CELEX: 62006CJ0208
Den fælles toldtarif
tarifering
kombineret nomenklatur
videokameraer

Anmodningerne om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af underposition 8525 40 91 og 8525 40 99 i den kombinerede
nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen
og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2263/2000 af 13. oktober 2000
(EFT L 264, s. 1), Kommissionens forordning (EF) nr. 2031/2001 af 6. august 2001 (EFT L 279, s. 1) og Kommissionens forordning
(EF) nr. 1789/2003 af 11. september 2003 (EUT L 281, s. 1, herefter »KN«).
Disse anmodninger er blevet fremsat i forbindelse med to tvister mellem henholdsvis Medion AG (herefter »Medion«) og Hauptzollamt
Duisburg og Canon Deutschland GmbH (herefter »Canon«) og Hauptzollamt Krefeld i anledning af tarifering i KN af videokameraer,
som de to selskaber har indført til Tyskland.

Retsforskrifter
KN, der er indført ved forordning nr. 2658/87, er baseret på det harmoniserede varebeskrivelses- og varenomenklatursystem
(herefter »HS«), der er udarbejdet af Toldsamarbejdsrådet – nu Verdenstoldorganisationen – der blev oprettet ved den internationale
konvention, der blev indgået i Bruxelles den 14. juni 1983 og godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 87/369/EØF
af 7. april 1987 (EFT L 198, s. 1). KN gentager HS’ positioner og sekscifrede underpositioner, idet det syvende og ottende
ciffer er underpositioner, der er specifikke for den kombinerede nomenklatur.
Anden del af KN indeholder et afsnit XVI, hvis kapitel 85 har overskriften »Elektriske maskiner og apparater, elektrisk materiel
samt dele dertil; lydoptagere og lydgengivere samt billed- og lydoptagere og billed- og lydgengivere til fjernsyn samt dele
og tilbehør dertil«.
Pos. 8525 40, med overskriften »Stillbillede videokameraer og andre videokameraer; digitalkameraer«, omfatter en underposition
8525 40 91 med overskriften »Andre videokameraer: Kun til optagelse af lyd og billeder med fjernsynskameraet« og en underposition
8525 40 99 med overskriften »Andre videokameraer: Andre varer«.
Det præciseres, at ordlyden af underpositionerne 8525 40 91 og 8525 40 99 er identisk i forordning nr. 2263/2000, nr. 2031/2001
og nr. 1789/2003.
Videokameraer tariferet i underposition 8525 40 91 er pålagt en told på 4,9%, mens tolden udgør 14% for de videokameraer,
som henhører under underposition 8525 40 99.
De almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende KN, som fremgår af nomenklaturens første del, afsnit I, punkt A, bestemmer
bl.a.:
»Tariferingen af varer i den kombinerede nomenklatur sker efter følgende regler:
[…]
2.      a)     Når en bestemt vare nævnes i en positionstekst, omfatter positionen også ukomplette eller ufærdige varer af den omhandlede
art, for så vidt de fremtræder som i det væsentlige komplette eller færdige varer. Positionen omfatter endvidere varer af
den pågældende art (herunder ukomplette eller ufærdige varer, som efter denne bestemmelse tariferes som komplette eller færdige
varer), når de foreligger i adskilt eller ikke i samlet stand.
[…]«
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber offentliggør med jævne mellemrum og i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning
nr. 2658/87, i
Den Europæiske Unions Tidende
»Forklarende bemærkninger til De Europæiske Fællesskabers kombinerede nomenklatur vedrørende tarifering« (herefter »forklarende
bemærkninger«). De forklarende bemærkninger vedrørende forordning nr. 2263/2000 (EFT 2000 C 199, s. 1), som delvist finder
anvendelse i sag C-209/06, præciserede vedrørende underposition 8525 40 99:
»Andre varer
Denne underposition omfatter videokameraer (såkaldte »camcordere«), som er en kombination af et videokamera og en videobåndoptager
eller -gengiver, og som ikke blot kan optage billeder fra kameraet, men også fjernsynsprogrammer. De optagne billeder kan
gengives på en ekstern fjernsynsmodtager.
