CELEX: 62007CJ0518
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Smernica 95/46/ES
Ochrana fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľný pohyb týchto údajov
Článok 28 ods. 1
Vnútroštátne dozorné orgány
Nezávislosť
Správny dohľad vykonávaný týmito orgánmi

Komisia Európskych spoločenstiev vo svojej žalobe navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Spolková republika Nemecko si tým, že
podriadila štátnemu dohľadu dozorné orgány poverené dohľadom nad spracovaním osobných údajov v neverejnom sektore v rôznych
spolkových krajinách, čím nesprávne prebrala požiadavku „úplnej nezávislosti“ orgánov poverených zabezpečiť ochranu týchto
údajov, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice Európskeho parlamentu a Rady
95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto údajov (Ú. v. ES
L 281, s. 31; Mim. vyd. 13/015, s. 355).

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
Smernica 95/46 bola prijatá na základe článku 100a Zmluvy ES (zmenený, teraz článok 95 ES) a jej cieľom je harmonizácia vnútroštátnych
právnych predpisov týkajúcich sa spracovania osobných údajov.
Odôvodnenia č. 3, 7, 8, 10 a 62 smernice 95/46 znejú takto:
„(3)      keďže založenie a fungovanie vnútorného trhu, v ktorom v súlade s článkom 7a zmluvy [ES (zmenený, teraz článok 14 ES)] je
zabezpečený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu, si vyžadujú nielen voľný tok osobných údajov z jedného členského
štátu do druhého, ale aj ochranu základných práv jednotlivcov;
…
(7)      keďže rozdiel v úrovni ochrany osobných práv a slobôd, najmä práva na súkromie, vzhľadom na spracovanie osobných údajov poskytovaných
v členských štátoch môže zabrániť prenosu týchto údajov z územia jedného členského štátu na územie iného členského štátu;
keďže, tento rozdiel preto môže vytvárať prekážky vo vykonávaní množstva hospodárskych činností na úrovni spoločenstva, deformovať
konkurenciu a brániť orgánom vo vykonávaní ich zodpovedností podľa práva spoločenstva; keďže, tento rozdiel úrovní ochrany
vyplýva z existencie širokej rôznosti vnútroštátnych zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení;
(8)      keďže úroveň ochrany osobných práv a slobôd vo vzťahu k spracovaniu týchto údajov musí byť rovnocenná vo všetkých členských
štátoch, aby sa odstránili prekážky tokov osobných údajov; keďže tento cieľ je prvoradý pre vnútorný trh, avšak členské štáty
ho samy nemôžu dosiahnuť, osobitne z pohľadu rozsahu rozdielov, ktoré v súčasnosti existujú medzi príslušnými zákonmi v členských
štátoch, aby sa zabezpečilo, že pohyb toku osobných údajov cez hranice je upravovaný dôsledne, čo je v súlade s cieľom vnútorného
trhu, ako je ustanovené v článku 7a zmluvy; keďže konanie spoločenstva na aproximáciu týchto právnych predpisov je preto potrebné;
…
(10)      keďže cieľom vnútroštátnych právnych predpisov o spracovaní osobných údajov je chrániť základné práva a slobody, najmä právo
na súkromie, čo sa rešpektuje tak v článku 8 Európskeho dohovoru na ochranu ľudských práv a základných slobôd [podpísaného
v Ríme 4. novembra 1950], ako aj vo všeobecných zásadách práva spoločenstva; keďže z toho dôvodu aproximácia týchto právnych
predpisov nesmie mať za následok zníženie ochrany, ktorú poskytujú, ale naopak musí sa snažiť zabezpečiť vysokú úroveň ochrany
v spoločenstve;
…
(62)      keďže zriadenie dozorných úradov v členských štátoch, ktoré vykonávajú svoje funkcie s úplnou nezávislosťou, je nevyhnutným
komponentom ochrany jednotlivcov v súvislosti so spracovaním osobných údajov.“
Článok 1 smernice 95/46 s názvom „Predmet smernice“ má nasledujúce znenie:
„1.      V súlade s touto smernicou členské štáty chránia základné práva a slobody fyzických osôb, a najmä ich právo na súkromie v súvislosti
so spracovaním osobných údajov.
