CELEX: 62001CJ0349
Socialna politika
Člena 4 in 11 Direktive 94/45/ES
Evropski svet delavcev
Obveščanje in posvetovanje z delavci v družbah, ki poslujejo na območju Skupnosti
Obveznost glavnega poslovodstva, da predstavnikom delavcev posreduje določene informacije

Arbeitsgericht Bielefeld je s sklepom z dne 24. julija 2001, ki je na Sodišče prispel 17. septembra 2001, na podlagi člena
234 ES postavilo vprašanji za predhodno odločanje, ki se nanašata na razlago členov 4 in 11 Direktive Sveta 94/45/ES z dne
22. septembra 1994 o ustanovitvi Evropskega sveta delavcev ali uvedbi postopka obveščanja in posvetovanja z delavci v družbah
ali povezanih družbah na območju Skupnosti (UL L 254, str. 64, v nadaljevanju: Direktiva).
Ti vprašanji sta bili postavljeni v okviru spora med Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH (svet delavcev družbe ADS Anker
GmbH, v nadaljevanju: svet delavcev) in družbo ADS Anker GmbH (v nadaljevanju: družba ADS Anker), ker je zadnje navedena družba
zavrnila zahtevo sveta delavcev, naj mu posreduje določene informacije, in sicer z namenom ustanovitve evropskega sveta delavcev.

Pravni okvir

Skupnostna ureditev
V skladu z enajsto uvodno izjavo Direktive:
„[…] je treba sprejeti ustrezne predpise, ki bodo v družbah, ki poslujejo na območju Skupnosti, zagotovili primerno obveščanje
in posvetovanje z delavci, kadar se odločitve, ki imajo posledice zanje, sprejemajo izven države, v kateri so zaposleni“.
Iz dvanajste uvodne izjave Direktive izhaja, da „je za primerno obveščanje in posvetovanje v družbah in povezanih družbah,
ki poslujejo v dveh ali več državah, potrebno ustanoviti evropske svete delavcev ali urediti druge primerne postopke za nadnacionalno
obveščanje in posvetovanje z delavci“.
Trinajsta uvodna izjava Direktive se glasi:
„[…] potrebna [je] opredelitev pojma obvladujoče družbe, ki velja izključno v tej direktivi, brez vpliva na drugačne opredelitve
pojma povezane družbe ali obvladovanja v besedilih, ki bodo nastala v prihodnje“.
V skladu s štirinajsto uvodno izjavo Direktive:
„morajo mehanizmi obveščanja in posvetovanja z delavci v teh družbah in povezanih družbah zajemati vse podružnice ali, kot
je lahko primer v praksi, vse družbe v povezani družbi na ozemlju Skupnosti, ne glede na to, ali ima glavno poslovodstvo družb
in povezanih družb svoj sedež v Skupnosti ali ne“.
Člen 1(1) in (2) Direktive določa:
„1.   Namen te direktive je izboljšati pravico delavcev do obveščanja in posvetovanja v družbah in povezanih družbah, ki poslujejo
na območju Skupnosti.
2.     Za dosego tega cilja se ustanovi evropski svet delavcev ali se vzpostavi postopek za obveščanje in posvetovanje z delavci
v vseh družbah in povezanih družbah na evropski ravni, kjer je to zahtevano na način, določen v členu 5(1), z namenom obveščanja
in posvetovanja z delavci pod pogoji, na način in z učinki, določenimi v tej direktivi.“
Člen 2(1), od (a) do (e), Direktive določa:
„V tej direktivi pomeni
a)     ‚družba, ki posluje na območju Skupnosti‘: vsaka družba, ki v državah članicah zaposluje najmanj 1000 delavcev in od tega
najmanj 150 delavcev v vsaj dveh državah članicah;
b)     ‚povezane družbe‘: obvladujoča družba in njene odvisne družbe;
c)     ‚povezane družbe, ki poslujejo na območju Skupnosti‘: povezane družbe z naslednjimi značilnostmi:
–        najmanj 1000 delavcev v Skupnosti,
–        najmanj dve družbi iz povezane družbe v različnih državah članicah in
–        najmanj dve družbi s po najmanj 150 delavcev v dveh različnih državah članicah;
d)      ‚predstavniki delavcev‘: predstavniki po nacionalni zakonodaji in običajih;
e)     ‚glavno poslovodstvo‘: glavno poslovodstvo družbe na območju Skupnosti ali, v primeru povezane družbe, ki posluje na območju
Skupnosti, glavno poslovodstvo obvladujoče družbe.“
Člen 3(1) in (2) Direktive določa:
„1.   V tej direktivi pomeni ‚obvladujoča družba‘ družbo, ki ima na drugo (‚odvisno‘) družbo odločilen vpliv na primer zaradi lastništva,
zaradi finančne udeležbe v njej ali drugih pravil, ki se nanjo nanašajo.