Undtaget herfra er derimod camcordere, der kun kan optage billeder fra videokameraet og gengive disse på en ekstern fjernsynsmodtager
(underposition 8525 40 91).«
De forklarende bemærkninger er blevet ændret som følge af en meddelelse fra Kommissionen af 6. juli 2001 (EFT C 190, s. 10).
For så vidt angår underposition 8525 40 99 er den tidligere ordlyd blevet gentaget, og følgende mellemafsnit er blevet indføjet:
»Denne underposition omfatter videokameraer »camcorders«, i hvilke video-indgangen er blokeret af plade eller på anden måde,
eller i hvilke video-grænsefladen senere kan aktiveres som video-indgang ved hjælp af programmel. Apparatet er alligevel i
stand til at optage tv-programmer og andre eksterne video-signaler.«
Formuleringen af de forklarende bemærkninger er forblevet uændret siden forordning nr. 2031/2001 og nr. 1789/2003.

Tvisterne i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål

Faktiske omstændigheder, som er fælles for de to sager
Medion og Canon har indført digitalvideokameraer udstyret med en »IEEE 1394-interface«, som muliggør overførsel af digitale
data, til Tyskland. Disse apparater er udstyret med en menu bestående af en række taster og en lille LCD-farveskærm.
Det fremgår af varebeskrivelserne og varernes brugsanvisninger, at køberen har valget mellem at se de videooptagelser, som
er foretaget ved hjælp af kameraet, på LCD-farveskærmen eller at overføre disse ved hjælp af de rette kabler til andre apparater,
eksempelvis et fjernsyn, som tillader et meget større billede og et billede af en bedre kvalitet. En sådan funktion benævnes
normalt »DV-out«.
Visse andre videokameraer har mulighed for at modtage data fra andre apparater, idet videokameraerne da anvendes som videobåndoptagere
til optagelse af digitale sekvenser fra en computer, eksempelvis en videooptagelse. Medion og Canon har ikke ved indførslen
af de i hovedsagen omtvistede videokameraer oplyst om denne funktion, som normalt benævnes »DV-in«.
Hverken producenterne af de pågældende videokameraer eller Medion og Canon har i beskrivelserne af videokameraerne eller i
deres brugsanvisninger angivet, at DV-in-funktionen kunne aktiveres efterfølgende, eller at tredjemænd kunne forestå en sådan
aktivering. Til gengæld har de to selskaber inden for samme perioder indført videokameraer, med hensyn til hvilke det klart
blev præciseret, at de havde en DV-in-funktion.

Sag
C-208/06
Medion indgav i februar 2004 en ansøgning til den kompetente toldmyndighed i Essen-Stadthafen (Tyskland) om fortoldning af
et digitalt videokamera, type MD 9069, med henblik på dets overgang til fri omsætning, og anmeldte det i KN-underposition
8525 40 91. Toldmyndigheden tariferede videokameraet i KN-underposition 8525 40 99.
Medion indbragte afgørelsen for Finanzgericht Düsseldorf og gjorde i det væsentlige gældende, at videokameraet på det tidspunkt,
der er relevant for modtagelsen af toldanmeldelsen, ikke havde en DV-in-funktion. Medion præciserede ligeledes, at producenten
af videokameraet over for selskabet havde angivet, at apparatet kun kunne udstyres med en DV-in-funktion ved en omprogrammering
af »EPROM« (Erasable Programmable Read Only Memory), hvilket enten krævede nyt udstyr, eller at moderkortet blev udskiftet
af en uddannet tekniker. Medion gjorde desuden gældende, at selskabet havde modtaget modstridende oplysninger vedrørende tariferingen
fra en nederlandsk toldmyndighed, som havde tariferet de samme videokameraer i KN-underposition 8525 40 91.
Finanzgericht Düsseldorf besluttede at indhente en sagkyndig udtalelse om, hvorvidt, og i givet fald hvorledes, videokameraet
uden ændringer i dets hardware kan tilrettes således, at det også kan optage billeder og lyd fra eksterne apparater.
