CELEX: 62004CJ0441
Volný pohyb zboží
Články 28 ES a 30 ES
Opatření s rovnocenným účinkem
Podomní vyhledávání zakázek
Prodej stříbrných šperků
Zákaz

1       Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 28 ES a 30 ES.
2       Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností A‑Punkt Schmuckhandels GmbH (dále jen „A‑Punkt“) a C. Schmidt,
jehož cílem je uložit posledně uvedené, aby zastavila svou činnost prodeje stříbrných šperků prostřednictvím podomního vyhledávání
zakázek.

Vnitrostátní právní rámec
3       Článek 57 odst. 1 rakouského živnostenského zákona (Gewerbeordnung, BGBl., 194/1994, dále jen „GewO“) zakazuje podomní prodej,
jakož i shromažďování objednávek určitého zboží, zejména stříbrných šperků, následovně:
„Zakazují se návštěvy jednotlivců za účelem shromažďování objednávek na prodej potravinových doplňků, jedů, léků, zdravotních
pomůcek, hodinek a hodin ze vzácných kovů, zlatých, stříbrných nebo platinových výrobků, klenotů a drahých kamenů, zbraní
a munice, pyrotechnického zboží, kosmetických přípravků, náhrobních kamenů, náhrobků a jejich příslušenství, jakož i věnců
a jiných náhrobních ozdob. Stejně tak jsou, pokud jde o toto zboží, zakázány reklamní akce, včetně reklamních a poradních
večírků, organizované v soukromé domácnosti a zaměřené na jednotlivce, ať už je reklamní akce organizována samotným živnostenským
subjektem, nebo třetí osobou. […]“

Spor v původním řízení a předběžné otázky
4       Claudia Schmidt řídí podnik se sídlem v Německu. Provozuje podomní obchod se šperky na území Evropské unie, přičemž vyhledává
zakázky u jednotlivců v soukromých bytech. Nabízí k prodeji stříbrné šperky a shromažďuje objednávky na tyto šperky. Jednotková
prodejní cena uvedených šperků nepřekračuje 40 eur.
5       Dne 18. prosince 2003 zorganizovala C. Schmidt „šperkový večírek“ v soukromé domácnosti v Klagenfurtu v Rakousku. Po tomto
večírku A‑Punkt, která provozuje konkurenční činnost, podala proti C. Schmidt žalobu před Landesgericht Klagenfurt za účelem
uložení posledně uvedené, aby zastavila svou činnost z důvodu, že je tato činnost podle čl. 57 odst. 1 GewO zakázána.
6       Claudia Schmidt nesouhlasí s tvrzením žalobkyně v původním řízení a uplatňuje, že článek 57 GewO je v rozporu s volným pohybem
zboží, jak je upraven v článku 28 ES. Zdůrazňuje zejména, že podomní prodej stříbrných šperků je legální jak v Německu, tak
v Itálii a Spojeném království.
7       Za těchto podmínek se Landgericht Klagenfurt rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)    Musí být články 28 ES a 30 ES vykládány tak, že je zaručena svoboda žalované distribuovat v rámci její podnikatelské činnosti
stříbrné šperky tím způsobem, že za účelem prodeje takových šperků nebo shromažďování objednávek na stříbrné šperky navštěvuje
jednotlivce?
2)      V případě kladné odpovědi na tuto otázku, představuje právní úprava členského státu, podle níž je zakázán prodej stříbrných
šperků prostřednictvím návštěv jednotlivců za účelem prodeje stříbrných šperků a shromažďování objednávek na takové šperky,
omezení volného pohybu zboží ve smyslu článků 28 ES a 30 ES?
3)      V případě kladné odpovědi i na tuto otázku, není právní úprava členského státu, která v rozporu s články 28 ES a 30 ES zakazuje
distribuci stříbrných šperků prostřednictvím návštěv jednotlivců za účelem prodeje a shromažďování objednávek, v rozporu s právem
jednotlivce na takový způsob distribuce stříbrných šperků?“

K předběžným otázkám
8       Podstatou těchto tří otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda článek 28 ES brání takovému vnitrostátnímu
ustanovení, jako je článek 57 GewO, který zakazuje prodej stříbrných šperků, jakož i shromažďování objednávek, prostřednictvím
podomního vyhledávání zakázek?
