CELEX: 61987CJ0196
Økonomisk virksomhed udøvet af medlemmer af religiøse samfund
fri udveksling af tjenesteydelser

1 Ved kendelse af 3 . juni 1987, indgaaet til Domstolen den 24 . juni s.aa ., har Nederlandenes Raad van State i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 stillet tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af EOEF-Traktatens artikler 2, 59 og 60 .
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en sag mellem Udo Steyman og Staatssecretaris van Justitie og de drejer sig i det vaesentlige om, i hvilket omfang virksomhed, der udoeves af en person som medlem af et religioest faellesskab, kan betegnes som oekonomisk virksomhed eller tjenesteydelser i den betydning, der forudsaettes i de naevnte bestemmelser i Traktaten .
3 Sagsoegeren i hovedsagen, Steyman, som er tysk statsborger, bosatte sig i Nederlandene den 26 . marts 1983 . Han arbejdede dér i en kort periode som ansat blikkenslager . Derefter blev han medlem af det religioese faellesskab "De Stad Rajneesh Neo-Sannyas Commune" ( herefter benaevnt "faellesskabet Bhagwan "), som sikrer sin oekonomiske uafhaengighed ved erhvervsvirksomhed som f.eks . drift af et diskotek, et udskaenkningssted og et moentvaskeri .
4 I kraft af sin deltagelse i faellesskabet Bhagwans liv udfoerer sagsoegeren blikkenslagerarbejde i faellesskabets ejendom samt almindeligt husholdningsarbejde . Han deltager i oevrigt i faellesskabets erhvervsvirksomhed . Uafhaengigt af denne virksomheds art og omfang daekker faellesskabet i alle tilfaelde den paagaeldendes materielle fornoedenheder .
5 Den 28 . august 1984 ansoegte Steyman om opholdstilladelse i Nederlandene for at kunne udfoere loennet arbejde . Denne tilladelse blev naegtet ham af den lokale politimyndighed . Steyman indgav ansoegning om omgoerelse af dette afslag til Staatssecretaris van Justitie; ved afgoerelse af 20 . december 1985 blev hans ansoegning afslaaet, blandt andet med den begrundelse, at han ikke udfoerte arbejde som loenmodtager og foelgelig ikke var privilegeret EOEF-statsborger i henhold til den nederlandske udlaendingelovgivning .
6 Den 8 . januar 1986 indbragte Steyman den af Staatssecretaris van Justitie trufne afgoerelse for Raad van State og gjorde gaeldende, at han som medlem af faellesskabet Bhagwan modtager og udfoerer tjenesteydelser fra og til fordel for faellesskabet . Den nationale ret udsatte sagen og stillede Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
"1 ) Udgoer virksomhed, der bestaar i - og helt indgaar i - deltagelse i et paa religion eller paa en anden form for livsanskuelse baseret livsfaellesskab og overholdelse af dettes leveregler, hvorved man gensidigt skaffer hinanden fordele, en oekonomisk virksomhed, henholdsvis en tjenesteydelse, i den i Traktaten om Oprettelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab forudsatte betydning?
2 ) Skal Traktatens artikler 59 og 60 fortolkes saaledes, at der ikke er tale om udfoerelse af tjenesteydelser i Traktatens forstand, hvis en statsborger i en medlemsstat, med det formaal at tage ophold af ubestemt varighed, begiver sig til en anden medlemsstats omraade - og herved tager hovedopholdssted i denne anden medlemsstat - naar arten af de tjenesteydelser, der skal udfoeres, heller ikke indebaerer nogen tidsmaessig begraensning af dette ophold?
3 ) Skal Traktatens artikler 59 og 60 fortolkes saaledes, at der ikke er tale om modtagelse af tjenesteydelser i Traktatens forstand, hvis en statsborger i en medlemsstat, med det formaal at tage ophold af ubestemt varighed, begiver sig til en anden medlemsstats omraade - og herved tager hovedopholdssted i denne anden medlemsstat - naar arten af de tjenesteydelser, der skal modtages, heller ikke indebaerer nogen tidsmaessig begraensning af dette ophold?"
7 Vedroerende de relevante retsregler og de faktiske omstaendigheder i hovedsagen samt de indlaeg, der er indgivet for Domstolen, henvises til retsmoederapporten . Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende, saafremt det paa de enkelte punkter er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation .
Det foerste spoergsmaal
8 Det foerste spoergsmaal gaar ud paa, i hvilket omfang virksomhed, som udoeves af medlemmer af et paa religion eller paa en anden form for livsanskuelse baseret faellesskab som led i den virksomhed, der er karakteristisk for et saadant faellesskab, kan betegnes som oekonomisk virksomhed i EOEF-Traktatens forstand .
