CELEX: 62005CJ0149
Smernice 89/48/EHS a 92/51/EHS
Pracovníci
Uznávanie odborného vzdelania a prípravy
Požiadavka vykonania skúšky spôsobilosti bez možnosti zvolenia adaptačného obdobia
Činnosť dobrovoľných predajov hnuteľných vecí na verejných dražbách

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu ustanovení smernice Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom
systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň
troch rokov (Ú. v. ES L 19, 1989, s. 16; Mim. vyd. 05/001, s. 337), a smernice Rady 92/51/EHS z 18. júna 1992 o druhom všeobecnom
systéme uznávania odborného vzdelania a prípravy, ktorou sa dopĺňa smernica 89/48/EHS (Ú. v. ES L 209, s. 25; Mim. vyd. 05/002,
s. 47), zmenených a doplnených smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/19/ES zo 14. mája 2001 (Ú. v. ES L 206, s. 1; Mim.
vyd. 05/004, s. 138, ďalej len „smernica 89/48“ a „smernica 92/51“).
Základom pre tento návrh je žaloba pána Pricea, ktorý v Spojenom kráľovstve získal určité kvalifikácie v oblasti predaja na
verejných dražbách, podaná proti rozhodnutiu, ktorým Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques (Výbor
pre dobrovoľný predaj hnuteľných vecí na verejných dražbách) (ďalej len „CVV“) podmienila povolenie vykonávať povolanie riaditeľa
dobrovoľných predajov hnuteľných vecí na verejných dražbách (ďalej len „riaditeľ dobrovoľných predajov“) vo Francúzsku úspešným
vykonaním skúšky spôsobilosti v troch odboroch: právne predpisy, vedenie predajov na verejných dražbách a pravidlá odborného
správania.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
Z tretieho a štvrtého odôvodnenia smernice 89/48 vyplýva, že cieľom smernice je zaviesť všeobecný systém pre uznávanie diplomov,
aby sa európskym občanom uľahčil výkon akéhokoľvek povolania, ktoré v nejakom hostiteľskom členskom štáte závisí od ukončenia
postredoškolského vzdelania a prípravy za predpokladu, že majú diplom pripravujúci ich na tieto činnosti, udelený po ukončení
štúdií trvajúcich aspoň tri roky a vydaný iným členským štátom.
Smernica 92/51 zavádza všeobecný doplňujúci systém uznávania odborného vzdelania a prípravy týkajúci sa stupňov vzdelania,
ktoré dovtedy neupravoval pôvodný všeobecný systém zavedený smernicou 89/48, ktorého pôsobnosť sa obmedzuje iba na vyššie
vzdelávanie.
Podľa ustanovení článku 2 prvého odseku smernice 89/48 a článku 2 prvého odseku smernice 92/51 sa tieto smernice vzťahujú
na ktoréhokoľvek štátneho príslušníka členského štátu, ktorý si želá vykonávať „regulované povolanie“ v inom členskom štáte.
Pojem „regulované povolanie“
Podľa definície obsiahnutej v článku 1 písm. c) smernice 89/48, ktorá je v podstate totožná s definíciou obsiahnutou v článku
1 písm. e) smernice 92/51, sa pod pojmom „regulované povolanie“ rozumie regulovaná odborná činnosť alebo viacero regulovaných
odborných činností, ktoré tvoria toto povolanie v niektorom členskom štáte.
„Regulovaná odborná činnosť“ je definovaná v článku 1 písm. d) prvom odseku smernice 89/48 rovnako ako v článku 1 písm. f)
prvom odseku smernice 92/51 ako odborná činnosť, pokiaľ začatie alebo vykonávanie takejto činnosti alebo jeden z jej spôsobov
vykonávania v členskom štáte predpokladá priamo či nepriamo v zmysle zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych opatrení
vlastnenie diplomu v kontexte smernice 89/48 a vlastnenie dokladu o vzdelaní a odbornej príprave alebo potvrdenia o odbornej
spôsobilosti v kontexte smernice 92/51.
Podľa článku 1 písm. d) druhého odseku smernice 89/48, ktorého znenie je v podstate totožné so znením článku 1 písm. f) druhého
odseku smernice 92/51, s jediným rozdielom, a to že smernica 92/51 sa odvoláva na „doklad o vzdelaní a odbornej príprave“,
kým smernica 89/48 na „diplom“, za regulovanú odbornú činnosť bude pokladaná:
„odborná činnosť, ak ju vykonávajú členovia nejakého združenia alebo organizácie, účelom ktorej je osobitne podporovať a udržiavať
vysoký štandard príslušnej odbornej oblasti, a ktorá na dosiahnutie tohto cieľa je uznávaná v osobitnej forme niektorým členským
štátom a:
–        udeľuje diplom svojim členom,
–        zabezpečuje, že jej členovia rešpektujú pravidlá odborného správania, ktoré sú predpísané, a
–        prepožičiava im právo používať titul alebo poverovací list, alebo mať prospech zo štatútu zodpovedajúcemu tomuto diplomu.“
Podľa článku 1 písm. d) tretieho odseku smernice 89/48 neúplný zoznam združení alebo organizácií, ktoré pri prijatí tejto
smernice spĺňajú podmienky druhého odseku, sa nachádza v prílohe tejto smernice. V tejto prílohe je okrem iných uvedená „Royal
Institution of Chartered Surveyors“.
