CELEX: 62008TJ0563
Marcă comunitară
Procedură de opoziție
Cerere de înregistrare a unei mărci comunitare verbale CARBON CAPITAL MARKETS
Mărcile comunitară și națională figurative anterioare CM Capital Markets
Motiv relativ de refuz
Lipsa riscului de confuzie
Lipsa similitudinii între semne
Articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 207/2009]

Istoricul cauzei
La 9 iunie 2005, intervenienta, Carbon Capital Markets Ltd, a formulat o cerere de înregistrare a unei mărci comunitare la
Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (mărci, desene și modele industriale) (OAPI), în temeiul Regulamentului
(CE) nr. 40/94 al Consiliului din 20 decembrie 1993 privind marca comunitară (JO 1994, L 11, p. 1, Ediție specială, 17/vol. 1,
p. 146), cu modificările ulterioare [înlocuit prin Regulamentul (CE) nr. 207/2009 al Consiliului din 26 februarie 2009 privind
marca comunitară (JO L 78, p. 1)].
Marca a cărei înregistrare s‑a solicitat este semnul verbal CARBON CAPITAL MARKETS.
Serviciile pentru care a fost solicitată înregistrarea sunt din clasa 36 în sensul Aranjamentului de la Nisa privind clasificarea
internațională a produselor și serviciilor în vederea înregistrării mărcilor din 15 iunie 1957, cu revizuirile și modificările
ulterioare, și corespund următoarei descrieri: „Servicii financiare; comerț cu mărfuri; curtaj de materii prime; finanțare
de materii prime; servicii de investiții în materii prime; servicii referitoare la comerțul cu materii prime; furnizare de
informații cu privire la prețul materiilor prime; investiții de capital; servicii de investiții; servicii referitoare la negocierea
cotelor de emisie; negociere de opțiuni; negocierea cotelor de emisie; negociere de titluri de valoare; negociere de acțiuni;
curtaj de materii prime; servicii de gestionare a riscurilor; finanțarea achizițiilor; servicii de informații, consiliere
și consultanță în materia negocierii emisiilor”.
Cererea de înregistrare a unei mărci comunitare a fost publicată în
Buletinul mărcilor comunitare
nr. 50/2005 din 12 decembrie 2005.
La 10 martie 2006, reclamanta, CM Capital Markets Holding, SA, a formulat opoziție împotriva înregistrării mărcii solicitate
pentru produsele menționate la punctul 3 de mai sus, în temeiul articolului 42 din Regulamentul nr. 40/94 (devenit articolul
41 din Regulamentul nr. 207/2009).
Opoziția s‑a întemeiat pe cele două înregistrări ale semnului figurativ de culoare albastră și gri (denumite în continuare
„mărcile anterioare”), reprodus mai jos:
Acest semn făcuse obiectul:
–        pe de o parte, al înregistrării comunitare nr. 3409281 din 6 iulie 2005 pentru produse din clasele 35, 36 și 42 în sensul
Aranjamentului de la Nisa și corespund, pentru fiecare dintre clase, următoarei descrieri:
–        clasa 35: „Servicii de analiză a costului final; servicii de consiliere în organizarea și conducerea afacerilor; asistență
în conducerea întreprinderilor industriale; consiliere profesională a întreprinderilor; plasare de personal; probleme de personal;
contabilitate; întocmire de declarații fiscale; servicii de informații statistice, studii de piață”;
–        clasa 36: „Contabilitate; administrare de bunuri financiare; agenție de încasare a creanțelor, de închiriere; analiză financiară;
curtaj de bursă; emitere de titluri de valoare; estimări financiare și fiscale, expertize fiscale; servicii de trusturi de
investiții și holdinguri; servicii financiare, monetare și bursiere; servicii de constituire și investiții de capital; servicii
de cotații la schimb și cotații de bursă”;
–        clasa 42: „Servicii de analiză și cercetare industrială; proiectare și dezvoltare hardware; servicii de consiliere în materie
de programe informatice; studii, analize și elaborarea de software și de sisteme informatice; consiliere în materie informatică;
închirierea de calculatoare; programe informatice; elaborare, creare și concepere de site‑uri web; servicii științifice și
tehnologice, de cercetare și de concepere referitoare la acestea; servicii de analiză și cercetare industrială; consiliere
și asistență juridică”;
–        pe de altă parte, al înregistrării cu nr. 2381503 din 5 octombrie 2001 din Spania, pentru produse din clasa 36 în sensul Aranjamentului
de la Nisa care corespund următoarei descrieri: „Servicii financiare și de schimb”.
