CELEX: 62005CJ0334
Apeliacinis skundas
Bendrijos prekių ženklas
Reglamentas (EB) Nr. 40/94
8 straipsnio 1 dalies b punktas
Galimybė supainioti
Vaizdinio Bendrijos prekių ženklo, kuriame yra žodiniai elementai "Limoncello della Costiera Amalfitana" ir "shaker" paraiška
Žodinio nacionalinio prekių ženklo LIMONCHELO savininko protestas

Savo apeliaciniu skundu Vidaus rinkos derinimo tarnyba (prekių ženklams ir pramoniniam dizainui) (VRDT) prašo panaikinti 2005 m.
birželio 15 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą
Shaker prieš VRDT
–
Limiñana y Botella
(Limoncello della Costiera Amalfitana shaker)
(T‑7/04, Rink. p. II‑2305, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo jis patenkino
Shaker di L. Laudato & C. Sas
(toliau –
Shaker
) ieškinį ir panaikino 2003 m. spalio 24 d. VRDT antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (toliau – ginčijamas sprendimas),
kuriuo atmetama šios bendrovės paraiška įregistruoti vaizdinį Bendrijos prekių ženklą su žodiniais elementais „Limoncello
della Costiera Amalfitana“ ir „shaker“.

Teisinis pagrindas
1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (OL L 11, 1994, p. 1) septinta konstatuojamoji
dalis nurodo:
„<...> Bendrijos prekių ženklo, kurio svarbiausia paskirtis – garantuoti, kad prekių ženklas taps kilmės nuoroda, suteikiama
apsauga ženklo, žymens ir prekių ar paslaugų tapatumo atvejais yra absoliuti; <...> ši apsauga taip pat galioja ženklo, žymens
ir prekių ar paslaugų panašumo atvejais; <...> panašumo koncepcija turi būti aiškinama susietai su suklaidinimo galimybe;
<...> suklaidinimo galimybė, kurios įvertinimas priklauso nuo daugelio veiksnių ir ypač nuo prekių ženklo pripažinimo rinkoje,
galimas susiejimas su vartojamu ar registruotu žymeniu, tarp prekių ženklo ar žymens ir tarp nurodytų prekių ar paslaugų egzistuojantis
panašumas sudaro ypatingas aplinkybes, dėl kurių būtina suteikti tokią apsaugą“.
Minėto reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punktas numato:
„Ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas:
<…>
b)      jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra
skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas;
suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.“

Ginčo aplinkybės
1999 m. spalio 20 d.
Shaker
pateikė VRDT paraišką įregistruoti kaip Bendrijos prekių ženklą taip pavaizduotą žodinį prekių ženklą:
Prekės, kurioms buvo pateikta paraiška įregistruoti, priklauso peržiūrėtos ir pataisytos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties
dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti (toliau – Nicos sutartis) 29, 32 ir 33 klasėms.
Kalbant apie 33 klasės prekes, kurios apibūdinamos kaip „alkoholiniai gėrimai (išskyrus alų)“, VRDT reikalavimu
Shaker
apribojo savo paraišką citrinų likeriui iš Amalfi pakrantės.
2000 m. birželio 1 d.
Limiñana y Botella SL
pagal Reglamento Nr. 40/94 42 straipsnio 1 dalį pateikė protestą. Grįsdama šį protestą, ji rėmėsi Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio
1 dalies b punkte numatyta galimybe supainioti prašomą įregistruoti prekių ženklą, kiek jis susijęs su 33 klasės prekėmis,
ir protestą pateikusio asmens žodinį prekių ženklą, 1996 m. įregistruotą Ispanijos patentų ir prekių ženklų tarnyboje (
Oficina Espaola de Patentes y Marcas du Ministerio de ciencia y tecnología
), taip pat apimantį 33 klasės prekes, kurio pavadinimas LIMONCHELO.
2002 m. rugsėjo 9 d. VRDT protestų skyrius patenkino minėtą protestą ir atsisakė įregistruoti prašomą prekių ženklą.
Ginčijamu sprendimu VRDT antroji apeliacinė taryba, į kurią kreipėsi
Shaker
, atmetė pastarosios apeliaciją. Iš esmės ji nusprendė, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo dominuojantis elementas yra
žodis „Limoncello“ ir kad šis prekių ženklas bei ankstesnis prekių ženklas taip panašūs vizualiai, fonetiškai ir konceptualiai,
jog egzistuoja galimybė supainioti.

