CELEX: 62007CJ0209
Konkurence
EKL 81. panta 1. punkts
Jēdziens "nolīgumi, kuru mērķis ir ierobežot konkurenci"
Nolīgums par ražošanas jaudu samazināšanu
Liellopu gaļa

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt EKL 81. panta 1. punktu.
Šis lūgums tika iesniegts
Competition Authority
prāvā pret
Beef Industry Development Society Ltd
(turpmāk tekstā — “
BIDS
”) un
Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd
(turpmāk tekstā — “
Barry Brothers
”) par
BIDS
pieņemtajiem lēmumiem, organizējot liellopu gaļas nozares racionalizāciju Īrijā.
Pamata prāva un prejudiciālais jautājums
No lēmuma par prejudiciālā jautājuma uzdošanu izriet, ka
Supreme Court
izskatāmās lietas konteksts ir pārprodukcija, kas attiecas uz liellopu gaļas nozari Īrijā un it īpaši pārstrādes nozarē (nokaušana un gaļas atkaulošana).
Pēc Īrijas valdības un liellopu gaļas nozares pārstāvju kopīga lūguma 1998. gadā veiktā izpēte atklāja nepieciešamību samazināt pārstrādātāju skaitu no 20 uz skaitli starp 4 un 6. Šajā ziņojumā tika ieteikts arī, lai uzņēmumi, kas paliek tirgū (turpmāk tekstā — “palicēji”), izmaksā kompensācijas uzņēmumiem, kuriem no tā jāaiziet (turpmāk tekstā — “darbības izbeidzēji”).
1999. gadā Zemkopības un pārtikas ministra izveidota darba grupa nonāca pie tādiem pašiem secinājumiem un ieteica pārstrādātājiem izveidot kompensāciju fondu.
Atbilstoši šiem secinājumiem desmit lielākie pārstrādātāji 2002. gada 2. maijā izveidoja
BIDS
. Šī pēdējā sagatavoja racionalizācijas plānu, kurā tostarp tika paredzēta pārstrādes jaudu samazināšana par 25 %, proti, kas ir līdzvērtīga ikgadējam apjomam — apmēram 420000 liellopiem.
BIDS
paredzēja šo mērķi īstenot ar nolīgumu palīdzību, kas tiktu noslēgti starp palicējiem un darbības izbeidzējiem atbilstoši tipveida nolīguma noteikumiem, kura galvenās iezīmes ir rezumētas nākamajā punktā.
Šis tipveida nolīgums paredz, ka palicēji darbības izbeidzējiem izmaksā kompensāciju, par kuras lielumu puses vienojas.
BIDS
izmaksā šīs kompensācijas darbības izbeidzējiem. Palicēji atmaksā
BIDS
, maksājot EUR 2 par katru liellopu līdz viņu parastajam pārstrādes apjomam un EUR 11, ja šis apjoms tiek pārsniegts. Savukārt darbības izbeidzēji apņemas:
—
iznīcināt vai izņemt no lietošanas savas iekārtas, vai tās pārdot tikai personām, kas reģistrētas ārpus Īrijas salas teritorijas, vai vajadzības gadījumā — palicējiem, ar nosacījumu, ka tie tās izmantos kā rezerves iekārtas vai kā rezerves daļas;
—
piecu gadu ilgā laikposmā liellopu gaļas pārstrādei neizmantot zemi, uz kuras šīs rūpnīcas atradās; un
—
divus gadus nekonkurēt ar palicējiem liellopu gaļas pārstrādes tirgū Īrijā.
Barry Brothers
ir liellopu gaļas pārstrādes sabiedrība. Tā noslēdza ar
BIDS
nolīgumu ar iepriekšējā punktā aprakstītajām iezīmēm.
BIDS
par šo nolīgumu un tipveida nolīgumu paziņoja
Competition Authority
(turpmāk tekstā — “
BIDS
nolīgumi”).
