CELEX: 62006FJ0057
Viešoji tarnyba
Pareigūnai
Pareigų paaukštinimas

1.
Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Kandidato, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, skundas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 25 straipsnio antra pastraipa, 45 straipsnis ir 90 straipsnio 2 dalis)
2.
Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)
3.
Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis; Tarybos reglamentas Nr. 723/2004)
4.
Pareigūnai – Pareigų paaukštinimas – Nuopelnų palyginimas
(Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis)
1.
Nors Paskyrimų tarnyba neprivalo nurodyti sprendimų dėl pareigų paaukštinimo motyvų pareigūnams, kurių pareigos nebuvo paaukštintos,
ji turi motyvuoti savo sprendimą atmesti pareigūno, kurio pareigos nebuvo paaukštintos, skundą, o šio sprendimo atmesti skundą
motyvai laikomi sutampančiais su sprendimo, dėl kurio buvo pateiktas skundas, motyvais.
Kadangi, kaip numatyta Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnyje, pareigos paaukštinamos atrankos pagrindu, pakanka, kad
skundo atmetimo motyvai būtų susiję su teisinių sąlygų, nuo kurių pagal Pareigūnų tarnybos nuostatus priklauso pareigų paaukštinimo
teisėtumas, tenkinimu.
Be to, sprendimas atmesti skundą, pateiktą dėl sprendimo nepaaukštinti pareigų, atitinka motyvavimo reikalavimą, jeigu jis
leidžia suinteresuotajam pareigūnui įvertinti sprendimo nepaaukštinti jo pareigų pagrįstumą ir galimybę pareikšti ieškinį
Bendrijos teisme, o šiam teismui – vykdyti sprendimo dėl pareigų paaukštinimo teisėtumo kontrolę.
Kalbant konkrečiai apie pareigūno, kuris iš vienos institucijos buvo perkeltas į kitą instituciją, situaciją, net jeigu dėl
ypač geros paskutinės vertinimo ataskaitos, parengtos institucijoje, kurioje jis anksčiau dirbo, pageidautina, kad motyvai
būtų išsamesni ir detalesni, reikia pažymėti, jog Paskyrimų tarnyba įvykdo motyvavimo reikalavimą, jei nurodo, kad lyginant
nuopelnus buvo atsižvelgta į visas ataskaitas apie suinteresuotą pareigūną, pažymi, kad buvo palyginti analitiniai ir bendrieji
vertinimai siekiant nesuteikti per didelės reikšmės įvairių vertintojų nuomonėms ir paaiškina, kaip buvo atsižvelgta į darbo
stažą.
Bet kuriuo atveju, jei Paskyrimų tarnyba nurodė pirminius motyvus, papildomi patikslinimai gali būti pateikti nagrinėjant
bylą teisme.
(žr. 25–27, 31 ir 32 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo sprendimai: 1990 m. vasario 7 d. Sprendimo
Culin prieš Komisiją
, C‑343/87, Rink. p. I‑225, 13 punktas; 1993 m. gruodžio 9 d. Sprendimo
Parlamentas prieš Volger
, C‑115/92 P, Rink. p. I‑6549, 22 ir 23 punktai.
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1997 m. gegužės 29 d. Sprendimo
Contargyris prieš Tarybą
, T‑6/96, Rink. VT p. I‑A‑119 ir II‑357, 147 punktas; 1997 m. gruodžio 18 d. Sprendimo
Delvaux prieš Komisiją
, T‑142/95, Rink. VT p. I‑A‑477 ir II‑1247, 84 punktas; 1999 m. balandžio 27 d. Sprendimo
Thinus prieš Komisiją
, T‑283/97, Rink. VT p. I‑A‑69 ir II‑353, 74–76 punktai; 1999 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo
Oliveira prieš Parlamentą
, T‑157/98, Rink. VT p. I‑A‑163 ir II‑851, 50 punktas; 2004 m. birželio 10 d. Sprendimo
Liakoura prieš Tarybą
, T‑330/03, Rink. VT p. I‑A‑191 ir II‑859, 42 punktas; 2005 m. vasario 3 d. Sprendimo
Heurtaux prieš Komisiją
, T‑172/03, Rink. VT p. I‑A‑15 ir II‑63, 44 punktas; 2006 m. spalio 3 d. Sprendimo
Nijs prieš Audito Rūmus
, T‑171/05, Rink. VT p. I‑A‑2‑195 ir II‑A‑2‑999, 42 punktas.