2.     Brez vpliva na nasprotni dokaz se šteje, da ima obvladujoča družba posredno ali neposredno odločilen vpliv na drugo družbo,
če:
a)     ima v lasti večino vpisanega kapitala; ali
b)     ima nadzor nad večino glasov, ki pripadajo izdanemu delniškemu kapitalu družbe; ali
c)     lahko imenuje več kot polovico članov upravnega, poslovodnega ali nadzornega organa te družbe.“
Člen 3(6) Direktive določa, da je „[z]akonodaja, ki se uporablja za ugotavljanje, ali je neka družba obvladujoča ali ne, […]
zakonodaja države članice, ki ureja dejavnost te družbe“.
Člen 4, od (1) do (3), Direktive določa:
„1.   Glavno poslovodstvo je odgovorno, da v družbi ali povezani družbi na območju Skupnosti ustvari pogoje in daje na razpolago
sredstva, da se lahko ustanovi evropski svet delavcev ali uvede postopek obveščanja in posvetovanja v skladu s členom 1(2).
2.     Kadar glavno poslovodstvo nima sedeža v državi članici, se odgovornost iz odstavka 1 prenese na njenega zastopnika v državi
članici, če je bil tak zastopnik imenovan.
Kadar takega predstavnika ni, je za ukrepe iz prvega odstavka odgovorno poslovodstvo podružnice ali družbe v povezani družbi,
ki v državi članici zaposluje največ delavcev.
3.     V tej direktivi velja za glavno poslovodstvo družbe zastopnik ali zastopniki družbe; če pa le-teh ni, velja za glavno poslovodstvo
poslovodstvo družbe po drugem pododstavku odstavka 2.“
Člen 5(1) in (2) Direktive določa:
„1.   Za doseganje cilja iz člena 1(1) začne glavno poslovodstvo pogajanja za ustanovitev evropskega sveta delavcev ali za uvedbo
postopka za obveščanje in posvetovanje z delavci na lastno pobudo ali na pisno zahtevo najmanj 100 delavcev ali njihovih predstavnikov
v najmanj dveh družbah ali podružnicah v najmanj dveh različnih državah članicah.
2.     V ta namen se ustanovi posebno pogajalsko telo […]“
V skladu s členom 6(1) Direktive se morata „[g]lavno poslovodstvo in posebno pogajalsko telo […] pogajati v duhu sodelovanja
in poskušati doseči sporazum o konkretni izvedbi obveščanja in posvetovanja z delavci po členu 1(1)“.
Člen 11, od (1) do (3), Direktive določa:
„1.   Vsaka država članica zagotovi, da vodstvo podružnice družbe, ki posluje v Skupnosti, in vodstvo družb, ki tvorijo povezane
družbe, ki delujejo v Skupnosti, in njihovi predstavniki delavcev ali njihovi delavci spoštujejo obveznosti iz te direktive,
ne glede na to, ali je sedež glavnega poslovodstva na njenem ozemlju ali ne.
2.     Države članice zagotovijo, da družbe na zahtevo strank, za katere se uporablja ta direktiva, sporočijo podatke o številu delavcev
iz člena 2(1)(a) in (c).
3.     Države članice zagotovijo ustrezne ukrepe za primer kršitve direktive; zlasti zagotovijo ustrezne sodne ali druge postopke
za uveljavljanje obveznosti iz nje.“
Člen 14(1) Direktive določa, da države članice sprejmejo potrebne zakonske in druge predpise za uskladitev z Direktivo najpozneje
do 22. septembra 1996 ali najpozneje do takrat, ko socialni partnerji sporazumno uvedejo potrebne predpise; pri tem so države
članice dolžne ukreniti vse potrebno, da lahko kadar koli zagotovijo uresničevanje ciljev te direktive. O tem sproti obveščajo
Komisijo.

Nacionalna ureditev
Cilj Gesetz über Europäische Betriebsräte (zakon o evropskih svetih delavcev) z dne 28. oktobra 1996 (BGBl. 1996 I, str. 1548,
v nadaljevanju: EBRG) je prenos Direktive v nemško pravo.