Som følge af den sagkyndige udtalelse har den forelæggende ret rejst spørgsmål om tariferingen af det omtvistede videokamera.
Den forelæggende ret har konstateret, at videokameraet på tidspunktet for toldskyldens opståen endnu ikke besad de egenskaber,
som var relevante for tariferingen, men derimod først fik eller kunne få disse efterfølgende ved hjælp af en justering.
Den forelæggende ret bemærkede ligeledes, at Fællesskabets retsorden ikke giver noget ensartet svar på spørgsmålet om tarifering
af varer, som på tidspunktet for fortoldningen ikke besidder visse egenskaber, men først får disse efterfølgende ved hjælp
af en justering. Den forelæggende ret nævner i denne anledning de nederlandske bindende tariferingsoplysninger, som Medion
har påberåbt sig, samt den franske Commission de conciliation et d’expertise douanières afgørelse af 7. oktober 2003. Den
forelæggende ret har derfor rejst spørgsmål vedrørende efterfølgende justeringers betydning for varens tarifering.
Finanzgericht Düsseldorf har under disse omstændigheder besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle
spørgsmål:
»Skal et videokamera, der ved indførslen ikke var i stand til at optage videosignaler fra eksterne kilder, tariferes i KN-underposition
8525 40 99, såfremt videogrænsefladen efterfølgende kan omdannes til videoindgang ved betjening af visse kontakter, uanset
at hverken producenten eller sælgeren har oplyst om denne mulighed og heller ikke understøtter denne?«

Sag
C-209/06
I perioden fra juli 2001 til februar 2002 lod Canon videokameraer af model MV 400, MV 425 og MV 3 MC bringe i fri omsætning.
Canon anmeldte disse videokameraer i KN-underposition 8525 40 91. I anledning af en kontrol kom toldmyndigheden i Krefeld
(Tyskland) frem til den konklusion, at disse videokameraer skulle tariferes i KN-underposition 8525 40 99. Afgørelsen blev
indbragt for Finanzgericht Düsseldorf.
Canon har til støtte for sit søgsmål understreget forskellen mellem de videokameramodeller, som selskabet indfører, alt afhængig
af om de er udstyret eller ikke er udstyret med DV-in-funktionen, og har gjort gældende, at hvad angår de omtvistede videokameraer
kan funktionen kun aktiveres ved en ændring af hardwaren. Canon har ligeledes fastholdt, at der vil være tale om en tilsidesættelse
af et centralt grundlæggende princip for så vidt angår toldtarifering, hvis tariferingen i underposition 8525 40 99 fastholdes,
når DV-in-funktionen først aktiveres efter fortoldningen. Hvis man baserer tariferingen på en aktivering, der først finder
sted efter fortoldningen, vil der skabes usikkerhed om selve aktiveringen og dermed om varens tarifering.
Den forelæggende ret har truffet afgørelse om indhentelse af en sagkyndig udtalelse svarende til den, som blev indhentet i
tvisten vedrørende Medion.
Finanzgericht Düsseldorf har som følge af den sagkyndige udtalelse besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende
præjudicielle spørgsmål:
»Skal et videokamera, der ved indførslen ikke var i stand til at optage videosignaler fra eksterne kilder, tariferes i KN-underposition
8525 40 99, såfremt videogrænsefladen efterfølgende kan omdannes til videoindgang ved hjælp af en bestemt software, uanset
at hverken producenten eller sælgeren har oplyst om denne mulighed og heller ikke understøtter denne?«
Ved kendelse afsagt af Domstolens præsident den 26. juni 2006 er sag C-208/06 og sag C-209/06 blevet forenet med henblik på den skriftlige og mundtlige forhandling samt dommen.

Om de præjudicielle spørgsmål

Indlæg for Domstolen
Ifølge Medion og Canon skal de præjudicielle spørgsmål besvares benægtende. De påberåber sig flere grunde til, at de videokameraer,
hvorom der er tvist i hovedsagen, skal tariferes i underposition 8525 40 91 og ikke i underposition 8525 40 99.