Opoziția se întemeia pe toate serviciile protejate prin mărcile anterioare.
Motivul invocat în sprijinul opoziției a fost cel menționat la articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94
[devenit articolul 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 207/2009].
La 30 octombrie 2007, divizia de opoziție a OAPI a respins opoziția, reținând, în esență, lipsa riscului de confuzie între
semnele în cauză.
La 17 decembrie 2007, reclamanta a introdus o cale de atac la OAPI împotriva deciziei diviziei de opoziție, în temeiul articolelor
57-62 din Regulamentul nr. 40/94 (devenite articolele 58-64 din Regulamentul nr. 207/2009).
Prin decizia din 26 septembrie 2008 (denumită în continuare „decizia atacată”), Camera întâi de recurs a OAPI a respins calea
de atac. Aceasta a considerat în special, la punctul 26 din decizia atacată, că, deși serviciile desemnate prin mărcile în
cauză erau „în esență aceleași”, totuși mărcile respective nu prezentau un grad de similitudine suficient pentru a exista
un risc de confuzie între ele, având în vedere faptul că expresia „capital markets” este generică pentru serviciile din sectorul
financiar și ținând seama de caracterul intrinsec puțin distinctiv al mărcilor anterioare și de faptul că publicul relevant
este foarte atent și bine informat.

Concluziile părților
Reclamanta solicită Tribunalului:
–        anularea deciziei atacate, ceea ce ar avea drept consecință respingerea înregistrării mărcii solicitate în totalitate;
–        primirea argumentelor prezentate;
–        obligarea OAPI la plata cheltuielilor de judecată.
OAPI solicită Tribunalului:
–        respingerea acțiunii;
–        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.
Intervenienta solicită Tribunalului:
–        confirmarea deciziei atacate, ceea ce ar avea drept consecință autorizarea înregistrării mărcii solicitate în totalitate;
–        primirea argumentelor prezentate;
–        obligarea reclamantei la plata cheltuielilor de judecată.

În drept
Reclamanta invocă un motiv unic, întemeiat pe încălcarea articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94.

Argumentele părților
Potrivit reclamantei, camera de recurs a comis o eroare atunci când a considerat că nu există un risc de confuzie între mărcile
în discuție.
În primul rând, reclamanta consideră că, astfel cum a menționat camera de recurs, serviciile vizate de mărcile în cauză sunt
identice.
În al doilea rând, reclamanta susține, în esență, că mărcile în cauză sunt „aproape identice”.
Reclamanta consideră că, pe de o parte, cele trei cuvinte, mai precis „carbon”, „capital” și „markets”, care figurează în
marca solicitată și, pe de altă parte, litera „c” și cele două cuvinte, mai precis „capital” și „markets”, care figurează
în mărcile anterioare constituie elementele dominante din cadrul mărcilor menționate. Reclamanta precizează cu privire la
acest aspect că termenii „capital” și „markets” sunt comuni semnelor în cauză. În plus, litera „c” din mărcile anterioare
ar fi inițiala cuvântului „carbon” care figurează în marca solicitată și ar face trimitere la acesta. Astfel, potrivit reclamantei,
mărcile anterioare și marca solicitată evocă și protejează serviciile legate de piețele dioxidului de carbon pe care societățile
în cauză le comercializează.
Reclamanta subliniază în această privință că din practica decizională a OAPI și din jurisprudență rezultă că un consumator
identifică și păstrează în memorie o marcă complexă prin elementul verbal al acesteia, și nu prin elementul grafic, care ar
fi neglijabil în speță, și că mărcile complexe sunt identice dacă conțin elemente verbale identice. Pe de o parte, astfel
cum ar fi reținut divizia de opoziție a OAPI în mai multe cauze pentru a se pronunța în sensul lipsei riscului de confuzie,
ar fi important să se constate că elementele verbale ale mărcilor în cauză coincid „într‑o proporție mai mare de 70 %”. Pe
de altă parte, diferențele grafice dintre mărcile în cauză nu ar fi suficiente pentru a evita un risc de confuzie.