9       Úvodem je namístě konstatovat, že článek 57 GewO směřuje k vyloučení jednoho způsobu uvádění na trh, pokud jde o tento druh
šperků. Mimoto má spor v původním řízení původ v situaci, kdy osoba řídící podnik, který má sídlo v Německu, organizovala
podomní prodej šperků v Rakousku. Za takových okolností se na vnitrostátní právní úpravu, která zakazuje podomní prodej šperků,
vztahuje volný pohyb zboží.
10     Cílem směrnice Rady 85/577/EHS o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory (Úř. věst. L 372,
s. 31; Zvl. vyd. 15/01, s. 262) je částečná harmonizace pravidel v oblasti ochrany spotřebitele pro určité způsoby uvádění
na trh, mezi kterými jsou obchody uzavřené v průběhu návštěvy dodavatele u jednotlivce doma.
11     Aniž by bylo třeba hlouběji analyzovat stupeň harmonizace dosažený uvedenou směrnicí, je nesporné, že členské státy mají na
základě jejího článku 8 pravomoc vydat nebo ponechat v platnosti ustanovení, která zajišťují širší ochranu spotřebitele, než
je stanovena uvedenou směrnicí.
12     Jak vyplývá z judikatury Soudního dvora, mohou členské státy z tohoto důvodu zavést nebo zachovat úplný nebo částečný zákaz
uzavírání smluv mimo obchodní prostory (viz rozsudky ze dne 16. května 1989, Buet a EBS, 382/87, Recueil, s. 1235, bod 16,
a ze dne 14. března 1991, Di Pinto, C‑361/89, Recueil, s. I‑1189, bod 21). Při výkonu této pravomoci musí být nicméně dodržována
základní zásada volného pohybu zboží, která je vyjádřena zákazem množstevních omezení dovozu mezi členskými státy, jakož i veškerých
opatření s rovnocenným účinkem, který je upraven v článku 28 ES (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 25. března 2004, Karner,
C‑71/02, Recueil, s. I‑3025, bod 34).
13     Soudní dvůr se již vyslovil ke slučitelnosti různých vnitrostátních ustanovení upravujících způsoby uvádění na trh s článkem
28 ES (viz zejména rozsudek ze dne 26. května 2005, Burmanjer a další, C‑20/03, Sbírka rozhodnutí, s. I‑4133, bod 22).
14     Jak Soudní dvůr již mnohokrát rozhodl, je třeba veškerou obchodní právní úpravu členských států, která by mohla ať přímo,
nebo nepřímo, skutečně, nebo potenciálně narušit obchod uvnitř Společenství, považovat za opatření s účinkem rovnocenným množstevním
omezením, a mít ji tedy z tohoto důvodu za tímto článkem zakázanou (viz zejména rozsudky ze dne 11. července 1974, Dassonville,
8/74, Recueil, s. 837, bod 5; ze dne 19. června 2003, Komise v. Itálie, C‑420/01, Recueil, s. I‑6445, bod 25, a výše uvedený
rozsudek Karner, bod 36).
15     Soudní dvůr nicméně upřesnil v rozsudku ze dne 24. listopadu 1993, Keck a Mithouard (C‑267/91 a C‑268/91, Recueil, s. I‑6097,
bod 16), že vnitrostátní právní předpisy, které omezují či zakazují některé způsoby prodeje, nemohou narušit obchod mezi členskými
státy ve smyslu judikatury počínající výše uvedeným rozsudkem Dassonville, za předpokladu, že jsou tyto právní předpisy jednak
použitelné na všechny dotčené subjekty provozující svou činnost na vnitrostátním území a jednak postihují stejným způsobem,
právně i fakticky, uvádění tuzemských i zahraničních výrobků pocházejících z jiných členských států na trh (viz rovněž rozsudky
ze dne 13. ledna 2000, TK‑Heimdienst, C‑254/98, Recueil, s. I‑151, bod 23; ze dne 11. prosince 2003, Deutscher Apothekerverband,
C‑322/01, Recueil, s. I‑14887, bod 68; výše uvedené rozsudky Karner, bod 37, a Burmanjer a další, bod 24).