De understreger for det første, at ingen af videokameraerne på tidspunktet for fortoldningen var i stand til at optage videosignaler
fra eksterne kilder. Canon mener, at det kun er funktionaliteten ved den software, som var operationel på tidspunktet for
fortoldningen, som kan anses for at være en objektiv egenskab ved hardwaren.
Medion og Canon gør ligeledes gældende, at enhver ændring, herunder manipulation af de af softwarens koder og parametre, som
kontroller DV-funktionen, som foretages uden producentens tilladelse, for de to selskaber udgør en krænkelse af deres immaterielrettigheder.
Endelig har Medion og Canon præciseret, at den sagkyndige, som er blevet udpeget af den forelæggende ret, havde måttet gøre
sig særlige anstrengelser for at aktivere DV-in-funktionen. Under retsmødet har de tilføjet, at de i hovedsagen omtvistede
videokameraer, efter aktivering af denne funktion, kun kan fungere som videobåndoptagere, hvis de er forbundet med en PC,
og at de ikke kan fungere alene.
Den franske regering er af den opfattelse, at de i hovedsagen omtvistede videokameraer skal tariferes i underposition 8525 40 99.
En vares objektive kendetegn og egenskaber kan ikke kun reduceres til de af varens funktioner, som er klar til at fungere
på et givet tidspunkt, men omfatter alle varens potentielle funktioner. Derfor skal en funktion som DV-in-funktionen, selv
hvis deaktiveret, anses for et objektivt kendetegn og en objektiv egenskab ved sådanne videokameraer, for så vidt som det
er muligt at aktivere denne funktion uden at ændre hardwaren.
Kommissionen mener ligeledes, at de pågældende videokameraer henhører under kategorien »andre varer« i henhold til underposition
8525 40 99. Ifølge Kommissionen afhænger tariferingen i KN af de funktioner, som videokameraerne er i stand til at udføre
på indførselstidspunktet, dvs. potentielle funktioner, som de objektivt råder over på dette tidspunkt.

Domstolens svar
Det fremgår af ordlyden af spørgsmålene, som behandles sammen, at den forelæggende ret nærmere bestemt ønsker oplyst, hvorvidt
der i forbindelse med tarifering af videokameraerne kan eller skal tages hensyn til muligheden for at aktivere DV-in-funktionen,
hvis denne aktivering ikke har fundet sted på tidspunktet for fortoldningen, men hvor aktiveringen kan ske efterfølgende ved
hjælp af manipulation af eller tilføjelse af software. Den rejser desuden spørgsmål med hensyn til den eventuelle betydning
af producentens villighed til at oplyse eller ikke at oplyse om disse kendetegn på tidspunktet for fortoldningen.
Det bemærkes for det første, at ifølge fast retspraksis kræver hensynet til retssikkerheden og kontrolmulighederne, at det
afgørende kriterium for varernes tarifering i almindelighed skal søges i deres objektive kendetegn og egenskaber, således
som disse fremgår af ordlyden af positionen i KN og de til afsnit og kapitler knyttede bestemmelser (jf. bl.a. dom af 26.9.2000,
sag C-42/99, Eru Portuguesa, Sml. I, s. 7691, præmis 13, af 16.2.2006, sag C-500/04, Proxxon, Sml. I, s. 1545, præmis 21, og af 15.2.2007,
sag C-183/06, RUMA, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 27).
Det er i denne forbindelse uden betydning, at producenten af varen har haft til hensigt eller ikke har haft til hensigt at
oplyse om en vis egenskab ved varen.
Domstolen har desuden fastslået, at det afgørende kriterium for toldtariferingen af varer i KN i almindelighed bør søges i
varernes objektive kendetegn og egenskaber på det tidspunkt, da de frembydes til toldbehandling (jf. dom af 17.3.1983, sag
175/82, Dinter, Sml. s. 969, præmis 10, og af 27.5.1993, sag C-33/92, Gausepohl-Fleisch, Sml. I, s. 3047, præmis 9). Disse objektive kendetegn og egenskaber bør kunne kontrolleres på tidspunktet
for fortoldningen (jf. i denne retning dom af 8.2.1990, sag C-233/88, van de Kolk, Sml. I, s. 265, præmis 12, af 12.12.1996, sag C-38/95, Food Imports, Sml. I, s. 6543, præmis 17, og af 13.7.2006, sag C-14/05, Anagram International, Sml. I, s. 6763, præmis 26).
