priedo 48 dalies 7 punkto b papunktyje aiškiai apibrėžta jo taikymo sritis vežimui jūra tarp dviejų Bendrijos geografinių taškų, būtina, kad minėto punkto taikymo sritis apimtų ir vežimą „ro ro“ tipo keltu, aptariamu pagrindinėje byloje, vykdančiu pervežimus iš Bendrijos geografinio taško į geografinį tašką trečiojoje šalyje. Šio teismo nuomone, tokį išplėtimą pateisina Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnyje pateikiama nuoroda į Direktyvą 91/628, kuriuo reikalaujama laikytis pastarosios nuostatų transportuojant gyvūnus į pirmojo iškrovimo galutinės paskirties trečiojoje šalyje vietą.
Visų pirma reikia nurodyti, kad Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnis numato, jog Reglamento Nr. 805/68 13 straipsnio 9 dalies antroji pastraipa taikoma ir eksporto grąžinamajai išmokai už gyvus galvijus, priklausančius Kombinuotosios nomenklatūros 0102 pozicijai, mokamai, tik jei transportuojant gyvulius į pirmojo iškrovimo galutinės paskirties trečiojoje šalyje vietą laikomasi Direktyvos 91/628 nuostatų (žr. 2008 m. sausio 17 d. Sprendimo
Viamex Agrar Handel ir ZVK
,
C-37/06 ir C-58/06, Rink. p. I-69
, 17 punktą).
Dėl Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnyje pateikiamos bendros nuorodos į Direktyvą 91/628 Teisingumo Teismas nusprendė, kad šio straipsnio tikslas yra užtikrinti, siekiant taikyti Reglamento Nr. 805/68 13 straipsnio 9 dalį, atitinkamų minėtos direktyvos nuostatų dėl gyvų gyvūnų gerovės ir būtent apsaugos juos vežant, laikymąsi (šiuo atžvilgiu žr. minėto sprendimo
Viamex Agrar Handel ir ZVK
19 punktą).
Tačiau aplinkybė, kad Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnyje nurodomos Direktyvos 91/628 nuostatos, įtvirtinančios sąlygas grąžinamųjų išmokų skyrimui, neturėtų pakeisti šių nuostatų taikymo srities. Aplinkybė, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas nurodė taikyti minėtas nuostatas iki pirmojo iškrovimo galutinės paskirties trečiojoje šalyje vietos, neturi būti aiškinama taip, jog teisinis reglamentavimas, taikomas specifiniam pervežimui tarp dviejų taškų Bendrijos teritorijoje, būtinai yra taikomas tokiam pačiam pervežimui iš geografinio taško, esančio Bendrijos teritorijoje, į geografinį tašką, esantį atitinkamoje trečiojoje šalyje.
Nors pagal Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnį eksporto grąžinamųjų išmokų skyrimas priklauso nuo to, ar laikytasi Direktyvos 91/628 nuostatų skirtingais gyvūnų vežimo etapais iki jų pirmojo iškrovimo galutinės paskirties trečiojoje šalyje vietos, reikia konstatuoti, jog šios direktyvos priedo 48 dalies 7 punkto b papunktyje įtvirtintos nuostatos aiškiai nurodo vežimą Bendrijos teritorijoje ir todėl neturėtų būti taikomos tokios pačios rūšies vežimui į trečiąją šalį.
Iš tikrųjų Direktyvos 91/628 priedo 48 dalis turi būti aiškinama taip, kad, pirma, šios dalies 7 punkto b papunktis taikomas vežimams „ro ro“ tipo keltu, vykdomiems reguliariu tiesioginiu maršrutu tarp dviejų Bendrijos geografinių taškų, kurie turi atitikti šioje dalyje įtvirtintas sąlygas, ir, antra, jeigu ši nuostata netaikoma, turi būti laikomasi 48 dalies 7 punkto a papunktyje įtvirtintų reikalavimų.
Tokiomis aplinkybėmis reikia manyti, kad Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnyje esanti nuoroda į Direktyvą 91/628 neturi būti aiškinama taip, kad jos priedo 48 dalies 7 punkto b papunktis, kurio taikymo sritis aiškiai apsiriboja vežimu jūra tarp dviejų Bendrijos geografinių taškų, turi būti taikomas vežimui „ro ro“ tipo keltu iš Bendrijos geografinio taško į geografinį tašką trečiojoje šalyje.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 615/98 1 straipsnis neturi būti aiškinamas taip, jog Direktyvos 91/628 48 dalies 7 punkto b papunktis taikomas vežimui jūra iš Bendrijos geografinio taško į geografinį tašką trečiojoje šalyje transporto priemonėmis, kurios pakrautos į laivus neiškraunant gyvūnų.