În al treilea rând, potrivit reclamantei, camera de recurs nu a procedat în conformitate cu jurisprudența, în sensul că nu
a „acordat atenția necesară faptului că, în cazul în care serviciile sunt identice, limita și distincția dintre mărcile în
[cauză ar trebui] să fie clară și imediată”. În această privință, reclamanta subliniază că din jurisprudență rezultă, pe de
o parte, că numai rareori consumatorul mediu are posibilitatea să compare în mod direct diferitele mărci și că, prin urmare,
trebuie să se bazeze pe imaginea imperfectă a acestora pe care a păstrat‑o în memorie, iar pe de altă parte, că un astfel
de consumator nu are cunoștințe tehnice speciale și nici nu este specializat. Prin urmare, reclamanta estimează că, astfel
cum a reținut Tribunalul în Hotărârea din 23 octombrie 2002, Oberhauser/OAPI – Petit Liberto (Fifties) (T‑104/01, Rec., p. II‑4359,
punctul 50), camera de recurs ar fi trebuit să aprecieze în speță că „[i]dentitatea dintre serviciile vizate de mărcile în
cauză are drept corolar faptul că potențialele diferențe existente între semnele în [cauză] sunt atenuate”.
În al patrulea rând, reclamanta susține că trebuie să se țină seama de riscul de asociere între mărcile în cauză, în măsura
în care ar fi foarte probabil ca un consumator care este familiar cu mărcile anterioare și cu originea lor comercială să le
asocieze mărcii solicitate.
OAPI și intervenienta contestă argumentele reclamantei.

Aprecierea Tribunalului
Potrivit articolului 8 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 40/94, la opoziția titularului unei mărci anterioare,
se respinge înregistrarea mărcii solicitate atunci când, din cauza identității sau a asemănării sale cu marca anterioară și
din cauza identității sau a asemănării produselor sau a serviciilor pe care le desemnează cele două mărci, există un risc
de confuzie în percepția publicului de pe teritoriul în care este protejată marca anterioară. Riscul de confuzie presupune
riscul de asociere cu marca anterioară. Pe de altă parte, în temeiul articolului 8 alineatul (2) litera (a) punctele (i) și
(ii) din Regulamentul nr. 40/94 [devenit articolul 8 alineatul (2) litera (a) punctele (i) și (ii) din Regulamentul nr. 207/2009],
mărci anterioare înseamnă mărcile înregistrate într‑un stat membru și în Comunitate, a căror dată de depozit este anterioară
cererii de înregistrare a mărcii comunitare.
Potrivit unei jurisprudențe constante, constituie risc de confuzie riscul ca publicul să creadă că produsele sau serviciile
în cauză provin de la aceeași întreprindere sau de la întreprinderi legate din punct de vedere economic. Potrivit aceleiași
jurisprudențe, riscul de confuzie trebuie apreciat în mod global, în funcție de percepția pe care o are publicul relevant
asupra semnelor și produselor sau serviciilor în discuție, și ținând seama de toți factorii pertinenți din cauză, în special
de interdependența dintre similitudinea semnelor și cea a produselor sau a serviciilor desemnate [a se vedea Hotărârea Tribunalului
din 9 iulie 2003, Laboratorios RTB/OAPI – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T‑162/01, Rec., p. II‑2821, punctele
30-33 și jurisprudența citată].
Prezenta cauză trebuie analizată în lumina acestei jurisprudențe.
Cu privire la publicul relevant
Potrivit jurisprudenței, în cadrul aprecierii globale a riscului de confuzie, este necesar să se ia în considerare consumatorul
mediu al categoriei de produse vizate, normal informat și suficient de atent și de avizat. De asemenea, este necesar să se
ia în considerare faptul că nivelul atenției consumatorului mediu poate să varieze în funcție de categoria de produse sau
servicii în cauză [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 13 februarie 2007, Mundipharma/OAPI – Altana Pharma (RESPICUR), T‑256/04,
Rep., p. II‑449, punctul 42 și jurisprudența citată].
În speță, în primul rând, nu este contestat de părți faptul că, având în vedere că mărcile anterioare sunt o marcă comunitară
și o marcă spaniolă, camera de recurs a precizat în mod întemeiat, la punctul 16 din decizia atacată, că trebuie luată în
considerare percepția asupra mărcilor în cauză a consumatorului de servicii pe întreg teritoriul comunitar [a se vedea în
acest sens Hotărârea Tribunalului din 22 martie 2007, Brinkmann/OAPI – Terra Networks (Terranus), T‑322/05, nepublicată în
Repertoriu, punctele 29 și 30].
