CELEX: 62007CJ0317
Direktīva 2000/76/EK
Atkritumu sadedzināšana
Attīrīšana un sadedzināšana
No atkritumiem saražota neapstrādāta gāze
Atkritumu jēdziens
Sadedzināšanas iekārta
Līdzsadedzināšanas iekārta

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (
OV L 332, 91. lpp.
) 3. panta interpretāciju.
Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp
Lahti Energia Oy
(turpmāk tekstā — “
Lahti Energia
”) — uzņēmumu, kura īpašniece ir
Lahti
pilsēta, un
Itä-Suomen ympäristölupavirasto
(Austrumu Somijas Vides dienests, turpmāk tekstā — “
ympäristölupavirasto
”) saistībā ar Direktīvas 2000/76 prasību piemērošanu kompleksam, ko veido gazifikācijas iekārta un spēkstacija.
Atbilstošās tiesību normas
Direktīva 2000/76
Direktīvas piektais un divdesmit septītais apsvērums ir izteikti šādā redakcijā:
“(5)
Saskaņā ar subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem, kas noteikti Līguma 5. pantā, ir vajadzīga rīcība Kopienas līmenī. Turpmākos pasākumus veic, ievērojot piesardzības principu. Šī direktīva ietver minimālās prasības atkritumu sadedzināšanas iekārtām un līdzsadedzināšanas iekārtām.
[..]
(27)
Līdzsadedzināšanas iekārtās, kurās dedzina atkritumus, bet kas sākotnēji nav paredzētas atkritumu dedzināšanai, nevajadzētu pieļaut piesārņotājvielu emisiju palielināšanos tajā dūmgāzu daudzumā, kas rodas, sadedzinot arī atkritumus, salīdzinājumā ar atkritumu sadedzināšanai īpaši paredzētajām iekārtām, un tāpēc tām būtu jānosaka attiecīgi ierobežojumi.”
Šīs direktīvas 3. pantā ir paredzēts:
“Šajā direktīvā:
1)
“atkritumi” ir visi cietie vai šķidrie atkritumi, kā tie definēti [Padomes 1975. gada 15. jūlija] Direktīvas 75/442/EEK [par atkritumiem (
OV L 194, 39. lpp.
)] 1. panta a) punktā;
[..]
4)
“sadedzināšanas iekārta” nozīmē jebkuru stacionāru vai mobilu tehnisku ierīci un iekārtu, kas paredzēta atkritumu termiskai pārstrādei ar sadedzināšanā iegūtās siltumenerģijas reģenerāciju vai bez tās. Te ietverta atkritumu sadedzināšana, oksidējot, kā arī citi termiskās apstrādes procesi, piemēram, pirolīze, gazificēšana vai plazmas procesi, ja šādā apstrādē radušās vielas pēc tam sadedzina.
Šajā definīcijā ietilpst vieta un viss sadedzināšanas ierīču komplekss, tostarp visas sadedzināšanas līnijas, atkritumu savākšana, glabāšana, vietējās pirmapstrādes ierīces, degvielas un gaisa padeves sistēmas, sildierīces, dūmgāzu attīrīšanas ierīces, vietējās atlikumu un notekūdeņu attīrīšanas vai uzglabāšanas iekārtas, skursteņi, sadedzināšanas procesa vadības un kontroles ierīces, sadedzināšanas apstākļu reģistrēšana un uzraudzība;
5)
“līdzsadedzināšanas iekārta” nozīmē stacionāru vai mobilu iekārtu, kas paredzēta enerģijas vai materiālu produktu ražošanai un:
—
kurā atkritumus izmanto par kurināmo vai papildu kurināmo, vai
—
kurā atkritumu iznīcināšanai tos apstrādā termiski.
Ja atkritumus dedzina tā, ka iekārtas galvenā funkcija nav enerģijas vai materiālu produktu ieguve, bet atkritumu termiskā pārstrāde, iekārtu uzskata par sadedzināšanas iekārtu 4. punkta nozīmē.