Dėl antrojo klausimo
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas kelia šį klausimą tuo atveju, jei į pirmąjį klausimą būtų pateiktas teigiamas atsakymas.
Kadangi į pirmąjį klausimą pateiktas neigiamas atsakymas, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl trečiojo klausimo
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas klausia, ar, taikant Direktyvos 91/628 priedo 48 dalies 7 punkto a papunktį, vežant jūra iš Bendrijos geografinio taško į geografinį tašką trečiojoje šalyje vežimo trukmė yra nesvarbi, jeigu, pirma, transporto priemonės pakrautos į laivus neiškraunant gyvūnų ir, antra, pastarieji reguliariai šeriami ir girdomi, ir ar tokiu atveju šias transporto priemones iškrovus paskirties uoste tuoj pat gali prasidėti kitas 29 valandų vežimo sausumos keliais laikotarpis.
Reikia pažymėti, kad nesant nuostatų, skirtų būtent vežimui „ro ro“ tipo keltais, aptariamais pagrindinėje byloje, ir kadangi Direktyvos 91/628 priedo 48 dalies 7 punkto b papunktis netaikomas šios rūšies vežimui, tik tos pačios 48 dalies 7 punkto a papunktis, įtvirtinantis bendras nuostatas, taikomas vežimui jūra, leidžia nustatyti, kokiomis sąlygomis gyvūnai turi būti vežami tokiu „ro ro“ tipo keltu.
Kalbant apie minėto vežimo trukmę, iš Direktyvos 91/628 priedo 48 dalies 7 punkto a papunkčio aiškiai matyti, kad kelionė jūra gali trukti ilgiau nei aštuonias valandas, jeigu laikomasi visų šios 48 dalies 3 ir 4 punktuose išdėstytų sąlygų, išskyrus sąlygas dėl kelionės trukmės ir poilsio laiko. Svarbu nurodyti, kad tarp sąlygų, kurių reikia laikytis, yra ir sąlygos dėl gyvūnų girdymo ir šėrimo intervalų.
Todėl vežant „ro ro“ tipo keltu iš Bendrijos geografinio taško į geografinį tašką trečiojoje šalyje kelionės trukmė yra nesvarbi, jeigu gyvūnai vežami laikantis Direktyvos 91/628 priedo 48 dalies 3 ir 4 punktuose išdėstytų sąlygų, išskyrus sąlygas dėl kelionės trukmės ir poilsio laiko.
Dėl klausimo, ar laikantis Direktyvos 91/628 priedo 48 dalies 4 punkto d papunktyje numatytų sąlygų tuoj pat po transporto priemonės iškrovimo paskirties uoste trečiojoje šalyje galima pradėti naują vežimo sausumos keliais laikotarpį, reikia konstatuoti, kad tos pačios 48 dalies 7 punkto a papunktyje visiškai nenumatyta, jog prieš naują vežimo sausumos keliais laikotarpį būtina pailsinti gyvūnus iškrovus šią transporto priemonę iš laivo.
Todėl, jeigu vežimas „ro ro“ tipo keltu atitinka minėtos 48 dalies 7 punkto a papunktyje nustatytus reikalavimus, ir jeigu laikomasi visų sąlygų, išdėstytų tos pačios 48 dalies 3 ir 4 punktuose, išskyrus sąlygas dėl kelionės trukmės ir poilsio laiko, naujas vežimo sausumos keliais laikotarpis gali prasidėti tuoj pat po transporto priemonės iškrovimo paskirties uoste trečiojoje šalyje pagal tos pačios 48 dalies 4 punkto d papunktį.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 91/628 priedo 48 dalies 7 punkto a papunktis turi būti aiškinamas taip, jog vežant jūra iš Bendrijos geografinio taško į trečiosios šalies geografinį tašką transporto priemonėmis, kurios pakrautos į laivą neiškraunant gyvūnų, vežimo trukmė yra nesvarbi, jeigu gyvūnai vežami laikantis tos pačios 48 dalies 3 ir 4 punktuose išdėstytų sąlygų, išskyrus sąlygas dėl kelionės trukmės ir poilsio laiko. Tokiu atveju naujas vežimo sausumos keliais laikotarpis gali prasidėti tuoj pat po transporto priemonės iškrovimo paskirties uoste trečiojoje šalyje pagal minėtos 48 dalies 4 punkto d papunktį.