V skladu s členom 2(1) EBRG se ta zakon uporablja za družbe, ki dejavnosti opravljajo na območju Skupnosti in imajo sedež
na nemškem ozemlju, ter za povezane družbe na območju Skupnosti, če ima obvladujoča družba sedež na nemškem ozemlju.
Člen 2(2) EBRG določa:
„Če glavno poslovodstvo nima sedeža v državi članici, obstaja pa pooblaščeno poslovodstvo lokalnih družb ali podružnic s sedežem
v državah članicah, se ta zakon uporablja od takrat, ko je to pooblaščeno poslovodstvo lokalne družbe ustanovljeno na nemškem
ozemlju. Če ni pooblaščenega poslovodstva lokalne družbe, se ta zakon uporablja v primeru, če glavno poslovodstvo neko podružnico
ali družbo imenuje za svojega zastopnika na nemškem ozemlju. Če ni imenovan noben zastopnik, se ta zakon uporablja, če ima
na nemškem ozemlju sedež podružnica ali družba, ki v primerjavi z drugimi podružnicami družbe ali drugimi družbami povezane
družbe v državah članicah zaposluje največje število delavcev. Za zgoraj navedene organe se v tem primeru šteje, da veljajo
za glavno poslovodstvo.“
Člen 3(2) EBRG pojem „povezane družbe, ki poslujejo na območju Skupnosti“ opredeljuje podobno kot člen 2(1)(c) Direktive.
Člen 5 EBRG, ki je bil sprejet z namenom prenosa člena 11 Direktive, določa:
„1.   Glavno poslovodstvo mora predstavnikom delavcev, ki so to zahtevali, posredovati informacije o povprečnem številu zaposlenih
in o njihovi razporeditvi po državah članicah, o družbah in podružnicah ter o strukturi družb ali povezanih družb.
2.     Svet delavcev ali centralni svet delavcev sme pravico iz odstavka 1 uveljavljati proti poslovodstvu lokalnih podružnic ali
družb; to mora od glavnega poslovodstva pridobiti informacije in dokumente, ki so potrebni za zahtevana pojasnila.“
Člen 6 EBRG pojem „obvladujoča družba“ opredeljuje podobno kot člen 3 Direktive.

Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Iz predložitvenega sklepa izhaja, da je družba ADS Anker, družba s sedežem v Nemčiji, del povezane družbe, ki posluje na območju
Skupnosti v smislu člena 2(1)(c) Direktive (v nadaljevanju: povezana družba Anker).
Družba Anker BV s sedežem na Nizozemskem ima v lasti vse delnice družbe ADS Anker in drugih družb, ki so del povezane družbe
Anker s sedeži na Švedskem, Norveškem, Danskem, Finskem, v Združenem kraljestvu, na Nizozemskem, v Avstriji, Franciji, Belgiji
in na Madžarskem. Družba mati družbe Anker BV, družba Anker Systems GmbH, ima sedež zunaj ozemlja držav članic, v Švici.
V skladu s predložitvenim sklepom je družba v povezani družbi Anker, ki zaposluje največ delavcev v eni državi članici, v
smislu člena 4(2), drugi pododstavek, Direktive družba RIVA s sedežem v Združenem kraljestvu. Ta družba zaposluje okrog 1000
oseb, družba Anker BV pa jo je kupila konec leta 1999.
Po mnenju predložitvenega sodišča je glavno poslovodstvo povezane družbe ali družba RIVA, ki lahko velja za domnevano glavno
poslovodstvo v smislu člena 4(2), drugi pododstavek, in (3) Direktive ali pa družba Anker BV, ki je glavno poslovodstvo obvladujoče
družbe v smislu člena 2(1)(e) in člena 3(1) Direktive.
V povezani družbi Anker ni bil ustanovljen evropski svet delavcev in tudi ni bil uveden postopek obveščanja in posvetovanja
z delavci.
Svet delavcev družbe  ADS Anker je pri tej družbi na podlagi člena 5(2) EBRG podal zahtevo, naj mu posreduje informacije iz
člena 5(1) EBRG in imena predstavniških teles delavcev in njihovih predstavnikov, ki morajo v imenu delavcev družb ali družb,
ki so od teh odvisne, sodelovati pri ustanavljanju evropskega sveta delavcev.
Družba ADS Anker je odgovorila, da te zahteve ne more izpolniti, ker ji neposredna družba mati, družba Anker BV, in koncernska
družba mati, družba Anker Systems GmbH, zahtevanih informacij nočeta posredovati. Družba ADS Anker tudi meni, da EBRG ne določa
pravice do obveščanja, na katero bi se bilo mogoče sklicevati proti drugim družbam v koncernski družbi s sedeži v drugih državah
članicah.