Šajā definīcijā ietilpst vieta un viss sadedzināšanas ierīču komplekss, tostarp visas sadedzināšanas līnijas, atkritumu savākšana, glabāšana, vietējās pirmapstrādes ierīces, degvielas un gaisa padeves sistēmas, sildierīces, dūmgāzu attīrīšanas ierīces, vietējās atlikumu un notekūdeņu attīrīšanas vai uzglabāšanas iekārtas, skursteņi, sadedzināšanas procesa vadības un kontroles ierīces, sadedzināšanas apstākļu reģistrēšana un uzraudzība;
[..]
12)
“atļauja” nozīmē rakstisku lēmumu (vai vairākus šādus lēmumus), ko pieņem kompetentā iestāde, kas piešķir iekārtas ekspluatācijas atļauju, ievērojot konkrētus nosacījumus, kuri garantē, ka iekārta atbilst visām šajā direktīvā noteiktajām prasībām. Atļauja var attiekties uz vienu vai vairākām iekārtām, kas atrodas vienā vietā un kurām ir viens operators;
13)
“atlikumi” nozīmē jebkādus šķidrumus vai cietas vielas (tostarp smagos pelnus un izdedžus, vieglos pelnus un katla putekļus, cietos reakcijas produktus pēc gāzu attīrīšanas, dūņas pēc notekūdeņu attīrīšanas, izlietotus katalizatorus un izlietotu aktīvo ogli), kas Direktīvas 75/442/EEK 1. panta a) punktā definēti kā atkritumi, kuri rodas atkritumu sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas procesā, dūmgāzu vai notekūdeņu attīrīšanas procesos, vai citos procesos, ko veic atkritumu sadedzināšanas vai līdzsadedzināšanas iekārtās.”
Direktīvas 2000/76 7. pantā ar virsrakstu “Robežvērtības emisijām gaisā” ir noteikts:
“1.   Sadedzināšanas iekārtām jābūt plānotām, aprīkotām, uzbūvētām un jādarbojas tā, lai emisijas dūmgāzēs nepārsniegtu V pielikumā noteikto emisiju robežvērtību.
2.   Līdzsadedzināšanas iekārtām jābūt plānotām, aprīkotām, uzbūvētām un jādarbojas tā, lai emisijas dūmgāzēs nepārsniegtu saskaņā ar II pielikumu aprēķināto vai tajā noteikto emisiju robežvērtību.
[..]”
Direktīva 2006/12/EK
Atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīvas 2006/12/EK par atkritumiem (
OV L 114, 9. lpp.
), ar ko skaidrības un pārskatāmības nolūkā ir kodificēta Direktīva 75/442, 1. pantam ar “atkritumiem” saprot “jebkuru vielu vai priekšmetu, kas iekļauts I pielikumā noteiktajās kategorijās, un no kā īpašnieks atbrīvojas, ir nodomājis atbrīvoties vai ir spiests atbrīvoties”.
Pamata prāva un prejudiciālie jautājumi
Lahti Energia
lūdza
ympäristölupavirasto
izsniegt vides atļauju attiecībā uz
Lahti Energia
gazifikācijas iekārtas un spēkstacijas darbību. Šī atļauja attiecas uz kompleksu, kuru veido divas dažādas vienā un tajā pašā vietā esošas iekārtas un kurā ietilpst iekārta, kas ražo gāzi no atkritumiem, kā arī spēkstacija, kuras tvaika katlā tiek sadedzināta attīrītā gāze, kas ir gazifikācijas iekārtas produkts.
Ympäristölupavirasto
izsniedza
Lahti Energia
pagaidu vides atļauju un norādīja nosacījumus, saskaņā ar kuriem ir izsniegta šī atļauja. Šis dienests arī uzskatīja, ka gāzi ražojošā gazifikācijas iekārta un spēkstacija, kurā tiek sadedzināta šī gāze, kopumā veido līdzsadedzināšanas iekārtu Direktīvas 2000/76 izpratnē.
Lahti Energia
iesniedza sūdzību par šo lēmumu
Vaasan hallinto-oikeus
(Vāsas [
Vaasa
] Administratīvā tiesa), lūdzot konstatēt, ka atsevišķā gāzes ražošanas iekārtā attīrītās un bagātinātās gāzes sadedzināšanu galvenajā sildierīcē nevar uzskatīt par atkritumu līdzsadedzināšanu Direktīvas 2000/76 izpratnē.