Dėl ketvirtojo klausimo
Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar dar prieš pakraunant į laivo denį atspausdintas įrašas, kad gyvūnai šeriami ir girdomi „vakare, ryte, per pietus, vakare ir ryte“, atitinka Direktyvos 91/628 5 straipsnio A skirsnio 2 dalies d punkto ii papunkčio pirmos įtraukos reikalavimus, ir, neigiamai atsakius į šį klausimą, ar nesilaikius šios nuostatos gali būti prarandama teisė į eksporto grąžinamąsias išmokas.
Šiuo atžvilgiu reikia priminti, jog pagal Direktyvos 91/628 5 straipsnio A skirsnio 2 dalies d punkto i ir ii papunkčius valstybės narės prižiūri, kad vežėjas užtikrintų, jog maršruto plano originalas yra tinkamai sudarytas ir tam tikrų asmenų reikiamu metu užpildytas, ir kad už vežimą atsakingas personalas maršruto plane nurodo, kada ir kur kelionėje vežami gyvūnai buvo šeriami ir girdomi.
Iš šios nuostatos formuluotės aiškiai matyti, jog neatsižvelgiant į momentą, kada maršruto planas buvo užpildytas, tam, kad jis atitiktų Direktyvos 91/628 5 straipsnio A skirsnio 2 dalies d punkto ii papunkčio pirmoje įtraukoje numatytus formalumus, būtina, kad jame už vežimą atsakingas personalas nurodytų, kada ir kur kelionėje vežami gyvūnai buvo šeriami ir girdomi.
Dėl pasekmių, kurios gali atsirasti nesilaikant minėtų formalumų, Teisingumo Teismas nusprendė, jog jeigu kompetentinga valstybės narės valdžios institucija mano, kad nebuvo laikytasi Direktyvos 91/628 nuostatų, tačiau tai nesukėlė gyvūnų kritimų, Bendrijos teisės aktų leidėjas šiai kompetentingai valdžios institucijai suteikia tam tikrą diskreciją nuspręsti, ar nesilaikius minėtos direktyvos nuostatos eksporto grąžinamoji išmoka gali būti prarasta, sumažinta arba išmokėta visa. Vis dėlto ši diskrecija nėra neribota, nes jos ribos apibrėžtos Reglamento Nr. 615/98 5 straipsnyje (žr. minėto sprendimo
Viamex Agrar Handel ir ZVK
38 ir 39 punktus).
Be to, Teisingumo Teismas nusprendė, kad kompetentinga valdžios institucija turi įvertinti, ar Direktyvos 91/628 nuostatos nesilaikymas turėjo poveikį gyvūnų gerovei, ar galima prireikus ištaisyti tokį pažeidimą ir ar dėl to eksporto grąžinamoji išmoka prarandama, sumažinima arba išmokama visa (žr. minėto sprendimo
Viamex Agrar Handel ir ZVK
44 punktą).
Taigi remiantis tokiu paaiškinimu kompetentinga valdžios institucija gali, jei mano, jog nė vienas eksportuotojo pateiktas dokumentas neįrodo, jog buvo laikomasi Direktyvos 91/628, nuspręsti nepatenkinti prašymo skirti eksporto grąžinamąsias išmokas.
Tačiau Teisingumo Teismas nusprendė, jog tam, kad būtų priimtas toks sprendimas, kompetentinga valdžios institucija, taikydama Reglamento Nr. 615/98 5 straipsnio 3 dalį, turi remtis objektyviais ir konkrečiais įrodymais apie gyvūnų gerovę, galinčiais patvirtinti, kad eksportuotojo kartu su prašymu skirti eksporto grąžinamąsias išmokas pateikti dokumentai neleidžia įrodyti, jog pervežant gyvūnus buvo laikytasi Direktyvos 91/628 nuostatų, o eksportuotojas prireikus turi galimybę pagrįsti, kad šios kompetentingos valdžios institucijos įrodymai, kuriais grindžiamas šių reglamento ir direktyvos nesilaikymas, yra nereikšmingi (žr. 2008 m. kovo 13 d. Sprendimo
Viamex Agrar Handel
,
C-96/06, Rink. p. I-1413
, 41 punktą).
Bet kuriuo atveju kompetentinga valdžios institucija privalo motyvuoti savo sprendimą, nurodydama priežastis, dėl kurių ji nusprendė, kad eksportuotojo pateikti įrodymai neleidžia daryti išvados, jog buvo laikytasi Direktyvos 91/628 nuostatų. Tam minėta valdžios institucija turi atlikti objektyvų eksportuotojo jai pateiktų dokumentų vertinimą bei įrodyti, jog informacija, kuria ji grindžia savo išvadą, kad su prašymu skirti eksporto grąžinamąsias išmokas pateikti dokumentai neįrodo atitinkamų šios direktyvos nuostatų laikymosi, yra tinkama (žr. minėto sprendimo
Viamex Agrar Handel
42 punktą).