Pojem „diplom“
Podľa článku 1 písm. a) druhej zarážky smernice 89/48 sa na účely tejto smernice za „diplom“ považuje doklad, ktorý najmä
preukazuje, že jeho držiteľ úspešne ukončil minimálne trojročné postredoškolské štúdium, denné alebo popri zamestnaní v zodpovedajúcej
dĺžke trvania.
Podľa článku 1 písm. a) druhej zarážky bodu i) smernice 92/51 sa na účely tejto smernice za „diplom“ považuje doklad, ktorý
najmä dokazuje, že jeho držiteľ úspešne ukončil iný postredoškolský kurz než ten, ktorý je uvedený v druhej zarážke článku
1 písm. a) smernice 89/48, trvajúci aspoň jeden rok alebo v zodpovedajúcej dĺžke popri zamestnaní.
Povinnosť uznania
Článok 3 prvý odsek smernice 89/48 stanovuje:
„Ak je v hostiteľskom členskom štáte začatie výkonu alebo vykonávanie regulovaného povolania podmienené vlastníctvom diplomu,
príslušný orgán nemôže z dôvodov neprimeranej kvalifikácie odmietnuť schváliť štátnemu príslušníkovi členského štátu začať
alebo vykonávať toto povolanie za rovnakých podmienok, aké stanovuje vlastným štátnym príslušníkom:
a)      ak je uchádzač držiteľom diplomu, ktorý bol udelený v členskom štáte a ktorý sa vyžaduje v ďalšom členskom štáte pre začatie
vykonávania alebo vykonávanie príslušného povolania na jeho území, alebo
b)      ak uchádzač vykonával príslušné povolanie na plný úväzok počas dvoch rokov v priebehu predchádzajúcich desiatich rokov v ďalšom
členskom štáte, ktorý nereguluje toto povolanie v zmysle článku 1 písm. c) a prvého pododseku [odseku –
neoficiálny preklad
] článku 1 písm. d), a vlastní doklad o jednej alebo viacerých formálnych kvalifikáciách:
–        ktoré boli udelené príslušným orgánom v členskom štáte, stanovené v súlade so zákonmi, inými právnymi predpismi alebo správnymi
opatreniami tohto štátu,
–        ktoré preukazujú, že držiteľ úspešne ukončil postredoškolské štúdium aspoň trojročného trvania alebo primeranej dĺžky popri
zamestnaní, na univerzite alebo v inštitúcii vyššieho vzdelávania, alebo v ďalšej inštitúcii členského štátu rovnakej úrovne,
a kde je to vhodné, že úspešne zavŕšil odbornú prípravu vyžadovanú ako dodatok k postredoškolskému štúdiu, a
–        ktoré pripravili uchádzača na vykonávanie svojho [jeho –
neoficiálny preklad
] povolania.“
Článok 3 prvý odsek smernice 92/51 znie:
„Bez toho, aby bola dotknutá smernica 89/48/EHS tam, kde je v hostiteľskom členskom štáte vykonávanie regulovaného povolania
podmienené vlastníctvom diplomu, ako je to uvedené v tejto smernici alebo v smernici 89/48/EHS, nesmie príslušný orgán na
základe nedostatočných kvalifikácií odmietnuť povolenie štátnemu príslušníkovi členského štátu na výkon tohto povolania za
rovnakých podmienok, ktoré platia pre vlastných štátnych príslušníkov:
a)      ak je žiadateľ držiteľom diplomu, ako je to definované v tejto smernici alebo v smernici 89/48/EHS, vyžadovaného v inom členskom
štáte na vykonávanie daného povolania na jeho území, pričom bol tento diplom udelený v členskom štáte, alebo
b)      ak žiadateľ vykonával dané povolanie na plný úväzok počas dvoch rokov alebo v rovnocennom období popri zamestnaní počas predchádzajúcich
10 rokoch v inom členskom štáte, ktorý nereguluje toto povolanie v zmysle článku 1 písm. e) a prvého pododseku [odseku –
neoficiálny preklad
] článku 1 písm. f) tejto smernice alebo článku 1 písm. c) a prvého pododseku [odseku –
neoficiálny preklad
] článku 1 písm. d) smernice 89/48/EHS, a vlastní doklad o vzdelaní a odbornej príprave, ktorý
–        bol udelený príslušným orgánom v členskom štáte stanoveným podľa ustanovení zákonov, iných právnych predpisov alebo správnych
opatrení tohto štátu a
–        potvrdzuje, že tento držiteľ úspešne ukončil iné postredoškolské štúdium než to, ktoré je uvedené v druhej zarážke článku
1 písm. a) smernice 89/48/EHS, trvajúce najmenej jeden rok, alebo v rovnocennej dĺžke popri zamestnaní, kde je jednou z podmienok
vstupu spravidla úspešné ukončenie stredoškolského štúdia požadovaného na prijatie na univerzitu alebo na vysokú školu, tak
ako aj odbornú prípravu, ktorá je neoddeliteľnou súčasťou tohto štúdia,
…
a
–        pripravuje držiteľa na výkon svojho [jeho –
neoficiálny preklad
] povolania.“
Článok 3 štvrtý odsek smernice 92/51 okrem toho stanovuje výnimku z prvého odseku toho istého článku, v zmysle ktorej hostiteľský
členský štát nie je povinný použiť tento článok tam, kde je vykonávanie regulovaného povolania podmienené vlastníctvom diplomu,
ako je to uvedené v smernici 89/48/EHS, a kde je jednou z podmienok jeho vydania ukončenie štúdia dlhšieho než štyri roky.