Vaasan hallinto-oikeus
sūdzību noraidīja. Proti, tā uzskatīja, ka Direktīvas 2000/76 mērķu sasniegšana var tikt apdraudēta, interpretējot tās piemērošanas jomu tik šauri, ka šīs direktīvas prasības netiek piemērotas iepriekš apstrādāto atkritumu sadedzināšanai. Tomēr šī tiesa uzskatīja, ka gazifikācijas iekārta kā funkcionāli nošķirta vienība nav uzskatāma par sadedzināšanas iekārtu Direktīvas 2000/76 izpratnē, jo gazificēšana ir termiskā pārstrāde, un ka, lai iekārtu varētu uzskatīt par sadedzināšanas iekārtu, tajā jābūt sadedzināšanas līnijai.
Tomēr
Vaasan hallinto-oikeus
uzskatīja, ka gazifikācijas iekārta un spēkstacija kopumā ir līdzsadedzināšanas iekārta Direktīvas 2000/76 izpratnē.
Lahti Energia
turpmāk iesniedza apelācijas sūdzību
Korkein hallinto-oikeus
[Somijas Augstākā administratīvā tiesa], kas nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālos jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas 2000/76/EK 3. panta 1. [punkts] ir jāinterpretē tādējādi, ka direktīva nav piemērojama gāzveida atkritumu sadedzināšanai?
2)
Vai gazifikācijas iekārta, kurā pirolīzes rezultātā no atkritumiem ražo gāzi, ir jāuzskata par sadedzināšanas iekārtu Direktīvas 2000/76/EK 3. panta 4. [punkta] izpratnē pat tad, ja šajā iekārtā nav sadedzināšanas līnijas?
3)
Vai gazifikācijas iekārtā saražotās un gazifikācijas procesa rezultātā attīrītās gāzes sadedzināšana spēkstacijas katlā ir jāuzskata par procesu, uz kuru attiecas Direktīvas 2000/76/EK 3. pants? Vai šajā ziņā ir nozīme tam, ka attīrītā gāze aizstāj fosilo kurināmo un spēkstacijas emisijas uz katru saražoto enerģijas vienību, izmantojot no atkritumiem saražoto un attīrīto gāzi, ir mazākas nekā izmantojot citu kurināmo? Vai Direktīvas 2000/76/EK darbības jomas interpretācijai ir svarīgi, ka gazifikācijas iekārta un spēkstacija, vērtējot no tehniski funkcionālā viedokļa un ņemot vērā to attālumu vienai no otras, veido vienu vienīgu iekārtu vai arī ka gazifikācijas iekārtā radusies un attīrīta gāze tiek pārvadāta un var tikt izmantota citur, piemēram, kā kurināmais enerģijas ražošanai vai citiem mērķiem?
4)
Ar kādiem nosacījumiem gazifikācijas iekārtā radušos attīrītu gāzi var uzskatīt par produktu, lai uz to vairs neattiektos noteikumi par atkritumiem?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Ar savu pirmo jautājumu iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai Direktīvas 2000/76 3. panta 1. punktā norādītais jēdziens “atkritumi” attiecas arī uz gāzveida stāvoklī esošajām vielām.
Pamata lietas kontekstā šis jautājums ir jāsaprot tādējādi, ka ar to paredz noskaidrot, vai gazifikācijas iekārtā veiktas dažāda rakstura cieto atkritumu pirolīzes rezultātā radušos gāzi var uzskatīt par “atkritumiem” Direktīvas 2000/76 izpratnē, no kā izriet, ka šo gāzveida vielu, ko vēlāk kā kurināmo līdz ar citiem kurināmā veidiem izmanto spēkstacijā, var uzskatīt vai nu par vielu, ko “pēc tam sadedzina” šīs direktīvas 3. panta 4. punkta pirmās daļas nobeiguma izpratnē, vai nu par atkritumiem, ko izmanto par “papildu kurināmo” vai “[to] iznīcināšanai tos apstrādā termiski” minētās direktīvas 3. panta 5. punkta pirmās daļas izpratnē.
Šajā sakarā, kā to uzsver
Lahti Energia
un Somijas un Itālijas valdības, kā arī Eiropas Kopienu Komisija, ir jākonstatē, ka Direktīvas 2000/76 3. panta 1. punkta tekstā jēdziens “atkritumi” šīs direktīvas kontekstā ir skaidri definēts kā visi “cietie” vai “šķidrie” atkritumi, kā tie ir definēti Direktīvas 75/442 1. panta a) punktā.
