CELEX: 62005CJ0183
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Smernica 92/43/EHS
Článok 12 ods. 1 a 2, článok 13 ods. 1 písm. b) a článok 16
Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín
Ochrana druhov

Komisia Európskych spoločenstiev svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Írsko tým, že:
–        obmedzilo prebratie ustanovení článku 12 ods. 2 a článku 13 ods. 1 písm. b) smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane
prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102) na druhy uvedené
v prílohe IV tejto smernice, ktoré sa vyskytujú v Írsku,
–        neprijalo všetky osobitné opatrenia potrebné na účinné fungovanie systému prísnej ochrany stanovenému v článku 12 ods. 1 uvedenej
smernice (ďalej len „systém prísnej ochrany“), a
–        ponechalo v účinnosti ustanovenia írskej právnej úpravy, ktoré nie sú zlučiteľné s ustanoveniami článku 12 ods. 1 a článku
16 tejto smernice,
nevykonalo uvedené články a nesplnilo si povinnosti, ktoré mu vyplývajú zo Zmluvy ES.

Právny rámec
Štvrté a jedenáste odôvodnenie smernice 92/43 sú formulované takto:
„Keďže na európskom území členských štátov sa podmienky prirodzených biotopov ďalej zhoršujú a je vážne ohrozená existencia
čoraz väčšieho počtu druhov; keďže vzhľadom na to, že ohrozené prirodzené biotopy a druhy tvoria súčasť dedičstva spoločenstva
a riziká, ktoré im hrozia, často prekračujú hranice štátov, je potrebné prijať opatrenia na úrovni spoločenstva kvôli ich
zachovaniu;
…
keďže sa uznáva spoločná zodpovednosť členských štátov za prijatie opatrení určených na podporu ochrany prioritných prirodzených
biotopov a prioritných druhov európskeho významu; …“
Článok 12 ods. 1 a 2 smernice 92/43 znie:
„1.      Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na vytvorenie systému prísnej ochrany živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a)
v prostredí ich prirodzeného pohybu a zakážu:
…
b)      úmyselné rušenie týchto druhov najmä počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania;
…
d)      poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych.
2.      Pre tieto druhy zakážu členské štáty držanie, prepravu a predaj alebo výmenu a ponúkanie na predaj alebo výmenu vzoriek odobratých
z voľnej prírody, s výnimkou tých, ktoré boli odobraté legálne pred zavedením tejto smernice.“
Článok 13 smernice 92/43 predvída vytvorenie systému prísnej ochrany druhov rastlín uvedených v prílohe IV písm. b) tejto
smernice.
Článok 16 ods. 1 tejto smernice znie:
„Za predpokladu, že neexistuje uspokojivá alternatíva a výnimka nespôsobuje zhoršenie stavu ochrany populácie príslušného
druhu na území jeho prirodzeného výskytu, členské štáty môžu udeliť výnimku z ustanovení článkov 12, 13, 14 a 15 písm. a)
a b):
a)      v záujme ochrany divokej fauny a flóry a ochrany prirodzených biotopov;
b)      pre zabránenie vážneho poškodenia, najmä úrody, hospodárskych zvierat, lesov, rybného a vodného hospodárstva a iných typov
majetku;
c)      v záujme zdravia a bezpečnosti ľudskej populácie alebo z iných nevyhnutných dôvodov vyššieho verejného záujmu, vrátane tých,
ktoré majú spoločenský alebo hospodársky charakter a priaznivé dôsledky primárneho významu na životné prostredie;
d)      na účely výskumu a vzdelávania, oživovania a obnovy týchto druhov a pre operácie rozmnožovania potrebné na tieto účely, vrátane
umelého pestovania rastlín;
e)      aby sa za podmienok prísneho dohľadu, na selektívnom základe a v obmedzenom rozsahu, umožnil odber alebo držanie určitých
vzoriek uvedených v prílohe IV v obmedzenom množstve stanovenom príslušnými vnútroštátnymi orgánmi.“

Konanie pred podaním žaloby
V dôsledku sťažností Komisia 18. októbra 2002 zaslala Írsku výzvu, ktorou mu oznámila svoje pochybnosti v súvislosti s viacerými
aspektmi vykonania článkov 12, 13 a 16 smernice 92/43 týmto členským štátom.
