CELEX: 62008CJ0158
Gemenskapens tullkodex
Förordning (EG) nr 384/96
Skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen
Förordning (EG, Euroatom) nr 2988/95
Skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen
Bearbetning inom ramen för förfarandet för aktiv förädling
Rättsstridig tillämpning

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 13 i rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (
EGT L 56, 1996, s. 1
), liksom av artiklarna 4, 114 och följande artiklar samt av artiklarna 202, 204, 212 och 214 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (
EGT L 302
; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s. 4) (nedan kallad gemenskapens tullkodex).
Begäran har framställts i ett mål mellan Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste (tullkontoret i Trieste) och Pometon SpA avseende import från Kina av tackor av magnesium i obearbetad form av kinesiskt ursprung, vilken deklarerats enligt ett förfarande för aktiv förädling.
De gemenskapsrättsliga bestämmelserna
I artikel 13 i förordning nr 384/96, i dess lydelse vid tidpunkten för omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, föreskrivs följande:
”1.   Om gällande åtgärder kringgås får de antidumpningstullar som har införts enligt denna förordning utvidgas till att omfatta import av likadana produkter eller delar av sådana produkter från tredjeland. Kringgående skall definieras som en förändring i handelsmönstret mellan tredjeland och gemenskapen som härrör från sådant bruk, sådana processer eller sådan bearbetning för vilka ingen annan tillräcklig grund eller ekonomiskt berättigande finns än införandet av antidumpningstullen, om det finns bevis för att verkningarna av denna tull undergrävs i fråga om priser på eller kvantiteter av den likadana produkten och om det finns bevis på förekomsten av dumpning i förhållande till tidigare fastställda normalvärden för den likadana produkten eller liknande produkter.
2.   En hopsättningsverksamhet i gemenskapen eller i ett tredjeland skall anses utgöra kringgående av de gällande åtgärderna om
a)
verksamheten påbörjades eller väsentligt utvidgades efter det att antidumpningsundersökningen inleddes eller omedelbart dessförinnan och de berörda delarna kommer från det land som omfattas av åtgärderna,
b)
delarna utgör 60 % eller mer av det sammanlagda värdet av delarna i den sammansatta produkten; dock skall kringgående inte i något fall anses ske när ökningen av de införda delarnas värde genom sammansättningsverksamheten eller färdigställandet överstiger 25 % av tillverkningskostnaden,
och
c)
tullens positiva verkningar undergrävs i fråga om priser eller kvantiteter av den hopsatta likadana produkten och det finns bevis för dumpning i förhållande till tidigare fastställda normalvärden för den likadana produkten eller liknande produkter.
3.   Undersökningar skall inledas enligt denna artikel när en begäran innehåller tillräcklig bevisning för de faktorer som anges i punkt 1. Undersökningarna skall efter samråd med rådgivande kommittén inledas genom en förordning från kommissionen enligt vilken tullmyndigheterna även skall åläggas att antingen registrera importen enligt artikel 14.5 eller kräva garantier. Undersökningarna skall utföras av kommissionen med eventuellt bistånd av tullmyndigheterna och skall avslutas inom nio månader. Om det slutligen framkommer att en utvidgning av åtgärderna är berättigad skall rådet med enkel majoritet på förslag av kommissionen företa denna utvidgning från och med den dag då registrering infördes enligt artikel 14.5 eller från och med den dag då garantier krävdes. De tillämpliga bestämmelserna i denna förordning som gäller förfaranden vid inledande och genomförande av undersökningar skall gälla enligt denna artikel.
…”
Artikel 114 i gemenskapens tullkodex har följande lydelse:
”1.   Förfarandet för aktiv förädling skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 115, medge att följande varor används i en eller flera förädlingsprocesser inom gemenskapens tullområde:
a)
Icke-gemenskapsvaror som är avsedda för återexport från gemenskapens tullområde som förädlingsprodukter, utan att dessa varor underkastats importtullar eller handelspolitiska åtgärder.
b)
Varor som övergår till fri omsättning med återbetalning eller eftergift av de importtullar som varorna är belagda med, om dessa varor exporteras från gemenskapens tullområde som förädlingsprodukter.