Ker je bila zahteva sveta delavcev za informacije zavrnjena, je ta vložil tožbo pri Arbeitsgericht Bielefeld.
Ta ugotavlja, da delodajalec svetu delavcev ne more preprosto odgovoriti, naj ta želene informacije pridobi tako, da sam opravi
poizvedovanja v trgovinskih registrih ali drugih virih. Glavno poslovodstvo naj bi bilo odgovorno ravno zato, da ustvari pogoje,
da se lahko ustanovi evropski svet delavcev ali uvede postopek obveščanja in posvetovanja z delavci.
Predložitveno sodišče omenja tudi trditev družbe ADS Anker, da naj ta ne bi mogla posredovati zahtevanih informacij, saj družba
Anker BV, prav tako kot družba mati, družba Anker Systems GmbH, noče posredovati informacij, ki so potrebne za obveščanje
delavcev.
Arbeitsgericht Bielefeld ugotavlja, da je področje uporabe EBRG, glede na to, da je to nacionalni zakon, lahko le nemško ozemlje
in da za družbe v povezani družbi, ki nimajo sedeža v Nemčiji, ne vzpostavlja obveznosti posredovanja določenih informacij
družbam s sedežem na nemškem ozemlju.
Vendar po mnenju predložitvenega sodišča trditve delodajalca, da informacije, ki so jo zahtevali delavci, ne more posredovati,
ni mogoče sprejeti, če ta delodajalec na podlagi ureditev, ki so bile v drugih državah članicah sprejete za prenos Direktive,
lahko prisili glavno poslovodstvo s sedežem v drugi državi članici, da potrebne informacije posreduje družbam v povezani družbi,
ki imajo sedež na nemškem ozemlju.
Vendar sodišče tudi ugotavlja, da Direktiva ne vsebuje izrecne določbe v zvezi s tako horizontalno pravico do obveščanja,
ki bi jo družba v povezani družbi imela do glavnega poslovodstva s sedežem v drugi državi članici.
Ker meni, da je odločitev v sporu, o katerem odloča, odvisna od razlage Direktive, je Arbeitsgericht Bielefeld odločilo, da
prekine odločanje in da Sodišču v predhodno odločanje predloži vprašanji:
„1.   Ali Direktiva 94/45 […], zlasti njena člena 4 in 11, družbi s sedežem v Združenem kraljestvu […], ki velja za glavno poslovodstvo
v smislu člena 4(2), drugi pododstavek, in člena 4(3), ali pa družbi s sedežem v […] Nizozemski, ki je glavno poslovodstvo
obvladujoče družbe v smislu členov 2(1)(e) in 3(1) Direktive, določa obveznost, da drugi družbi s sedežem v […] Nemčiji, ki
je del iste povezane družbe, posreduje informacije o družbah in podružnicah, ki so tudi del te povezane družbe, njihovi pravni
obliki, strukturi predstavništva, povprečnem številu delavcev ter o njihovi razporeditvi po državah članicah in družbah?
2.     Če je odgovor Sodišča na prvo vprašanje pritrdilen, ali obveznost obveščanja vključuje imena predstavniških teles delavcev
in njihovih predstavnikov, ki morajo v imenu delavcev družb ali družb, ki so od teh odvisne, sodelovati pri ustanavljanju
evropskega sveta delavcev?“

Vprašanji za predhodno odločanje

Stališča, predložena Sodišču
Najprej glede odgovora na vprašanje, ali iz Direktive izhaja obveznost glavnega poslovodstva ali domnevanega glavnega poslovodstva,
da drugi družbi v povezani družbi posreduje določene informacije, in sicer z namenom ustanovitve evropskega sveta delavcev,
svet delavcev, nemška vlada in Komisija opominjajo, da je na podlagi člena 4 Direktive glavno poslovodstvo odgovorno, da v
družbah ali povezanih družbah na območju Skupnosti ustvari pogoje in daje na voljo sredstva, da se lahko ustanovi evropski
svet delavcev. Po njihovem mnenju je zato, da bi Direktiva dosegla polni učinek, nujno potrebno, da je glavno poslovodstvo
družbe ali povezane družbe dolžno predstavnikom delavcev posredovati informacije, na podlagi katerih ti lahko ugotovijo, ali
je v zadevni družbi ali povezani družbi treba ustanoviti evropski svet delavcev, in če da, ali je mogoče ustanoviti posebno
pogajalsko telo.