Keďže Komisia nepovažovala odpoveď írskych orgánov z 20. decembra 2002 za uspokojivú, listom z 11. júla 2003 zaslala Írsku
odôvodnené stanovisko, v ktorom ho vyzvala, aby prijalo opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s týmto stanoviskom v lehote
dvoch mesiacov od jeho doručenia.
Listami z 12. septembra 2003 a 8. januára 2004 Írsko na toto odôvodnené stanovisko odpovedalo. Keďže však Komisia považovala
túto odpoveď za nedostatočnú, rozhodla sa podať túto žalobu.

O žalobe
Vo svojej žalobe Komisia uvádza tri výhrady:
–        prvá výhrada sa zakladá na neúplnom prebratí článku 12 ods. 2 a článku 13 ods. 1 písm. b) smernice 92/43, pokiaľ ide o druhy
uvedené v prílohe IV tejto smernice, ktoré sa v Írsku normálne nevyskytujú,
–        druhá výhrada sa zakladá na tom, že Írsko neprijalo osobitné opatrenia na účinné fungovanie systému prísnej ochrany,
–        tretia výhrada sa zakladá na tom, že v írskej právnej úprave sa nachádzajú ustanovenia, ktoré sú nezlučiteľné s článkom 12
ods. 1, ako aj s článkom 16 smernice 92/43.
Pokiaľ ide o prvú výhradu, Komisia od nej v priebehu konania upustila vzhľadom na odpoveď, ktorú k tomuto bodu poskytlo Írsko
vo svojom vyjadrení k žalobe. Z tohto dôvodu nie je potrebné sa ňou zaoberať.

O druhej výhrade
Druhá výhrada vznesená Komisiou obsahuje sedem častí, z ktorých druhá časť sa skúma spolu s treťou výhradou, keďže jej znenie
je rovnaké ako znenie tejto druhej časti.
O prvej časti druhej výhrady
Pokiaľ ide o prvú časť založenú na tom, že Írsko si nesplnilo svoju povinnosť zaviesť systém prísnej ochrany druhov uvedených
v prílohe IV smernice 92/43 v rozsahu, v akom sa kožatka veľká rovnako ako ani
geomalacus maculosus
nenachádzajú medzi druhmi uvedenými v prvej tabuľke nariadenia Európskych spoločenstiev (o biotopoch) [European Communities
(Habitats) Regulations] z roku 1997 zmeneného a doplneného nariadením Európskych spoločenstiev (o prirodzených biotopoch)
[European Communities (Natural Habitats) (Amendment) Regulations] z roku 1998 [ďalej len „nariadenie (o biotopoch)“], Komisia
uvádza, že odpoveď Írska v tejto súvislosti je postačujúca. Írsko totiž upresnilo, že oblasť pôsobnosti vnútroštátnej právnej
úpravy, ktorou sa preberá smernica 92/43, bola rozšírená na uvedené druhy. Prvú časť druhej výhrady preto nie je potrebné
skúmať.
O tretej, štvrtej a šiestej časti druhej výhrady
V tretej, štvrtej a šiestej časti druhej výhrady Komisia tvrdí, že opatrenia prijaté Írskom v oblasti dohľadu nad druhmi uvedenými
v prílohe IV písm. a) smernice 92/43 vytvárajú nesúrodý a neúplný celok, ktorý nemožno považovať za účinné vykonanie systému
prísnej ochrany.
Pokiaľ ide najskôr o tretiu časť tejto výhrady, Komisia zdôrazňuje, že jednotlivé akčné plány, ktoré Írsko zamýšľa pripraviť
pre druhy uvedené v prílohe IV písm. a) smernice 92/43, môžu predstavovať – za predpokladu, že budú správne zostavené a vykonané
– účinný prostriedok na konkrétne splnenie požiadaviek v oblasti ochrany stanovených v článku 12 ods. 1 uvedenej smernice.
Pokiaľ však takéto plány neexistujú, obsahuje systém prísnej ochrany medzery, čo neplatí pre ropuchu krátkonohú, ktorá podlieha
náležitému osobitnému dohľadu.