Procesas Pirmosios instancijos teisme ir skundžiamas sprendimas
2004 m. sausio 7 d.
Shaker
pareiškė ieškinį Pirmosios instancijos teisme dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo nurodydama, pirma, Reglamento Nr. 40/94
8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimą, antra, piktnaudžiavimą įgaliojimais ir, trečia, pareigos motyvuoti sprendimus pažeidimą.
Dėl pirmojo pagrindo, Pirmosios instancijos teismas, konstatavęs nagrinėjamų prekių tapatumą, dėl skundžiamo sprendimo 53
ir 54 punktuose aptariamų žymenų nusprendė:
„53      Apeliacinė taryba turėjo išnagrinėti, kuri prašomo įregistruoti prekių ženklo sudedamoji dalis dėl savo vizualių, fonetinių
ir konceptualių savybių gali perteikti šio prekių ženklo vaizdinį, atitinkamos visuomenės įsimenamą taip, kad visos kitos
jo sudedamosios dalys šiuo atžvilgiu atrodo nesvarbios. <...>
54      Vis dėlto, jei prašomas įregistruoti prekių ženklas yra vizualaus pobūdžio sudėtinis prekių ženklas, vertinti bendrą jo sukurtą
įspūdį bei nustatyti galimą dominuojantį požymį reikia analizuojant vizualiai. Todėl darant tokią prielaidą, tik kai dominuojantį
požymį taip pat sudaro nevizualūs semantiniai aspektai, prireikus šis požymis ir ankstesnis prekių ženklas gali būti lyginami,
kartu atsižvelgiant į šiuos kitus semantinius aspektus, pavyzdžiui, fonetinius aspektus ar susijusias abstrakčias idėjas.“
Vadovaudamasis šiuo požiūriu, Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 59 punkte nusprendė, kad apvalios citrinomis
papuoštos lėkštės vaizdas akivaizdžiai turi būti laikomas dominuojančia prašomo įregistruoti prekių ženklo sudedamąja dalimi.
Jis konstatavo, kad šio ženklo žodiniai elementai vizualiai nėra dominuojantys ir nusprendė, kad nėra būtinybės nagrinėti
šių elementų fonetinių ar konceptualių savybių.
Todėl to paties sprendimo 65 punkte jis nusprendė, kad apvalios lėkštės vaizdas neturi jokio panašumo su ankstesniu prekių
ženklu, kuris yra tik žodinis prekių ženklas.
Šio sprendimo 66–69 punktuose Pirmosios instancijos teismas nusprendė:
„66      Taigi nėra jokios galimybės supainioti nagrinėjamų prekių ženklų. Apvalios citrinomis papuoštos lėkštės vaizdo dominavimas,
palyginti su kitais prašomo įregistruoti prekių ženklo elementais, pašalina bet kokią galimybę supainioti, pagrįstą nagrinėjamuose
prekių ženkluose esančių žodžių „limonchelo“ ir „limoncello“ vizualių, fonetinių ar konceptualių panašumų buvimu.
67      Visapusiškai vertinant galimybę supainioti dar primintina, kad paprastas vartotojas tik retai turi galimybę tiesiogiai palyginti
įvairius prekių ženklus ir remiasi netobulai prisimenamu jų vaizdu <...>. Taigi prašomo įregistruoti prekių ženklo dominuojantis
elementas, kurį sudaro apvali citrinomis papuošta lėkštė, turi didžiausią reikšmę nagrinėjant žymens požymių visumą, nes vartotojas,
žiūrėdamas į stipraus svaigiojo gėrimo etiketę, atsižvelgia ir prisimena dominuojantį žymens elementą, kuris jam suteikia
galimybę vėliau perkant prisiminti šią patirtį.