16     Následně Soudní dvůr prohlásil ustanovení týkající se určitých způsobů uvádění na trh za ustanovení upravující způsoby prodeje
ve smyslu výše uvedeného rozsudku Keck a Mithouard (viz zejména rozsudek ze dne 2. června 1994, Tankstation ’t Heukske a Boermans,
C‑401/92 a C‑402/92, Recueil, s. I‑2199, body 12 až 14; výše uvedené rozsudky TK‑Heimdienst, bod 24, a Burmanjer a další,
body 25 a 26).
17     Jak vyplývá z bodu 9 tohoto rozsudku, týká se dotčená vnitrostátní právní úprava zakazující podomní prodej způsobu uvádění
na trh. Je nepochybné, že jejím předmětem není úprava obchodu se zbožím mezi členskými státy. Nicméně zákaz podle článku 28 ES
se na ni nebude vztahovat pouze tehdy, když splní obě podmínky uvedené v bodě 15 tohoto rozsudku.
18     Pokud jde o první podmínku, zdá se, že se článek 57 GewO použije na všechny dotčené subjekty provozující svou činnost na rakouském
území, bez ohledu na státní příslušnost. První podmínka uvedená v rozsudku Keck a Mithouard je tak splněna.
19     Pokud jde o druhou podmínku, je nepochybné, že právní úprava zakazující podomní prodej šperků nečiní rozdíl v závislosti na
původu dotčených výrobků.
20     Je třeba dále ověřit, zda obecný zákaz prodávat, jakož i přijímat objednávky na stříbrné šperky prostřednictvím podomního
vyhledávání zakázek nemůže fakticky více omezovat přístup na trh dotyčných výrobků pocházejících z jiných členských států
než tuzemských výrobků.
21     Takové vnitrostátní právní ustanovení, jaké je dotčeno ve věci v původním řízení, může v zásadě omezit celkový objem prodeje
uvedených výrobků v dotyčném členském státě a následně ovlivnit objem prodeje těchto výrobků pocházejících z jiných členských
států. Takové konstatování nicméně nepostačí k tomu, aby bylo uvedené ustanovení kvalifikováno jako opatření s rovnocenným
účinkem (viz zejména výše uvedený rozsudek Keck a Mithouard, bod 13, a rozsudek ze dne 20. června 1996, Semeraro Casa Uno
a další, C‑418/93 až C‑421/93, C‑460/93 až C‑462/93, C‑ 464/93, C‑9/94 až C‑11/94, C‑14/94, C‑15/94, C‑23/94, C‑24/94 a C‑332/94,
Recueil, s. I‑2975, bod 24).
22     Zajisté se může, jak uvádí Komise Evropských společenství, podomní prodej šperků malé hodnoty ukazovat vhodnější a efektivnější
než prodej v rámci stálých obchodních prostor. Hospodářským subjektům specializovaným na šperky takové hodnoty může totiž
prodej v rámci stálých obchodních prostor způsobovat v poměru k tomu značně vysoké náklady.
23     Nicméně skutečnost, že se určitý způsob uvádění na trh ukazuje efektivnější a úspornější, nepředstavuje dostatečný základ
pro určení, že se na vnitrostátní ustanovení, které ho zakazuje, vztahuje zákaz stanovený v článku 28 ES. Takové ustanovení
totiž představuje opatření s rovnocenným účinkem pouze tehdy, když vyloučení dotyčného způsobu uvádění na trh postihuje víc
výrobky pocházející z jiných členských států než tuzemské výrobky.
24     V tomto ohledu je nepochybné, že se zákaz dotčený v původním řízení netýká všech forem uvádění dotyčného zboží na trh, ale
pouze jedné z nich, a že se tedy na vnitrostátním území nevylučuje prodej uvedeného zboží jinými způsoby.