2.      Členské štáty neobmedzujú, ani nebránia voľnému toku osobných údajov medzi členskými štátmi z dôvodov spojených s ochranou
poskytnutou podľa odseku 1.“
Článok 28 smernice 95/36 s názvom „Dozorný orgán“ stanovuje:
„1.      Každý členský štát zabezpečí, aby jeden a alebo viac štátnych orgánov bolo zodpovedných za monitorovanie uplatňovania ustanovení
v rámci jeho územia, prijatých členskými štátmi v súlade s touto smernicou [Členský štát zabezpečí, aby na uplatňovanie právnych
predpisov prijatých na základe tejto smernice dohliadal na jeho území jeden alebo viacero verejných orgánov –
neoficiálny preklad
].
Tieto orgány konajú s úplnou nezávislosťou vo vykonávaní im zverených funkcií [Úlohy, ktoré im boli zverené, tieto orgány
vykonávajú úplne nezávisle –
neoficiálny preklad
].
2.      Každý členský štát zabezpečí, že s dozornými orgánmi sa budú konzultovať návrhy administratívnych opatrení alebo predpisov
týkajúcich sa [ochrany] osobných práv a slobôd [v súvislosti] so spracovaním osobných údajov.
3.      Každý je zabezpečený najmä [každý dozorný orgán disponuje najmä –
neoficiálny preklad
]:
–        vyšetrovacími právomocami, ako sú práva prístupu k údajom, tvoriacich záležitosť subjektu operácií spracovania [ktoré sú predmetom
spracovania –
neoficiálny preklad
] a práva zbierať všetky nevyhnutné informácie pre plnenie jeho kontrolných povinností,
–        efektívnymi právomocami intervencie, ako sú napríklad doručenie stanovísk pred vykonaním operácii spracovania, podľa článku
20 a zabezpečenie príslušného zverejnenia takýchto stanovísk, nariadenie zablokovania, vymazania alebo zničenia údajov, uvalenie
dočasného alebo úplného zákazu na spracovanie, upozornenie alebo pripomenutie kontrolórovi, alebo oznámenie záležitosti vnútroštátnemu
parlamentu alebo iným politickým inštitúciám,
–        právomocou zaoberať sa právnymi postupmi tam, kde sa porušili vnútroštátne ustanovenia prijaté v súlade s touto smernicou
alebo dať tieto porušenia do pozornosti súdnych orgánov.
Proti rozhodnutiam dozorného orgánu, ktoré vznesú žalobcovia je možné odvolať sa prostredníctvom súdov [Proti nesúhlasným
rozhodnutiam dozorného orgánu je možné podať opravný prostriedok na súd –
neoficiálny preklad
].
4.      Každý dozorný orgán si vypočuje nároky uplatňované každou osobou alebo každou asociáciou predstavujúcou túto osobu [Na dozorný
orgán sa môže obrátiť akákoľvek osoba alebo združenie zastupujúce túto osobu so žiadosťou –
neoficiálny preklad
], týkajúc[ou] sa ochrany [jej] práv a slobôd vzhľadom na spracovanie osobných údajov. Príslušná osoba je informovaná o výsledku
žaloby [o spôsobe vybavenia svojej žiadosti –
neoficiálny preklad
].
Každý dozorný orgán si vypočuje najmä nároky na kontrolu zákonnosti [Na dozorný orgán sa môže obrátiť akákoľvek osoba najmä
so žiadosťou o overenie prípustnosti –
neoficiálny preklad
] spracovania údajov, keď sa uplatňujú vnútroštátne ustanovenia prijaté v súlade s článkom 13 tejto smernice. Táto osoba je
v každom prípade informovaná o tom, že sa kontrola uskutočnila [či sa overenie uskutočnilo –
neoficiálny preklad
].
5.      Každý kontrolný orgán navrhne správu o svojich činnostiach v pravidelných intervaloch. Táto správa uverejní.
6.      Každý kontrolný orgán je kompetentný, bez ohľadu na príslušné vnútroštátne právo uplatniteľné na spracovanie, vykonávať na
území svojho členského štátu právomoci jemu udelené v súlade s odsekom 3. Každý orgán môže byť požiadaný orgánom iného členského
štátu, aby uplatnil svoje právomoci.
Dozorné orgány navzájom spolupracujú do miery, nevyhnutnej na plnenie svojich povinností, najmä výmenou všetkých užitočných
informácií.