2.   I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
a)
suspensionssystem: förfarandet för aktiv förädling enligt punkt 1 a.
…”
I artikel 551.1 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (
EGT L 253, s. 1
; svensk specialutgåva, område 2, volym 10, s. 1), i dess lydelse vid tidpunkten för omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, föreskrivs vidare följande:
”Tillstånd att använda suspensionssystemet skall endast beviljas, om sökanden verkligen avser att återexportera de primära förädlingsprodukterna från gemenskapens tullområde. I det fallet får användning av suspensionssystemet beviljas för alla varor som skall förädlas.”
I artikel 4.3 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen (
EGT L 312, s. 1
) anges följande:
”Beroende på omständigheterna skall handlingar leda till att en förmån inte beviljas eller till att den dras in om handlingarna bevisligen har till syfte att leda till att någon får en förmån som strider mot målen i den gemenskapslagstiftning som är tillämplig i det enskilda fallet därför att de villkor som krävs för att få förmånen har konstruerats.”
Tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Enligt beslutet om hänskjutande köpte Pometon SpA, under perioden från slutet av år 1998 till år 2001, av det närstående bolaget Pometon doo, bildat år 1998 och med säte i Sezana (Slovenien), tackor av magnesium i obearbetad form från Kina, som hade sitt ursprung i det landet. Importen av denna vara till gemenskapen medförde att en antidumpningstull skulle tillämpas enligt rådets förordning (EG) nr 2402/98 av den 3 november 1998 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av obearbetat, olegerat magnesium med ursprung i Folkrepubliken Kina och om slutgiltigt uttag av den preliminära tullen (
EGT L 298, s. 1
). Importen skedde för Pometon doo:s räkning enligt bearbetningsavtal. Pometon doo var enligt dessa avtal uppdragsgivare etablerad i tredjeland. Pometon SpA ansökte om att varan skulle hänföras till förfarandet för aktiv förädling med en suspensionsperiod på sex månader, vilket beviljades. Varan bearbetades av Pometon SpA till magnesiumkorn, en vara som inte var föremål för någon antidumpningstull, varefter den återexporterades via tullkontoret i Fernetti (Italien).
I beslutet om hänskjutande anges att den vara som är aktuell i målet vid den nationella domstolen aldrig nådde anläggningen i Slovenien, utan helt enkelt förvarades på en parkeringsplats och sedan återimporterades till Italien genom att varan såldes av Pometon doo till Pometon SpA. Av beslutet om hänskjutande framgår även att cirka 87 procent av de varor som exporterades av Pometon SpA omedelbart återfördes till Italien och omsattes på den europeiska marknaden.
Med hänsyn till dessa omständigheter fann Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane att den tillfälliga import från Kina av tackor av magnesium i obearbetad form av kinesiskt ursprung som hade deklarerats enligt ett förfarande för aktiv förädling i själva verket utgjorde slutgiltig import av denna vara. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane fattade därför beslut om påförande av tilläggsavgifter och om rättelse, vilka överklagades av Pometon SpA. Överklagandet bifölls av Commissione tributaria provinciale di Trieste.
Denna dom överklagades av Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Trieste, och Pometon SpA gav in ett anslutningsöverklagande. Mot denna bakgrund beslutade Commissione tributaria regionale di Trieste att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen:
”1)
Är det riktigt att anse att förfarandet för aktiv förädling, såsom det tillämpats av Pometon SpA, kan utgöra ett åsidosättande av gemenskapens tullpolitiska principer och, närmare bestämt, av principerna i den allmänna och särskilda antidumpningslagstiftningen, utöver dem i gemenskapens tullkodex …? Ska närmare bestämt artikel 13 i förordning (EEG) nr 384/9[6] anses utgöra en princip med allmän giltighet som är tillämplig som en allmän bestämmelse i gemenskapens rättsordning, direkt bindande även i förhållandet mellan de nationella myndigheterna och skattebetalarna, utöver vid påförandet av antidumpningstullar? Är det exempelvis möjligt att åberopa denna bestämmelse i samband med tullkontroller enligt artikel 4.14 i gemenskapens tullkodex …[?]