În al doilea rând, camera de recurs a reținut, tot la punctul 16 din decizia atacată, că publicul relevant este „foarte atent
și bine informat”, după ce a constatat că „mărcile anterioare desemnează servicii care se adresează unui grup specializat
de persoane – în special experți, curtieri și alte persoane care operează pe piețele financiare și de capital – și [că] serviciile
vizate prin marca solicitată se adresează aceluiași public”.
Pe de o parte, trebuie precizat că, deși face trimitere expresă în înscrisurile prezentate la o jurisprudență potrivit căreia,
în esență, un consumator mediu nu are cunoștințe tehnice speciale și nici nu este specializat, reclamanta nu invocă totuși
în mod expres faptul că, la determinarea publicului relevant, camera de recurs a comis o eroare de apreciere. Pe de altă parte,
reclamanta nu prezintă niciun argument sau element de probă care să stabilească faptul că utilizatorii serviciilor în cauză,
chiar presupunând că ar fi consumatori finali și nu numai profesioniști, nu ar fi foarte atenți și bine informați, astfel
cum a indicat camera de recurs, dată fiind natura serviciilor financiare vizate de mărcile în cauză. Aprecierea camerei de
recurs cu privire la acest aspect nu trebuie, așadar, să fie pusă în discuție.
În al treilea rând, având în vedere că publicul pertinent este foarte atent și bine informat, trebuie menționat că, la punctul
21 din decizia atacată, camera de recurs a considerat în mod întemeiat, fără ca acest aspect să fie contestat de către părți,
că terminologia financiară de bază în limba engleză îi este familiară acestuia.
În lumina aprecierilor de mai sus, trebuie să se considere că publicul relevant este compus din consumatori situați pe întreg
teritoriul comunitar, care sunt foarte atenți, bine informați și familiarizați cu terminologia financiară de bază în limba
engleză.
Cu privire la compararea serviciilor
Părțile nu contestă faptul că, la punctul 26 din decizia atacată, camera de recurs a precizat în mod întemeiat că „serviciile
în cauză sunt în esență aceleași”. Astfel, în măsura în care serviciile cuprinse în special în clasa 36 în sensul Aranjamentului
de la Nisa vizate prin mărcile anterioare includ aceleași game de servicii din sectorul financiar precum cele vizate prin
marca solicitată și care se încadrează în aceeași clasă, trebuie să se considere că serviciile în cauză sunt identice [a se
vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 18 aprilie 2007, House of Donuts/OAPI – Panrico (House of donuts), T‑333/04
și T‑334/04, nepublicată în Repertoriu, punctul 41].
Cu privire la compararea semnelor
Aprecierea globală a riscului de confuzie, în privința similitudinii vizuale, fonetice sau conceptuale dintre semnele în cauză,
trebuie să se întemeieze pe impresia de ansamblu produsă de acestea, ținând seama în special de elementele lor distinctive
și dominante [a se vedea Hotărârea Tribunalului din 14 octombrie 2003, Phillips‑Van Heusen/OAPI – Pash Textilvertrieb und
Einzelhandel (BASS), T‑292/01, Rec., p. II‑4335, punctul 47 și jurisprudența citată].
Aprecierea similitudinii dintre două mărci nu se poate limita la luarea în considerare numai a unei componente a unei mărci
complexe și la compararea acesteia cu o altă marcă. Dimpotrivă, comparația trebuie să se facă prin examinarea mărcilor în
cauză, apreciată fiecare ca întreg, ceea ce nu exclude faptul că impresia de ansamblu produsă în memoria publicului relevant
de o marcă complexă poate să fie dominată, în anumite împrejurări, de una sau mai multe dintre componentele sale (a se vedea
Hotărârea Curții din 12 iunie 2007, OAPI/Shaker, C‑334/05 P, Rep., p. I‑4529, punctul 41 și jurisprudența citată). Numai în
situația în care toate celelalte elemente ale mărcii sunt neglijabile, aprecierea similitudinii se va putea face exclusiv
pe baza elementului dominant (Hotărârea Curții OAPI/Shaker, citată anterior, punctul 42, și Hotărârea din 20 septembrie 2007,
Nestlé/OAPI, C‑193/06 P, punctul 42). Acesta ar putea fi cazul în special atunci când această componentă este susceptibilă
să domine în sine imaginea respectivei mărci pe care publicul relevant o păstrează în memorie, astfel încât toate celelalte
componente ale mărcii sunt neglijabile în impresia de ansamblu produsă de aceasta (Hotărârea Nestlé/OAPI, citată anterior,
punctul 43).