7.      Členské štáty zabezpečia, aby členovia a zamestnanci dozorného orgánu, aj v prípade, keď sa ich pracovný pomer ukončí, podliehali
povinnosti služobného tajomstva pokiaľ ide o dôverné informácie, ku ktorým majú prístup.“
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 z 18. decembra 2000 o ochrane jednotlivcov so zreteľom na spracovanie
osobných údajov inštitúciami a orgánmi spoločenstva a o voľnom pohybe takýchto údajov (Ú. v. ES L 8, s. 1; Mim. vyd. 13/026,
s. 102) bolo prijaté na základe článku 286 ES. Článok 44 ods. 1 a ods. 2 tohto nariadenia stanovuje:
„1.      Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov koná pri výkone svojich služobných povinností úplne nezávisle.
2.      Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov pri výkone svojich služobných povinností nežiada ani neprijíma od nikoho pokyny.“

Vnútroštátna právna úprava
Pokiaľ ide o ochranu fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov, nemecké právo rozlišuje, či toto spracovanie údajov vykonávajú
alebo nevykonávajú verejnoprávne subjekty.
Orgány poverené dohľadom nad dodržiavaním predpisov v tejto oblasti verejnoprávnymi subjektmi sú totiž odlišné od orgánov
poverených dohľadom nad dodržiavaním predpisov neverejnými subjektmi a verejnoprávnymi podnikmi, ktoré sa zúčastňujú na hospodárskej
súťaži na trhu (öffentlich-rechtliche Wettbewerbsunternehmen), (ďalej len „neverejný sektor“).
Na spracovanie osobných údajov vykonávané verejnoprávnymi subjektmi dohliada na spolkovej úrovni Bundesbeauftragter für den
Datenschutz und die Informationsfreiheit (spolkový splnomocnenec pre ochranu údajov a slobodou informácií) a na úrovni spolkových
krajín Landesdatenschutzbeauftragte (splnomocnenec pre ochranu údajov spolkových krajín). Títo splnomocnenci sa zodpovedajú
výlučne svojmu parlamentu a obvykle nepodliehajú dohľadu, pokynom alebo inému vplyvu verejnoprávnych subjektov, ktoré podliehajú
ich kontrole.
Naproti tomu štruktúra dozorných orgánov poverených dohľadom nad spracovaním uvedených údajov v neverejnom sektore sa v jednotlivých
spolkových krajinách líši. Zákony spolkových krajín sa však spoločne vyznačujú tým, že tieto dozorné orgány výslovne podriaďujú
dohľadu vykonávanému štátom.

Konanie pred podaním žaloby a konanie pred Súdnym dvorom
Keďže sa Komisia domnievala, že s článkom 28 ods. 1 druhým pododsekom smernice 95/46 nie je zlučiteľné to, aby dozorný orgán
poverený dohľadom nad dodržiavaním predpisov o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov v neverejnom sektore
bol podriadený dohľadu zo strany štátu, ako je to vo všetkých nemeckých spolkových krajinách, zaslala Spolkovej republike
Nemecko 5. júla 2005 výzvu. Spolková republika Nemecko odpovedala listom z 12. septembra 2005, v ktorom potvrdila, že nemecký
systém dozoru v uvedenej oblasti spĺňa požiadavky uvedenej smernice. Komisia následne listom z 12. decembra 2006 zaslala Spolkovej
republike odôvodnené stanovisko, v ktorom zopakovala skôr uvedené výhrady. Vo odpovedi zo 14. februára 2007 tento štát opätovne
potvrdil svoj doterajší postoj.
Za týchto okolností sa Komisia rozhodla podať žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
Uznesením predsedu Súdneho dvora zo 14. októbra 2008 sa vyhovelo návrhom na vstup Európskeho dozorného úradníka pre ochranu
údajov ako vedľajšieho účastníka do konania na podporu Komisie.

O žalobe

Argumentácia účastníkov konania
Predmetný spor sa týka dvoch protichodných spôsobov výkladu, ktoré zastáva na jednej strane Komisia podporovaná Európskym
dozorným úradníkom pre ochranu údajov a na druhej strane Spolková republika Nemecko, vo vzťahu k výrazu „úplne nezávisle“
použitom v článku 28 ods. 1 druhom pododseku smernice 95/46 a vo vzťahu k vykonávaniu úloh dozorných orgánov v oblasti ochrany
fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov.
