CELEX: 62004CJ0128
Vägtransport
Social lagstiftning
Förordning (EEG) nr 3821/85
Skyldighet att installera och använda färdskrivare
Förordning (EEG) nr 3820/85
Undantag för fordon som transporterar material och utrustning

Begäran om förhandsavgörande rör tolkningen av artikel 13.1 g i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985
om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter (EGT L 370, s. 1; svensk specialutgåva, område 7, volym 3,
s. 113).
Denna begäran har framställts i ett brottmålsförfarande mot bolaget Raemdonck‑Janssens BVBA (nedan kallat Raemdonck-Janssens),
bildat enligt belgisk rätt, och Annick Andréa Raemdonck, verkställande direktör i nämnda bolag, angående påstått brott mot
bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 3821/85 av den 20 december 1985 om färdskrivare vid vägtransporter (EGT L 370,
s. 8; svensk specialutgåva, område 7, volym 3, s. 120).
Tillämpliga bestämmelser
De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
Enligt förordning nr 3821/85 skall fordon som används för vägtransport vara utrustade med en färdskrivare. I artikel 14.2
i förordningen föreskrivs följande:
”Företaget skall förvara diagrambladen i god ordning i minst ett år efter användandet och skall överlämna kopior till de berörda
förare som begär det. Bladen skall på begäran uppvisas för eller överlämnas till den behörige kontrolltjänstemannen.”
I artikel 3.2 i förordning nr 3821/85 föreskrivs att medlemsstaterna får från tillämpningen av denna förordning undanta sådana
fordon som avses i artikel 13.1 i förordning nr 3820/85. Medlemsstaterna skall underrätta Europeiska gemenskapernas kommission
om de undantag som beslutats med stöd av denna punkt.
I artikel 13.1 i förordning nr 3820/85 föreskrivs följande:
”1.

Varje enskild medlemsstat får inom sitt eget territorium, eller efter överenskommelse med en annan medlemsstat inom dess territorium,
medge undantag från alla bestämmelser i denna förordning om transporter som utförs med fordon av en eller flera av följande
kategorier:
…
g)
Fordon som inom en radie av 50 km från den ort där det normalt är stationerat transporterar material eller utrustning som
föraren använder i sitt arbete, förutsatt att körningen av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga uppgift och att undantaget
inte allvarligt strider mot förordningens syften. Medlemsstaterna får göra sådana undantag beroende av att tillstånd ges i
varje enskilt fall.
…
Medlemsstaterna skall informera kommissionen om undantag som har meddelats enligt denna punkt.”
I artikel 1.3 i samma förordning definieras förare enligt följande: ”person som kör fordonet, även under kort tid, eller som
medföljer i fordonet för att vid behov kunna köra det”.
De nationella bestämmelserna
Bestämmelserna i förordning nr 3821/85 genomfördes i Belgien genom kunglig förordning av den 13 juli 1984 (
Moniteur belge
av den 4 oktober 1984, s. 13509), i dess lydelse enligt kunglig förordning av den 10 november 1987 (
Moniteur belge
av den 19 december 1987, s. 19062). I artikel 1 andra stycket i denna förordning föreskrivs att skyldigheten att utrusta
motorfordon registrerade i Belgien med färdskrivare inte omfattar de motorfordon som anges i bilaga 1 till förordningen. I
bilaga 1 B punkt 8 anges ”fordon som inom en radie av 50 km från den ort där det normalt är stationerat transporterar material
eller utrustning som föraren använder i sitt arbete, förutsatt att körningen av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga
uppgift”.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan
Raemdonck-Janssens verksamhet inom området för bygg, anläggning och infrastruktur består i att utföra horisontella borrningar
samt anlägga kanaler, kablar och nät för telekommunikation. Bolaget använder sina egna förare, totalt fem, för att transportera
nödvändigt material till byggarbetsplatserna.
Den 18 oktober 2001 stoppades en av Raemdonck-Janssens tunga lastbilar i en trafikkontroll. Fordonets diagramblad visade att
Willy Burm, som körde lastbilen, hade arbetat övertid.