Pēc tam, kad 2003. gada 5. un 26. jūnijā tā bija norādījusi
BIDS
, ka tā uzskata, ka
BIDS
nolīgumi ir pretrunā EKL 81. panta 1. punktam,
Competition Authority
2003. gada 30. jūnijā lūdza
High Court
noteikt
BIDS
un
Barry Brothers
pienākumu atturēties no to īstenošanas.
Ar 2006. gada 27. jūlija spriedumu
High Court
šo prasību noraidīja. Tā nosprieda, ka uz nolīgumu, kas noslēgts starp
BIDS
un
Barry Brothers
, neattiecās EKL 81. panta 1. punktā noteiktais aizliegums un ka tas arī neuzpildīja šā paša panta 3. punktā paredzētos izņēmuma nosacījumus.
Competition Authority
šo spriedumu pārsūdzēja
Supreme Court
, kas nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālo jautājumu:
“Ja tiesa uzskata, ka ir pietiekoši pierādīts, ka:
a)
nozarē ir pārprodukcija liellopu gaļas pārstrādes jomā, kura maksimālā apgrozījuma brīdī ir apmēram 32 %;
b)
šī pārprodukcija vidējā termiņā radīs ļoti nopietnas sekas visas nozares rentabilitātei;
c)
lai gan [..] pieprasījumu pārsniedzošas jaudas sekas vēl nav ievērojami jūtamas, neatkarīgi konsultanti ir norādījuši, ka tuvākajā laikā pārprodukciju nevarēs novērst ar parastu tirgus pasākumu palīdzību, bet laika gaitā pārprodukcija radīs ļoti ievērojamus zaudējumus un galu galā pārstrādātāji un rūpnīcas pametīs nozari;
d)
liellopu gaļas pārstrādātāji, kas pārstāv apmēram 93 % no liellopu gaļas piegādes tirgus šajā nozarē, ir vienojušies par pasākumiem, lai novērstu pārprodukciju un ir piekrituši samaksāt nodevu, lai finansētu maksājumus tiem pārstrādātājiem, kas vēlas izbeigt ražošanu, un
minētie pārstrādātāji, t.i., desmit uzņēmumi, dibina juridisku personu (“apvienība”), lai īstenotu vienošanos ar šādu saturu:
—
[darbības izbeidzēji], kas gadā nokauj un pārstrādā 420000 dzīvnieku un kas pārstāv apmēram 25 % no aktīvās jaudas, vienojas ar [paliekošajiem uzņēmumiem] par nozares atstāšanu un sekojošo nosacījumu ievērošanu;
—
darbības izbeidzēji paraksta divu gadu konkurences aizliegumu attiecībā uz liellopu gaļas pārstrādi visā Īrijas teritorijā;
—
darbības izbeidzēju rūpnīcu darbība tiek pārtraukta;
—
darbību izbeigušo rūpnīcu zeme piecus gadus netiek izmantota liellopu gaļas pārstrādes mērķiem;
—
darbības izbeidzējiem vairākkārtēju izmaksu veidā tiek izmaksāta kompensācija, izmantojot palicēju apvienībai piešķirtos aizdevumus;
—
visi palicēji maksā apvienībai brīvprātīgu nodevu EUR 2 par katru dzīvnieku parastā kaušanas apjoma ietvaros un EUR 11 par katru nokauto dzīvnieku, kas pārsniedz šo apjomu;
—
nodevas tiks izmantotas, lai atmaksātu aizdevumus; nodevas tiks atceltas, kad palicēju aizdevumi būs atmaksāti;
—
darbības izbeidzēju sākotnējai liellopu gaļas pārstrādei izmantotās iekārtas tiks pārdotas tikai palicējiem izmantošanai par rezerves iekārtām vai rezerves daļām vai pārdotas [pircējiem] ārpus Īrijas;
—
netiks ietekmēta palicēju brīvība attiecībā uz ražošanu, cenu noteikšanu, pirkuma noteikumiem, importu un eksportu, jaudas palielināšanu un citos jautājumos; un
ir skaidrs, ka šāds nolīgums var būtiski ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm EKL 81. panta 1. punkta nozīmē: vai ir jāuzskata, ka šīs vienošanās mērķis ir konkurences nepieļaušana, ierobežošana vai izkropļošana kopējā tirgū un līdz ar to tā nav saderīga ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 81. panta 1. punktu?”