Írsko tvrdí, že tieto plány sa práve zverejňujú. Poukazuje takisto na viaceré vládne iniciatívy, ktoré ešte neboli ukončené
a ktoré podľa neho môžu prispieť k lepšej dohode a systematickejšiemu dohľadu nad druhmi uvedenými v prílohe IV písm. a) smernice
92/43.
S týmito tvrdeniami však nemožno súhlasiť.
Je totiž potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sa má existencia nesplnenia povinnosti posudzovať podľa situácie
členského štátu ku dňu uplynutia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku a Súdny dvor nemôže prihliadať na neskoršie zmeny
(pozri najmä rozsudok z 2. júna 2005, Komisia/Írsko, C‑282/02, Zb. s. I‑4653, bod 40).
Tretiu časť druhej výhrady je preto potrebné považovať za dôvodnú.
Pokiaľ ide o šiestu časť, ktorú je potrebné skúmať ešte pred štvrtou časťou, Komisia tvrdí, že s výnimkou podkovára a ropuchy
krátkonohej írske orgány nemajú potrebné informácie o viacerých druhoch uvedených v prílohe IV písm. a) smernice 92/43, ich
miestach na oddych a na párenie, ako ani o nebezpečenstvách, ktorým sú tieto druhy vystavené, čo bráni účinnému vykonaniu
systému prísnej ochrany.
Po prvé, Írsko uznáva, že pokiaľ ide o iné netopiere ako podkovára, jeho pilotný projekt dohľadu nenahrádza prepracovanejšie
pozorovanie. Tento členský štát uvádza, že včas poskytne podstatné informácie o vývoji populácie týchto druhov a bude klásť
dôraz na viaceré iniciatívy s cieľom zhromaždenia informácií o netopieroch. Podľa Komisie takéto vyhlásenie nepreukazuje ani
to, že Írsko je dostatočne informované o druhoch netopierov, a ani to, že tento členský štát vykoná dlhodobý koherentný program
s cieľom získať potrebné údaje.
Po druhé, Írsko tvrdí, že vnútroštátna štúdia začatá v roku 2004, ktorá sa mala ukončiť na jeseň roku 2005, sa začleňuje do
rámca už existujúceho programu a môže vytvoriť základ pre budúci program dohľadu nad vydrami riečnymi. Podľa Komisie toto
vyhlásenie nepostačuje na to, aby s určitosťou preukázalo, že pre predmetný druh bude zavedený primeraný systém a program
dohľadu.
Po tretie, Írsko upresňuje, že národný expert na druh
geomalacus maculosus
pracuje na vypracovaní akčného plánu, ktorý by mal byť zverejnený na jar roku 2006 a zahŕňať odporúčania týkajúce sa trvalého
programu dohľadu nad týmto druhom. Podľa Komisie opatrenia a úkony, ktoré prijalo Írsko, nijakým spôsobom nezaručujú pravidelné
poskytovanie informácií vyplývajúcich z dohľadu, ktoré by boli usporiadané koherentným a jednotným spôsobom a podávali by
správu o prítomnosti uvedeného druhu, o jeho miestach na oddych a na párenie, ako aj o nebezpečenstvách, ktorým by mohol byť
vystavený.
Po štvrté, Írsko zdôrazňuje prebiehajúce iniciatívy, akými sú rozhodnutie zriadiť databázu vnútroštátnych biologických vzoriek,
zavedenie National Biological Records Centre alebo zhromaždenie výsledkov z pozorovania náhodného úlovku veľrýb pri určitom
množstve rybárskych činností, ktoré boli prijaté od nadobudnutia platnosti nariadenia Rady (ES) č. 812/2004 z 26. apríla 2004,
ktorým sa stanovujú opatrenia týkajúce sa náhodných úlovkov veľrybovitých cicavcov (veľrýb) v loviskách rýb a ktorým sa mení
a dopĺňa nariadenie (ES) č. 88/98 (Ú. v. ES L 150, s. 12; Mim. vyd. 04/007, s. 91).
V tejto súvislosti je potrebné zdôrazniť, že na popretie šiestej časti druhej výhrady Írsko poukazuje na rôzne iniciatívy,
ktoré v čase uplynutia lehoty uvedenej v odôvodnenom stanovisku ešte neboli ukončené. Podľa judikatúry spomenutej v bode 17
tohto rozsudku však Súdny dvor nemôže na takéto iniciatívy prihliadnuť pri posúdení nesplnenia povinnosti vytýkaného Komisiou.