68      Dėl vaizdinės sudedamosios dalies, sudarytos iš apvalios citrinomis papuoštos lėkštės, dominavimo prašomame įregistruoti prekių
ženkle reikėtų pastebėti, kad ankstesnio prekių ženklo skiriamųjų požymių vertinimas šiuo atveju neturi jokios reikšmės Reglamento
Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto taikymui. Iš tiesų, jei ankstesnio žodinio prekių ženklo skiriamojo požymio ryškumas
gali daryti įtakos vertinant galimybę supainioti <...>, šiuo kriterijumi daroma prielaida, kad egzistuoja bent tam tikra galimybė
supainioti ankstesnį prekių ženklą ir prašomą įregistruoti prekių ženklą. Tačiau iš visapusiško šių prekių ženklų galimybės
supainioti vertinimo matyti, kad apvalios citrinomis papuoštos lėkštės dominavimas prašomame įregistruoti prekių ženkle pašalina
bet kokią supainiojimo su ankstesniu prekių ženklu galimybę. Todėl nėra reikalo pareikšti nuomonės dėl ankstesnio prekių ženklo
skiriamojo požymio <...>.
69      Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, reikia konstatuoti, jog, nepaisant nagrinėjamų prekių tapatumo, prekių ženklų panašumo
laipsnis nėra pakankamai didelis, kad būtų galima teigti, jog atitinkama Ispanijos visuomenė galėtų manyti, kad nagrinėjamos
prekės kilusiosios iš tos pačios įmonės arba iš ekonomiškai susijusių įmonių. Todėl, priešingai nei (ginčijamame) sprendime
tvirtina VRDT, neegzistuoja jokia galimybė supainioti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto prasme.“
Taigi Pirmosios instancijos teismas pripažino pirmąjį pagrindą pagrįstu, nusprendė, kad nereikia nagrinėti kitų pagrindų ir
panaikino ginčijamą sprendimą. Be to, šį sprendimą jis pakeitė pripažindamas, kad
Shaker
VRDT pateikta apeliacija yra pagrįsta ir todėl protestas turi būti atmestas.

Dėl apeliacinio skundo
Savo apeliaciniam skundui pagrįsti VRDT nurodė du pagrindus, tačiau per procesą Teisingumo Teisme dėl Pirmosios instancijos
teismo 2006 m. birželio 12 d. Nutartimi padaryto patikslinimo antrojo pagrindo atsisakė. Taigi šio pagrindo nagrinėti nereikia.

Šalių argumentai
VRDT apeliaciniame skunde pateiktas pagrindas yra pagrįstas klaidingu Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto
aiškinimu ir taikymu.
VRDT kaltina Pirmosios instancijos teismą, kad jis, savo vertinimą grįsdamas tik vizualiu prašomo įregistruoti prekių ženklo
suvokimu, neatlikdamas visų nagrinėjamą prekių ženklą sudarančių elementų fonetinės ir konceptualios analizės, atmetė galimybę
supainioti, o tai pažeidžia visapusiško galimybės supainioti vertinimo principą, kuris išplaukia iš 1997 m. lapkričio 11 d.
Sprendimo
SABEL
(C‑251/95, Rink. p. I‑6191).
Be to, VRDT kritikuoja skundžiamą sprendimą tiek, kiek jis susijęs su žymenų skiriamosios ir dominuojančios sudedamosios dalies
nustatymu. Iš tiesų Pirmosios instancijos teismas citrinomis papuoštos lėkštės atvaizdui suteikė išimtinę ir lemiamą reikšmę,
nepripažindamas, kad kitos sudedamosios dalys gali turėti tam tikrą skiriamąjį požymį.
VRDT mano, kad Pirmosios instancijos teismas turėjo įvertinti faktinį žodžio „Limoncello“ poveikį paprasto vartotojo suvokimui
apie nagrinėjamas prekes ir atsižvelgti į atitinkamą visuomenę šiuo atveju. Kalbant apie alkoholinius gėrimus, reikėtų pažymėti,
kad paprastas vartotojas didesnį dėmesį veikiau kreipia į žodinę sudedamąją dalį, nes tai yra paprastai pagal prekės pavadinimą
identifikuojama prekių kategorija, o ne į ikonografinius etiketėje pateiktus elementus.
Kadangi nebuvo įvertinti ankstesniam prekių ženklui būdingi skiriamieji požymiai, skundžiamas sprendimas pakeitė procesą,
turėjusį lemti galimybės supainioti vertinimą. Pirmosios instancijos teismas apsiribojo paprasčiausia žymenų analize ir neatliko
visapusiško vertinimo.

Shaker
mano atvirkščiai, pirma, kad apeliacinis skundas grindžiamas klaidingu minėto sprendimo
SABEL
aiškinimu. Reglamentas Nr. 40/94 nenumato nagrinėjamų prekių ženklų kiekvieno vizualaus, fonetinio ar konceptualaus elemento
nagrinėjimo.