Till följd av detta konstaterande bad inspektören med ansvar för kontroll av tillämpning av den sociala lagstiftningen att
få tillgång till det senaste årets diagramblad för samtliga förare anställda hos Raemdonck-Janssens. Inspektören fick till
en början se Willy Burms diagramblad och individuella löneuppgifter avseende det sista kvartalet år 2001. Dessa handlingar
visade att Willy Burm hade arbetat övertid utan att vare sig få övertidsersättning eller kompensationsledighet. Vidare framkom
att Willy Burm, i strid med bestämmelserna om utförande av byggnadsarbete, hade arbetat på en lördag. Inspektören utfick därefter
individuella löneuppgifter avseende samtliga förare som var anställda hos Raemdonck-Janssens. Enligt dessa uppgifter hade
förarna i fråga aldrig fått någon övertidsersättning.
Openbaar Ministerie väckte åtal mot Annic Andréa Raemdonck och Raemdonck-Janssens vid Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde.
De tilltalade har gjort gällande att de transporter som bolaget utfört omfattas av undantaget i artikel 13.1 g i förordning
nr 3280/85. Förarna var anställda för att transportera det material och den utrustning som behövdes, såsom grävmaskiner, kablar
och gatsten, till byggarbetsplatserna. Byggarbetsplatserna var belägna inom en radie av 50 kilometer från den ort där bolaget
var beläget. Uttrycket ”material eller utrustning” omfattar, i det sammanhang i vilket bestämmelsen ingår, byggmaterial och
det material som skall anläggas, såsom kablarna.
Eftersom Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde ansåg att det brottmålsförfarande som anhängiggjorts vid den rörde gemenskapsrättsliga
frågor, beslutade den att vilandeförklara målet och hänskjuta följande fråga till domstolen för ett förhandsavgörande:
”Skall uttrycket ’material eller utrustning’ som används i artikel 13[.1]g i … förordning … nr 3820/85 … tolkas så att det
endast omfattar ’redskap och verktyg’, eller omfattar detta uttryck även material som behövs för att utföra byggarbeten, såsom
byggmaterial eller kablar, och som transporteras separat eller tillsammans med redskapen och verktygen?”
Tolkningsfrågan
Den nationella domstolen vill med sin fråga få klarhet i om uttrycket ”material eller utrustning” som används i artikel 13.1
g i förordning nr 3820/85, vad gäller de undantagsbestämmelser som avses i artikel 3.1 i förordning nr 3821/85, skall tolkas
så att de enbart syftar på redskap och verktyg eller om det även omfattar sådana föremål som behövs för att utföra byggarbeten,
såsom byggmaterial eller kablar, som kan transporteras separat eller tillsammans med redskapen och verktygen.
För att kunna ge ett användbart svar på frågan skall dels villkoren för att tillämpa undantaget i artikel 13.1 g i förordning
nr 3820/85, dels räckvidden för denna bestämmelse prövas.
Såväl Förenade kungarikets regering som kommissionen tvivlar på att samtliga ovannämnda villkor är uppfyllda i målet vid den
nationella domstolen. De undrar i synnerhet över vilken ställning de förare som kör fordon som transporterar material eller
utrustning har och vilken typ av verksamhet de utövar. Däremot är det ostridigt att de aktuella fordonen har använts inom
en radie av 50 kilometer från den plats där de normalt är stationerade.
Enligt artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 är undantaget i denna bestämmelse tillämpligt under förutsättning att körningen
av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga uppgift. Föraren skall dessutom använda materialet eller utrustningen i sitt
arbete. Dessa två villkor är således förbundna med förarens arbetsuppgifter och inte det berörda bolagets verksamhet.
Domstolen kan inte utifrån de uppgifter den förfogar över med säkerhet fastställa om de vid Raemdonck-Janssens anställda förarna
uppfyller dessa villkor. Mot denna bakgrund ankommer det på den nationella domstol vid vilken målet anhängiggjorts och som
har ansvaret för det rättsliga avgörandet att mot bakgrund av omständigheterna i förevarande fall fastställa huruvida dessa
krav är uppfyllda.