2)
Ska artikel 13 i förordning (EG) nr 384/[96], avseende kringgående av antidumpningsbestämmelserna, jämförd med artikel 114 och följande artiklar i gemenskapens tullkodex …, avseende förfarandet för aktiv förädling, och med artiklarna 202, 204, 212 och 214, avseende uppkomsten av en tullskuld, tolkas så, att det inte är uteslutet att en vara ska beläggas med en antidumpningstull när ett rättssubjekt hemmahörande i ett land som inte är föremål för antidumpningsåtgärder först köper varan i ett land som är föremål för sådana åtgärder och utan att bearbeta varan på något sätt tillfälligt importerar den till gemenskapen enligt förfarandet för aktiv förädling för att därefter tillfälligt och för ett begränsat antal timmar återimportera den bearbetade varan och omedelbart sälja den till just det bolag, hemmahörande i en medlemsstat, som genomfört den aktiva förädlingen[?]
3)
… Kan en domstol i en medlemsstat, när det inte förekommer några gemenskapsrättsliga straffbestämmelser – vilket är fallet såvitt förevarande domstol kan bedöma – tillämpa bestämmelser i den egna rättsordningen, såsom artiklarna 1343 (rättsstridigt syfte), 1344 (avtal som ingåtts i syfte att kringgå lagen) och 1345 (rättsstridig grund) i den italienska civillagen och artikel 1414 och följande artiklar i den italienska civillagen avseende fiktiva transaktioner, som innebär att det under vissa förutsättningar är möjligt att ogiltigförklara avtal om aktiv förädling och om försäljning av förädlingsprodukten på grundval av ett fastställt åsidosättande av ovannämnda gemenskapsrättsliga principer[?]
4)
… Kan EG-domstolen ange andra skäl eller tolkningskriterier för att ovannämnda transaktion, om den har genomförts för att kringgå antidumpningstullarna, ska anses förenlig med förfarandet för aktiv förädling eller om den tvärtom ska anses utgöra ett åsidosättande av tullprinciper om tillämpningen av antidumpningstullar, vilka EG-domstolen ombeds att ange [?]
5)
… Kan EG-domstolen ange andra skäl eller tolkningskriterier för att betrakta den aktuella transaktionen som en slutgiltig import av en vara som är belagd med en antidumpningstull[?] ”
Prövning av tolkningsfrågorna
Upptagande till sakprövning
Pometon SpA har i huvudsak gjort gällande att de frågor som har ställts inte kan tas upp till sakprövning, eftersom de syftar till att från domstolen erhålla juridisk rådgivning och inte tolkning av gemenskapsrätten, att frågorna har ställts till en domstol som inte är behörig att pröva dem och att den nationella domstolen varken har angett de gemenskapsrättsliga bestämmelser som den begär tolkning av eller de allmänna principer som den hänvisar till.
Denna argumentation kan inte godtas.
Enligt fast rättspraxis presumeras nationella domstolars frågor om tolkningen av gemenskapsrätten som ställs inom ramen för den beskrivning av omständigheterna i målet och tillämplig lagstiftning som den nationella domstolen har lämnat på eget ansvar, och vilka det inte ankommer på EG-domstolen att pröva riktigheten av, vara relevanta. En begäran om förhandsavgörande från en nationell domstol kan bara avvisas av EG-domstolen då det är uppenbart att den begärda tolkningen av gemenskapsrätten inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten i målet vid den nationella domstolen eller då frågorna är hypotetiska eller EG-domstolen inte förfogar över de uppgifter om sakförhållandena eller de rättsliga förhållandena som är nödvändiga för att kunna besvara frågorna på ett ändamålsenligt sätt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 juni 2007 i de förenade målen
C-222/05–C-225/05, van der Weerd m.fl., REG 2007, s. I-4233
, punkt 22 och där angiven rättspraxis).