Kompenzačné opatrenia
Napriek článku 3 smernice 89/48 a článku 3 smernice 92/51, článok 4 týchto smerníc umožňuje hostiteľskému členskému štátu
za určitých podmienok stanovených v tomto článku požadovať od uchádzača, aby predložil dôkaz o vykonaní odbornej praxe v stanovenej
dĺžke, aby absolvoval adaptačné obdobie nepresahujúce tri roky, alebo aby vykonal skúšku spôsobilosti (ďalej len „kompenzačné
opatrenia“).
Podľa článku 4 ods. 1 tretieho pododseku smernice 89/48, ktorého znenie je v zásade totožné so znením článku 4 ods. 1 písm. b)
tretieho pododseku a štvrtého pododseku prvej zarážky smernice 92/51, hostiteľský členský štát, ktorý prijme kompenzačné opatrenia,
musí v zásade uchádzačovi poskytnúť právo vybrať si medzi adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti. Ako výnimku z tohto princípu
môže hostiteľský členský štát stanoviť buď adaptačné obdobie alebo skúšku spôsobilosti, ak ide o povolania, „ktorých prax
[vykonávanie –
neoficiálny preklad
] si vyžaduje presnú znalosť vnútroštátneho práva a ohľadne ktorých poskytnutie rady a/alebo pomoci týkajúcej sa vnútroštátneho
práva je základnou a stabilnou stránkou odbornej činnosti“.

Vnútroštátna právna úprava
Francúzska právna úprava
Dekrét č. 2001‑650 z 19. júla 2001, ktorým sa vykonávajú články L 321‑1 až L 321-38 obchodného zákonníka a ktorý sa týka dobrovoľných
predajov hnuteľných vecí na verejných dražbách (JOFR z 21. júla 2001, s. 11760, ďalej len „dekrét 2001‑650“) stanovuje podmienky
výkonu činnosti riaditeľa dobrovoľných predajov.
Článok 16 uvedeného dekrétu stanovuje, že výkon tohto povolania je v zásade vyhradený držiteľom diplomu v odbore právo a štátneho
diplomu v odboroch dejiny umenia, úžitkové umenia, archeológia alebo výtvarné umenia. Jeden z týchto diplomov musí zodpovedať
aspoň vysokoškolskému titulu „licence“ a druhým diplomom má byť diplom vydaný pri dosiahnutí stupňa vzdelania zodpovedajúceho
aspoň dvom rokom vyššieho vzdelania. Toto povolanie môžu vykonávať tiež osobitnej výnimke podliehajúci držitelia dokladov
o formálnej kvalifikácii a diplomov, ktorých zoznam je stanovený v spoločnom výnose ministra spravodlivosti a ministra povereného
oblasťou vyššieho vzdelávania.
Podľa článku 45 uvedeného dekrétu sa na štátnych príslušníkov iného členského štátu hľadí tak, ako keby mali potrebnú kvalifikáciu,
ktorú vyžaduje článok 16 tohto dekrétu najmä vtedy, ak:
–        úspešne ukončili denné postredoškolské štúdium v trvaní aspoň jedného roka, alebo štúdium zodpovedajúcej dĺžky popri zamestnaní
zamerané na prípravu na výkon povolania riaditeľa dobrovoľných predajov, pričom jednou z podmienok pre prístup k tomuto štúdiu
je ukončenie stredoškolského štúdia požadovaného pre prijatie na univerzitu alebo na vysokú školu, ako aj odborné vzdelanie
a prípravu, ktoré sú prípadne požadované k tomuto n postredoškolskému štúdiu, a
–        sú držiteľmi diplomov, certifikátov alebo iných dokladov o formálnej kvalifikácii:
1.      ak pochádzajú z členského štátu, ktorý reguluje začatie vykonávania a vykonávanie tohto povolania, a sú držiteľmi jedného
alebo niekoľkých diplomov, certifikátov, alebo iných dokladov o formálnej kvalifikácii umožňujúcich výkon činnosti dobrovoľných
predajov hnuteľných vecí na verejných dražbách, vydaných príslušným orgánom v tomto členskom štáte;
2.      ak pochádzajú z členského štátu, ktorý nereguluje začatie vykonávania a vykonávanie tohto povolania, a sú držiteľmi jedného
alebo viacerých diplomov, certifikátov alebo iných dokladov o formálnej kvalifikácii vydaných pri absolvovaní regulovaného
vzdelávania a odbornej prípravy, ktoré sú osobitne zamerané na výkon tohto povolania; alebo
3.      ak pochádzajú z členského štátu, ktorý nereguluje začatie vykonávania a vykonávanie tohto povolania, ako ani vzdelanie a prípravu
zamerané na výkon tohto povolania a sú držiteľmi jedného alebo viacerých diplomov, certifikátov alebo iných dokladov o formálnej
kvalifikácii a preukázali v tomto členskom štáte vykonávanie tohto povolania na plný úväzok počas aspoň dvoch rokov v priebehu
predchádzajúcich desiatich rokov alebo počas zodpovedajúceho obdobia v prípade výkonu povolania na čiastočný úväzok pod podmienkou,
že tento výkon bol potvrdený príslušným orgánom tohto štátu.