2.
Paskyrimų tarnyba turi didelę diskreciją lygindama tinkamų būti paaukštintiems pareigūnų nuopelnus, o šis palyginimas, grindžiamas
visų pirma vertinimo ataskaitomis, tarnybos interesais ir laikantis vienodo požiūrio principo turi būti atliktas atidžiai
ir nešališkai, naudojant palyginamus informacijos šaltinius. Šiuo tikslu pagal Pareigūnų tarnybos nuostatus ji turi teisę
vertinti tinkamų būti paaukštintiems pareigūnų nuopelnus pagal, jos manymu, tinkamiausią procedūrą ar metodą.
Todėl Bendrijos teismas turi tik patikrinti, ar atsižvelgiant į pagrindus ir priemones, kurie galėjo turėti įtakos administracijos
vertinimui, ši neperžengė pagrįstų ribų ir ar nesinaudojo įgaliojimais akivaizdžiai klaidingai. Taigi teismas negali Paskyrimų
tarnybos atlikto kandidatų kvalifikacijų ir nuopelnų vertinimo pakeisti savuoju.
(žr. 43 ir 44 punktus)
Nuoroda:
Teisingumo Teismo sprendimai: 1976 m. liepos 1 d. Sprendimo
De Wind prieš Komisiją
, 62/75, Rink. p. 1167, 17 punktas; 1992 m. gruodžio 17 d. Sprendimo
Moritz prieš Komisiją
, C‑68/91 P, Rink. p. I‑6849, 16 punktas.
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 2000 m. spalio 3 d. Sprendimo
Cubero Vermurie prieš Komisiją
, T‑187/98, Rink. VT p. I‑A‑195 ir II‑885, 59 punktas; 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo
Casini prieš Komisiją
, T‑132/03, Rink. VT p. I‑A‑253 ir II‑1169, 52 punktas ir nurodyta teismo praktika, 53 ir 54 punktai.
3.
Tiek pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio redakciją, galiojusią iki 2004 m. gegužės 1 d. įsigaliojant Reglamentui
Nr. 723/2004, iš dalies keičiančiam Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo
sąlygas, tiek pagal jo redakciją, galiojančią nuo šios datos, Paskyrimų tarnybai vertinimo ataskaitos yra ypač svarbus vertinimo
faktorius siekiant paaukštinti pareigūno pareigas. Remiantis iki 2004 m. gegužės 1 d. galiojusia Pareigūnų tarnybos nuostatų
45 straipsnio redakcija, atliekant lyginamąjį vertinimą siekiant paaukštinti pareigas, be vertinimo ataskaitų, turėjo būti
atsižvelgiama į antrąjį faktorių, t. y. „nuopelnus“, tačiau tikslus šios sąvokos turinys nebuvo paaiškintas. Į šį klausimą
buvo atsakyta teismų praktikoje, kurioje pažymėta, kad nagrinėjama sąvoka pateikiama nuoroda į kitą informaciją apie pareigūnų
administracinę ir asmeninę situaciją, kuri leistų nesuteikti per didelės reikšmės vertinimui, atliktam tik pagal vertinimų
ataskaitas.
Dabar Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis yra aiškesnis, kiek tai susiję su faktoriais, į kuriuos reikia atsižvelgti
siekiant paaukštinti pareigas, jame, be vertinimo ataskaitų, pateikiama nuoroda į kalbų, išskyrus tą kalbą, apie kurios nuodugnų
mokėjimą suinteresuoti pareigūnai yra pateikę įrodymų, mokėjimą ir tam tikrais atvejais – į vykdytų pareigų lygį; dabar tinkamų
būti paaukštintiems pareigūnų nuopelnus Paskyrimų tarnyba paprastai palygina atsižvelgdama į šiuos tris faktorius, todėl Pareigūnų
tarnybos nuostatų 45 straipsnyje vartojama sąvoka „nuopelnai“ yra kitokios ir iš esmės platesnės apimties nei identiška sąvoka,
vartota šio straipsnio redakcijoje, taikytoje iki 2004 m. gegužės 1 d.