9 Herved bemaerkes indledningsvis, at i betragtning af Faellesskabets formaal falder deltagelse i et faellesskab baseret paa en religion eller anden livsanskuelse kun ind under faellesskabsrettens anvendelsesomraade i det omfang, den kan anses for oekonomisk virksomhed i den i Traktatens artikel 2 forudsatte betydning .
10 Som Domstolen har fastslaaet i dommen af 14 . juli 1976 ( 13/76, Donà mod Mantaro, Sml . s . 1333 ), skal en loennet arbejdsydelse eller en tjenesteydelse mod vederlag anses for oekonomisk virksomhed i den naevnte traktatbestemmelses forstand .
11 Med hensyn til den i hovedsagen omhandlede virksomhed fremgaar det af sagen, at denne omfatter arbejde, der udfoeres i faellesskabet Bhagwan og for dettes regning som et led i faellesskabets udoevelse af erhvervsvirksomhed . Dette arbejde synes at indtage en ret betydningsfuld plads i faellesskabet Bhagwans levevis, og medlemmerne unddrager sig det tilsyneladende kun under saerlige omstaendigheder . Faellesskabet Bhagwan daekker medlemmernes materielle fornoedenheder, herunder lommepenge, uafhaengigt af arten og omfanget af det arbejde, som disse udfoerer .
12 I et tilfaelde som det af den nationale domstol naevnte kan det ikke paa forhaand udelukkes, at det arbejde, der udfoeres af dette faellesskabs medlemmer, er oekonomisk virksomhed i den i Traktatens artikel 2 forudsatte betydning . I det omfang dette arbejde, som skal sikre faellesskabet Bhagwan oekonomisk uafhaengighed, er et vaesentligt led i deltagelsen i dette faellesskab, kan faellesskabets ydelser til sine medlemmer anses for en indirekte modydelse for deres arbejde .
13 Det bemaerkes, som Domstolen har fastslaaet i dommen af 23 . marts 1982 ( 53/81, Levin, Sml . s . 1035 ), at arbejdet skal vaere reelt og faktisk og ikke af en saadan art, at det fremstaar som et rent marginalt supplement . Den nationale ret har imidlertid fastslaaet, at der i det foreliggende tilfaelde er tale om reelt og faktisk arbejde .
14 Herefter boer det foerste spoergsmaal besvares med, at EOEF-Traktatens artikel 2 skal fortolkes saaledes, at virksomhed, som udoeves af medlemmer af et faellesskab baseret paa religion eller anden livsanskuelse som led i den erhvervsvirksomhed, der udoeves af dette faellesskab, er oekonomisk virksomhed i det omfang, de ydelser, som faellesskabet leverer sine medlemmer, kan anses for en indirekte modydelse for reel og faktisk virksomhed .
Det andet og det tredje spoergsmaal
15 Det andet og det tredje spoergsmaal gaar i det vaesentlige ud paa, om Traktatens artikler 59 og 60 omfatter den situation, at en statsborger i en medlemsstat begiver sig til en anden medlemsstats omraade og dér etablerer sit hovedopholdssted med henblik paa dér at udfoere og modtage tjenesteydelser i et ubestemt tidsrum .
16 Hertil har den nederlandske regering og Kommissionen med rette anfoert, at Traktatens artikler 59 og 60 ikke finder anvendelse i et saadant tilfaelde . Det fremgaar af selve ordlyden af artikel 60, at virksomhed, som udoeves permanent eller i hvert fald uden forudselig tidsbegraensning, ikke kan vaere omfattet af faellesskabsbestemmelserne om tjenesteydelser . Saadan virksomhed kan derimod i givet fald falde ind under Traktatens artikler 48-51 og 52-58 .
17 Det andet og det tredje spoergsmaal skal derfor besvares saaledes, at Traktatens artikler 59 og 60 ikke omfatter den situation, at en statsborger i en medlemsstat begiver sig til en anden medlemsstats omraade og dér etablerer sit hovedopholdssted med henblik paa dér at udfoere eller modtage tjenesteydelser i et ubestemt tidsrum .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
18 De udgifter, der er afholdt af den nederlandske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN ( Sjette Afdeling )
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Nederlandenes Raad van State ved kendelse af 3 . juni 1987, for ret :
1 ) EOEF-Traktatens artikel 2 skal fortolkes saaledes, at virksomhed, som udoeves af medlemmer af et faellesskab baseret paa religion eller anden livsanskuelse som led i den erhvervsvirksomhed, der udoeves af dette faellesskab, er oekonomisk virksomhed i det omfang, de ydelser, som faellesskabet leverer sine medlemmer, kan anses for en indirekte modydelse for reel og faktisk virksomhed .
2 ) Traktatens artikler 59 og 60 omfatter ikke den situation, at en statsborger i en medlemsstat begiver sig til en anden medlemsstats omraade og dér etablerer sit hovedopholdssted med henblik paa dér at udfoere eller modtage tjenesteydelser i et ubestemt tidsrum .