CELEX: 62003CJ0522
BBruselský dohovor
Uznávanie a výkon
Dôvody zamietnutia
Pojem "riadne doručenie"

1       Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 27 bodu 2 Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci
a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 299, 1972, s. 32), zmeneného a doplneného Dohovorom z 9. októbra 1978 o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska
a Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska (Ú. v. ES L 304, s. 1 a – zmenené znenie – s. 77), Dohovorom z 25. októbra
1982 o pristúpení Helénskej republiky (Ú. v. ES L 388, s. 1), Dohovorom z 26. mája 1989 o pristúpení Španielskeho kráľovstva
a Portugalskej republiky (Ú. v. ES L 285, s. 1) a Dohovorom z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej republiky
a Švédskeho kráľovstva (Ú. v. ES C 15, 1997, s. 1, ďalej len „Bruselský dohovor“), ako aj článku IV protokolu pripojeného
k tomuto dohovoru.
2       Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Scania Finance France SA (ďalej len „Scania“), so sídlom v Angers (Francúzsko),
a Rockinger Spezialfabrik für Anhängerkupplungen GmbH & Co (ďalej len „Rockinger“), so sídlom v Mníchove (Nemecko), vo veci
výkonu rozsudku v Nemecku, ktorý bol vyhlásený odvolacím súdom v Amiens (Francúzsko), zaväzujúceho Rockinger uhradiť spoločnosti
Scania sumu vo výške 615 566,72 FRF.

Právny rámec

Bruselský dohovor
3       Článok 20 Bruselského dohovoru zaradený do hlavy II tohto dohovoru s názvom „Právomoc“ stanovuje:
„Ak je osoba, ktorá má bydlisko v jednom zmluvnom štáte, žalovaná na súde iného zmluvného štátu a nedostaví sa na tento súd,
súd aj bez návrhu vyhlási, že nemá právomoc, ak si právomoc nemôže založiť na ustanoveniach tohto dohovoru.
Súd preruší konanie dovtedy, kým sa nepreukáže, že žalovaný mal možnosť prevziať písomnosť, ktorou sa začalo konanie alebo
rovnocennú písomnosť, v dostatočnom čase, aby mohol pripraviť svoju obhajobu alebo na tento účel sa prijali všetky potrebné
kroky.
Článok 15 Haagskeho dohovoru o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v cudzine v občianskych a obchodných veciach z 15. novembra
1965 sa uplatní namiesto predchádzajúceho odseku, ak sa písomnosť, ktorou sa začalo konanie, alebo informácia o jej existencii
musela doručovať podľa tohto dohovoru.“ [
neoficiálny preklad
]
4       Článok 26 prvý odsek Bruselského dohovoru zaradený do hlavy III s názvom „Uznávanie a výkon“ je formulovaný takto:
„Rozsudok vydaný v zmluvnom štáte sa uznáva v ostatných zmluvných štátoch bez osobitného konania.“ [
neoficiálny preklad
]
5       Článok 27 bod 2 tohto dohovoru však stanovuje, že rozsudok vydaný v zmluvnom štáte sa neuznáva v ostatných zmluvných štátoch
„v prípade, že bol vydaný bez účasti žalovaného v konaní, ak sa mu nedoručila písomnosť, ktorou sa začalo konanie alebo rovnocenná
písomnosť v dostatočnom čase a takým spôsobom, aby si mohol zabezpečiť obhajobu.“ [
neoficiálny preklad
]
6       Článok IV protokolu pripojeného k Bruselskému dohovoru, ktorý tvorí podľa článku 65 tohto dohovoru jeho neoddeliteľnú súčasť
(ďalej len „protokol“), stanovuje:
„Súdne a mimosúdne písomnosti vyhotovené na území zmluvného štátu, ktoré musia byť doručené osobám nachádzajúcim sa na území
iného zmluvného štátu, sa zasielajú spôsobom ustanoveným dohovormi alebo dohodami uzavretými medzi zmluvnými štátmi.
Ak to prijímajúci štát nenamietne prostredníctvom vyhlásenia urobeného generálnemu tajomníkovi Rady Európskych spoločenstiev,
môžu tiež byť tieto písomnosti odoslané priamo úradnými osobami štátov, kde sú písomnosti vyhotovené, úradným osobám štátov,
na území ktorých sa nachádza adresát písomnosti. V tomto prípade úradná osoba odosielajúceho štátu zašle vyhotovenie písomnosti
úradnej osobe prijímajúceho štátu, ktorá je oprávnená odovzdať ju adresátovi. Odovzdanie sa uskutoční formou ustanovenou právnym
poriadkom prijímajúceho štátu. Odovzdanie sa potvrdí osvedčením odoslaným priamo úradnej osobe odosielajúceho štátu.“ [
neoficiálny preklad
]