Par prejudiciālo jautājumu
Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai nolīgumi, kuriem ir tādas iezīmes kā
BIDS
nolīgumiem, ir jāuzskata par konkurenci ierobežojošiem un aizliegtiem ar EKL 81. panta 1. punktu tikai viņu mērķa dēļ vien vai arī gluži pretēji, lai nonāktu pie šāda secinājuma, ir nepieciešams pirms tam pierādīt, ka šādiem nolīgumiem ir pret konkurenci vērsta iedarbība.
Jāatgādina, ka, lai uz nolīgumu attiektos EKL 81. panta 1. punktā paredzētais aizliegums, “tā mērķis vai sekas ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci kopējā tirgū”. Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru kopš 1966. gada 30. jūnija sprieduma lietā 56/65
LTM
(
Recueil
, 337., 359. lpp.) šī nosacījuma alternatīvas raksturs, uz ko norāda saikļa “vai” lietojums, liek vispirms ņemt vērā nolīguma mērķi, ievērojot ekonomisko kontekstu, kurā tas ir piemērojams. Tomēr gadījumos, kad šī nolīguma noteikumu analīze neatklāj pietiekamu kaitējuma konkurencei pakāpi, ir jāpārbauda tā sekas, un, lai uz to attiektos aizliegums, jābūt izpildītam nosacījumu kopumam, no kuriem izriet, ka konkurence reāli un jūtamā veidā ir tikusi nepieļauta, ierobežota vai izkropļota.
Lai novērtētu, vai nolīgums ir aizliegts ar EKL 81. panta 1. punktu, tā konkrēto seku vērā ņemšana tātad ir lieka tad, ja ir redzams, ka tā mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci kopējā tirgū (1966. gada 13. jūlija spriedums apvienotajās lietās 56/64 un 58/64
Consten
un
Grundig
/Komisija,
Recueil
, 429., 496. lpp., kā arī spriedums lietā
C-105/04 P
Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied
/Komisija, Krājums, I-8725. lpp.
, 125. punkts). Šis novērtējums jāveic, ņemot vērā vienošanās saturu, kā arī tās ekonomisko kontekstu ( spriedums apvienotajās lietās
29/83 un 30/83
Compagnie royale asturienne des mines
un
Rheinzink
/Komisija,
Recueil
, 1679. lpp.
, 26. punkts, kā arī spriedums lietā
C-551/03 P
General Motors
/Komisija, Krājums, I-3173. lpp.
, 66. punkts).
Atšķirība starp “pārkāpumiem ar mērķi” un “pārkāpumiem seku rezultātā” ir saistīta ar apstākli, ka noteiktu veidu vienošanās starp uzņēmumiem jau pēc to rakstura var tikt uzskatītas par normālai konkurences funkcionēšanai kaitējošām.
Savos Tiesai iesniegtajos rakstveida apsvērumos gan
Competition Authority
, gan Beļģijas valdība un Komisija uzskata, ka
BIDS
nolīgumiem acīmredzami bija pret konkurenci vērsts mērķis, kas to konkrēto seku analīzi padara lieku, un ka šie nolīgumi tikuši noslēgti, pārkāpjot EKL 81. panta 1. punktā nostiprināto aizliegumu.
Savukārt
BIDS
uzskata, ka šie nolīgumi neietilpst pārkāpumu ar mērķi kategorijā, bet jāizvērtē, ņemot vērā to konkrēto ietekmi uz tirgu. Tā apgalvo, ka
BIDS
nolīgumiem, pirmkārt, nav pret konkurenci vērsta mērķa un, otrkārt, nav nelabvēlīgas ietekmes uz patērētājiem, kā arī vispārīgāk — konkurenci. Tā precizē, ka šo nolīgumu mērķis nav apdraudēt konkurenci un patērētāju labklājību, bet racionalizēt liellopu gaļas nozari, to padarot konkurētspējīgāku un samazinot ražošanas pārprodukcijas spēju, to tomēr neiznīcinot.