Det framgår inte att den tolkning som begärts i det nu aktuella målet helt saknar beröringspunkter med gemenskapsrätten och att domstolen därför inte skulle vara behörig att pröva frågorna, eller att det är uppenbart att den begärda tolkningen inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten i målet vid den nationella domstolen. De sakförhållanden och de rättsliga förhållanden som är nödvändiga för att domstolen ska kunna besvara frågorna på ett ändamålsenligt sätt framgår av beslutet om hänskjutande. I detta beslut anges dessutom de bestämmelser som den hänskjutande domstolen begär tolkning av.
Av detta följer att tolkningsfrågorna kan tas upp till sakprövning.
Den första och den andra frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt sin första och sin andra fråga för att få klarlagt i vilken mån bestämmelserna i artikel 13 i förordning nr 384/96 är tillämpliga på en sådan tvist som den som den har att pröva.
I artikel 13.3 i förordning nr 384/96 föreskrivs att om det finns tillräcklig bevisning för ett kringgående av antidumpningstullar ska kommissionens beslut att inleda en undersökning antas genom en förordning. Om det genom denna undersökning slutligen kan fastställas att det föreligger omständigheter som motiverar en utvidgning av tillämpningen av antidumpningstullarna till att omfatta import av likadana produkter eller delar av sådana produkter från tredjeland, ska rådet med enkel majoritet på förslag av kommissionen besluta om en sådan utvidgning.
Det är i förevarande fall tillräckligt att konstatera att kommissionen inte antog någon förordning med beslut om att inleda en undersökning, lika lite som rådet fattade något beslut om att utvidga tillämpningsområdet för antidumpningsåtgärder.
Av detta följer att bestämmelserna i artikel 13 i förordning nr 384/96 i alla händelser inte är tillämpliga på tvisten i målet vid den nationella domstolen, varför det inte är nödvändigt att pröva huruvida punkt 1 i sagda artikel, i dess lydelse vid tidpunkten för omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, tar sikte på sådana transaktioner som genomförts av Pometon SpA.
Den första och den andra frågan ska således besvaras enligt följande. Artikel 13 i förordning nr 384/96 är inte tillämplig i avsaknad av ett beslut av rådet, fattat på förslag av kommissionen, om att utvidga tillämpningsområdet för antidumpningstullarna till att omfatta import av likadana produkter eller delar av sådana produkter från tredjeland.
Den tredje, den fjärde och den femte frågan
Den tredje, den fjärde och den femte frågan rör frågan huruvida en transaktion som innebär att ett bolag importerar en vara som är föremål för antidumpningstullar enligt förfarandet för aktiv förädling, bearbetar den till en vara som inte är föremål för sådana tullar och sedan återexporterar den till ett närstående bolag i ett angränsande tredjeland som i sin tur återför dessa varor till gemenskapen genom att sälja dem till det första bolaget, ska anses som en slutgiltig import till gemenskapens tullområde.
Enligt artikel 114 i gemenskapens tullkodex ska förfarandet för aktiv förädling medge att icke-gemenskapsvaror används inom gemenskapens tullområde när dessa varor är avsedda att därefter återexporteras utanför detta område. Användningen består i att varorna underkastas processer av ”förädling”, det vill säga, bland annat bearbetning. De återexporterade varorna kallas för ”förädlingsprodukter”.
Återexporten av varorna i form av förädlingsprodukter utanför gemenskapens tullområde utgör ett villkor för att förfarandet för aktiv förädling ska vara tillämpligt. Följaktligen kan detta förfarande tillämpas lagligen endast om varorna verkligen är avsedda att återexporteras utanför gemenskapens tullområde. Det erinras om detta i ovannämnda artikel 551.1 i förordning nr 2454/93, enligt vilken det krävs att den som begär förmånen ”verkligen avser att återexportera” varorna i fråga.
Det följer nämligen av de bestämmelser som tillsammans utgör den rättsliga regleringen av den aktiva förädlingen att själva syftet med denna förädling är att från tullar uteslutande undanta varor som endast tillfälligt förts in i gemenskapens tullområde för att behandlas, repareras eller bearbetas och därefter återexporteras, för att på så sätt undvika att den ekonomiska verksamhet som bedrivs i länderna i gemenskapen bestraffas.