Podľa názoru Komisie a Európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov, ktorý sa opiera o široký výklad výrazu „úplne nezávisle“,
je požiadavku, aby dozorné orgány vykonávali úlohy „úplne nezávisle“, potrebné vykladať v tom zmysle, že dozorný orgán musí
byť uchránený od akéhokoľvek vplyvu vykonávaného inými orgánmi alebo nad rámec správnych orgánov. Štátny dohľad, ktorému sú
v Nemecku podriadené dozorné orgány vykonávajúce dohľad nad dodržiavaním právnych predpisov v oblasti ochrany fyzických osôb
pri spracovaní osobných údajov v neverejnom sektore, teda porušuje uvedenú požiadavku.
Spolková republika Nemecko presadzuje užší výklad výrazu „úplne nezávisle“ a tvrdí, že článok 28 ods. 1 druhý pododsek smernice
95/46 vyžaduje funkčnú nezávislosť dozorných orgánov v tom zmysle, že tieto orgány musia byť nezávislé od neverejného sektora
podliehajúceho ich kontrole a nesmú byť vystavené vonkajším vplyvom. Podľa jej názoru však štátny dohľad vykonávaný v spolkových
republikách v Nemecku nepredstavuje takýto vonkajší vplyv, ale predstavuje mechanizmus vnútorného dohľadu nad administratívou
vykonávaný prostredníctvom správnych orgánov, ktoré patria do rovnakého správneho aparátu ako dozorné orgány a musia rovnako
ako tieto orgány plniť ciele smernice 95/46.

Posúdenie Súdnym dvorom
O rozsahu požiadavky nezávislosti dozorných orgánov
Posúdenie dôvodnosti predmetnej žaloby závisí od rozsahu požiadavky nezávislosti obsiahnutej v článku 28 ods. 1 druhom pododseku
smernice 95/46, a teda od výkladu tohto ustanovenia. V tomto kontexte je potrebné zohľadniť samotné znenie uvedeného ustanovenia,
ako aj ciele a systematiku smernice 95/46.
Po prvé, pokiaľ ide o znenie článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice 95/46, platí, že vzhľadom na skutočnosť, že výraz
„úplne nezávisle“ nie je v tejto smernici definovaný, treba zohľadniť jeho obvyklý zmysel. V súvislosti s verejným orgánom
pojem „nezávisle“ obvykle označuje štatút, ktorý dotknutému orgánu zabezpečuje možnosť konať úplne slobodne, bez akýchkoľvek
pokynov a nátlaku.
Na rozdiel od toho, čo tvrdí Spolková republika Nemecko, nič nenasvedčuje tomu, že požiadavka nezávislosti sa týka výlučne
vzťahu medzi dozornými orgánmi a subjektmi podliehajúcimi ich kontrole. Naopak, pojem „nezávisle“ zvýrazňuje príslovka „úplne“,
z čoho vyplýva, že rozhodovacia právomoc dozorného orgánu je uchránená od akéhokoľvek priameho alebo vonkajšieho vplyvu.
Po druhé, pokiaľ ide o ciele smernice 95/46, najmä z jej odôvodnení č. 3, 7 a 8 vyplýva, že prostredníctvom harmonizácie vnútroštátnych
pravidiel chrániacich fyzické osoby pri spracovaní osobných údajov má táto smernica predovšetkým zabezpečiť voľný pohyb osobných
údajov medzi členskými štátmi (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. mája 2003, Österreichischer Rundfunk a i., C‑465/00, C‑138/01
a C‑139/01, Zb. s. I‑4989, body 39 a 70), ktorý je nevyhnutný na vytvorenie a fungovanie vnútorného trhu v zmysle článku 14
ods. 2 ES.
Voľný pohyb osobných údajov však môže zasahovať do práva na súkromie, ktoré bolo uznané článkom 8 Európskeho dohovoru o ochrane
ľudských práv a základných slobôd (pozri v tomto zmysle rozsudky ESĽP, Amann/Švajčiarsko zo 16. februára 2000
, Zbierka rozsudkov a rozhodnutí
2000‑II, § 69 a § 80, a Rotaru/Rumunsko zo 4. mája 2000,
Zbierka rozsudkov a rozhodnutí
2000‑V, § 43 a § 46), ako aj všeobecnými zásadami práva Spoločenstva.