Po mnenju sveta delavcev obveznost, da mora glavno poslovodstvo v skladu s členom 5(2) EBRG navedene informacije posredovati
tudi takrat, kadar nima sedeža na ozemlju, ki spada v področje uporabe EBRG, temveč v drugi državi članici, ne izhaja samo
iz Direktive, temveč tudi iz cilja, ki ga je treba doseči z ustanovitvijo evropskega sveta delavcev, torej čezmejnega obveščanja
in posvetovanja z delavci. Če bi bila veljavnost člena 5(2) EBRG omejena na nemško ozemlje, bi bilo pridobivanje informacij
z namenom ustanovitve evropskih svetov delavcev predstavnikom delavcev oteženo, in sicer tako zelo, da bi bilo cilj Direktive
mogoče doseči s težavo ter za ceno izgube časa in nepotrebnih postopkov in stroškov.
V zvezi z obveznostmi glavnega poslovodstva, ki izhajajo iz člena 4 Direktive, Komisija meni, da ne glede na to, za katero
zadevno državo članico gre, ni pomembno, ali delavci povezane družbe svojo zakonito pravico do pridobivanja informacij izvršujejo
neposredno nasproti temu glavnemu poslovodstvu ali pa posredno prek družbe, ki je del povezane družbe, kot gre v primeru Nemčije.
Družba ADS Anker navaja, da tudi če je cilj Direktive omogočanje ustanovitve evropskega sveta delavcev, ta ne more pripeljati
do takega položaja, v katerem bi bila družba prisiljena vložiti tožbo proti svoji obvladujoči družbi.
Če svet delavcev odvisne družbe od te družbe ne bi mogel pridobiti informacij, ki so potrebne za vložitev zahteve v smislu
člena 5(1) Direktive, zato ker pri tej te informacije niso na voljo, bi moral svojo pravico do obveščanja uveljavljati proti
obvladujoči družbi povezane družbe, in sicer ob uporabi določb, sprejetih za prenos direktive v nacionalno pravo.
Dalje, kar zadeva informacije, ki jih je glavno poslovodstvo ali domnevano glavno poslovodstvo dolžno posredovati na podlagi
dolžnosti obveščanja iz Direktive, svet delavcev in nemška vlada menita, da je treba to obveznost, upoštevajoč smisel in cilj
Direktive, razumeti široko.
Po mnenju sveta delavcev se pravica do obveščanja nanaša na informacije, ki so potrebne za presojo, ali je v družbi ali povezani
družbi treba ustanoviti evropski svet delavcev. Predstavnikom delavcev bi tako morala biti omogočena pridobitev informacij,
ki jih potrebujejo za vložitev zahteve v skladu s členom 5 Direktive za ustanovitev evropskega sveta delavcev in za ustanovitev
za to potrebnega posebnega pogajalskega telesa. Dejstvo, da morajo zahtevo za ustanovitev evropskega sveta delavcev vložiti
delavci ali njihovi predstavniki iz najmanj dveh različnih držav članic za ustanovitev posebnega pogajalskega sveta, pomeni,
da je treba poznati druge predstavniške organe delavcev in njihove člane.
Družba ADS Anker nasprotno meni, da imenovanje predstavniških organov delavcev in njihovih predstavnikov ni nujno potrebno
za sprožitev postopka pogajanj za ustanovitev evropskega sveta delavcev v skladu s členom 5(1) Direktive.
Komisija na podlagi zgoraj navedene sodbe z dne 29. marca 2001 v zadevi Bofrost* (C-62/99, Recueil, str. I-2579) trdi, da
če sodišče, ki odloča o zahtevi za informacije, meni, da imena predstavniških teles delavcev in njihovih predstavnikov, ki
morajo v imenu delavcev družb ali družb, ki so od teh odvisne, sodelovati pri ustanavljanju evropskega sveta delavcev, spadajo
med informacije, ki so nujno potrebne za začetek pogajanj za ustanovitev takega sveta ali za uvedbo postopka za nadnacionalno
obveščanje in posvetovanje z delavci, potem je družba v povezani družbi navedene podatke, ki jih ima ali ki jih lahko pridobi,
dolžna posredovati notranjim predstavniškim organom delavcev, ki jih zahtevajo.