25     Nicméně Soudnímu dvoru poznatky, které má k dispozici, neumožňují s jistotou určit, zda zákaz podomního prodeje podle článku
57 GewO postihuje více uvádění na trh výrobků pocházejících z jiných členských států než z Rakouska než výrobků pocházejících
z tohoto členského státu. Za takových podmínek přísluší tedy předkládajícímu soudu ověřit, zda je tato podmínka splněna, a to
zejména ve světle úvah rozvinutých v bodech 20 až 24 tohoto rozsudku.
26     Pokud po tomto přezkoumání předkládající soud shledá, že zákaz podle článku 57 GewO postihuje výrobky pocházející z jiných
členských států více než tuzemské výrobky, pokud jde o přístup na vnitrostátní trh, bude jeho úkolem zjistit, zda je tento
zákaz odůvodněn cílem obecného zájmu ve smyslu judikatury počínající rozsudkem ze dne 20. února 1979, Rewe-Zentral, zvaným
„Cassis de Dijon“ (120/78, Recueil, s. 649), nebo jedním z cílů vyjmenovaných v článku 30 ES, a zda je nezbytný a přiměřený
k uskutečnění tohoto cíle.
27     V tomto ohledu může ochrana spotřebitele představovat odůvodnění zákazu dotčeného v původním řízení jednak, pokud je tento
zákaz způsobilý zaručit uskutečnění cíle, který sleduje, a jednak, pokud nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle
nezbytné.
28     Posouzení musí vzít v ohledu úroveň ochrany, které spotřebitelé požívají v rámci prodeje a shromažďování objednávek na dotyčné
výrobky na základě směrnice 85/577.
29     V rámci této kontroly bude třeba rovněž vzít v úvahu zvláštnosti spojené s podomním prodejem stříbrných šperků, zejména potenciálně
vyšší nebezpečí oklamání spotřebitelů vyplývající z nedostatku informací, nemožnost srovnání cen nebo nedostatečné záruky,
pokud jde o pravost těchto šperků, jakož i vyšší psychologický tlak na nákup, pokud je prodej organizován v soukromí.
30     S ohledem na všechny výše uvedené důvody je třeba odpovědět na položené otázky, že pokud jde o volný pohyb zboží, nebrání
článek 28 ES vnitrostátnímu ustanovení, kterým členský stát na svém území zakazuje prodej stříbrných šperků, jakož i shromažďování
objednávek na stříbrné šperky, prostřednictvím podomního vyhledávání zakázek, pokud se takové ustanovení použije na všechny
dotčené subjekty a pokud postihuje stejným způsobem, právně i fakticky, uvádění na trh tuzemských výrobků i výrobků pocházejících
z jiných členských států. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda s ohledem na okolnosti věci v původním řízení může použití
vnitrostátního ustanovení bránit přístupu výrobků pocházejících z jiných členských států na trh, nebo omezovat tento přístup
více, než omezuje přístup tuzemských výrobků na trh, a pokud je tomu tak, ověřit, zda je dotyčné opatření odůvodněno cílem
obecného zájmu ve smyslu, který tomuto pojmu přiznává judikatura Soudního dvora, nebo jedním z cílů uvedených v článku 30 ES,
a zda je uvedené opatření přiměřené tomuto cíli.

K nákladům řízení
31     Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu
před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.
Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:
Článek 28 ES nebrání vnitrostátnímu ustanovení, kterým členský stát na svém území zakazuje prodej stříbrných šperků, jakož
i shromažďování objednávek na stříbrné šperky prostřednictvím podomního vyhledávání zakázek, pokud se takové ustanovení použije
na všechny dotčené subjekty a pokud postihuje stejným způsobem, právně i fakticky, uvádění na trh tuzemských výrobků i výrobků
pocházejících z jiných členských států. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda s ohledem na okolnosti věci v původním
řízení může použití vnitrostátního ustanovení bránit přístupu výrobků pocházejících z jiných členských států na trh, nebo
omezovat tento přístup více, než omezuje přístup tuzemských výrobků na trh, a pokud je tomu tak, ověřit, zda je dotyčné opatření
odůvodněno cílem obecného zájmu ve smyslu, který tomuto pojmu přiznává judikatura Soudního dvora, nebo jedním z cílů uvedených
v článku 30 ES, a zda je uvedené opatření přiměřené tomuto cíli.
Podpisy.
*
Jednací jazyk: němčina.