Šo pēdējo argumentu nevar pieņemt.
Lai noteiktu, vai uz nolīgumu attiecas EKL 81. panta 1. punkta aizliegums, jāņem vērā tā noteikumu saturs, kā arī objektīvie mērķi, ko ar to vēlas sasniegt. Šajā sakarā, pat pieņemot, ka varētu tikt pierādīts, ka nolīguma puses ir rīkojušās bez jebkāda subjektīva nolūka ierobežot konkurenci, bet tādēļ, lai novērstu kādas nozares krīzes sekas, šādi apsvērumi nav atbilstoši minētās normas piemērošanas mērķiem. Nolīgumu var uzskatīt par ierobežojošu pat tad, ja konkurences ierobežošana nav tā vienīgais mērķis un tas ir vērsts arī uz citiem leģitīmiem mērķiem (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
General Motors
/Komisija, 64. punkts un tajā minētā judikatūra). Tikai EKL 81. panta 3. punkta ietvaros tādi faktori kā tie, uz kuriem atsaucas
BIDS
, vajadzības gadījumā var tikt ņemti vērā, lai panāktu izņēmumu no šā paša panta 1. punktā noteiktā aizlieguma.
BIDS
turklāt apgalvo, ka pārkāpuma ar mērķi jēdziens jāinterpretē šauri. Šajā kategorijā ietilpstot tika nolīgumi, kuru priekšmets ir horizontāla cenu noteikšana, ražošanas ierobežošana vai tirgus sadale, kas ir nolīgumi, kuru pret konkurenci vērstās sekas ir tik acīmredzamas, ka tiem nav nepieciešama nekāda ekonomiska analīze.
BIDS
nolīgumi nav pielīdzināmi ne šāda veida nolīgumiem, ne arī citiem sarežģītu aizliegtu vienošanos veidiem.
BIDS
apgalvo, ka nolīgums par sektoriālas pārprodukcijas jaudas samazināšanu nevar tikt pielīdzināts nolīgumam par “ražošanas ierobežošanu” EKL 81. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Šis jēdziens izprotams kā tāds, kas paredz drīzāk ierobežot visa tirgus ražošanu, nevis noteikt tirgus dalībnieku ražošanu, kas brīvprātīgi aiziet no tirgus, neizraisot ražošanas samazināšanos.
Tomēr, kā to atzīmējusi ģenerāladvokāte savu secinājumu 48. punktā, EKL 81. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktā paredzētie nolīgumi neveido izsmeļošu aizliegto vienošanos uzskaitījumu.
Tādējādi jāpārbauda, vai nolīgumiem ar tādām iezīmēm kā iesniedzējtiesas aprakstītajiem mērķis ir ierobežot konkurenci.
Pēc
BIDS
domām, ja nolīgums neskar visu produkciju tirgū un neierobežo uzņēmēju brīvību rīkoties autonomi, jebkāda pret konkurenci vērsta iedarbība noteikti ir jāizslēdz. Pamata lietā noteiktu uzņēmēju aiziešana no tirgus nav būtiska, jo palicēji spēj apmierināt pieprasījumu.
BIDS
piebilst, ka tirgus struktūra pārstrādātājiem neļauj to ietekmēt, jo 90 % no pieprasījuma ir ārpus Īrijas. Īrijas tirgū pārstrādātāju ietekmi lielā mērā atsver četru lielāko izplatītāju pirktspēja. Vērā jāņem arī konkurence, ko varētu radīt jauni uzņēmēji, kas ienāk attiecīgajā tirgū.
BIDS
atzīmē, ka lietas, kad piedāvājuma ierobežošana ir tikusi atzīta par ierobežošanu ar mērķi, attiecās uz nolīgumiem, kas papildina nolīgumus par horizontālu cenu vai ražošanas daudzuma noteikšanu (Komisijas 1980. gada 17. decembra Lēmums Nr. 00/1334/EEK: par EEK līguma [81.] panta piemērošanas procedūru (IV/29.869 — Itālijā liets stikls) (
OV L 383, 19. lpp.