Förenade kungarikets regering och kommissionen har beträffande tolkningen av uttrycket ”material eller utrustning” i artikel 13.1 g
i förordning nr 3820/85 hävdat att detta inte enbart omfattar redskap och verktyg, utan att det även kan omfatta byggmaterial
och kablar.
Domstolen konstaterar att en sådan tolkning överensstämmer med bestämmelsens ordalydelse, det sammanhang i vilket den ingår
och ändamålen med det regelverk i vilket den ingår.
Det skall påpekas att en tolkning av begreppet ”material eller utrustning” som innebär att det endast avser redskap och verktyg
inte är förenlig med ordalydelsen i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85. Även om begreppet utrustning bland annat omfattar
sådana redskap och verktyg som föraren transporterar i syfte att använda i sitt arbete, har begreppet material trots allt
en vidare räckvidd och avser även sådant material som behövs för att utöva detta yrke.
Vad sedan gäller det sammanhang i vilket uttrycket ”material eller utrustning” ingår påpekar domstolen att det skall tolkas
mot bakgrund av de villkor som har fastställts i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85, i synnerhet dem som följer av satserna
”som föraren använder i sitt arbete” och ”förutsatt att körningen av fordonet inte utgör förarens huvudsakliga uppgift”. En
fordonsförare, vars huvudsakliga uppgift inte är att köra fordonet i fråga, kan vid utförandet av sitt arbete bli tvungen
att transportera inte bara redskap och verktyg, utan även annat material som behövs för att utföra detta arbete, såsom byggmaterial.
Det finns ingenting som hindrar att även sådant material kan omfattas av denna bestämmelse.
Vad slutligen gäller ändamålen med den lagstiftning som berörs i målet vid den nationella domstolen skall inte bara syftet
med undantaget i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 beaktas, utan även ändamålen med såväl denna förordning som förordning
nr 3821/85. Det är ostridigt att dessa förordningar syftar till att förbättra trafiksäkerheten och arbetsvillkoren för förare.
Dessa ändamål uppfylls genom skyldigheten att förse fordon för vägtransport med färdskrivare som gör det möjligt att kontrollera
förarnas arbets- och vilotider.
Det framgår emellertid av fjärde skälet i förordning nr 3821/85 och av artikel 13.1 i förordning nr 3820/85 att vissa fordon
och vissa typer av transporter som utförs med hjälp av dessa fordon utan olägenheter kan undantas från tillämpningsområdet
för de bestämmelser som har inrättats genom dessa förordningar. Varje medlemsstat får nämligen inom sitt eget territorium
under vissa omständigheter och om det inte allvarligt strider mot förordningens syften medge undantag för transport med sådana
fordon som avses i nämnda artikel 13.1 g. Eftersom villkoren för att tillämpa denna bestämmelse är strikta kan en tolkning
av uttrycket ”material och utrustning”, enligt vilken det även omfattar föremål som behövs för att utföra byggnadsarbeten
inte anses stå i strid med det eftersträvade ändamålet, som är att förbättra trafiksäkerheten och arbetsvillkoren för förare.
Denna tolkning säkerställer dessutom den ändamålsenliga verkan av undantaget i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85.
Mot bakgrund av det ovan anförda skall frågan besvaras enligt följande. Uttrycket ”material och utrustning” som används i
artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 skall, vad gäller de undantagsbestämmelser som avses i artikel 3.1 i förordning nr 3821/85,
tolkas så att de inte enbart syftar på redskap och verktyg, utan även omfattar sådana föremål som behövs för att utföra fordonsförarens
huvudsakliga uppgift, såsom byggmaterial eller kablar.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma
mål, ankommer det på den domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen
som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.
På dessa grunder beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande dom:
Uttrycket ”material och utrustning” i artikel 13.1 g i förordning nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss
social lagstiftning om vägtransporter skall, vad gäller de undantagsbestämmelser som avses i artikel 3.1 i förordning nr 3821/85
av den 20 december 1985 om färdskrivare vid vägtransporter, tolkas så att det inte enbart syftar på redskap och verktyg, utan
även omfattar sådana föremål som behövs för att utföra fordonsförarens huvudsakliga uppgift, såsom byggmaterial eller kablar.
Underskrifter.
–
Rättegångsspråk: nederländska.