Šiestu časť druhej výhrady je preto potrebné považovať za dôvodnú.
Pokiaľ ide napokon o štvrtú časť tejto výhrady, Komisia tvrdí, že aj keď má sieť úradníkov poverených ochranou v rozsahu ustanoveného
pracovného času všeobecný význam pre vykonanie zákonov týkajúcich sa voľne žijúcich živočíchov a rastlín, existencia takejto
siete, na ktorú sa odvoláva Írsko, sama osebe nepreukazuje, že boli prijaté osobitné opatrenia potrebné na prebratie článku 12
ods. 1 smernice 92/43.
Írsko odpovedá, že jeho úradníci pracujú s vysokou efektivitou a ochraňujú takisto ropuchy krátkonohé, čím zohrávajú významnú
úlohu pri zabezpečovaní ochrany tohto druhu. Takisto vzhľadom na bezprostredné poznatky členov stráže a úradníkov poverených
ochranou prírody o územiach, na ktorých vykonávajú dohľad, je vnútroštátna sieť takýchto členov stráže a úradníkov informovaná
o stave ochrany živočíšnych a rastlinných druhov na uvedených územiach.
V tejto súvislosti je vhodné pripomenúť, že článok 12 ods. 1 smernice 92/43 zaväzuje členské štáty, aby prijali potrebné opatrenia
na vytvorenie systému prísnej ochrany živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a) tejto smernice v prostredí ich prirodzeného
výskytu.
Ako to uviedol generálny advokát v bode 24 svojich návrhov, prebratie uvedeného článku 12 ods. 1 členské štáty zaväzuje nielen
prijať ucelený legislatívny rámec, ale aj vykonať konkrétne a osobitné opatrenia na ochranu (pozri v tomto zmysle rozsudok
z 30. januára 2002, Komisia/Grécko, C‑103/00, Zb. s. I‑1147, body 34 až 39).
Systém prísnej ochrany takisto predpokladá prijatie koherentných a koordinovaných opatrení preventívnej povahy (rozsudok zo 16. marca
2006, Komisia/Grécko, C‑518/04, Zb. s. I-42, bod 16).
V tejto veci však existencia siete členov stráže a úradníkov, ktorí sú v rozsahu ustanoveného pracovného času poverení dohľadom
a ochranou druhov, nie je sama osebe spôsobilá preukázať účinné vykonanie systému prísnej ochrany všetkých druhov uvedených
v prílohe IV písm. a) smernice 92/43, ktoré sa vyskytujú v Írsku.
Ako to zdôraznil generálny advokát v bodoch 45 až 48 svojich návrhov, nad uvedenými druhmi sa – s výnimkou podkovára, ropuchy
krátkonohej a kožatky veľkej – nevykonáva náležitý dohľad vzhľadom na obmedzený počet zástupcov tohto druhu v írskych vodách.
Tak je tomu v prípade vydry riečnej, druhu
geomalacus maculosus
, rôznych druhov netopierov s výnimkou podkovára, ako aj pri veľrybách, ako to vyplýva z bodov 20 až 24 tohto rozsudku.
Štvrtú časť druhej výhrady je preto potrebné považovať za dôvodnú.
O piatej časti druhej výhrady
Svojou piatou časťou druhej výhrady Komisia tvrdí, že hoci posúdenia vplyvov na životné prostredie vykonané podľa smernice
Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (Ú. v. ES
L 175, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248) môžu byť užitočné z hľadiska upozornenia príslušných orgánov na osobitné nebezpečenstvá
pre miesta na párenie alebo na oddych druhov uvedených v prílohe IV smernice 92/43, len obmedzený počet projektov podlieha
v Írsku takýmto posúdeniam vplyvov. Navyše, aj pokiaľ sa tieto posúdenia vplyvov vykonávajú, írske orgány vyžadujú od developerov
poskytnutie informácií o chránených druhoch až po udelení povolenia príslušnému projektu, takže takýto postup nebráni realizácii
určitých zámerov škodlivých pre životné prostredie.