) un Komisijas Lēmums Nr. 94/601 par EKL [81.] panta piemērošanas procedūru (IV/C/33.833 — Kartons) (
OV L 243., 1. lpp.
), un
BIDS
nolīgumi nav tiem pielīdzināmi.
Pēc
BIDS
domām, Komisijas lēmumu pieņemšanas prakse un judikatūra neļauj secināt, ka pastāvētu ierobežojums ar mērķi (skat. it īpaši Komisijas 1984. gada 4. jūlija Lēmumu Nr. 84/380/EEK par EEK līguma [81.] panta piemērošanas procedūru (IV/30.810 — Sintētiskās šķiedras) (
OV L 207, 17. lpp.
) un Komisijas  Lēmumu Nr. 94/296/EK par EK līguma [81.] panta piemērošanas procedūru (IV/34.456 —
Stichting Baksteen
) (
OV L 131, 15. lpp.
), kā arī Pirmās instances tiesas spriedumu apvienotajās lietās
T-197/97 un T-198/97
Weyl Beef Products
u.c./Komisija,
Recueil
, II-303. lpp.
).
BIDS
nolīgumus nevar salīdzināt ar jūras pārvadātāju piedāvāto jaudas iesaldēšanu Komisijas 1994. gada 19. oktobra Lēmumā Nr. 94/296/EK par EK līguma [81.] panta piemērošanas procedūru (IV/34.446 — Transatlantiskā vienošanās) (
OV L 376, 1. lpp.
), jo tā nebija pietiekama, lai novērstu sektoriālo pārprodukciju.
Visbeidzot,
BIDS
nolīgumos nav paredzēta ne jaudas iesaldēšana vai neizmantošana, ne informācijas apmaiņa, ne kvotas vai citi pasākumi, kuru mērķis būtu saglabāt palicēju tirgus daļu.
Šajā sakarā no lietas materiāliem un iesniedzējtiesas sniegtajām norādēm izriet, ka
BIDS
nolīgumu mērķis ir saprātīgi pārveidot tirgus struktūru, izmantojot mehānismu, kas domāts, lai stimulētu konkurējošo uzņēmumu aiziešanu no tirgus.
Faktori, uz kuriem vērsta Tiesas vērība, parāda, ka
BIDS
nolīgumi bija vērsti uz to, lai palielinātu vispārējo to uzņēmumu rentabilitāti, kuri piedāvā vairāk nekā 90 % liellopu gaļas pārstrādes pakalpojumu Īrijas tirgū, ļaujot tiem pietuvoties vai pat sasniegt to minimālo efektivitātes skalu. Lai to paveiktu, šiem nolīgumiem ir divi galvenie mērķi. Runa ir, pirmkārt, par attiecīgā tirgus koncentrācijas palielināšanu, ievērojami samazinot pārstrādes pakalpojumus piedāvājošo uzņēmumu skaitu, un, otrkārt, par 75 % no pārpalikuma ražošanas jaudas likvidēšanu.
BIDS
nolīgumu mērķis tātad būtībā ir ļaut vairākiem uzņēmumiem īstenot kopīgu politiku, kuras mērķis ir stimulēt dažus no tiem aiziet no tirgus un tādējādi samazināt pārprodukcijas jaudu, kas ietekmē to rentabilitāti, kavējot tiem īstenot uz mērogiem balstītu ekonomiju.
Šāda veida nolīgumi acīmredzami konfliktē ar EK līguma noteikumu par konkurenci pamatā esošo domu, saskaņā ar kuru katram uzņēmējam autonomi jānosaka politika, kādu tas īstenos tirgū. Ar EKL 81. panta 1. punktu ir paredzēts aizliegt jebkāda veida saskaņošanu, ar ko konkurences riski tiek apzināti aizstāti ar uzņēmumu praktisku sadarbību.