Článok 48 dekrétu 2001‑650 dáva CVV právomoc preskúmavať žiadosti o uznanie diplomov, certifikátov alebo iných dokladov o formálnej
kvalifikácii osôb spĺňajúcich podmienky stanovené v článku 45 a zamýšľajúcich usadiť sa vo Francúzsku.
Podľa článku 49 uvedeného dekrétu uchádzač sa musí podrobiť skúške spôsobilosti, ak sa jeho vzdelanie a príprava týkajú podstatne
odlišného odboru, ako vyžaduje uvedený dekrét, alebo ak jedna alebo viaceré predmetné odborné činnosti nie sú regulované v členskom
štáte pôvodu alebo sú regulované podstatne odlišným spôsobom.
Právna úprava Spojeného kráľovstva
Platná právna úprava Spojeného kráľovstva neviaže výkon týchto odborných činností na žiadnu podmienku. Napriek tomu sa Royal
Institution of Chartered Surveyors aspoň do určitej miery podieľa na organizovaní týchto činností.

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Pán Price, britský štátny príslušník, je držiteľom diplomu „Bachelor of Arts with second class honours in Fine Arts Valuation“.
Tento diplom vydala Royal Institution of Chartered Surveyor v Spojenom kráľovstve. Hoci pán Price podľa tvrdení jeho advokáta
na pojednávaní bol v určitom okamihu stážujúcim členom na Royal Institution of Chartered Surveyors, nikdy nebol plnoprávnym
členom tejto organizácie, keďže nevykonal skúšobnú prax v trvaní dvoch rokov ukončenú pohovorom pred komisiou („Assessment
of Professional Competence“ alebo „APC“), ktorý je podmienkou pre vznik členstva.
Pán Price, ktorý zamýšľal vykonávať povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov vo Francúzsku, podal 8. januára 2002 na CVV
žiadosť o uznanie diplomu, certifikátu alebo iného dokladu o formálnej kvalifikácii podľa článku 48 dekrétu 2001‑650.
Rozhodnutím z 19. júna 2003 CVV vyzval pána Pricea, aby sa podrobil skúške spôsobilosti, ktorú vyžaduje článok 49 tohto dekrétu,
v troch nasledujúcich odboroch: právne predpisy, vedenie predajov na verejných dražbách a pravidlá odborného správania. Pán
Price podal proti tomuto rozhodnutiu námietku, ktorá bola 11. septembra 2003 zamietnutá.
Dňa 19. augusta 2003 podal pán Price na cour d’appel de Paris žalobu proti rozhodnutiu CVV z 19. júna 2003, ktorým od neho
bola požadovaná skúška spôsobilosti.
Podľa vnútroštátneho súdu pán Price nepreukázal, že počas aspoň dvoch rokov v priebehu desiatich rokov predchádzajúcich podaniu
jeho žiadosti o uznanie diplomu vykonával na plný úväzok činnosť riaditeľa dobrovoľných predajov potvrdenú britskými orgánmi.
Pán Price však tvrdil, že sporné rozhodnutie tým, že mu neponecháva možnosť vybrať si medzi adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti,
porušuje ustanovenia smernice 92/51, ktorou sa dopĺňa smernica 89/48.
Na podporu svojej žaloby uvádza, že podľa článku 7 smernice 92/51 ak členský štát využije možnosť požadovať absolvovanie adaptačného
obdobia alebo vykonanie skúšky spôsobilosti, musí uchádzačovi priznať právo výberu.
Podľa vnútroštátneho súdu CVV správne uviedla, že pán Price nie je oprávnený sa odvolávať na toto ustanovenie, keďže sa toto
ustanovenie uplatňuje iba v prípade, že hostiteľský štát vyžaduje osvedčenie a nie diplom, ako je to v tomto prípade.
Žalovaný tvrdil, že situácia pána Pricea spadá pod článok 4 ods. 1 písm. b) štvrtý pododsek prvú zarážku smernice 92/51 a že
podľa tohto ustanovenia si hostiteľský členský štát môže vyhradiť právo výberu medzi adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti,
ak ide o povolanie, ktorého vykonávanie si vyžaduje presnú znalosť vnútroštátneho práva, a v súvislosti s tým poskytovanie
poradenstva a/alebo pomoci predstavuje základnú a trvalú črtu odbornej činnosti. Tak je tomu v prípade činnosti riadenia dobrovoľných
predajov.
Pán Price spochybnil takýto výklad smernice 92/51 a uviedol, že činnosti dobrovoľných predajov a právne činnosti sú teraz
odlišné a že uznanie, o ktoré žiada, sa vzťahuje iba na dobrovoľné predaje.
Za týchto okolností cour d’appel de Paris rozhodol konanie prerušiť a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.      Uplatňuje sa smernica 92/51… na činnosť riaditeľa dobrovoľných predajov… tak, ako je upravená článkami L.321‑1 až L.321‑3,
L.321‑8 a L.321‑9 obchodného zákonníka?