Odgovor Sodišča
V skladu z enajsto uvodno izjavo in členom 1(2) Direktive je cilj te direktive ta, da bo v družbah, ki poslujejo na območju
Skupnosti ali v povezanih družbah, ki poslujejo na območju Skupnosti, zagotovljeno primerno obveščanje in posvetovanje z delavci,
kadar se odločitve, ki imajo posledice zanje, sprejemajo izven države, v kateri so zaposleni.
Kot izhaja iz njene splošne strukture, Direktiva določa, da sta nadnacionalno obveščanje in posvetovanje z delavci v bistvenem
delu zagotovljena s sistemom pogajanj med glavnim poslovodstvom in predstavniki delavcev (zgoraj navedena sodba v zadevi Bofrost*,
točka 29, in sodba z dne 13. januarja 2004 v zadevi Kühne & Nagel, C-440/00, še neobjavljena v Recueil, točka 40).
V tem pogledu se ustanovi evropski svet delavcev ali uvede postopek obveščanja ali posvetovanja z delavci v vsaki družbi,
ki posluje na območju Skupnosti, in vsaki povezani družbi, ki posluje na območju Skupnosti, kadar je bila zahteva za to vložena
v skladu s postopkom iz člena 5(1) Direktive.
V skladu z zadnje navedeno določbo, v primeru povezane družbe, ki posluje na območju Skupnosti, začne glavno poslovodstvo
pogajanja za ustanovitev takega evropskega sveta delavcev, in sicer na lastno pobudo ali na pisno zahtevo najmanj 100 delavcev
ali njihovih predstavnikov v najmanj dveh družbah ali podružnicah v najmanj dveh različnih državah članicah.
Posebno pogajalsko telo, ki je predstavniški organ delavcev, ustanovljen v skladu s členom 5(2) Direktive, in glavno poslovodstvo
se morata v skladu s členom 6(1) iste direktive pogajati v duhu sodelovanja in poskušati doseči sporazum o načinu ustanovitve
evropskega sveta delavcev.
Sodišče je že navedlo, da mora biti zato, da bi Direktiva dosegla svoj polni učinek, nujno potrebno zadevnim delavcem zagotoviti
dostop do določenih informacij, ki bi jim omogočile ugotovitev, ali imajo pravico zahtevati začetek pogajanj med glavnim poslovodstvom
in predstavniki delavcev, pri čemer je ta pravica do obveščanja nujen predpogoj za ugotovitev, ali obstaja družba ali povezana
družba, ki posluje na območju Skupnosti, kar je nato prvi pogoj za ustanovitev evropskega sveta delavcev ali uvedbo postopka
za nadnacionalno obveščanje in posvetovanje z delavci (zgoraj navedeni sodbi v zadevi Bofrost*, točki 32 in 33, in v zadevi
Kühne & Nagel, točka 46).
Kar zadeva ustanovitev takega sveta je v skladu s členom 4(1) Direktive glavno poslovodstvo dolžno izpolniti pogoje in dati
na voljo sredstva, da se tak svet lahko ustanovi. Ta odgovornost vsebuje obveznost, da predstavnikom delavcev posreduje informacije,
ki so nujno potrebne za začetek pogajanj za ustanovitev evropskega sveta delavcev (glej zgoraj navedeno sodbo v zadevi Kühne
& Nagel, točki 49 in 51).
Glavno poslovodstvo je glavno poslovodstvo obvladujoče družbe, in sicer družbe, ki ima na odvisne družbe v povezani družbi
odločilen vpliv v smislu člena 3(1) in (2) Direktive. Ta družba na podlagi tega odločilnega vpliva od drugih družb v povezani
družbi lahko zahteva in jih prisili, naj ji posredujejo informacije, ki so nujno potrebne za začetek omenjenih pogajanj, tako
da te informacije lahko posreduje navedenim predstavnikom (glej tudi v tem smislu zgoraj navedeno sodbo v zadevi Kühne & Nagel,
točki 52 in 54).
Poleg tega Direktiva, da bi zagotovila svoj cilj glede pravice delavcev do dostopa do navedenih informacij, določa, da se,
kadar glavno poslovodstvo nima sedeža v državi članici, odgovornost, ki mu jo dodeljuje člen 4(1) Direktive v skladu z njenim
členom 4(2), prvi in drugi pododstavek, prenese bodisi na zastopnika glavnega poslovodstva v državi članici bodisi, kadar
takega predstavnika ni, na glavno poslovodstvo podružnice ali družbe v povezani družbi, ki v državi članici zaposluje največ
delavcev, torej na domnevano glavno poslovodstvo.