Haagsky dohovor o doručovaní súdnych a mimosúdnych písomností v cudzine v občianskych a obchodných veciach z 15. novembra
1965 (ďalej len „Haagsky dohovor“)
7       Podľa článku 1 sa Haagsky dohovor použije vo všetkých občianskych a obchodných veciach, keď sa má súdna alebo mimosúdna písomnosť
zaslať do cudziny, aby tam bola doručená.
8       Článok 15 tohto dohovoru stanovuje:
„Ak sa do cudziny malo zaslať predvolanie alebo iná písomnosť rovnakej platnosti za účelom doručení podľa ustanovení tohto
Dohovoru a odporca sa nedostavil, nemôže sa vydať rozhodnutie, dokiaľ sa nezistí, že písomnosť:
a)      bola doručená spôsobom predpísaným právnym poriadkom dožiadaného štátu pre doručovanie písomností vyhotovených v tomto štáte
a určeným osobám, ktoré sú na jeho území; alebo
b)      bola skutočne odovzdaná odporcovi alebo doručená do jeho bydliska iným spôsobom ustanoveným týmto Dohovorom;
a že v každom z týchto prípadov sa doručenie alebo odovzdanie uskutočnilo včas tak, aby sa odporca mohol hájiť.
…“

Vnútroštátna právna úprava
9       Vo francúzskom práve sa podľa článku 684 nového občianskeho súdneho poriadku doručenie písomnosti určenej osobe s bydliskom
v cudzine uskutočňuje prostredníctvom prokuratúry. Podľa článku 685 tohto poriadku sa vykoná odovzdaním dvoch vyhotovení písomnosti
prokurátorovi prostredníctvom súdneho doručovateľa. Prokurátor potvrdí originál a kópie písomnosti zašle ministrovi spravodlivosti
na účely zaslania. Podľa článku 686 tohto poriadku je súdny doručovateľ povinný v ten istý deň alebo najneskôr v prvý pracovný
deň odoslať adresátovi doporučenou zásielkou s doručenkou overenú kópiu doručovanej písomnosti. Podľa článku 683 tohto poriadku
nie je uvedenými ustanoveniami dotknuté uplatnenie zmlúv ustanovujúcich iný spôsob doručenia.