Pe de altă parte, nimic nu se opune posibilității de a verifica existența unei similitudini vizuale între o marcă verbală
și o marcă figurativă, dat fiind că aceste două tipuri de mărci au o configurație grafică capabilă să dea naștere unei impresii
vizuale [Hotărârea Tribunalului din 4 mai 2005, Chum/OAPI – Star TV (STAR TV), T‑359/02, Rec., p. II‑1515, punctul 43 și jurisprudența
citată].
În primul rând, în ceea ce privește eventualele elemente dominante ale mărcilor în cauză, trebuie menționat în speță că, în
timp ce reclamanta susține că elementele verbale „carbon”, „capital” și „markets” ale mărcii solicitate și elementele „c”,
„capital” și „markets” ale mărcilor anterioare sunt elementele dominante ale semnelor în cauză, camera de recurs nu a menționat
în decizia atacată că ar considera că anumite elemente ale mărcilor în cauză ar fi dominante. În schimb, aceasta a exclus
în mod expres, la punctul 21 din decizia atacată, faptul că termenii „capital” și „markets” pot constitui, în cadrul comparării
semnelor în cauză, un „factor decisiv”. În această privință, camera de recurs a constatat în esență, pe de o parte, că termenii
„capital” și „markets” constituiau termeni generici în sectorul financiar și, pe de altă parte, că, în conformitate cu jurisprudența,
în general, publicul‑țintă nu ar considera un element descriptiv care face parte dintr‑o marcă complexă ca fiind elementul
distinctiv și dominant în impresia de ansamblu produsă de această marcă.
Mai întâi, în ceea ce privește marca solicitată, trebuie să se menționeze că, în timp ce celelalte elemente ale mărcii au
un caracter descriptiv pentru produsele și serviciile pentru care este înregistrată marca sau pentru produsele și serviciile
desemnate în cererea de înregistrare, aceste elemente nu au decât un caracter distinctiv scăzut, chiar foarte scăzut [a se
vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 12 septembrie 2007, Koipe/OAPI – Aceites del Sur (La Española), T‑363/04, Rep.,
p. II‑3355, punctul 92, și Hotărârea Tribunalului din 13 decembrie 2007, Cabrera Sánchez/OAPI – Industrias Cárnicas Valle
(el charcutero artesano), T‑242/06, nepublicată în Repertoriu, punctul 52 și jurisprudența citată]. Dat fiind caracterul lor
distinctiv scăzut, chiar foarte scăzut, elementele descriptive ale unei mărci nu vor putea fi considerate în general de către
public ca fiind dominante în impresia de ansamblu pe care o produc, cu excepția cazului în care, în special ca urmare a poziției
sau a dimensiunii lor în cadrul semnului, sunt susceptibile să se impună în percepția publicului și să fie păstrate în memorie
de către acesta [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului el charcutero artesano, citată anterior, punctul 53 și jurisprudența
citată, și Hotărârea Tribunalului din 12 noiembrie 2008, Shaker/OAPI – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana
shaker), T‑7/04, Rep., p. II‑3085, punctul 44 și jurisprudența citată]. Totuși, aceasta nu înseamnă că elementele descriptive
ale unei mărci sunt în mod necesar neglijabile în impresia de ansamblu pe care o produc. În această privință, trebuie analizat
în special dacă alte elemente ale mărcii sunt susceptibile să domine singure imaginea acesteia pe care publicul relevant o
păstrează în memorie (a se vedea punctul 36 de mai sus).
Marca solicitată este compusă din trei cuvinte „carbon”, „capital” și „markets”. Trebuie menționat, pe de o parte, că expresia
„capital markets” este descriptivă pentru ansamblul serviciilor pe care marca solicitată urmărește să le protejeze și, pe
de altă parte, că termenul „carbon” este evocator pentru o parte a acestor servicii, precum serviciile legate de „negocierea
cotelor de emisie”, pe care publicul relevant, care este foarte atent și bine informat, îl va înțelege ca făcând trimitere
la serviciile financiare legate de emisiile de dioxid de carbon. În plus, expresia „carbon capital markets” formează o unitate
sintactică coerentă pe care publicul relevant o va înțelege ca desemnând „piețele de capital în sectorul carbonului”.