Be to, VRDT nurodytas 2005 m. vasario 15 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimas
Cervecería Modelo prieš VRDT – Modelo Continente Hipermercados (NEGRA MODELO)
(T‑169/02, Rink. p. II‑505), kurio 40 punkte jis nusprendė, kad fonetinis ir konceptualus prašomo įregistruoti prekių ženklo
dominuojančio elemento tapatumas ankstesniam prekių ženklui nuslopina vizualius skirtumus, atsirandančius dėl grafinių ypatumų,
neturi reikšmės. Šiame sprendime nagrinėjami du vaizdiniai prekių ženklai ir fonetinio bei konceptualaus panašumo slopinamasis
poveikis sutampa su sudedamosios dalies dominuojančiu elementu pagal skambesį ir konceptualiai yra bendras abiem prekių ženklams.
Shaker
manymu dėl VRDT pasiūlyto požiūrio fonetinis ir konceptualus panašumas gali nuslopinti dominuojantį vizualų elementą, nes
dominuojantis požymis neturi reikšmės supainiojimo galimybės vertinimui.
Antra,
Shaker
nurodo, kad tvirtindama, jog Pirmosios instancijos teismas citrinomis papuoštos lėkštės vaizdui suteikė išimtinę ir lemiamą
reikšmę, VRDT iš tikrųjų Teisingumo Teismo prašo peržiūrėti Pirmosios instancijos teismo atliktą faktinių aplinkybių vertinimą,
nors tokio vertinimo atžvilgiu negali būti vykdoma Teisingumo Teismo priežiūra.
Todėl argumentas yra nepriimtinas ir bet kuriuo atveju nepagrįstas tiek, kiek VRDT negali kaltinti Pirmosios instancijos teismo
daliniu faktinių aplinkybių vertinimu, nes ji pati juo remiasi. Nagrinėti reikėjo atsižvelgiant į 2002 m. spalio 23 d. Pirmosios
instancijos teismo sprendimą
Matratzen Concord prieš VRDT – Hukla Germany (MATRATZEN)
(T‑6/01, Rink. p. II‑4335), patvirtintą 2004 m. balandžio 28 d. Teisingumo Teismo nutartimi
Matratzen Concord prieš VRDT
(C‑3/03 P, Rink. p. I‑3657), kuris neatmetė to, kad tam tikromis aplinkybėmis vienas ar keli elementai gali dominuoti bendrame
sudėtinio prekių ženklo įspūdyje, sukurtame atitinkamos visuomenės atmintyje.
Trečia,
Shaker
nurodo VRDT argumentų, susijusių su netinkamu atsižvelgimu į paprastą vartotoją ir į tarpusavio priklausomybės principą,
nepriimtinumą, nes šiais argumentais siekiama prašyti, kad Teisingumo Teismas iš naujo įvertintų Pirmosios instancijos teismo
jau įvertintas faktines aplinkybes. Be to,
Shaker
tvirtina, kad VRDT nurodyti Pirmosios instancijos teismo sprendimai neturi reikšmės, nes aplinkybės, kuriomis priimti šie
sprendimai, nebuvo tokios pačios kaip šioje byloje.
Dėl atitinkamos visuomenės Pirmosios instancijos teismas teisingai nurodė paprastus Ispanijos vartotojus ir specialiai jais
rėmėsi vertindamas galimybę supainioti.

Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl priimtinumo
Kalbant apie
Shaker
nurodytą prieštaravimą dėl priimtinumo VRDT pateikto pagrindo atžvilgiu, reikia priminti, kad iš EB 225 straipsnio 1 dalies
ir Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmosios pastraipos išplaukia, jog apeliacinį skundą galima paduoti tik teisės
klausimais. Dėl šios priežasties tik Pirmosios instancijos teismas yra kompetentingas nustatyti ir vertinti turinčius reikšmės
bylai faktus bei įrodymus. Faktų ir įrodymų vertinimas, nebent jie buvo iškreipti, nėra teisės klausimas, dėl kurio galima
pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui (šiuo klausimu žr. 2002 . rugsėjo 19 d. Sprendimo
DKV prieš VRDT
, C‑104/00 P, Rink. p. I‑7561, 22 punktą; 2006 m. sausio 12 d. Sprendimo
Deutsche SiSi-Werke prieš VRDT
, C‑173/04 P, Rink. p. I‑551, 35 punktą ir 2006 m. birželio 22 d. Sprendimo
Storck prieš VRDT
, C‑25/05 P, Rink. p. I‑5719, 40 punktą).