2.      V prípade kladnej odpovede, môže sa hostiteľský členský štát odvolávať na výnimku z článku 4 ods. 1 písm. b) tretieho pododseku
smernice 92/51 stanovenú v článku 4 ods. 1 písm. b) štvrtom pododseku prvej zarážke smernice 92/51?“

O prvej otázke
Je potrebné hneď zdôrazniť, že pôsobnosti smerníc 89/48 a 92/51 nie sú definované iba v závislosti od dotknutého regulovaného
povolania, ale tiež v závislosti od kvalifikácie uchádzača, ktorý zamýšľa vykonávať toto povolanie. Z tohto dôvodu treba prvú
otázku vnútroštátneho súdu v podstate chápať tak, či sa smernica 92/51 uplatní na uchádzača s takou kvalifikáciou, akú uvádza
žalobca vo veci samej, ktorý zamýšľa vykonávať povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov vo Francúzsku.
Hoci vnútroštátny súd položil Súdnemu dvoru otázku týkajúcu sa iba uplatniteľnosti smernice 92/51, so zreteľom na doplňujúci
charakter tejto smernice vo vzťahu k smernici 89/48 je potrebné v prvom rade preskúmať, či táto druhá smernica je uplatniteľná.
Iba v prípade, ak uvedená smernica by bola uplatniteľná, bude potrebné preskúmať uplatniteľnosť smernice 92/51.

Uplatniteľné zásady
Zo systematiky článku 3 smernice 89/48 a článku 3 smernice 92/51 vyplýva, že iba jeden z dvoch systémov uznávania diplomov
stanovených v článku 3 prvom odseku písm. a) a b) týchto smerníc možno uplatniť v tejto situácii. Systém upravený pod uvedeným
písmenom a) sa uplatňuje, ak dotknuté povolanie je povolaním regulovaným v členskom štáte, v ktorom bolo získané vzdelanie.
Druhý systém upravený pod uvedeným písmenom b) sa uplatňuje iba v prípade, ak dotknuté povolanie v tomto členskom štáte nie
je regulovaným povolaním.
Ak dotknuté povolanie je regulovaným povolaním v členskom štáte, v ktorom bolo získané vzdelanie, z článku 3 prvého odseku
písm. a) dotknutých smerníc vyplýva, že smernica 89/48 sa uplatní vtedy, ak diplom vyžadovaný hostiteľským členským štátom
pre začatie vykonávania dotknutého povolania, ako aj diplom uchádzača sú diplomami uvedenými v tejto smernici. Smernicu 92/51
možno naproti tomu uplatniť, ak minimálne jeden z dvoch dotknutých diplomov je diplomom v zmysle tejto smernice a na druhý
diplom sa vzťahuje buď táto smernica, alebo smernica 89/48.
Ak naproti tomu dotknuté povolanie nie je regulovaným povolaním v členskom štáte, v ktorom bolo získané vzdelanie, z článku
3 prvého odseku písm. b) týchto smerníc vyplýva, že smernica 89/48 sa uplatní vtedy, ak diplom vyžadovaný hostiteľským členským
štátom pre začatie vykonávania tohto povolania je diplomom, ktorý je definovaný v tejto smernici a ktorým uchádzač preukáže
svoju kvalifikáciu získanú ukončením postredoškolského štúdia v trvaní minimálne troch rokov. Smernica 92/51 je naproti tomu
uplatniteľná vo všetkých prípadoch, v ktorých nie je uplatniteľná smernica 89/48, avšak za predpokladu, že diplom, ktorý hostiteľský
členský štát vyžaduje, je diplomom minimálne v zmysle smernice 92/51 a že uchádzač má kvalifikáciu uvedenú v článku 3 prvom
odseku písm. b) tejto smernice, najmä doklad o dosiahnutom vzdelaní vydaný pri ukončení postredoškolského štúdia v trvaní
minimálne jedného roka.
S cieľom určiť, či niektorá z týchto smerníc je uplatniteľná v prejednávanej veci, je teda potrebné v prvom rade preskúmať
podmienky výkonu povolania riaditeľa dobrovoľných predajov, a to jednak vo Francúzsku ako v hostiteľskom členskom štáte a jednak
v Spojenom kráľovstve ako v členskom štáte, v ktorom bolo vzdelanie získané. Ďalej bude potrebné posúdiť kvalifikáciu, ktorú
uvádza žalobca vo veci samej. Hoci vnútroštátnemu súdu prináleží toto preskúmanie, je opodstatnené uviesť niekoľko upresnení.

Podmienky výkonu povolania riaditeľa dobrovoľných predajov vo Francúzsku
Povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov je podľa všetkého vo Francúzsku regulovaným povolaním, ktorého výkon je podmienený
vlastnením diplomu v zmysle článku 1 písm. a) smernice 89/48. Osobitne podľa článku 16 dekrétu 2001‑650 je výkon tohto povolania
vyhradený držiteľom dvoch diplomov, ktoré spolu preukazujú dosiahnutie vzdelania minimálne na úrovni zodpovedajúcej piatim
rokom postredoškolského štúdia, okrem prípadu, že sa na dotknutý diplom vzťahuje špeciálna výnimka.
Na rozdiel od názoru, ktorý zastáva Komisia Európskeho spoločenstva, skutočnosť, že článok 45 dekrétu 2001‑650 umožňuje vykonávanie
tohto povolania štátnym príslušníkom iných členských štátov, ktorí sú prípadne držiteľmi diplomov preukazujúcich ukončenie
postredoškolského štúdia v trvaní aspoň jedného roka, nemá automaticky za následok uplatniteľnosť smernice 92/51.