Pietiek ar šīs normas gramatisko interpretāciju, lai secinātu, ka Direktīva 2000/76 attiecas tikai uz atkritumiem, kas ir cietā vai šķidrā stāvoklī, un tādējādi nav jāanalizē, vai “atkritumu” jēdziens Direktīvas 75/442 kontekstā savukārt attiecas uz atkritumiem, kas atrodas gāzveida stāvoklī.
Tādējādi uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2000/76 3. panta 1. punktā ietvertais jēdziens “atkritumi” neattiecas uz vielām, kas ir gāzveida stāvoklī.
Par otro jautājumu
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa jautā Tiesai, vai tādas iekārtas, kas ražo gāzi no atkritumiem, kvalificēšanai kā “sadedzināšanas iekārta” Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punkta izpratnē obligāts nosacījums ir sadedzināšanas līnija.
Atbilstoši Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punkta pirmajai daļai sadedzināšanas iekārtas jēdziens attiecas uz jebkuru tehnisku ierīci vai iekārtu, kas īpaši paredzēta atkritumu termiskai pārstrādei, kurā sadedzināšana notiek, izmantojot oksidēšanas vai arī jebkādu citu termiskās apstrādes procesu, it īpaši tādu kā pirolīze un gazificēšana.
Šajā sakarā, kā tas viennozīmīgi izriet no Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punkta dažādu valodu redakciju salīdzinājuma un kā to norāda
Lahti Energia
,
Hämeen ympäristökeskus
, Somijas valdība un Komisija, iekārta, kurā atkritumi ir pakļauti termiskai apstrādei, kā “sadedzināšanas iekārta” ir kvalificējama tikai tad, ja vielas, kas rodas šīs termiskās apstrādes izmantošanas rezultātā, turpmāk tiek sadedzinātas.
Kā pamatoti norāda Nīderlandes valdība, Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punkta otrajā daļā iekļauto tehnisko elementu sarakstu nevar uzskatīt nedz par elementu, kas var veidot sadedzināšanas iekārtu, izsmeļošu uzskaitījumu, nedz arī par elementu, kuriem ir obligāti jābūt šādā iekārtā, uzskaitījumu. Tādējādi, lai iekārtu kvalificētu kā “sadedzināšanas iekārtu”, sadedzināšanas līnija nav obligāts nosacījums.
Šajos apstākļos uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punktā norādītais jēdziens “sadedzināšanas iekārta” ietver ikvienu tehnisku ierīci un iekārtu, kurā tiek veikta atkritumu termiskā pārstrāde, ar nosacījumu, ka vielas, kas rodas termiskās apstrādes izmantošanas rezultātā, turpmāk tiek sadedzinātas, un, ka, ņemot vērā minēto, šādas kvalifikācijas vajadzībām sadedzināšanas līnijas esamība nav obligāts nosacījums.
Par trešo jautājumu
Ar trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, kā, ievērojot Direktīvas 2000/76 3. pantu, ir klasificējams enerģijas ražošanas komplekss, kura sastāvā ietilpstošā gazifikācijas iekārta piegādā tai blakus esošajai spēkstacijai atkritumu gazifikācijas procesā iegūto un attīrīto gāzi, ko šajā spēkstacijā izmanto par kurināmo līdz ar fosilo kurināmo. Šī tiesa it īpaši jautā, vai, kvalificējot šo kompleksu, ir nozīme tam, pirmkārt, ka minētās attīrītās gāzes izmantošana spēkstacijā palīdz sasniegt mazākas emisijas, salīdzinot ar fosilo kurināmo, un, otrkārt, ka abas minēto kompleksu veidojošās iekārtas ir zināmā mērā funkcionāli saistītas tādējādi, ka gazifikācijas iekārta ir paredzēta, lai daļēji apmierinātu spēkstacijas kurināmā vajadzības, bet tajā pašā laikā minētajā iekārtā saražotā gāze var tikt paredzēta pārdošanai ārpus attiecīgā kompleksa.