Be to, kadangi iki Reglamento Nr. 723/2004 įsigaliojimo teismų praktikoje buvo pripažįstama, kad vertindama pareigūnų nuopelnus
Paskyrimų tarnyba gali papildomai atsižvelgti į kitus faktorius, kaip antai kandidatų amžius ir su lygiu ar pareigomis susijęs
tarnybos stažas, šie papildomi faktoriai gali būti naudingi ir šiandien, jei tinkamų būti paaukštintiems pareigūnų nuopelnai
vienodi po to, kai atsižvelgiama į tris Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnyje aiškiai numatytus faktorius, ir jie teisėtai
gali turėti lemiamos reikšmės Paskyrimų tarnybai pasirenkant.
(žr. 45 ir 46 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: 1993 m. lapkričio 25 d. Sprendimo
X prieš Komisiją
, T‑89/91, T‑21/92 ir T‑89/92, Rink. p. II‑1235, 49 ir 50 punktai; 1996 m. vasario 29 d. Sprendimo
Lopes prieš Teisingumo Teismą
, T‑280/94, Rink. VT p. I‑A‑77 ir II‑239, 138 punktas; 1997 m. spalio 21 d. Sprendimo
Patronis prieš Tarybą
, T‑168/96, Rink. VT p. I‑A‑299 ir II‑833, 35 punktas; 1998 m. kovo 5 d. Sprendimo
Manzo-Tafaro prieš Komisiją
, T‑221/96, Rink. VT p. I‑A‑115 ir II‑307, 17 ir 18 punktai; 2000 m. vasario 24 d. Sprendimo
Jacobs prieš Komisiją
, T‑82/98, Rink. VT p. I‑A‑39 ir II‑169, 36–39 punktai; 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo
Perez Escanilla prieš Komisiją
, T‑163/01, Rink. VT p. I‑A‑131 ir II‑717, 29 punktas; 2003 m. balandžio 9 d. Sprendimo
Tejada Fernández prieš Komisiją
, T‑134/02, Rink. VT p. I‑A‑125 ir II‑609, 42 punktas.
4.
Nors Bendrijos institucijos turi, pirma, įsitikinti, kad mobilumas nepadaro žalos perkeltų pareigūnų karjerai ir, antra, išnagrinėti
perkeltų pareigūnų situaciją siekiant patikrinti, ar jie nenukentėjo per pareigų paaukštinimo procedūrą, pagal Pareigūnų tarnybos
nuostatų 45 straipsnį jos neturi pareigos nustatyti konkrečių taisyklių, reglamentuojančių perkeltų pareigūnų situaciją.
Pagal Pareigūnų tarnybos nuostatus Paskyrimų tarnyba turi teisę paaukštinti pareigas pagal, jos manymu, tinkamą procedūrą
ir metodus. Todėl atsižvelgiant į Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsniu suteikiamą teisinį pagrindą ir iš jo kylančią
institucijų pareigą visais atvejais atlikti nuopelnų palyginimą, remiantis visų pirma vertinimo ataskaitomis, pareigūnas negali
reikalauti, kad institucija priimtų konkrečias taisykles, reglamentuojančias pareigūnų, kurie buvo joje įvertinti, ir pareigūnų,
kurie buvo perkelti į šią instituciją po to, kai buvo įvertinti kitoje institucijoje, palyginimo procedūrą ir metodus. Šiomis
aplinkybėmis pareigūnas taip pat negali kaltinti atitinkamos institucijos tuo, kad nepriimdama tokių taisyklių ji akivaizdžiai
klaidingai naudojosi įgaliojimais, jeigu jis nepateikia įrodymų, jog nesant tokių priemonių iš tikrųjų kilo šališko pareigūnų
nuopelnų palyginimo pavojus. Be to, priešingai nei Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnio, susijusio visų pirma su vertinimo
ataskaitomis, atveju, iš šių nuostatų 45 straipsnio neišplaukia pareiga priimti pareigų paaukštinimo procedūrų įgyvendinimo
taisykles, net jeigu tam tikros institucijos vidaus sprendimais priėmė minėtoms procedūroms taikomas taisykles.
(žr. 55, 59 ir 60 punktus)
Nuoroda:
Pirmosios instancijos teismo sprendimai: minėto Sprendimo
Cubero Vermurie prieš Komisiją
68–69 punktai; 2004 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo
Tenreiro prieš Komisiją,
T‑216/03, Rink. VT p. I‑A‑245 ir II‑1087, 92 ir 95 punktai.