Ak cieľom vnútroštátnej právnej úpravy je iba prebrať ustanovenia smernice 92/51 do vnútroštátneho právneho poriadku, ktoré
zaväzujú členské štáty umožniť štátnym príslušníkom iných členských štátov, ktorí sú držiteľmi diplomov v zmysle tejto smernice,
prístup k vykonávaniu regulovaných povolaní na ich území, aj keď výkon týchto povolaní je za normálnych okolností podmienený
vlastnením diplomu v zmysle smernice 89/48, toto prebratie sa nemá brať do úvahy na účely určenia, či je smernica uplatniteľná.
Ak by to tak nebolo, pôsobnosť smernice 89/48 by bola zúžená do tej miery, že by zanikla úplne, keďže každý členský štát je
na základe smernice 92/51 povinný umožniť štátnym príslušníkom iných členských štátov, ktorí sú držiteľmi diplomov v zmysle
tejto smernice, ktoré preukazujú absolvovanie štúdia v trvaní kratšom ako vyžaduje smernica 89/48, prístup k vykonávaniu akéhokoľvek
regulovaného povolania, na ktoré sa tieto smernice vzťahujú, s výhradou výnimky stanovenej v článku 3 štvrtom odseku smernice
92/51.
V prejednávanej veci všetko nasvedčuje tomu, že cieľom článku 45 dekrétu 2001‑650 je iba prebratie ustanovení smernice 92/51
do francúzskej vnútroštátnej právnej úpravy, pričom vnútroštátnemu súdu prislúcha overiť túto skutočnosť.

Podmienky výkonu povolania riaditeľa dobrovoľných predajov v Spojenom kráľovstve
Vnútroštátna právna úprava
Činnosť riaditeľa dobrovoľných predajov nie je v Spojenom kráľovstve regulovanou odbornou činnosťou v zmysle článku 1 písm. d)
prvého odseku smernice 89/48 alebo v zmysle článku 1 písm. f) prvého odseku smernice 92/51. Výkon tejto odbornej činnosti
v Spojenom kráľovstve totiž nie je viazaný na žiadnu podmienku v zmysle uplatniteľnej právnej úpravy.
Právne predpisy združenia alebo organizácie uznanej členským štátom
Naproti tomu možno pripustiť, že činnosti riaditeľa dobrovoľných predajov sa podobajú na regulované odborné činnosti, či už
podľa článku 1 písm. d) druhého odseku smernice 89/48 alebo podľa článku 1 písm. f) druhého odseku smernice 92/51, keďže sa
Royal Institution of Chartered Surveyors prinajmenšom do určitej miery podieľa na organizovaní týchto činností. Ak je to tak,
skutočnosť, že táto organizácia požaduje, aby jej členovia mali ukončené postredoškolského štúdium v trvaní troch rokoch,
po ktorom nasleduje odborné vzdelanie a príprava v trvaní dvoch rokov, a výkon dotknutého povolania tak podmieňuje vlastnením
diplomu v zmysle článku 1 písm. a) smernice 89/48, potvrdzuje uplatniteľnosť článku 3 prvého odseku písm. a) smernice 89/48
pri súčasnom splnení ostatných podmienok stanovených v článku 1 písm. d) druhom odseku tejto smernice.
V tejto súvislosti je navyše potrebné poznamenať, že Royal Institution of Chartered Surveyors je uvedená v prílohe k smernici
89/48. Podľa článku 1 písm. d) tretieho odseku tejto smernice preto táto organizácia spĺňala pri prijatí uvedenej smernice
podmienky článku 1 písm. d) druhého odseku tejto smernice. Ak by aj Royal Institution of Chartered Surveyors bola organizáciou
osobitne uznanou v Spojenom kráľovstve, pokiaľ ide o výkon povolania „autorizovaný znalec“ („chartered surveyor“), nie je
vôbec isté, či má rovnaké uznanie, pokiaľ ide o povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov. Je vecou vnútroštátneho súdu prípadne
určiť, či je to tak.

Uplatniteľnosť systémov uznávania stanovených v článku 3 smernice 89/48 na kvalifikácie uvádzané pánom Priceom
Uplatniteľnosť článku 3 prvého odseku písm. a) smernice 89/48
Článok 3 prvý odsek písm. a) smernice 89/48 možno uplatniť v prípade, ak dotknuté povolanie je regulované v členskom štáte,
v ktorom bolo vzdelanie získané. Vzhľadom na to, že pán Price nie je členom Royal Institution of Chartered Surveyors, otázka
uznania diplomov vydaných uvedenou organizáciou podľa tohto ustanovenia je v danom prípade irelevantná, a to aj vtedy, ak
by sa malo preukázať, že povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov je v Spojenom kráľovstve regulovaným povolaním podľa predpisov
stanovených touto organizáciou. Z judikatúry vyplýva, že skutočnosť, že pán Price bol stážujúcim členom v uvedenej organizácii,
alebo že čiastočne ukončil vzdelanie, ktoré sa vyžaduje pre vznik členstva v tejto organizácii, nepostačuje na to, aby sa
mohol odvolávať na smernicu 89/48 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. novembra 2003, Morgenbesser, C‑313/01, Zb. s. I‑13467,
body 51 a 52).