Druge družbe v povezani družbi s sedeži v državah članicah imajo zaradi zagotavljanja polnega učinka Direktive dolžnost domnevanemu
glavnemu poslovodstvu pomagati pri izpolnjevanju osnovne obveznosti iz člena 4(1) Direktive. Posledica pravice do prejema
nujno potrebnih informacij od tega domnevanega glavnega poslovodstva je, da imajo poslovodstva drugih družb v povezani družbi
obveznost, da temu posredujejo navedene informacije, ki jih imajo ali ki jih lahko pridobijo (zgoraj navedena sodba v zadevi
Kühne & Nagel, točka 59).
V obravnavanem primeru je bistveno vprašanje, ki se postavlja, to, ali je glavno poslovodstvo oziroma domnevano glavno poslovodstvo
v skladu z Direktivo dolžno posredovati informacije, ki so nujno potrebne za začetek pogajanj za ustanovitev evropskega sveta
delavcev, tudi odvisni družbi v povezani družbi, ko so zadevno zahtevo za informacije predstavniki delavcev vložili pri tej
odvisni družbi, in ali ima taka družba v skladu z Direktivo pravico zahtevati, da se ji posredujejo te informacije.
Iz cilja in iz strukture Direktive izhaja, da je treba obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 4(1) Direktive glavno poslovodstvo
ali domnevano glavno poslovodstvo, razlagati v smislu, da te vsebujejo obveznost predstavnikom delavcev neposredno posredovati
informacije, ki so nujno potrebne za ustanovitev evropskega sveta delavcev, in obveznost navedene informacije posredovati
predstavnikom delavcev posredno prek njihove družbe, ki je del povezane družbe in od katere so ti predstavniki informacije
najprej zahtevali.
Vsaka drugačna razlaga obveznosti glavnega poslovodstva ali domnevanega glavnega poslovodstva iz člena 4(1) Direktive bi lahko
zmanjšala polni učinek Direktive, na katerega je Sodišče opozorilo v zgoraj navedenih sodbah v zadevah Bofrost* in Kühne &
Nagel.
Cilj Direktive je namreč ta, da obveznosti, namenjene olajševanju ustanavljanja evropskih svetov delavcev, veljajo za vse
družbe v povezani družbi (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo v zadevi Bofrost*, točki 31 in 35). Kot je Sodišče že poudarilo,
iz namena Direktive izhaja, da je treba obveznosti, ki jih določa, izpolnjevati tako, da se zadevnim delavcem ali njihovim
predstavnikom omogoči dostop do informacij, ki so nujno potrebne za to, da bi ti lahko presodili, ali imajo pravico zahtevati
začetek pogajanj (zgoraj navedena sodba v zadevi Bofrost*, točka 38).
Ozka razlaga obveznosti iz člena 4(1) Direktive, v smislu, da bi ta obveznost veljala le v primerih, v katerih predstavniki
delavcev svoje zahteve za informacije vložijo neposredno pri glavnem poslovodstvu ali pri domnevanem glavnem poslovodstvu,
bi neupravičeno omejila veljavo in obseg navedene določbe, morda celo Direktive, posledično pa bi delavce lahko celo odvrnila
od izvrševanja pravic, ki jim jih priznava Direktiva.
Zato člen 4(1) Direktive določa obveznost posredovanja določenih informacij za ustanovitev evropskega sveta delavcev neposredno
predstavnikom delavcev in obveznost posredovanja teh informacij posredno prek družbe v povezani družbi, ki je od predstavnikov
svojih delavcev prejela tako zahtevo.
Poleg tega so države članice v skladu s členom 14(1) Direktive dolžne ukreniti vse potrebno, da lahko kadar koli zagotovijo
uresničevanje ciljev Direktive. V skladu s členom 11(3) Direktive države članice zagotovijo ustrezne ukrepe za primer kršitve
Direktive ter zlasti zagotovijo ustrezne sodne ali druge postopke za uveljavljanje obveznosti iz nje. Iz namena Direktive
izhaja, da so države članice dolžne sprejeti vse ukrepe, potrebne za popolno zagotovitev izvpolnjevanja obveznosti iz členov
4(1) in 11 navedene direktive (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo v zadevi Kühne & Nagel, točka 61).
Kar zadeva informacije, ki jih mora glavno poslovodstvo ali domnevano glavno poslovodstvo posredovati na podlagi te dolžnosti
obveščanja, je treba najprej spomniti, da člen 11(2) Direktive izrecno navaja obveznost držav članic, da zagotovijo, da družbe
na zahtevo strank, za katere se uporablja Direktiva, sporočijo podatke o številu delavcev iz člena 2(1)(a) in (c).