Prin urmare, niciunul dintre cele trei elemente verbale ale mărcii solicitate nu poate fi considerat ca fiind dominant sau
neglijabil. Trebuie luată, așadar, în considerare impresia de ansamblu produsă de marca solicitată [a se vedea în acest sens
Hotărârea Tribunalului din 11 decembrie 2008, Tomorrow Focus/OAPI – Information Builders (Tomorrow Focus), T‑90/06, nepublicată
în Repertoriu, punctul 29].
În al doilea rând, în ceea ce privește mărcile anterioare, trebuie menționat că, astfel cum a indicat în mod întemeiat camera
de recurs la punctul 22 din decizia atacată, pe de o parte, ele se compun dintr‑un element grafic care constă într‑un cadru
dreptunghiular în care se suprapun litera „c”, scrisă cu majuscule, și o linie ondulată cu privire la care camera de recurs
a considerat că poate fi percepută ca fiind litera „m”, redată de manieră fantezistă, și, pe de altă parte, sub elementul
figurativ respectiv și în poziție centrală figurează expresia „capital markets” scrisă, cu excepția inițialelor sale, cu caractere
minuscule. În timp ce cuvântul „capital” are culoarea gri ca și litera „c” în elementul figurativ, cuvântul „markets” este
scris cu aceeași culoare albastră ca și linia ondulată.
În această privință trebuie să se respingă argumentul reclamantei potrivit căruia publicul relevant acordă o importanță mai
mare elementelor verbale în raport cu elementele figurative ale unei mărci complexe, astfel încât mărcile anterioare ar fi
dominate de litera „c” și de elementele verbale „capital” și „markets”.
Astfel, pe de o parte, în ceea ce privește elementul figurativ al mărcilor anterioare, trebuie precizat că litera „c” și,
respectiv, literele „c” și „m”, presupunând că publicul relevant nu percepe litera „m” redată de manieră fantezistă ca pe
o simplă linie ondulată, formează un ansamblu vizual nedisociabil de cadrul dreptunghiular în care sunt înscrise. Așadar,
astfel cum a arătat în mod întemeiat camera de recurs la punctul 22 din decizia atacată, elementul grafic în ansamblu său
este cel care poate să atragă în mod deosebit atenția publicului relevant prin grafismul specific, iar nu numai litera „c”
sau, respectiv, literele „c” și „m”.
Pe de altă parte, în ceea ce privește elementul verbal al mărcilor anterioare, se impune constatarea că, deși, astfel cum
s‑a menționat la punctul 40 de mai sus cu privire la marca solicitată, expresia „capital markets”, care este descriptivă pentru
serviciile vizate prin mărcile anterioare, nu este în principiu susceptibilă să domine impresia de ansamblu produsă de mărcile
anterioare, nu este mai puțin adevărat că este vorba despre un element pertinent în compararea semnelor în cauză în special
ca urmare a faptului că, în mărcile anterioare, aceasta ocupă vizual o poziție la fel de importantă precum elementul grafic.
În lumina celor de mai sus, se impune constatarea că, contrar susținerilor reclamantei, respectivele mărci trebuie comparate
cu marca solicitată din punct de vedere vizual, fonetic și conceptual prin prisma impresiei de ansamblu pe care o produc elementul
grafic și elementul verbal al mărcilor anterioare, fără ca unul dintre acestea să poată fi considerat ca fiind dominant sau
neglijabil.
În al doilea rând, în ceea ce privește compararea vizuală a mărcilor în cauză, trebuie să se constate că, deși, astfel cum
a indicat reclamanta, respectivele mărci au în comun elementele verbale „capital” și „markets”, nu este mai puțin adevărat
că, la punctul 22 din decizia atacată, camera de recurs a arătat în mod întemeiat că, în fapt, configurația lor vizuală este
diferită.
Astfel, în timp ce termenul „carbon” precedă termenii „capital” și „markets”, în marca solicitată, elementul grafic al mărcilor
anterioare este plasat, în schimb, deasupra elementului verbal „capital markets”, astfel încât elementele verbale și grafice
ale mărcilor anterioare constituie un ansamblu grafic diferit de cel format prin marca solicitată. În plus, diferența vizuală
dintre mărcile în cauză este accentuată prin faptul că termenul „carbon”, în marca solicitată, și litera c” sau, respectiv,
literele „c” și „m” care figurează în elementul grafic al mărcilor anterioare ocupă o poziție inițială în aceste semne.
În consecință, trebuie să se menționeze că mărcile în cauză, apreciate global, nu sunt similare din punct de vedere vizual,
contrar afirmațiilor reclamantei.