Vispirms ir jāuzsver, ka, ja koģenerācijas iekārta sastāv no vairākām krāsnīm, tad katra krāsns kopā ar to veidojošām ierīcēm Direktīvas 2000/76 piemērošanas nolūkā ir jāuzskata par atsevišķu iekārtu (2008. gada 11. septembra spriedums lietā
C-251/07
Gävle Kraftvärme
, Krājums, I-7047. lpp.
, 33. punkts).
Tādējādi saistībā ar tādām divām vienībām, kādas tiek aplūkotas pamata lietā, Direktīvas 2000/76 piemērošanas nolūkā principā ir līdzīgā veidā atsevišķi jāizskata gazifikācijas iekārta un spēkstacija.
Saskaņā ar Direktīvas 2000/76 3. panta 5. punkta pirmo daļu iekārta, kas paredzēta enerģijas vai materiālu produktu ražošanai un kurā atkritumus izmanto par kurināmo vai papildu kurināmo vai kurā atkritumu iznīcināšanai tos apstrādā termiski, ir jāuzskata par līdzsadedzināšanas iekārtu (skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Gävle Kraftvärme
, 35. punkts).
3. panta 5. punkta otrajā daļā ir precizēts, ka, ja atkritumus dedzina tā, ka iekārtas galvenais mērķis nav enerģijas vai materiālu produktu ieguve, bet atkritumu termiskā pārstrāde, tad attiecīgā iekārta ir jāuzskata par “sadedzināšanas iekārtu” šī panta 4. punkta izpratnē (iepriekš minētais spriedums lietā
Gävle Kraftvärme
, 36. punkts).
Tātad no šo normu formulējuma skaidri izriet, ka līdzsadedzināšanas iekārta ir īpašs sadedzināšanas iekārtas veids un ka atkarībā no iekārtas galvenā mērķa ir jānovērtē, vai tā ir sadedzināšanas iekārta vai līdzsadedzināšanas iekārta (iepriekš minētais spriedums lietā
Gävle Kraftvärme
, 37. punkts).
Par gazifikācijas iekārtas kvalifikāciju
Neskarot faktu konstatējumus, kuru veikšana ir vienīgi iesniedzējtiesas kompetencē, rodas iespaids, ka pamata lietā atkritumi gazifikācijas iekārtā tiek termiski apstrādāti, bet ka iegūtās vielas minētajā iekārtā netiek sadedzinātas. Šīs termiskās apstrādes rezultātā iegūtās vielas, kas šajā lietā ir neapstrādāta gāze, tiek filtrētas, izmantojot attīrītāju, kas ļauj iegūt attīrītu gāzi, kura ir atbrīvota no nevēlamām cietām daļiņām un tādēļ ir piemērota izmantošanai par kurināmo.
Tātad tiktāl, ciktāl vielas, kas rodas atkritumu termiskās apstrādes rezultātā, gazifikācijas iekārtā netiek sadedzinātas, šo iekārtu kā tādu, ņemot vērā tās funkcionēšanu un īpašības, nevar kvalificēt par “sadedzināšanas iekārtu” Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punkta izpratnē.
Tomēr rodas iespaids, ka galvenais gazifikācijas iekārtas mērķis ir ražot kurināmo, kas šajā gadījumā ir attīrītā gāze, un tās teritorijā atkritumus, lai tos iznīcinātu, termiski apstrādā.
Šajā sakarā, kā tika atgādināts šī sprieduma 28. punktā, lai gan ir taisnība, ka līdzsadedzināšanas iekārta ir īpašs sadedzināšanas iekārtas veids, nemainīgs paliek tas, ka katram no šiem diviem iekārtu veidiem ir piemērojama sava īpašā definīcija. Kā ģenerāladvokāte ir uzsvērusi savu secinājumu 71. punktā, lai gan ar termiskās apstrādes piemērošanu atkritumiem saistītais nosacījums var tikt izpildīts abos gadījumos, tad turpretim attiecībā uz līdzsadedzināšanas iekārtas kvalifikāciju Direktīvas 2000/76 3. panta 5. punkta redakcijā nav paredzēts, ka apstrādē radušās vielas pēc tam būtu jāsadedzina.