Endvidere kan varens bestemmelse udgøre et objektivt kriterium ved tariferingen, såfremt varen og dens bestemmelse hænger
uløseligt sammen, og denne sammenhæng kan påvises ud fra varens objektive kendetegn og egenskaber (jf. dom af 1.6.1995, sag C-459/93, Thyssen Haniel Logistic, Sml. I, s. 1381, præmis 13, og af 11.1.2007, sag C-400/05, B. A. S Trucks, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 29).
Endelig har Domstolen fastslået, at det følger af artikel 2, litra a), i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrørende
KN, at ukomplette eller ufærdige varer i forbindelse med tariferingen skal sidestilles med komplette eller færdige varer,
for så vidt de i det væsentlige fremtræder som sådanne (jf. dom af 9.2.1999, sag C-280/97, ROSE Elektrotechnic, Sml. I, s. 689,
præmis 18). Varedelen skal være tilstrækkeligt stor eller vigtig, for at den kan anses for at tilføre varens dens mest væsentlige
egenskab (jf. i denne retning dom af 5.10.1994, sag C‑151/93, Voogd Vleesimport en -export BV, Sml. I, s. 4915, præmis 20, og af 15.12.1994, sag C‑401/93, GoldStar Europe, Sml. I, s. 5587, præmis 26-28).
Det følger af de forklarende bemærkninger, at det, der adskiller videokameraer henhørende under underposition 8525 40 91 fra
videokameraer henhørende under underposition 8525 40 99, er sidstnævntes evne til, ud over optagelse af lyd og billeder ved
hjælp af det indbyggede kamera eller den indbyggede mikrofon, at kunne optage de samme elementer, når disse hidrører fra andre
kilder end nævnte kamera eller nævnte mikrofon. Denne særlige egenskab ved et videokamera, som henhører under underposition
8525 40 99, er derfor navnlig DV-in-funktionen, dvs. videokameraets evne til at optage videosignaler fra eksterne kilder.
Brugeren har direkte adgang til denne funktion, når producenten har sørget for, at DV-in-funktionen let kan aktiveres, idet
aktiveringen er forklaret i den brugsanvisning, som køberen af apparatet får udleveret. Hvis fremgangsmåden ikke fremgår af
denne brugsanvisning, er det – for at DV-in-funktionen kan anses for at udgøre videokameraets væsentligste egenskab – nødvendigt,
at manipulationen let kan foretages af en bruger, som ikke er i besiddelse af særlige kompetencer, og uden at der sker nogen
ændringer i videokameraets hardware. Det er derfor nødvendigt, at videokameraerne inden aktiveringen af DV-in-funktionen er
i besiddelse af en struktur, som omfatter de væsentligste egenskaber ved funktionen, og at de elementer, som bevirker, at
funktionen er aktiv, ikke skyldes tilføjelse af hardware udefra.
For at videokameraet kan tariferes i underposition 8525 40 99, er det endvidere nødvendigt, når manipulationen er blevet udført
og DV-in-funktionen aktiveret, at videokameraet fungerer på tilsvarende måde som et andet videokamera, som udtrykkeligt er
udviklet med henblik på DV-in-funktionen. Det er især nødvendigt, at videokameraet i lighed med sidstnævnte kan bruges til
optagelse af videosignaler fra eksterne kilder, alene og uden at være afhængig af eksternt hardware eller software.
Det fremgår af sagsakterne i hovedsagerne og navnlig af de sagkyndige erklæringer, som den forelæggende ret har anordnet indhentet,
at manipulationen af videokameraerne med henblik på aktivering af DV-in-funktionen er forholdsvis kompliceret. For at udføre
manipulationen af videokameraerne har det været nødvendigt at søge på internettet efter en protokol for manipulation af tasterne
(til Medion-videokameraerne) eller køb af software (til Canon-videokameraerne), og for så vidt angår alle apparaterne har
det været nødvendigt at tilsluttet dem til en PC og at anvende tilbehør såsom et LANC-kabel. Desuden har Medion og Canon under
retsmødet gjort gældende, at når først DV-in-funktionen er aktiveret, er det stadig nødvendigt at forbinde videokameraet til
en PC, for at det kan fungere i denne indstilling.