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
10     Scania žalovala spoločnosť Rockinger na obchodnom súde v Amiens. Doručenie žaloby sa uskutočnilo odovzdaním na prokuratúre.
11     Nemecký súdny úradník bol poverený odovzdať žalobu spoločnosti Rockinger. Táto odmietla odovzdanie najmä z dôvodu, že predmetná
písomnosť nebola preložená do nemeckého jazyka. Tá istá žaloba bola následne zaslaná spoločnosti Rockinger poštou, opätovne
k nej však nebol doložený preklad.
12     Rozsudkom z 8. septembra 2000 odvolací súd v Amiens zaviazal spoločnosť Rockinger, ktorá sa pred súd nedostavila, zaplatiť
spoločnosti Scania sumu vo výške 615 566, 72 FRF.
13     Na návrh spoločnosti Scania Landgericht München I rozhodnutím z 3. apríla 2002 uznal vykonateľnosť rozsudku odvolacieho súdu
v Amiens. Na základe odvolania spoločnosti Rockinger rozhodol Oberlandesgericht München prerušiť konanie a položiť Súdnemu
dvoru tieto otázky:
„1.      Má sa článok 27 bod 2 [Bruselského] dohovoru a článok IV prvý odsek protokolu… vykladať tak, že doručenie súdnej písomnosti
žalovanému, ktorý má v čase doručenia písomnosti, ktorou sa začalo konanie, bydlisko na území iného zmluvného štátu, ako je
štát, v ktorom bol vydaný rozsudok, sa môže vykonať iba podľa pravidiel dohovorov a dohôd uzavretých zmluvnými štátmi?
2.      V prípade zápornej odpovede na prvú otázku, je v rozpore s článkom 12 ES vnútroštátna úprava, podľa ktorej sa za fikciu vnútroštátneho
doručenia považuje doručenie súdnej písomnosti žalovanému, ktorý má v čase doručenia bydlisko v inom členskom štáte, ak súdny
doručovateľ konajúci z poverenia súdu odovzdá písomnosť, ktorou sa začalo konanie prokuratúre, ktorá je povinná zaslať písomnosti
buď diplomatickou cestou, alebo spôsobom ustanoveným medzinárodnými dohovormi, pričom súdny doručovateľ informuje svoj náprotivok
v cudzine doporučeným listom s potvrdením doručenia o vykonaní doručenia?“