Z toho dôvodu a ako to vyplýva najmä z odôvodnenia č. 10 a z článku 1 smernice 95/46, táto smernica má rovnako za cieľ neznížiť
úroveň ochrany, ktorú poskytujú existujúce vnútroštátne právne predpisy, ale naopak zabezpečiť vysokú úroveň ochrany základných
práv a slobôd v Spoločenstve pri spracovaní osobných údajov (pozri v tomto zmysle rozsudky Österreichischer Rundfunk a i.,
už citovaný, bod 70, ako aj zo 16. decembra 2008, Satakunnan Markkinapörssi a Satamedia, C‑73/07, Zb. s. I‑9831, bod 52).
Dozorné orgány uvedené v článku 28 smernice 95/46 sú teda strážcovia týchto základných práv a slobôd a ich zriadenie v členských
štátoch je považované, ako uvádza odôvodnenie č. 62 tejto smernice, za nevyhnutný prvok ochrany jednotlivcov v súvislosti
so spracovaním osobných údajov.
S cieľom zaručiť túto ochranu musia dozorné orgány zabezpečiť spravodlivú rovnováhu medzi rešpektovaním základného práva na
súkromie na jednej strane a záujmami, ktoré sleduje voľný pohyb osobných údajov na druhej strane. Podľa článku 28 ods. 6 smernice
95/46 sú okrem toho jednotlivé vnútroštátne orgány povinné navzájom spolupracovať a prípadne aj uplatniť svoje právomoci,
ak ich o to požiada orgán iného členského štátu.
Záruka nezávislosti vnútroštátnych dozorných orgánov má zabezpečiť účinnosť a spoľahlivosť dohľadu nad dodržiavaním právnych
predpisov v oblasti ochrany fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a musí byť vykladaná s ohľadom na tento cieľ. Táto
záruka nebola vytvorená preto, aby uvedeným orgánom ako takým a ich úradníkom priznala osobitné postavenie, ale bola vytvorená
s cieľom posilniť ochranu osôb a subjektov dotknutých ich rozhodnutiami. Z toho vyplýva, že pri vykonávaní svojich úloh musia
dozorné orgány konať objektívne a nestranne. Na tento účel musia byť oslobodené od akéhokoľvek vonkajšieho vplyvu vrátane
priameho či nepriameho vplyvu štátu alebo spolkových krajín, a teda nielen od vplyvu kontrolovaných subjektov.
Po tretie, pokiaľ ide o systematiku smernice 95/46, túto smernicu treba chápať ako doplnenie článku 286 ES a nariadenia č. 45/2001.
Tieto ustanovenia sa týkajú spracovania osobných údajov inštitúciami a orgánmi Spoločenstva, ako aj voľného pohybu týchto
údajov. Uvedená smernica takisto sleduje tieto ciele, avšak v súvislosti so spracovaním osobných údajov v členských štátoch.
Tak ako existujú na úrovni členských štátov dozorné orgány, existuje na úrovni Spoločenstva dozorný orgán poverený dohľadom
nad uplatňovaním predpisov v oblasti ochrany fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov, a to Európsky dozorný úradník
pre ochranu údajov. Podľa článku 44 ods. 1 nariadenia č. 45/2001 koná tento orgán pri výkone svojich služobných povinností
úplne nezávisle. Odsek 2 uvedeného článku vysvetľuje pojem nezávislosť tak, že dodáva, že Európsky dozorný úradník pre ochranu
údajov pri výkone svojich služobných povinností od nikoho nežiada ani neprijíma pokyny.
Vzhľadom na skutočnosť, že článok 44 nariadenia č. 45/2001 a článok 28 smernice 95/46 sa zakladajú na rovnakom všeobecnom
koncepte, obe ustanovenia je potrebné vykladať homogénnym spôsobom tak, že nielen nezávislosť Európskeho dozorného úradníka
pre ochranu údajov, ale aj nezávislosť vnútroštátnych orgánov znamená absenciu akýchkoľvek pokynov v súvislosti s výkonom
ich služobných povinností.
Na základe samotného znenia článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice 95/46, ako aj z cieľov a systematiky tejto smernice
možno dôjsť k jednoznačnému výkladu uvedeného článku 28 ods. 1 druhého pododseku. Následne nie je potrebné zohľadňovať vývoj
uvedenej smernice alebo sa zaoberať protichodnými vyjadreniami, ktoré v tejto súvislosti predložili Komisia a Spolková republika
Nemecko.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené skutočnosti sa článok 28 ods. 1 druhý pododsek smernice 95/46 má vykladať v tom zmysle,
že dozorným orgánom povereným dohľadom nad spracovaním osobných údajov v neverejnom sektore musí byť priznaná nezávislosť,
ktorá im umožní vykonávať ich úlohy bez vonkajšieho vplyvu. Táto nezávislosť vylučuje nielen akýkoľvek vplyv zo strany kontrolovaných
subjektov, ale aj akýkoľvek príkaz a iný priamy alebo nepriamy vonkajší vplyv, ktorý by mohol spochybniť vykonávanie úloh
uvedenými orgánmi, ktoré spočívajú v zabezpečení spravodlivej rovnováhy medzi ochranou základného práva na súkromie a voľným
pohybom osobných údajov.