No tā izriet, ka atbilstoši tam, kas tika atgādināts šī sprieduma 26. punktā, tāda gazifikācijas iekārta kā tā, kas tiek aplūkota pamata lietā, atbilst nosacījumiem, lai [to] kvalificētu kā līdzsadedzināšanas iekārtu Direktīvas 2000/76 3. panta 5. punkta izpratnē.
Attiecībā uz attīrīto gāzi, kas rodas atkritumu termiskās apstrādes rezultātā, Austrijas valdība izvirza ideju, saskaņā ar kuru varot uzskatīt, ka gazifikācijas iekārtā ražotā attīrītā gāze atbilst vielai, kas rodas minētajā iekārtā atkritumiem piemērotās termiskās apstrādes rezultātā, un ka tiktāl, ciktāl šo gāzi turpmāk sadedzina spēkstacijā, gazifikācijas iekārtu esot iespējams uzskatīt par sadedzināšanas iekārtu Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punkta izpratnē.
Šajā sakarā, pirmkārt, kā izriet no iesniedzējtiesas sniegtajām norādēm, attiecīgajai gāzei, tā kā to filtrē, izmantojot attīrītāju, ir fosilajam kurināmajam analogās īpašības un tātad tā ir gāze, kas ir piemērota izmantošanai par kurināmo enerģijas ražošanai gan spēkstacijā, kurai gazifikācijas iekārtas produkcija ir paredzēta, gan arī citās spēkstacijās.
Šajos apstākļos nevar būt runa par vielu, kas rodas, termiski apstrādājot atkritumus gazifikācijas iekārtā, un kas spēkstacijā tiktu sadedzināta, lai vienkārši pabeigtu atkritumu iznīcināšanas procesu. Kā norāda Somijas un Itālijas valdības, īstenojot gazifikācijas iekārtā notiekošo procesu, no atkritumiem tiek saražots produkts, kam ir kurināmā īpašības.
Otrkārt, tad, ja iekārtā, kuras galvenais mērķis ir materiālo produktu ražošana, kas šajā gadījumā ir gāzveida produkti, atkritumi tiek termiski apstrādāti, lai tos iznīcinātu, šāda iekārta atbilstoši Direktīvas 2000/76 3. panta 4. un 5. punkta sistēmai, saskaņā ar kuru konkrētas iekārtas kā sadedzināšanas iekārtas vai līdzsadedzināšanas iekārtas kvalifikācija ir atkarīga no tās galvenā mērķa, ir kvalificējama kā līdzsadedzināšanas iekārta (šajā sakarā skat. iepriekš minēto spriedumu lietā
Gävle Kraftvärme
, 40. punkts).
Par spēkstacijas kvalifikāciju
Attiecībā uz pamata lietā aplūkojamās spēkstacijas darbību rodas iespaids, ka tās mērķis ir enerģijas ražošana, sadedzinot tādas izejvielas kā akmeņogles un daļēji gazifikācijas iekārtā saražoto attīrīto gāzi. Tādējādi ir jākonstatē, ka šādas spēkstacijas galvenais mērķis nav gazifikācijas iekārtā veiktās atkritumu termiskās apstrādes rezultātā radušos vielu sadedzināšana.
Turklāt nevar uzskatīt, ka minētās attīrītās gāzes līdz ar fosilo kurināmo sadedzināšana spēkstacijā ir “atkritumiem” piemērota termiskā apstrāde Direktīvas 2000/76 izpratnē, kas minēto spēkstaciju ļautu kvalificēt kā sadedzināšanas iekārtu.
Kā ir konstatēts šī sprieduma 17. punktā, minētajā direktīvā ar apzīmējumu “atkritumi” nekādā veidā netiek saprastas vielas gāzveida stāvoklī. Tādējādi ir izslēgts, ka varētu uzskatīt, ka gazifikācijas iekārtā saražotās attīrītās gāzes sadedzināšana spēkstacijā ir atkritumu termiskā apstrāde.
No minētā izriet, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā, lai gan gazifikācijas iekārtas mērķis ir iegūt produktus gāzveida stāvoklī, atkritumus termiski apstrādājot, ar ko pietiek, lai to varētu kvalificēt kā līdzsadedzināšanas iekārtu Direktīvas 2000/76 3. panta 5. punkta izpratnē, tad tomēr spēkstacija, kurā tiek izmantota atkritumu līdzsadedzināšanas ceļā minētajā gazifikācijas iekārtā iegūtā attīrītā gāze, ar to aizstājot fosilo kurināmo, kas pārsvarā tiek izmantots šīs gazifikācijas iekārtas enerģijas ražošanas darbībā, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.