În al treilea rând, în ceea ce privește compararea fonetică a mărcilor în cauză, camera de recurs a constatat, la punctul
23 din decizia atacată, că, în pofida diferențelor care rezultă din faptul că mărcile anterioare ar fi percepute ca incluzând
un fonem și cinci silabe, în timp ce marca solicitată conține șapte silabe, mărcile în cauză ar prezenta o oarecare similitudine
care rezultă din prezența expresiei „capital markets”.
Reclamanta contestă această apreciere a camerei de recurs susținând că mărcile în cauză sunt „aproape identice”, în măsura
în care singura diferență dintre ele rezultă din faptul că mărcile anterioare conțin litera „c”, în timp de marca solicitată
cuprinde cuvântul „carbon”.
Or, deși cele cinci silabe ale expresiei „capital markets” din mărcile în cauză sunt identice și apar în aceeași ordine, nu
este mai puțin adevărat că mărcile în cauză se diferențiază prin faptul că marca solicitată conține două silabe, mai precis
„car” și „bon”, în plus față de cele care compun mărcile anterioare, că aceste două silabe au sonorități diferite de cele
ale literei „c” sau, respectiv, ale literelor „c” și „m” prezente în mărcile anterioare și că aceste diferențe fonetice sunt
imediat perceptibile la pronunțarea mărcilor în cauză.
În această privință, trebuie respins argumentul reclamantei în sensul că din jurisprudență și din practica decizională a OAPI
pe care o invocă ar rezulta faptul că mărcile complexe sunt identice atunci când conțin elemente verbale identice. Într‑adevăr,
un astfel de principiu nu și‑ar găsi în niciun caz aplicarea în speță, din moment ce, astfel cum s‑a menționat la punctul
52 de mai sus, o parte din elementele verbale ale mărcilor în cauză nu este identică, iar elementele verbale în discuție nu
sunt nicidecum neglijabile în impresia de ansamblu pe care o produc aceste mărci.
Prin urmare, contrar susținerilor reclamantei, camera de recurs nu a comis nicio eroare atunci când a constatat că mărcile
în cauză, apreciate global, nu prezentau decât o oarecare similitudine fonetică.
În al patrulea rând, în ceea ce privește compararea conceptuală a mărcilor în cauză, camera de recurs a constatat, la punctul
24 din decizia atacată, că acestea aveau semnificații diferite, din moment ce, în esență, nu se putea considera că litera
„c” care figurează în mărcile anterioare ar putea fi o abreviere a cuvântului „carbon” care figurează în marca solicitată,
ci mai degrabă o prescurtare a cuvântului „capital” care figurează în mărcile anterioare, după cum litera „m” redată în manieră
fantezistă ar putea fi înțeleasă ca o abreviere a cuvântului „markets”.
Reclamanta contestă această apreciere a camerei de recurs susținând că mărcile în cauză au aceeași semnificație, în măsura
în care litera „c” care figurează în mărcile anterioare trebuie înțeleasă în sensul că face trimitere la termenul „carbon”
ce figurează expres în marca solicitată. Potrivit reclamantei, litera „c” din mărcile anterioare ar trimite la cuvântul „carbon”,
din moment ce mărcile în cauză ar proteja aceleași servicii legate de piețele dioxidului de carbon comercializate de societățile
în cauză.
În această privință, trebuie să se menționeze mai întâi că publicul relevant, care este alcătuit din consumatori foarte atenți,
bine informați și familiarizați cu terminologia financiară de bază în limba engleză, nu va acorda decât foarte puțină importanță
semnificației termenilor „capital” și „markets” care sunt descriptivi pentru produsele respective și care nu îi permit să
identifice proveniența comercială a mărcilor în cauză.
În plus, pe de o parte, astfel cum a arătat în mod întemeiat camera de recurs la punctul 24 din decizia atacată, este important
să se constate nu numai faptul că există un număr foarte mare de cuvinte care încep cu litera „c”, ci și faptul că publicul
relevant poate percepe litera amintită ca făcând trimitere la cuvântul „capital” mai degrabă decât la cuvântul „carbon”. Astfel,
în mărcile anterioare, litera „c” figurează deasupra cuvântului „capital”, este scrisă cu aceeași culoare și apare într‑o
poliță de caracter și într‑o mărime identică celor utilizate în cazul cuvântului menționat, astfel încât publicul relevant
poate percepe litera „c” ca făcând trimitere la cuvântul „capital”. Această constatare este coroborată cu faptul că, presupunând
că linia ondulată este percepută ca fiind litera „m” redată în manieră fantezistă, literele „c” și „m” ar putea fi percepute,
așadar, fie drept inițialele cuvintelor „capital” și, respectiv, „markets”, care sunt scrise cu aceleași culori, fie, astfel
cum a arătat OAPI, drept sigla prescurtată a denumirii sociale a reclamantei.