O štátnom dohľade
Ďalej je potrebné preskúmať, či štátny dohľad, ktorému v Nemecku podliehajú dozorné orgány poverené dohľadom nad spracovaním
osobných údajov uskutočňovaným neverejným sektorom, je zlučiteľný s požiadavkou nezávislosti tak, ako bola vymedzená.
V tejto súvislosti treba konštatovať, že štátny dohľad akejkoľvek povahy v zásade umožňuje vláde dotknutej spolkovej krajiny
alebo správnemu orgánu podriadenému tejto vláde priamo alebo nepriamo ovplyvňovať rozhodnutia dozorných orgánov, prípadne
ich nahradiť a zrušiť.
Istotne treba a
priori
uznať, ako to uviedla Spolková republika Nemecko, že štátny dohľad má za cieľ iba zabezpečiť, aby postup dozorných orgánov
bol v súlade s platnými vnútroštátnymi predpismi a predpismi Spoločenstva, a teda nemá za cieľ prinútiť uvedené orgány k tomu,
aby prípadne sledovali politické ciele, ktoré sú v rozpore s ochranou fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a základnými
právami.
Nemožno však vylúčiť, že orgány dohľadu, ktoré sú súčasťou všeobecnej správy, a podliehajú tak príslušnej vláde svojej spolkovej
krajiny, nebudú môcť pri výklade a uplatňovaní ustanovení týkajúcich sa spracovania osobných údajov konať objektívne.
Ako uvádza Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov vo svojich pripomienkach, vláda dotknutej spolkovej krajiny môže mať
totiž záujem na nedodržiavaní predpisov o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov, pokiaľ ide o spracovanie
týchto údajov v neverejnom sektore. Tejto vlády sa toto spracovanie môže osobne dotýkať, pokiaľ sa na ňom zúčastňuje alebo
by sa mohla zúčastniť, napríklad v prípade spolupráce medzi verejným a súkromným sektorom alebo v rámci verejných zákaziek
v súkromnom sektore. Táto vláda môže mať rovnako osobitný záujem, ak je to pre ňu nevyhnutné, alebo dokonca užitočné, získať
prístup k databáze údajov na účely vykonávania niektorých svojich úloh, najmä na daňové účely a na účely trestného stíhania.
Táto vláda môže navyše rovnako inklinovať k uprednostneniu ekonomických záujmov, ak ide o uplatňovanie uvedených ustanovení
určitými spoločnosťami, ktoré sú pre spolkovú krajinu alebo región z ekonomického hľadiska dôležité.
Okrem toho treba zdôrazniť, že samotné riziko, že orgány dohľadu budú môcť politicky ovplyvňovať rozhodnutia dozorných orgánov,
postačuje na narušenie nezávislého plnenia úloh týchto orgánov. Na jednej strane, ako uviedla Komisia, môže ísť o „predpokladanú
poslušnosť“ týchto orgánov v súvislosti s rozhodovacou praxou orgánu dohľadu. Na druhej strane úloha strážcu práva na súkromie,
ktorú zastávajú uvedené orgány, vyžaduje, aby ich rozhodnutia, ako aj samotné orgány boli mimo akéhokoľvek podozrenia zo zaujatosti.
S ohľadom na vyššie uvedené úvahy treba konštatovať, že štátny dohľad vykonávaný nad nemeckými dozornými orgánmi poverenými
dohľadom nad spracovaním osobných údajov v neverejnom sektore nie je zlučiteľný s požiadavkou nezávislosti, ako je vymedzená
v bode 30 tohto rozsudku.
O zásadách práva Spoločenstva uvádzaných Spolkovou republikou Nemecko
Spolková republika Nemecko uviedla, že rozličným zásadám práva Spoločenstva odporuje taký výklad požiadavky nezávislosti v zmysle
článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice 95/46, podľa ktorého uvedená požiadavka ukladá tomuto členskému štátu povinnosť
vzdať sa svojho osvedčeného a účinného systému dohľadu nad dozornými orgánmi, pokiaľ ide o spracovanie osobných údajov v neverejnom
sektore.