Tačiau nors tiesa, kad įrašas, jog vežant jūra gyvūnai šeriami ir girdomi „vakare, ryte, per pietus, vakare ir ryte“, tiksliai neatitinka Direktyvos 91/628 5 straipsnio A skirsnio 2 dalies d punkto ii papunkčio pirmos įtraukos reikalavimų, vis dėlto tai neleidžia daryti išvados, kad gyvūnai nebuvo nei šeriami, nei girdomi.
Iš tikrųjų įrašas, atspausdintas dar prieš pakrovimą į laivo denį, kad gyvūnai šeriami ir girdomi pakankamai apibrėžtu laiku, gali atitikti Direktyvos 91/628 reikalavimus, jeigu nustatoma, kad šie veiksmai iš tikrųjų buvo atlikti.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pagrindinėje byloje turi patikrinti, ar, atsižvelgiant į visus eksportuotojo pateiktus dokumentus, tarp kurių yra ir maršruto planas bei šio sprendimo 15 punkte nurodytas priesaikai tolygus pareiškimas, gyvūnai buvo vežami pagal Direktyvos 91/628 reikalavimus.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti, kad maršruto planas, kuriame iš anksto rašomąja mašinėle atspausdintas įrašas, jog vežant jūra gyvūnai šeriami ir girdomi „vakare, ryte, per pietus, vakare ir ryte“, gali atitikti Direktyvos 91/628 reikalavimus, jeigu nustatyta, kad šie veiksmai iš tikrųjų buvo atlikti. Jeigu kompetentinga valdžios institucija, atsižvelgdama į visus eksportuotojo pateiktus dokumentus, mano, kad nebuvo laikytasi minėtos direktyvos reikalavimų, ji turi patikrinti, ar toks nesilaikymas turėjo poveikį gyvūnų gerovei, ar galima prireikus ištaisyti tokį pažeidimą ir ar dėl to eksporto grąžinamoji išmoka prarandama, sumažinama arba išmokama visa.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
1998 m. kovo 18 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 615/98, nustatančio išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų reglamentavimo, susijusio su gyvų galvijų apsauga juos transportuojant, įgyvendinimo nuostatas, 1 straipsnis neturi būti aiškinamas taip, kad 1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyvos 91/628/EEB dėl gyvūnų apsaugos juos vežant ir iš dalies keičiančios Direktyvas 90/425/EEB ir 91/496/EEB, su pakeitimais, padarytais 1995 m. birželio 29 d. Tarybos direktyva 95/29/EB, 48 dalies 7 punkto b papunktis yra taikomas vežimui jūra iš Europos Bendrijos geografinio taško į geografinį tašką trečiojoje šalyje transporto priemonėmis, kurios pakrautos į laivus neiškraunant gyvūnų.

2.
Direktyvos 91/628, iš dalies pakeistos Direktyva 95/29, priedo 48 dalies 7 punkto a papunktis turi būti aiškinamas taip, kad vežant jūra iš Europos Bendrijos geografinio taško į trečiosios šalies geografinį tašką transporto priemonėmis, kurios pakrautos į laivą neiškraunant gyvūnų, vežimo trukmė yra nesvarbi, jeigu gyvūnai vežami laikantis tos pačios 48 dalies 3 ir 4 punktuose išdėstytų sąlygų, išskyrus sąlygas dėl kelionės trukmės ir poilsio laiko. Tokiu atveju naujas vežimo sausumos keliais laikotarpis gali prasidėti tuoj pat po transporto priemonės iškrovimo paskirties uoste trečiojoje šalyje pagal minėtos 48 dalies 4 punkto d papunktį.

3.
Maršruto planas, kuriame iš anksto rašomąja mašinėle atspausdintas įrašas, jog vežant jūra gyvūnai šeriami ir girdomi „vakare, ryte, per pietus, vakare ir ryte“, gali atitikti Direktyvos 91/628, iš dalies pakeistos Direktyva 95/29, reikalavimus, jeigu nustatyta, kad šie veiksmai iš tikrųjų buvo atlikti. Jeigu kompetentinga valdžios institucija, atsižvelgdama į visus eksportuotojo pateiktus dokumentus, mano, kad nebuvo laikytasi minėtos direktyvos reikalavimų, ji turi patikrinti, ar toks nesilaikymas turėjo poveikį gyvūnų gerovei, ar galima prireikus ištaisyti tokį pažeidimą ir ar dėl to eksporto grąžinamoji išmoka prarandama, sumažinama arba išmokama visa.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.