Šajā sakarā, lai iekārtu kvalificētu kā sadedzināšanas iekārtu vai līdzsadedzināšanas iekārtu, nav jāņem vērā, kāda kvalifikācija ļautu sasniegt apkārtējai videi labvēlīgāko emisiju līmeni. Šī problemātika ir Kopienu likumdevēja kompetencē, kas ir definējis nosacījumus iekārtu juridiskai kvalifikācijai un pieļaujamo emisiju līmeņus gan sadedzināšanas un līdzsadedzināšanas iekārtām, gan arī lielām sadedzināšanas iekārtām. Tātad valsts tiesai, kas izskata šādu jautājumu, ir saistošas tikai Direktīvas 2000/76 3. panta 4. un 5. punktā norādītās prasības.
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz trešo jautājumu ir jāatbild, ka tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā:
—
gazifikācijas iekārta, kuras mērķis ir iegūt produktus gāzveida stāvoklī, kas šajā gadījumā ir attīrītā gāze, atkritumus termiski apstrādājot, ir kvalificējama kā “līdzsadedzināšanas iekārta” Direktīvas 2000/76 3. panta 5. punkta izpratnē;
—
spēkstacija, kurā, aizstājot tās ražošanas darbībā pārsvarā izmantojamo fosilo kurināmo, kā papildu kurināmais tiek izmantota attīrītā gāze, ko iegūst atkritumu līdzsadedzināšanas gazifikācijas iekārtā rezultātā, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.
Par ceturto jautājumu
Ar ceturto jautājumu iesniedzējtiesa jautā, sākot ar kādu ķīmisko stāvokli var uzskatīt, ka atkritumi ir kļuvuši par “produktu”.
Iesniedzējtiesa šo jautājumu ir uzdevusi, pamatojoties uz premisu, atbilstoši kurai gāzveida vielām, kuras iegūst, piemērojot termisko apstrādi atkritumiem tādā gazifikācijas iekārtā, kāda tiek aplūkota pamata lietā, pašām ir “atkritumu” raksturs Direktīvas 2000/76 3. panta 1. punkta izpratnē.
Šajā sakarā, atbildot uz pirmo jautājumu, ir ticis konstatēts, ka šajā normā norādītais “atkritumu” jēdziens neattiecas uz vielām, kas atrodas gāzveida stāvoklī.
Šādos apstākļos uz ceturto jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz lietas dalībniekiem šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

1)
Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīvas 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu 3. panta 1. punktā norādītais jēdziens “atkritumi” neattiecas uz vielām, kas ir gāzveida stāvoklī;

2)
Direktīvas 2000/76 3. panta 4. punktā norādītais jēdziens “sadedzināšanas iekārta” ietver ikvienu tehnisku ierīci un iekārtu, kurā tiek veikta atkritumu termiskā pārstrāde, ar nosacījumu, ka vielas, kas rodas termiskās apstrādes izmantošanas rezultātā, turpmāk tiek sadedzinātas un ka, ņemot vērā minēto, šādas kvalifikācijas vajadzībām sadedzināšanas līnijas esamība nav obligāts nosacījums;

3)
tādos apstākļos, kādi ir pamata lietā:
—
gazifikācijas iekārta, kuras mērķis ir iegūt produktus gāzveida formā, kas šajā gadījumā ir attīrītā gāze, atkritumus termiski apstrādājot, ir kvalificējama kā “līdzsadedzināšanas iekārta” Direktīvas 2000/76 3. panta 5. punkta izpratnē;
—
spēkstacija, kurā, aizstājot tās ražošanas darbībā pārsvarā izmantojamo fosilo kurināmo, kā papildu kurināmais tiek izmantota attīrītā gāze, ko iegūst atkritumu līdzsadedzināšanas gazifikācijas iekārtā rezultātā, neietilpst šīs direktīvas piemērošanas jomā.

[Paraksti]
(
*1
)	 Tiesvedības valoda — somu.