O prejudiciálnych otázkach

O prvej prejudiciálnej otázke
14     Prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či článok 27 bod 2 Bruselského dohovoru a článok IV prvý odsek protokolu
musia byť vykladané v tom zmysle, že ak sa v danom prípade uplatňuje medzi odosielajúcim štátom a prijímajúcim štátom medzinárodný
dohovor, musí sa regulárnosť spôsobu doručenia písomnosti, ktorou sa začalo konanie žalovanému nezúčastnenému na konaní, posúdiť
výlučne podľa ustanovení tohto dohovoru, alebo či môže byť tiež posúdená podľa platných vnútroštátnych predpisov odosielajúceho
štátu, za predpokladu, že ich uplatnenie nebolo predmetným dohovorom vylúčené.
15     Na úvod treba pripomenúť, že ak aj je zmyslom Bruselského dohovoru, ako vyplýva z jeho preambuly, zabezpečiť zjednodušenie
formalít, ktorým je podrobené vzájomné uznanie a výkon súdnych rozsudkov, tento cieľ sa nemôže dosiahnuť, ako vyplýva z ustálenej
judikatúry Súdneho dvora tým, že sa akýmkoľvek spôsobom oslabí právo na obranu (rozsudky z 11. júna 1985, Debaecker a Plouvier,
49/84, Zb. s. 1779, bod 10; z 3. júla 1990, Lancray, C‑305/88, Zb. s. I‑2725, bod 21, a z 28. marca 2000, Krombach, C‑7/98,
Zb. s. I‑1935, bod 43).
16     Z tejto perspektívy je cieľom článku 27 bodu 2 Bruselského dohovoru zabezpečiť, aby rozsudok nebol uznaný alebo vykonaný podľa
tohto dohovoru, ak žalovaný nemal možnosť sa brániť pred súdom, ktorý rozhodnutie vydal (rozsudok zo 16. júna 1981, Klomps,
166/80, Zb. s. 1593, bod 9).
17     V tejto súvislosti článok 27 bod 2 stanovuje, že rozsudky vydané v inom zmluvnom štáte sa neuznajú, ak písomnosť, ktorou sa
začalo konanie, nebola doručená žalovanému nezúčastnenému na konaní „riadne“ a „v dostatočnom čase“.
18     Bruselský dohovor neharmonizuje rozličné systémy doručovania súdnych písomností v cudzine, ktoré sú platné v zmluvných štátoch
(rozsudky z 15. júla 1982, Pendy Plastic, 228/81, Zb. s. 2723, bod 13, a Lancray, už citovaný, bod 28). Článok IV prvý odsek
protokolu však stanovuje, že súdne písomnosti vydané na území zmluvného štátu, ktoré musia byť doručené do iného zmluvného
štátu, sa zasielajú spôsobom ustanoveným dohovormi uzavretými medzi týmito štátmi.
19     Zo znenia predmetného ustanovenia vyplýva, že ak existuje medzi odosielajúcim štátom a prijímajúcim štátom dohovor o doručovaní
súdnych písomností, regulárnosť spôsobu doručenia písomnosti, ktorou sa začalo konanie, musí byť preverená podľa ustanovení
tohto dohovoru.
20     Scania, ako aj nemecká vláda tvrdia, že článok IV prvý odsek protokolu má byť vykladaný v tom zmysle, že odkazuje aj na spôsoby
doručenia ustanovené vnútroštátnymi právnymi predpismi dotknutých štátov, ak ich použitie nie je vylúčené dohovormi uzavretými
medzi týmito štátmi.
21     Takýto výklad nemožno prijať.
22     Článok IV protokolu totiž vo svojich dvoch odsekoch stanovuje dva spôsoby zasielania písomností, prvý podľa pravidiel stanovených
dohovormi uzavretými medzi zmluvnými štátmi, druhý, v prípade neexistencie oficiálnej výhrady prijímajúceho štátu, priamo
prostredníctvom úradných osôb. Termíny „môžu tiež“, použité v článku IV druhom odseku protokolu, jasne indikujú, že tieto
dve možnosti zaslania sú vyčerpávajúce v tom zmysle, že iba ak ani jedna z nich nie je použiteľná, môže sa zaslanie uskutočniť
v súlade s právom uplatniteľným pred súdom odosielajúceho štátu.
23     Vyčerpávajúci charakter ustanovení článku IV protokolu potvrdzuje skutočnosť, že na účely zabezpečenia účinnej ochrany práv
žalovaného nezúčastneného na konaní zveruje Bruselský dohovor kontrolu regulárnosti spôsobu doručenia písomnosti, ktorou sa
začalo konanie nie iba v štádiu uznania a výkonu sudcovi prijímajúceho štátu, ale tiež v štádiu preskúmavania právomoci sudcovi
odosielajúceho štátu, ktorý má na základe článku 20 tohto dohovoru vykonať takúto kontrolu (rozsudky Pendy Plastic, už citovaný,
bod 13, a Lancray, už citovaný, bod 28).
24     V tejto súvislosti článok 20 Bruselského dohovoru v druhom odseku stanovuje, že ak je osoba, ktorá má bydlisko v jednom zmluvnom
štáte, žalovaná na súde iného zmluvného štátu a nedostaví sa na tento súd, súd preruší konanie dovtedy, kým sa nepreukáže,
že žalovaný mal možnosť prevziať písomnosť, ktorou sa začalo konanie v dostatočnom čase, aby mohol pripraviť svoju obhajobu.
Podľa tretieho odseku článku 20 sa namiesto predchádzajúcich ustanovení uplatní článok 15 Haagskeho dohovoru, ak sa písomnosť,
ktorou sa začalo konanie, musela doručovať podľa tohto dohovoru.
25     Podobne ako článok 20 druhý odsek Bruselského dohovoru, aj článok 15 Haagskeho dohovoru, avšak značne komplexnejším a podrobnejším
spôsobom uvádza, za akých podmienok sa môže písomnosť, ktorou sa začalo konanie, považovať za doručenú alebo odovzdanú žalovanému
s bydliskom v zahraničí, ktorý sa nedostavil na súd (rozsudok Pendy Plastic, už citovaný, bod 12).
26     Ako tvrdila Komisia, keďže systém zavedený Bruselským dohovorom stanovuje, že aj súd odosielajúceho štátu, aj súd prijímajúceho
štátu kontrolujú regulárnosť spôsobu doručenia písomnosti, ktorou sa začalo konanie, štruktúra tohto systému vyžaduje, aby
sa takáto kontrola v rámci možností uskutočnila v rámci toho istého právneho poriadku. Keďže sa nevyužila možnosť povolená
článkom IV druhým odsekom protokolu a vo vzťahoch medzi zasielajúcim štátom a prijímajúcim štátom sa uplatňuje Haagsky dohovor,
článok 20 tretí odsek Bruselského dohovoru odkazuje práve na ustanovenie článku 15 Haagskeho dohovoru, podľa ktorého má súd
zasielajúceho štátu, ako aj súd prijímajúceho štátu posúdiť regulárnosť spôsobu doručenia písomnosti, ktorou sa začalo konanie.
27     V konaní vo veci samej vnútroštátny súd skonštatoval, že Francúzska republika a Spolková republika Nemecko boli v čase predmetného
doručenia obidve stranami Haagskeho dohovoru.
28     Z uvedeného vyplýva, že na to, aby mohlo byť toto doručenie považované za vykonané riadnym spôsobom v zmysle článku 27 bodu
2 Bruselského dohovoru, musí byť vykonané v súlade s pravidlami Haagskeho dohovoru.
29     Vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, na účely uznania a výkonu súdneho rozhodnutia vydaného v zasielajúcom štáte, či boli
dodržané v konaní pred súdom zasielajúceho štátu ustanovenia článku 15 tohto dohovoru týkajúce sa doručenia písomnosti, ktorou
sa začalo konanie, žalovanému (rozsudok Pendy Plastic, už citovaný, body 13 a 14).
30     Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že na prvú otázku treba odpovedať tak, že článok 27 bod 2 Bruselského dohovoru a článok IV
prvý odsek protokolu sa majú vykladať v tom zmysle, že ak je v danom prípade možné uplatniť medzi odosielajúcim štátom a prijímajúcim
štátom medzinárodný dohovor, musí sa regulárnosť spôsobu doručenia písomnosti, ktorou sa začalo konanie, žalovanému nezúčastnenému
na konaní posúdiť podľa ustanovení tohto dohovoru, s výnimkou uplatnenia spôsobu priameho zaslania medzi úradnými osobami,
za predpokladu neexistencie oficiálnej výhrady prijímajúceho štátu, v súlade s článkom IV druhým odsekom protokolu.