Komisia poukazuje najmä na tri projekty s nepriaznivými následkami na populácie netopierov (projekt v oblasti Lough Rynn),
na bidlá podkovára (projekt obchádzky Ennis), ako aj miesta na oddych alebo na párenie veľrýb (projekt stavby plynovodu v zálive
Broadhaven).
V tejto súvislosti, ako to uviedol generálny advokát v bodoch 53 až 61 svojich návrhov, povolenie projektu pred vykonaním
posúdenia vplyvov na životné prostredie vedie k nepriaznivým následkom týchto projektov na životné prostredie (projekt v oblasti
Lough Rynn), alebo povolenie iných projektov bez obmedzenia, napriek tomu, že predchádzajúce posúdenie dospelo takisto k záveru
o nepriaznivých následkoch tohto projektu na životné prostredie (projekt obchádzky Ennis a stavby plynovodu v zálive Broadhaven),
môžu preukázať, že druhy uvedené v prílohe IV písm. a) smernice 92/43, ako aj ich miesta na párenie alebo na oddych, sú vystavené
rušeniam a nebezpečenstvám, ktorým írska právna úprava neumožňuje zamedziť.
Preto pokiaľ ide o spomenuté projekty, ktoré uvádza Komisia vo svojej žalobe, nemožno usudzovať, že boli prijaté všetky opatrenia
na účinné vykonanie systému prísnej ochrany. Piatu časť druhej výhrady je preto potrebné považovať za dôvodnú.
O siedmej časti druhej výhrady
Siedmou časťou druhej výhrady Komisia tvrdí, že Írsko nepreukázalo, že zaviedlo vhodnú stratégiu na odvrátenie jednotlivých
druhov nebezpečenstiev ohrozujúcich miesta na oddych alebo na párenie druhov netopierov. Poukazuje najmä na skutočnosť, že
spracovanie dreva, ako aj rekonštrukčné a búracie práce predstavujú nebezpečenstvá pre hniezda netopierov.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry prináleží preukázanie existencie tvrdeného nesplnenia
povinnosti v rámci konania o nesplnenie povinnosti začatého podľa článku 226 ES Komisii bez toho, aby sa mohla oprieť o akúkoľvek
domnienku (rozsudok z 18. mája 2006, Komisia/Španielsko, C‑221/04, Zb. s. I‑4515, bod 59 a tam citovaná judikatúra).
V tejto veci je potrebné konštatovať, že Komisia nepredložila žiadny konkrétny dôkaz, ktorý by mohol doložiť siedmu časť svojej
druhej výhrady.
Siedmu časť druhej výhrady je preto potrebné považovať za nedôvodnú.

O tretej výhrade
Svojou treťou výhradou, ktorej znenie je rovnaké ako znenie druhej časti druhej výhrady, Komisia poukazuje na existenciu súbežného
režimu výnimiek nezlučiteľných s pôsobnosťou a podmienkami uplatnenia článku 16 smernice 92/43, ktorý vyplýva na jednej strane
z článku 23 ods. 7 zákona o voľne žijúcich živočíchoch a rastlinách (Wildlife Act) z roku 1976 v znení vyplývajúcom zo zákona
o jeho zmene a doplnení [Wildlife (Amendment) Act] z roku 2000 (ďalej len „Wildlife Act“), a na druhej strane z článku 42
tohto zákona.
Vzhľadom na obranu Írska vo vzťahu k nesplneniu povinnosti zakladajúcemu sa na článku 42 Wildlife Act, Komisia upustila od
tejto časti svojej tretej výhrady. Preto ju nie je potrebné skúmať.
Pokiaľ ide o časť tretej výhrady týkajúcu sa článku 23 ods. 7 písm. a) až c) Wildlife Act, Komisia tvrdí, že podľa tohto ustanovenia
porušením nie je skutočnosť, že osoba neúmyselne poraní alebo usmrtí chráneného voľne žijúceho živočícha pri výkone činnosti
v rámci poľnohospodárstva, rybolovu, vodohospodárstva, lesného hospodárstva alebo ťažby rašeliny [článok 23 ods. 7 písm. a)],
alebo naruší či zničí miesto párenia takéhoto živočícha v rámci uvedených činností [článok 23 ods. 7 písm. b)], alebo ďalej
neúmyselne usmrtí alebo poraní takéhoto živočícha alebo zničí alebo poškodí miesto na párenie alebo na oddych takéhoto živočícha
v rámci výstavby cesty či akýchkoľvek archeologických alebo stavebných alebo inžinierskych prác, alebo takisto v rámci stavby
alebo pri výkone akejkoľvek inej práce alebo obdobnej, aj keď predpísanej činnosti [článok 23 ods. 7 písm. c)].