Nato imajo poslovodstva drugih družb v povezani družbi s sedeži v državah članicah dolžnost, da domnevanemu glavnemu poslovodstvu
posredujejo informacije, ki so nujno potrebne za začetek pogajanj za ustanovitev evropskega sveta delavcev in ki jih imajo
ali jih lahko pridobijo (zgoraj navedena sodba v zadevi Kühne & Nagel, točki 64 in 69).
Končno, iz točke 58 te sodbe in iz namena Direktive izhaja, da je treba obveznosti, ki jih ta direktiva določa, izpolnjevati
tako, da se zadevnim delavcem ali njihovim predstavnikom omogoči dostop do informacij, ki so potrebne za to, da bi ti lahko
presodili, ali imajo pravico zahtevati začetek pogajanj, in če je to potrebno, pravilno oblikovanje zahteve v ta namen (zgoraj
navedena sodba v zadevi Bofrost*, točka 38).
Iz tega izhaja, da je informacije o družbah in podružnicah iz povezane družbe, njihovi pravni obliki in strukturi predstavništva,
povprečnem številu delavcev ter o njihovi razporeditvi po državah članicah mogoče zahtevati, če so te informacije nujno potrebne
za začetek pogajanj za ustanovitev evropskega sveta delavcev iz člena 5(1) Direktive (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo
v zadevi Kühne & Nagel, točka 70). Enako velja, kar zadeva informacije o imenih predstavniških teles delavcev in njihovih
predstavnikov, ki morajo v imenu delavcev družb ali družb, ki so od njih odvisne, sodelovati pri ustanavljanju evropskega
sveta delavcev.
Nacionalna sodišča morajo na podlagi vseh elementov, ki jih imajo na voljo, preveriti, ali so zahtevane informacije nujno
potrebne za začetek pogajanj iz člena 5(1) Direktive.
Glede na zgoraj navedeno je treba na zastavljeni vprašanji za predhodno odločanje odgovoriti, da je treba člena 4(1) in 11
Direktive razlagati tako, da so države članice družbi s sedežem na njihovem ozemlju, ki je glavno poslovodstvo povezane družbe,
ki posluje na območju Skupnosti, v smislu členov 2(1)(e) in 3(1) Direktive, ali domnevano glavno poslovodstvo v smislu njenega
člena 4(2), drugi pododstavek, dolžne naložiti obveznost, da drugi družbi iz iste povezane družbe s sedežem v drugi državi
članici posredujejo informacije, ki jih od te zahtevajo predstavniki njenih delavcev, kadar ta druga družba nima na voljo
navedenih informacij, ko so nujno potrebne za začetek pogajanj za ustanovitev evropskega sveta delavcev.

Stroški
Stroški nemške vlade in Komisije, ki sta predložili stališča Sodišču, se ne povrnejo. Ker je ta postopek za stranke v postopku
v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških.
Iz teh razlogov je
SODIŠČE (šesti senat)
v odgovor na vprašanji, ki ju je predložilo Arbeitsgericht Bielefeld s sklepom z dne 24. julija 2001, razsodilo:
1)
Člena 4(1) in 11 Direktive Sveta 94/45/ES z dne 22. septembra 1994 o ustanovitvi Evropskega sveta delavcev ali uvedbi postopka
obveščanja in posvetovanja z delavci v družbah ali povezanih družbah na območju Skupnosti je treba razlagati tako, da so države
članice družbi s sedežem na njihovem ozemlju, ki je glavno poslovodstvo povezane družbe, ki posluje na območju Skupnosti,
v smislu členov 2(1)(e) in 3(1) Direktive, ali domnevano glavno poslovodstvo v smislu njenega člena 4(2), drugi pododstavek,
dolžne naložiti obveznost, da drugi družbi iz iste povezane družbe s sedežem v drugi državi članici posredujejo informacije,
ki jih od te zahtevajo predstavniki njenih delavcev, kadar ta druga družba nima na voljo navedenih informacij, ki so nujno
potrebne za začetek pogajanj za ustanovitev evropskega sveta delavcev.
Skouris
Gulmann
Puissochet
Macken

Colneric
Razglašeno na javni obravnavi v Luxemburgu, 15. julija 2004.
Sodni tajnik

Predsednik
R. Grass

V. Skouris
*
Jezik postopka: nemščina.