Pe de altă parte, contrar susținerilor reclamantei, faptul că mărcile în cauză desemnează servicii identice nu este de natură
să repună în discuție concluzia (a se vedea punctul 58 de mai sus) potrivit căreia publicul relevant nu poate să stabilească,
în speță, o legătură între litera „c” care figurează în mărcile anterioare și cuvântul „carbon” care figurează în marca solicitată.
Trebuie să se menționeze, așadar, astfel cum a făcut camera de recurs, că mărcile în cauză trimit la semnificații diferite
și că, prin urmare, la o apreciere globală, ele nu sunt similare din punct de vedere conceptual.
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, trebuie să se aprecieze, astfel cum a menționat în mod întemeiat camera
de recurs la punctul 25 din decizia atacată și contrar afirmațiilor reclamantei, că semnele în cauză sunt diferite. Astfel,
în impresia de ansamblu pe care o produc semnele în cauză, diferențele vizuale și conceptuale care există între semnele respective
sunt suficiente pentru a neutraliza similitudinea lor fonetică limitată, în special în măsura în care, în speță, publicul
relevant este foarte atent și bine informat.
Cu privire la riscul de confuzie
La punctul 26 din decizia atacată, camera de recurs a considerat că, în pofida identității serviciilor vizate de mărcile în
cauză, nu exista o similitudine suficientă între acestea pentru a se stabili un risc de confuzie, dat fiind faptul că expresia
„capital markets” era generică pentru serviciile din sectorul financiar, că publicul relevant este foarte atent și bine informat
și că mărcile anterioare prezentau un caracter distinctiv intrinsec scăzut.
Reclamanta critică faptul că, în esență, camera de recurs nu a stabilit că există un risc de confuzie, deși din jurisprudență
ar rezulta că identitatea dintre serviciile vizate de mărcile în cauză ar avea drept corolar atenuarea potențialelor diferențe
existente între semnele în cauză.
În această privință, este suficient să se menționeze că, având în vedere lipsa similitudinii dintre semnele în cauză (a se
vedea punctul 61 de mai sus), în mod întemeiat, camera de recurs a considerat că, în pofida identității serviciilor vizate,
nu exista un risc de confuzie direct între marca solicitată și mărcile anterioare. Astfel, lipsa unei similitudini între semnele
în cauză nu poate fi compensată, în cadrul aprecierii globale a riscului de confuzie, prin faptul că serviciile desemnate
sunt identice [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 12 februarie 2009, Lee/DE/OAPI – Cooperativa italiana di
ristorazione (PIAZZA del SOLE), T‑265/06, nepublicată în Repertoriu, punctul 56].
Pe de altă parte, în măsura în care reclamanta pretinde că există un risc de asociere între mărcile în cauză, astfel încât
ar fi foarte probabil ca un consumator deja familiarizat cu mărcile anterioare și cu originea lor comercială să le asocieze
cu marca solicitată, un astfel de argument trebuie respins, din moment ce, astfel cum s‑a constatat la punctul 61 de mai sus,
semnele în cauză sunt diferite [a se vedea în acest sens Hotărârea Tribunalului din 18 decembrie 2008, Torres/OAPI – Bodegas
Peñalba López (Torre Albéniz), T‑287/06, Rep., p. II‑3817, punctul 81].
În lumina tuturor considerațiilor de mai sus, motivul unic invocat de reclamantă trebuie respins ca nefondat.
Rezultă că acțiunea trebuie respinsă.

Cu privire la cheltuielile de judecată
Potrivit articolului 87 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului, partea care cade în pretenții este obligată,
la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât reclamanta a căzut în pretenții, se impune obligarea acesteia la plata
cheltuielilor de judecată, conform concluziilor OAPI și ale intervenientei.
Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a doua)
declară și hotărăște:
1)
Respinge acțiunea.
2)
Obligă CM Capital Markets Holding, SA la plata cheltuielilor de judecată.
Pelikánová
Jürimäe
Soldevila Fragoso
Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 22 iunie 2010.
Semnături
*
Limba de procedură: engleza.