Konkurences kontekstā uzņēmumiem, kuri ir parakstījuši
BIDS
nolīgumus, nepastāvot tiem, nebūtu citu līdzekļu savas rentabilitātes paaugstināšanai, kā vien intensificēt komerciālo sāncensību vai veikt uz koncentrāciju vērstas darbības. Ar šiem nolīgumiem tiem būtu iespējams izvairīties no šāda procesa un savā starpā sadalīt ievērojamu daļu izmaksu, kas nepieciešamas, lai palielinātu tirgus koncentrācijas pakāpi, tostarp nosakot EUR 2 nodevu par katra palicēja saražoto vienību.
Turklāt
BIDS
nolīgumu mērķa īstenošanai izmantotie līdzekļi ietver arī pret konkurenci vērstus ierobežojumus.
Attiecībā uz, pirmkārt, EUR 11 nodevu par katru liellopu, kas nokauts, pārsniedzot katra no palicējiem parasto ražošanas apjomu, saskaņā ar
BIDS
teikto tā ir atlīdzība, kas palicējiem jāmaksā par darbības izbeidzēju klientu pārņemšanu. Tomēr jāatzīmē, kā to norādījusi ģenerāladvokāte savu secinājumu 85. punktā, ka šāds pasākums ir arī šķērslis viņu parastās tirgus daļas attīstībai attiecībā uz dažiem no palicējiem, kuri, ņemot vērā šīs nodevas atturošo raksturu, tiek mudināti nepārsniegt savu parasto produkcijas apjomu. Tādējādi šis pasākums var likt noteiktiem uzņēmējiem iesaldēt savu ražošanu.
Otrkārt, kas attiecas uz darbības izbeidzējiem uzliktajiem ierobežojumiem attiecībā uz rīcību ar to rūpnīcām un to izmantošanu,
BIDS
nolīgumi arī ar šo mērķi ierobežo konkurenci, jo ar to mēģina novērst, lai šīs rūpnīcas nevarētu izmantot jauni uzņēmēji, kas ienāk tirgū, lai konkurētu ar palicējiem. Kā savos rakstveida apsvērumos uzsvēra
Competition Authority
, tā kā jaunas pārstrādes rūpnīcas uzcelšanai nepieciešamie ieguldījumi ievērojami pārsniedz jau pastāvošas rūpnīcas pārņemšanas izmaksas, šo ierobežojumu mērķis acīmredzami ir atturēt jebkādu jaunu konkurentu ienākšanu visā Īrijas salas teritorijā.
Visbeidzot, tas, ka šie ierobežojumi, kā arī darbības izbeidzējiem noteiktā klauzula par nekonkurēšanu ir ierobežoti laikā, nevar likt apšaubīt
BIDS
nolīgumu mērķa pret konkurenci vērsto raksturu. Kā ģenerāladvokāte atzīmējusi savu secinājumu 86. punktā, šādiem apstākļiem var labākajā gadījumā būt nozīme, izvērtējot četrus nosacījumus, kas atbilstoši EKL 81. panta 3. punktam ir jāizpilda, lai izvairītos no šā paša panta 1. punktā noteiktā aizlieguma.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu jāatbild, ka nolīguma, kuram ir tādas iezīmes kā tipveida nolīgumam, ko noslēguši
BIDS
locekļi — Īrijas desmit lielākie liellopu gaļas pārstrādātāji — un kurā it īpaši paredzēta pārstrādes jaudas samazināšana par 25 %, mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci EKL 81. panta 1. punkta nozīmē.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:

nolīguma, kuram ir tādas iezīmes kā tipveida nolīgumam, ko noslēguši
Beef Industry Development Society Ltd
locekļi — Īrijas desmit lielākie liellopu gaļas pārstrādātāji —, un kurā it īpaši paredzēta pārstrādes jaudas samazināšana par 25 %, mērķis ir nepieļaut, ierobežot vai izkropļot konkurenci EKL 81. panta 1. punkta nozīmē.

[Paraksti]
(
*1
)	 Tiesvedības valoda — angļu.