Šioje byloje VRDT nurodytas pagrindas susijęs su teisės klausimu, nes juo siekiama parodyti, kad Pirmosios instancijos teismas
pažeidė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto taikymo sritį tiek, kiek jis apsiribojo vizualia nagrinėjamų prekių
ženklų analize, neatlikdamas šių prekių ženklų fonetinės ir konceptualios analizės.
Taigi šį pagrindą reikia pripažinti priimtinu.
Dėl esmės
Kalbant apie pagrindo, susijusio su klaidingu Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto aiškinimu ir taikymu, pagrįstumą,
reikia priminti, kad pagal šią nuostatą ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti
buvo paduota paraiška, neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių
ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje,
kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas. Galimybė suklaidinti apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.
Šiuo klausimu Bendrijos teisės aktų leidėjas Reglamento Nr. 40/94 septintoje konstatuojamojoje dalyje pabrėžė, kad galimybės
suklaidinti įvertinimas priklauso nuo daugelio veiksnių ir ypač nuo prekių ženklo pripažinimo rinkoje, galimo susiejimo su
vartojamu ar registruotu žymeniu, tarp prekių ženklo ar žymens ir tarp nurodytų prekių ar paslaugų egzistuojančio panašumo.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką galimybė suklaidinti Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punkto prasme egzistuoja,
jeigu visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamas prekes ar paslaugas pagamino ta pati įmonė arba ekonomiškai susijusios įmonės
(šiuo klausimu dėl 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmosios Tarybos direktyvos valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais,
suderinti (OL L 40, 1989, p. 1), žr. 1999 m. birželio 22 d. Sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
, C‑342/97, Rink. p. I‑3819, 17 punktą ir 2005 m. spalio 6 d. Sprendimo
Medion
, C‑120/04, Rink. p. I‑8551, 26 punktą).
Siekiant nustatyti, ar yra galimybė suklaidinti visuomenę, reikia atlikti visapusišką vertinimą, atsižvelgiant į visus su
nagrinėjamu atveju susijusius veiksnius (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
SABEL
, C‑251/95, Rink. p. I‑6191, 22 punktą; minėto sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
18 punktą ir 2000 m. birželio 22 d. Sprendimo
Marca Mode
, C‑425/98, Rink. p. I‑4861, 40 punktą; minėtos nutarties
Matratzen Concord prieš VRDT
, C‑3/03 P, Rink. p. I‑3657, 28 punktą; minėto sprendimo
Medion
27 punktą ir 2006 m. kovo 23 d. Sprendimo
Mülhens prieš VRDT
, C‑206/04 P, Rink. p. I‑2717, 18 punktą).
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką visapusiškas galimybės supainioti  vertinimas, kiek tai susiję su vizualiu, fonetiniu
ar konceptualiu nagrinėjamų prekių ženklų panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų sukeliamu įspūdžiu, atsižvelgiant,
inter alia
, į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus. Paprasto nagrinėjamų prekių ir paslaugų vartotojo suvokimas apie prekių
ženklus yra vienas pagrindinių kriterijų atliekant visapusišką minėtos galimybės supainioti vertinimą. Šiuo atžvilgiu paprastas
vartotojas paprastai prekių ženklą suvokia kaip visumą ir nenagrinėja jo įvairių detalių (šiuo klausimu žr. minėtų sprendimų
SABEL
23 punktą;
Lloyd Schuhfabrik Meyer
25 punktą;
Medion
28 punktą;
Mülhens prieš VRDT
19 punktą bei minėtos nutarties
Matratzen Concor prieš VRDT
29 punktą).
Be kita ko, siekiant įvertinti atitinkamų prekių ženklų panašumo laipsnį, reikia nustatyti, kiek jie panašūs vizualiai, pagal
skambesį ar konceptualiai ir prireikus įvertinti svarbą, kurią būtina suteikti šiems skirtingiems elementams, atsižvelgiant
į nagrinėjamų prekių ar paslaugų kategoriją ir į sąlygas, kurioms esant jomis prekiaujama (žr. minėto sprendimo
Lloyd Schuhfabrik Meyer
27 punktą).