Uplatniteľnosť článku 3 prvého odseku písm. b) smernice 89/48
Článok 3 prvý odsek písm. b) smernice 89/48 je uplatniteľný, ak dotknuté povolanie nie je regulovaným povolaním v členskom
štáte, v ktorom bolo vzdelanie získané. Z toho dôvodu, ako to vyplýva z bodov 36, 45 a 46 tohto rozsudku, toto ustanovenie
by sa považovalo za uplatniteľné len vtedy, ak by Royal Institution of Chartered Surveyors nespĺňala kritériá stanovené v článku 1
písm. d) druhom odseku smernice 89/48, pokiaľ ide o povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov, a teda ak by uvedené povolanie
nebolo v Spojenom kráľovstve regulovaným povolaním v zmysle článku 1 písm. c) tejto smernice. Ako bolo už v bode 46 tohto
rozsudku spomenuté, je vecou vnútroštátneho súdu prípadne určiť, či to tak je.
Vzhľadom na predošlé úvahy je na prvú otázku potrebné odpovedať tak, že smernica 92/51 sa neuplatňuje na uchádzača s kvalifikáciou,
akú má žalobca vo veci samej, ktorý zamýšľa vykonávať povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov hnuteľných vecí na verejných
dražbách vo Francúzsku. Naproti tomu smernicu 89/48 a osobitne jej článok 3 prvý odsek písm. b) možno uplatniť na takéhoto
uchádzača v prípade, ak povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov hnuteľných vecí na verejných dražbách nie je v členskom
štáte, v ktorom uvedený uchádzač získal uplatňovanú kvalifikáciu, regulovaným povolaním v zmysle článku 1 písm. c) tejto smernice.
Je vecou vnútroštátneho súdu prípadne určiť, či to tak je.

O druhej otázke
Napriek tomu, že druhá otázka je podmienená kladnou odpoveďou na prvú otázku týkajúcu sa uplatniteľnosti smernice 92/51, je
predsa len potrebné odpovedať na túto otázku v kontexte smernice 89/48, ktorú je potenciálne možné uplatniť v prejednávanej
veci, a ktorá vo svojom článku 4 ods. 1 treťom pododseku v podstate obsahuje ustanovenie identické s ustanovením obsiahnutým
v článku 4 ods. 1 písm. b) štvrtom pododseku prvej zarážke smernice 92/51.
Otázkou, ktorou sa vnútroštátny súd zaoberá, je v podstate otázka, či povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov je vo Francúzsku
povolaním, „ktorého prax [vykonávanie –
neoficiálny preklad
] si vyžaduje presnú znalosť vnútroštátneho práva, a ohľadne ktorého poskytnutie rady a/alebo pomoci týkajúcej sa vnútroštátneho
práva je základnou a stabilnou stránkou odbornej činnosti“ v zmysle článku 4 ods. 1 tretieho pododseku smernice 89/48.
Na úvod je vhodné pripomenúť, že podľa článku 234 ES, ktorý vychádza zo zreteľného rozdelenia právomocí medzi vnútroštátne
súdy a Súdny dvor, je výlučne Súdny dvor oprávnený rozhodovať o otázkach, ktoré sa týkajú výkladu alebo platnosti ustanovení
Spoločenstva na základe skutkového stavu opísaného vnútroštátnym súdom, pričom na druhej strane vnútroštátnemu súdu prináleží
uplatňovanie noriem práva Spoločenstva v konkrétnom prípade (rozsudok zo 16. októbra 2003, Traunfellner, C‑421/01, Zb. s. I‑11941,
bod 21).
Článok 4 ods. 1 tretí pododsek smernice 89/48 umožňuje odchýliť sa od zásady, že uchádzačovi sa musí dať právo vybrať si medzi
adaptačným obdobím a skúškou spôsobilosti a stanovuje pre členské štáty dve kumulatívne podmienky, ktorých splnenie umožní
členským štátom prijať kompenzačné opatrenie. Jednak musí ísť o povolanie, ktorého výkon si vyžaduje presnú znalosť vnútroštátneho
práva, a jednak poskytnutie rady a/alebo pomoci týkajúcej sa vnútroštátneho práva musí byť základnou a stabilnou stránkou
odbornej činnosti. Rozlišuje sa teda medzi požiadavkami stanovenými pre výkon dotknutého povolania a činnosťami, ktoré povolanie
zahŕňa.

Požiadavka presnej znalosti vnútroštátneho práva
Cieľom smernice 89/48, na rozdiel od sektorových smerníc týkajúcich sa špecifických povolaní, nie je harmonizovať podmienky
začatia vykonávania alebo výkonu rozličných povolaní, na ktoré sa vzťahuje. Členské štáty si ponechávajú právomoc definovať
uvedené podmienky v rozsahu stanovenom právom Spoločenstva. Otázka, v akej miere výkon špecifického povolania vyžaduje presnú
znalosť vnútroštátneho práva, musí byť preto posudzovaná výlučne v kontexte vnútroštátnych ustanovení.
Pokiaľ ide o povolania regulované vnútroštátnymi orgánmi, možno predpokladať, že obsah vzdelania a prípravy vyžadovaných pre
začatie vykonávania regulovaného povolania je stanovený v závislosti na požiadavkách spojených s výkonom tohto povolania.
Obsah vzdelania a prípravy stanovených členským štátom, ktorý reguluje toto povolanie, je teda zvlášť relevantným kritériom
na účely vyvodenia požiadaviek viažucich sa na výkon tohto povolania.