Po prvé, podľa tohto členského štátu bráni širokému výkladu uvedenej požiadavky nezávislosti predovšetkým zásada demokracie.
Táto zásada, ktorú zakotvuje nielen nemecká ústava, ale aj článok 6 ods. 1 EÚ, vyžaduje, aby správne orgány podliehali pokynom
vlády, ktorá sa zodpovedá parlamentu. Zásahy týkajúce sa práv občanov a podnikov preto musia podliehať dohľadu nad zákonnosťou
vykonávaného príslušným ministrom. Vzhľadom na to, že dozorné orgány v oblasti ochrany fyzických osôb v súvislosti so spracovaním
osobných údajov disponujú určitou právomocou zasahovať voči občanom a neverejnému sektoru v zmysle článku 28 ods. 3 smernice
95/46, rozšírená kontrola zákonnosti ich činností prostredníctvom nástrojov kontroly zákonnosti alebo opodstatnenosti je absolútne
nevyhnutná.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že zásada demokracie je súčasťou právneho poriadku Spoločenstva a bola výslovne
zakotvená v článku 6 ods. 1 EÚ ako jeden zo základov Európskej únie. Ako spoločná zásada členských štátov musí byť zohľadňovaná
pri výklade ustanovenia sekundárneho právneho aktu, akým je článok 28 smernice 95/46.
Táto zásada nebráni existencii verejnoprávnych orgánov, ktoré sa nachádzajú mimo klasickej administratívnej hierarchie a ktoré
sú viac‑menej od vlády nezávislé. Existenciu a podmienky fungovania takýchto orgánov v členských štátoch upravujú zákony,
v niektorých členských štátoch dokonca ústava, a dodržiavanie zákonov týmito orgánmi podlieha kontrole príslušných súdov.
Takéto nezávisle správne orgány, ktoré napokon existujú aj v nemeckom právnom systéme, často plnia regulačné funkcie alebo
vykonávajú úlohy, ktoré musia byť uchránené od politického vplyvu, pričom však naďalej podliehajú kontrole dodržiavania zákona
zo strany príslušných súdov. Presne tak je to v prípade úloh dozorných orgánov vykonávaných v oblasti ochrany fyzických osôb
pri spracovaní osobných údajov.
Absencia akéhokoľvek parlamentného vplyvu na tieto orgány je nepochybne nepredstaviteľná. Treba však zdôrazniť, že smernica
95/46 od členských štátov takúto absenciu parlamentného vplyvu nijako nevyžaduje.
Riadiace osoby dozorných orgánov môže totiž vymenovať parlament alebo vláda. Zákonodarca môže okrem toho vymedziť právomoci
uvedených orgánov.
Zákonodarca môže navyše uložiť dozorným orgánom povinnosť zodpovedať sa za svoju činnosť pred parlamentom. V tejto súvislosti
možno pozorovať paralelu s článkom 28 ods. 5 smernice 95/46, ktorý stanovuje, že každý dozorný orgán navrhne správu o svojich
činnostiach v pravidelných intervaloch a túto správu uverejní.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy skutočnosť, že dozorným orgánom v oblasti ochrany fyzických osôb sa pri spracovaní osobných
údajov v neverejnom sektore priznáva štatút nezávislosti voči všeobecným správnym orgánom, nemôže sama o sebe pozbaviť tieto
orgány ich demokratickej legitimity.
Po druhé, pokiaľ ide o zásadu zverených právomoci zakotvenú v článku 5 prvom pododseku ES, na ktorú sa Spolková republika
Nemecko rovnako odvoláva, táto zásada ukladá Spoločenstvu povinnosť konať iba v hraniciach právomocí zverených touto Zmluvou
ES a cieľov, ktoré sú v nej zakotvené.
Spolková republika Nemecko v tejto súvislosti uvádza, že nezávislosť dozorných orgánov voči najvyšším správnym orgánom nemôže
byť vyžadovaná na základe článku 100a Zmluvy ES, o ktorý sa opiera smernica 95/46.