Av detta följer med nödvändighet att ett förfarande som det som beskrivs i punkt 8 ovan, som endast består i att förflytta en vara över landgränsen utan verklig avsikt att återexportera den, för att kort tid därefter återimportera sagda vara, strider mot själva syftet med förfarandet för aktiv förädling och har en skadlig inverkan på de gemenskapsrättsliga bestämmelsernas effektivitet.
Det ankommer uteslutande på den hänskjutande domstolen att kontrollera huruvida de omständigheter som gav upphov till den tvist som den har att pröva utgör ett sådant rättsstridigt förfarande.
Vad beträffar följderna av att ett sådant rättsstridigt förfarande konstateras, anges i artikel 4.3 i förordning nr 2988/95, som har allmän giltighet, att ”[b]eroende på omständigheterna skall handlingar leda till att en förmån inte beviljas eller till att den dras in om handlingarna bevisligen har till syfte att leda till att någon får en förmån som strider mot målen i den gemenskapslagstiftning som är tillämplig i det enskilda fallet därför att de villkor som krävs för att få förmånen har konstruerats”.
Domstolen har tidigare slagit fast att skyldigheten att återbetala en förmån som tillförskaffats otillbörligen, genom ett rättsstridigt förfarande, inte strider mot legalitetsprincipen. Denna skyldighet utgör nämligen inte en sanktion, utan är helt enkelt följden av konstaterandet att villkoren för att få den förmån som följer av gemenskapsbestämmelserna har uppfyllts på ett konstruerat sätt, vilket innebär att förmånen har tillförskaffats otillbörligen och att återbetalningsskyldighet följaktligen är motiverad (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 december 2000 i mål C-110/99, Emsland-Stärke, REG 2000, s. I-11569, punkt 56).
På samma sätt är en importör som rättsstridigt har tillämpat och dragit fördel av förfarandet för aktiv förädling genom att konstruera de villkor som krävs för att detta förfarande ska vara tillämpligt skyldig att betala de tullar som är hänförliga till de aktuella varorna, oberoende av om han i förekommande fall även åläggs administrativa, civilrättsliga eller straffrättsliga sanktioner i enlighet med den nationella lagstiftningen.
Den tredje, den fjärde och den femte frågan ska således besvaras enligt följande. En transaktion som endast består i att förflytta en vara över landgränsen, efter det att den bearbetats till en vara som inte är föremål för antidumpningstullar, utan verklig avsikt att återexportera den, för att kort tid därefter återimportera den, kan inte lagligen hänföras till förfarandet för aktiv förädling. Den importör som rättsstridigt har tillämpat och dragit fördel av detta förfarande är skyldig att betala de tullar som är hänförliga till de aktuella varorna, oberoende av om han i förekommande fall även åläggs administrativa, civilrättsliga eller straffrättsliga sanktioner i enlighet med den nationella lagstiftningen. Det ankommer på den behöriga nationella domstolen att, med beaktande av de ovan angivna övervägandena, bedöma huruvida den transaktion som är för handen i det nationella målet ska anses vara rättsstridig i förhållande till gemenskapsrätten.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttranden till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:

1)
Artikel 13 i rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen är inte tillämplig i avsaknad av ett beslut av Europeiska unionens råd, fattat på förslag av Europeiska gemenskapernas kommission, om att utvidga tillämpningen av antidumpningstullarna till att omfatta import av likadana produkter eller delar av sådana produkter från tredjeland.

2)
En transaktion som endast består i att förflytta en vara över landgränsen, efter det att den bearbetats till en vara som inte är föremål för antidumpningstullar, utan verklig avsikt att återexportera den, för att kort tid därefter återimportera den, kan inte lagligen hänföras till förfarandet för aktiv förädling. Den importör som rättsstridigt har tillämpat och dragit fördel av detta förfarande är skyldig att betala de tullar som är hänförliga till de aktuella varorna, oberoende av om han i förekommande fall även åläggs administrativa, civilrättsliga eller straffrättsliga sanktioner i enlighet med den nationella lagstiftningen. Det ankommer på den behöriga nationella domstolen att, med beaktande av de ovan angivna övervägandena, bedöma huruvida den transaktion som är för handen i det nationella målet ska anses vara rättsstridig i förhållande till gemenskapsrätten.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: italienska.