Ako uviedla generálna advokátka v bodoch 116 až 119 svojich návrhov, v prejednávanej veci všetko nasvedčuje tomu, že vzdelanie
a príprava týkajúce sa povolania riaditeľa dobrovoľných predajov zodpovedá vo Francúzsku základnému právnickému vzdelaniu,
konkrétne diplomu v odbore právo vydanému pri ukončení štúdia v trvaní minimálne dvoch rokov.
V tejto súvislosti treba konštatovať, že povolanie, ktorého vykonávanie je podmienené vlastnením diplomu v odbore právo vydaného
pri ukončení štúdia v trvaní minimálne dvoch rokov, je povolaním, pri ktorom možno predpokladať, že pre jeho vykonávanie sa
vyžaduje presná znalosť vnútroštátneho práva v zmysle článku 4 ods. 1 tretieho pododseku smernice 89/48.

Podmienka poskytnutia rady a/alebo pomoci týkajúcej sa vnútroštátneho práva
Je potrebné hneď uviesť, že napriek tvrdeniam pána Pricea a rakúskej a švédskej vlády, uplatnenie tejto podmienky nemôže mať
za následok, že pôsobnosť výnimky z článku 4 ods. 1 tretieho pododseku smernice 89/48 sa bude vzťahovať výlučne na „tradičné“
právnické povolania, akými sú sudca, notár a advokát. Ako správne uviedla generálna advokátka v bodoch 94 až 98, 120 a 121
svojich návrhov, takýto cieľ nemôže byť vyvodený ani z vývoja a ani zo znenia predmetného ustanovenia.
Nie je potrebné, aby sa poskytnutie rady a/alebo pomoci klientom vzťahovalo na celý systém vnútroštátneho práva. Postačuje,
ak sa týkajú špecializovanej oblasti. Pre určenie, do akej miery poskytnutie rady a/alebo pomoci týkajúcej sa vnútroštátneho
práva predstavuje základnú a stabilnú stránku predmetnej činnosti, je nevyhnutné zohľadniť predovšetkým bežný výkon predmetného
povolania. Posúdenie tejto otázky je vecou vnútroštátnemu súdu.
Na základe vyššie uvedených úvah je na druhú otázku potrebné odpovedať tak, že:
–        povolanie, ktorého začatie vykonávania je podmienené vlastnením diplomu v odbore právo vydaného pri ukončení štúdia v dĺžke
trvania aspoň dvoch rokov, je povolaním, pri ktorom možno predpokladať, že pre jeho vykonávanie sa vyžaduje presná znalosť
vnútroštátneho práva v zmysle článku 4 ods. 1 tretieho pododseku smernice 89/48, a
–        na účely uplatnenia tohto ustanovenia nie je potrebné, aby predmetná činnosť spočívala v poskytovaní rady a/alebo pomoci týkajúcej
sa celého systému vnútroštátneho práva. Postačuje, ak sa týka určitej špecializovanej oblasti a predstavuje základnú a stabilnú
stránku uvedenej činnosti. V tomto kontexte je nevyhnutné zohľadniť predovšetkým bežný výkon predmetného povolania.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
1.
Smernica Rady 92/51/EHS z 18. júna 1992 o druhom všeobecnom systéme uznávania odborného vzdelania a prípravy, ktorou sa dopĺňa
smernica 89/48/EHS, zmenená a doplnená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2001/19/ES zo 14. mája 2001, sa neuplatňuje
na uchádzača s kvalifikáciou, akú má žalobca vo veci samej, ktorý zamýšľa vykonávať povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov
hnuteľných vecí na verejných dražbách vo Francúzsku.
Naproti tomu smernicu Rady 89/48/EHS z 21. decembra 1988 o všeobecnom systéme uznávania diplomov vyššieho vzdelania udelených
pri ukončení odborného vzdelávania a prípravy v dĺžke trvania aspoň troch rokov, zmenenú a doplnenú smernicou 2001/19, a osobitne
jej článok 3 prvý odsek písm. b) možno uplatniť na takéhoto uchádzača v prípade, ak povolanie riaditeľa dobrovoľných predajov
hnuteľných vecí na verejných dražbách nie je v členskom štáte, v ktorom uvedený uchádzač získal uplatňovanú kvalifikáciu,
regulovaným povolaním v zmysle článku 1 písm. c) tejto smernice. Je vecou vnútroštátneho súdu prípadne určiť, či to tak je.
2.
Povolanie, ktorého začatie vykonávania je podmienené vlastnením diplomu v odbore právo vydaného pri ukončení štúdia v dĺžke
trvania aspoň dvoch rokov, je povolaním, pri ktorom možno predpokladať, že pre jeho vykonávanie sa vyžaduje presná znalosť
vnútroštátneho práva v zmysle článku 4 ods. 1 tretieho pododseku smernice 89/48.
Na účely uplatnenia tohto ustanovenia nie je potrebné, aby predmetná činnosť spočívala v poskytovaní rady a/alebo pomoci týkajúcej
sa celého systému vnútroštátneho práva. Postačuje, ak sa týka určitej špecializovanej oblasti a predstavuje základnú a stabilnú
stránku uvedenej činnosti. V tomto kontexte je nevyhnutné zohľadniť predovšetkým bežný výkon predmetného povolania.
Podpisy
*
Jazyk konania: francúzština.