Toto ustanovenie splnomocňuje zákonodarcu Spoločenstva, aby prijal opatrenia na zlepšenie podmienok vytvárania a fungovania
vnútorného trhu, pričom tieto opatrenia musia skutočne sledovať uvedený cieľ a prispievať k odstráneniu prekážok hospodárskych
slobôd zaručených Zmluvou ES [pozri v tomto zmysle najmä rozsudky z 5. októbra 2000, Nemecko/Parlament a Rada, C‑376/98, Zb.
s. I‑8419, body 83, 84 a 95; z 10. decembra 2002, British American Tobacco (Investments) a Imperial Tobacco, C‑491/01, Zb.
s. I‑11453, bod 60, ako aj z 2. mája 2006, Parlament/Rada, C‑436/03, Zb. s. I‑3733, bod 38].
Ako už bolo uvedené, nezávislosť dozorných orgánov spočívajúca v tom, že musia byť uchránené od akýchkoľvek vonkajších vplyvov,
ktoré môžu ovplyvniť ich rozhodnutia, je základný prvok s ohľadom na ciele smernice 95/46. Táto nezávislosť je vo všetkých
členských štátoch nevyhnutná na stanovenie rovnako vysokej úrovne ochrany fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a prispieva
týmto spôsobom k voľnému pohybu údajov, čo je nevyhnutné na vytvorenie a fungovanie vnútorného trhu.
Vzhľadom na vyššie uvedené neprekračuje široký výklad požiadavky nezávislosti dozorných orgánov hranice právomocí zverených
Spoločenstvu podľa článku 100a Zmluvy ES, ktorý je právnym základom smernice 95/46.
Po tretie, Spolková republika Nemecko sa odvoláva na zásady subsidiarity a proporcionality uvedené v článku 5 druhom a treťom
pododseku ES, ako aj na zásadu lojálnej spolupráce medzi členskými štátmi a inštitúciami Spoločenstva zakotvenú v článku 10
ES.
Spolková republika Nemecko predovšetkým poukazuje na článok 7 Protokolu o používaní zásad subsidiarity a proporcionality,
ktorý bol pripojený k Zmluve o EÚ a k Zmluve o ES Amsterdamskou zmluvou, podľa ktorého bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia
Spoločenstva, treba dohliadať nad dodržiavaním zaužívanej vnútroštátnej praxe, ako aj organizácie a fungovania právnych systémov
členských štátov.
Tejto požiadavke by odporovalo, pokiaľ by Spolkovej republike Nemecko bola uložená povinnosť prijať systém, ktorý nie je vlastný
jej právnemu poriadku, a zanechať tak účinný systém kontroly, ktorý sa osvedčuje už takmer tridsať rokov a ktorý by mohol
byť príkladom pre právne predpisy v oblasti ochrany údajov, ktorého dosah je viac než vnútroštátny.
S touto argumentáciou nemožno súhlasiť. Ako bolo totiž uvedené v bodoch 21 až 25, ako aj v bode 50 tohto rozsudku, výklad
požiadavky nezávislosti podľa článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice 95/46 v tom zmysle, že táto požiadavka bráni štátnemu
dohľadu, neprekračuje rámec toho, čo je na dosiahnutie cieľov Zmluvy o ES nevyhnutné.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy je potrebné konštatovať, že Spolková republika Nemecko si tým, že podriadila štátnemu
dohľadu dozorné orgány poverené dohľadom nad spracovaním osobných údajov v neverejnom sektore v rôznych spolkových krajinách,
čím nesprávne prebrala požiadavku, podľa ktorej tieto orgány vykonávajú svoje úlohy „úplne nezávisle“, nesplnila povinnosti,
ktoré jej vyplývajú z článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice 95/46.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania a Spolková
republika Nemecko nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov znáša vlastné trovy konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Spolková republika Nemecko si tým, že podriadila štátnemu dohľadu dozorné orgány poverené dohľadom nad spracovaním osobných
údajov neverejnými subjektmi a verejnoprávnymi podnikmi, ktoré sa zúčastňujú na hospodárskej súťaži na trhu (öffentlich‑rechtliche
Wettbewerbsunternehmen) v rôznych spolkových krajinách, čím nesprávne prebrala požiadavku, podľa ktorej tieto orgány vykonávajú
svoje úlohy „úplne nezávisle“, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 28 ods. 1 druhého pododseku smernice Európskeho
parlamentu a Rady 95/46/EHS z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a voľnom pohybe týchto
údajov.
2.
Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania Európskej komisie.
3.
Európsky dozorný úradník pre ochranu údajov znáša vlastné trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: nemčina.