Šioje byloje Pirmosios instancijos teismas skundžiamo sprendimo 49 punkte pabrėžė teismų praktiką, kuri priminta šio sprendimo
35 punkte, pagal kurią visapusiškas galimybės supainioti vertinimas turi būti paremtas bendru įspūdžiu, kurį sukelia nagrinėjami
žymenys.
Vis dėlto skundžiamo sprendimo 54 punkte jis patikslino, kad jei prašomas įregistruoti prekių ženklas yra vizualaus pobūdžio
sudėtinis prekių ženklas, vertinti bendrą šio prekių ženklo sukurtą įspūdį bei nustatyti jo galimą dominuojantį požymį reikia
analizuojant vizualiai. Todėl darant tokią prielaidą, tik kai dominuojantį požymį taip pat sudaro nevizualūs semantiniai aspektai,
prireikus šis požymis ir ankstesnis prekių ženklas gali būti lyginami, kartu atsižvelgiant į šiuos kitus semantinius aspektus,
pavyzdžiui, fonetinius aspektus ar susijusias abstrakčias idėjas.
Remdamasis šiais argumentais Pirmosios instancijos teismas, nagrinėdamas aptariamus žymenis, pirmiausia nusprendė, kad prašomas
įregistruoti prekių ženklas turi dominuojantį požymį, kurį sudaro apvalios citrinomis papuoštos lėkštės vaizdas. Toliau iš
to jis skundžiamo sprendimo 62–64 punktuose daro išvadą, kad nėra būtinybės nagrinėti šio prekių ženklo kitų elementų fonetinių
ir konceptualių savybių. Galiausiai to paties sprendimo 66 punkte jis daro išvadą, kad citrinomis papuoštos lėkštės pavaizdavimo
dominavimas, palyginti su kitais prašomo įregistruoti prekių ženklo elementais, pašalina bet kokią galimybę supainioti, pagrįstą
nagrinėjamuose prekių ženkluose esančių žodžių „limonchelo“ ir „limoncello“ vizualių, fonetinių ar konceptualių panašumų buvimu.
Be to, taip nuspręsdamas Pirmosios instancijos teismas neatliko visapusiško nagrinėjamų prekių ženklų galimybės supainioti
įvertinimo.
Svarbu pabrėžti, kad, remiantis Teisingumo Teismo praktika, nagrinėjant, ar yra galimybė supainioti, dviejų prekių ženklų
panašumo vertinimas nereiškia, kad reikia atsižvelgti tik į vieną sudėtinio prekių ženklo elementą ir jį palyginti su kitu
prekių ženklu. Atvirkščiai, šį palyginimą būtina naudoti nagrinėjant prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, vertinant kiekvieno
iš jų visumą, tačiau tai nereiškia, kad bendro įspūdžio, kurį atitinkamos visuomenės atmintyje paliko sudėtinis prekių ženklas,
negali labiau lemti vienas ar keli jo elementai (žr. minėtos nutarties
Matratzen Concord prieš VRDT
32 punktą ir minėto sprendimo
Medion
29 punktą).
Kaip generalinė advokatė nurodė savo išvados 21 punkte, panašumas gali būti vertinamas remiantis vien dominuojančiu elementu
tik tuomet, jei visos kitos prekių ženklo sudedamosios dalys yra nesvarbios.
Iš to darytina išvada, kad Pirmosios instancijos teismas klaidingai taikė Reglamento Nr. 40/94 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Šiomis aplinkybėmis VRDT pagrįstai gali tvirtinti, kad skundžiamame sprendime padaryta teisės klaida.
Iš to, kas pasakyta, matyti, kad skundžiamas sprendimas turi būti panaikintas.
Pagal Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmosios pastraipos antrą sakinį šis teismas Pirmosios instancijos teismo sprendimo
panaikinimo atveju gali grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui.
Šiuo atveju reikia grąžinti bylą Pirmosios instancijos teismui ir atidėti bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:
1.      Panaikinti 2005 m. birželio 15 d. Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismo sprendimą
Shaker prieš VRDT – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker)
(T‑7/04).
2.      Grąžinti bylą Europos Bendrijų Pirmosios instancijos teismui.
3.      Atidėti sprendimo dėl bylinėjimosi išlaidų priėmimą.
Parašai.
*
Proceso kalba: italų.