Írsko tvrdí, že Komisia nesprávne vyložila účel tohto článku 23 ods. 7. Na odstránenie akejkoľvek nejasnosti v tejto súvislosti
však Írsko uvádza, že vykonalo zmeny v nariadení (o biotopoch) s cieľom presne vymedziť pôsobnosť článku 23 Wildlife Act a ustanovenia
článku 23 tohto nariadenia. Nariadenie Európskych spoločenstiev (o prirodzených biotopoch) [European Communities (Natural
Habitats) Regulations] z roku 2005 doplnilo tento zákon o nové ustanovenie, a to o odsek 8 tohto článku 23.
V tejto súvislosti je po prvé potrebné pripomenúť, že podľa judikatúry spomenutej v bode 17 tohto rozsudku Súdny dvor nemôže
pri posúdení vytýkaného nesplnenia povinnosti prihliadnuť na zmenu článku 23 Wildlife Act vykonanú týmto nariadením z roku
2005, keďže k tejto zmene došlo až po uplynutí lehoty dvoch mesiacov určenej v odôvodnenom stanovisku.
Po druhé stačí konštatovať, že článok 23 ods. 7 písm. b) Wildlife Act tým, že stanovuje, že porušením nie sú neúmyselné konania,
ktoré rušia alebo ničia miesta na párenie alebo miesta na oddych voľne žijúcich druhov, nespĺňa požiadavky článku 12 ods. 1
písm. d) smernice 92/43, ktorý takéto konania zakazuje bez ohľadu na to, či sú úmyselné alebo nie (pozri v tomto zmysle rozsudok
z 20. októbra 2005, Komisia/Spojené kráľovstvo, C‑6/04, Zb. s. I‑9017, bod 79).
Okrem toho sa zdá, že výnimky uvedené v článku 23 Wildlife Act siahajú ďalej, ako to, čo je stanovené v článku 16 smernice
92/43, ktorý vyčerpávajúcim spôsobom určuje podmienky, za ktorých sa možno odchýliť od jej článku 12.
Z toho vyplýva, že Komisia právom poukazuje na existenciu súbežného režimu výnimiek stanovených v írskej právnej úprave, ktoré
sú nezlučiteľné s článkami 12 a 16 smernice 92/43.
Tretia výhrada uvádzaná Komisiou na podporu svojej žaloby je teda dôvodná.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy je potrebné konštatovať, že Írsko tým, že:
–        neprijalo všetky osobitné opatrenia potrebné na účinné fungovanie systému prísnej ochrany,
–        ponechalo v účinnosti ustanovenia článku 23 ods. 7 písm. a) až c) Wildlife Act, ktoré nie sú zlučiteľné s ustanoveniami článku
12 ods. 1 a článku 16 smernice 92/43,
nevykonalo uvedené články tejto smernice a nesplnilo si povinnosti, ktoré mu z nej vyplývajú.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Írsko na náhradu trov konania a Írsko nemalo úspech v podstatnej
časti svojich dôvodov, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
1.      Írsko tým, že
–
neprijalo všetky osobitné opatrenia potrebné na účinné fungovanie systému prísnej ochrany stanovenému v článku 12 ods. 1 smernice
Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín,
–
ponechalo v účinnosti ustanovenia článku 23 ods. 7 písm. a) až c) zákona o voľne žijúcich živočíchoch a rastlinách (Wildlife
Act) z roku 1976 v jeho znení vyplývajúcom zo zákona o jeho zmene a doplnení [Wildlife (Amendment) Act] z roku 2000, ktoré
nie sú zlučiteľné s ustanoveniami článku 12 ods. 1 a článku 16 smernice 92/43,
nevykonalo uvedené články tejto smernice a nesplnilo si povinnosti, ktoré mu z nej vyplývajú.
2.      Írsko je povinné nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: angličtina.