Set i lyset af disse betragtninger tilkommer det den nationale domstol at bedømme kompleksiteten af de manipulationer, som
er nødvendige for at aktivere DV-in-funktionen, og at kontrollere, hvorvidt de i hovedsagen omtvistede videokameraer kan fungere
alene og på lignende måde som videokameraer, som præsenteres som omfattende DV-in-funktionen. Hvis den forelæggende ret måtte
finde, at en bruger, som ikke er i besiddelse af særlige kompetencer, let kan aktivere DV-in-funktionen og dette uden at der
sker ændringer i videokameraets hardware, og hvis den forelæggende ret har kontrolleret, at videokameraerne kan fungere alene
og på lignende måde, skal videokameraet tariferes i underposition 8525 40 99. Er disse betingelser ikke opfyldt, skal videokameraerne
tariferes i underposition 8525 40 91.
De forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at et videokamera kun kan tariferes i KN-underposition 8525 40 99, hvis funktionen
til optagelse af billeder og lyd fra andre kilder end det indbyggede kamera eller den indbyggede mikrofon er aktiv på tidspunktet
for fortoldningen, eller hvis, selv når producenten ikke har til hensigt at oplyse om denne egenskab, denne funktion kan aktiveres
efter dette tidspunkt ved en let manipulation af apparatet foretaget af en bruger, som ikke er i besiddelse af særlige kompetencer,
og uden at videokameraets hardware ændres. I tilfælde af en efterfølgende aktivering er det desuden nødvendigt, når først
aktiveringen har fundet sted, dels at videokameraet fungerer på lignende måde som et videokamera, hvis funktion til optagelse
af billeder og lyd fra andre kilder end det indbyggede kamera eller den indbyggede mikrofon er aktiv på tidspunktet for fortoldningen,
dels at videokameraet kan fungere alene. Disse betingelser skal kunne kontrolleres på tidspunktet for fortoldningen. Det tilkommer
den nationale domstol at bedømme, hvorvidt disse betingelser er opfyldt. Er disse betingelser ikke opfyldt, skal videokameraet
tariferes i underposition 8525 40 91 i den kombinerede nomenklatur.

Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i
forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:
Et videokamera kan kun tariferes i underposition 8525 40 99 i den kombinerede nomenklatur i bilag I til Rådets forordning
(EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens
forordning (EF) nr. 2263/2000 af 13. oktober 2000, Kommissionens forordning (EF) nr. 2031/2001 af 6. august 2001 og Kommissionens
forordning (EF) nr. 1789/2003 af 11. september 2003, hvis funktionen til optagelse af billeder og lyd fra andre kilder end
det indbyggede kamera eller den indbyggede mikrofon er aktiv på tidspunktet for fortoldningen, eller hvis, selv når producenten
ikke har til hensigt at oplyse om denne egenskab, denne funktion kan aktiveres efter dette tidspunkt ved en let manipulation
af apparatet foretaget af en bruger, som ikke er i besiddelse af særlige kompetencer, og uden at videokameraets hardware ændres.
I tilfælde af en efterfølgende aktivering er det desuden nødvendigt, når først aktiveringen har fundet sted, dels at videokameraet
fungerer på lignende måde som et videokamera, hvis funktion til optagelse af billeder og lyd fra andre kilder end det indbyggede
kamera eller den indbyggede mikrofon er aktiv på tidspunktet for fortoldningen, dels at videokameraet kan fungere alene. Disse
betingelser skal kunne kontrolleres på tidspunktet for fortoldningen. Det tilkommer den nationale domstol at bedømme, hvorvidt
disse betingelser er opfyldt. Er disse betingelser ikke opfyldt, skal videokameraet tariferes i underposition 8525 40 91 i
den kombinerede nomenklatur.
Underskrifter
*
Processprog: tysk.