O druhej prejudiciálnej otázke
31     Vzhľadom na odpoveď na prvú otázku nie je potrebné odpovedať na druhú otázku.

O trovách
32     Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo
začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd.
Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov
konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:
Článok 27 bod 2 Dohovoru z 27. septembra 1968 o súdnej právomoci a výkone rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach [
neoficiálny preklad
], zmeneného a doplneného Dohovorom z 9. októbra 1978 o pristúpení Dánskeho kráľovstva, Írska a Spojeného kráľovstva Veľkej
Británie a Severného Írska, Dohovorom z 25. októbra 1982 o pristúpení Helénskej republiky, Dohovorom z 26. mája 1989 o pristúpení
Španielskeho kráľovstva a Portugalskej republiky a Dohovorom z 29. novembra 1996 o pristúpení Rakúskej republiky, Fínskej
republiky a Švédskeho kráľovstva, ako aj článok IV prvý odsek protokolu pripojeného k tomuto dohovoru sa majú vykladať v tom
zmysle, že ak je v danom prípade možné uplatniť medzi odosielajúcim štátom a prijímajúcim štátom medzinárodný dohovor, musí
sa regulárnosť spôsobu doručenia písomnosti, ktorou sa začalo konanie, žalovanému nezúčastnenému na konaní posúdiť podľa ustanovení
tohto dohovoru, s výnimkou uplatnenia spôsobu priameho zaslania medzi úradnými osobami, za predpokladu neexistencie oficiálnej
výhrady prijímajúceho štátu, v súlade s článkom IV druhým odsekom protokolu.
Podpisy
*
Jazyk konania: nemčina.