CELEX: 62007CJ0139
Muutoksenhaku
Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin
Asetus (EY) N:o 1049/2001
Valtiontukien valvontamenettelyihin liittyvät asiakirjat
Tutkintatoimien tarkoitusten suojaan liittyvä poikkeus
Asianomaisen toimielimen velvollisuus tutkia konkreettisesti tutustumishakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen sisältö

Euroopan yhteisöjen komissio vaatii muutoksenhaussaan asiassa T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau vastaan komissio, 14.12.2006
annetun sen tuomion (Kok., s. II‑5131; jäljempänä valituksenalainen tuomio) kumoamista, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
kumosi komission 28.5.2002 tekemän päätöksen (jäljempänä riidanalainen päätös) siltä osin kuin sillä evättiin oikeus tutustua
Technische Glaswerke Ilmenau GmbH:lle (jäljempänä TGI) myönnettyjen valtiontukien valvontamenettelyihin liittyviin asiakirjoihin.

Asiaa koskevat oikeussäännöt
EY 255 artiklassa taataan kaikille unionin kansalaisille sekä kaikille luonnollisille henkilöille, jotka asuvat jossain jäsenvaltiossa,
tai kaikille oikeushenkilöille, joilla on sääntömääräinen kotipaikka jossain jäsenvaltiossa, oikeus tutustua Euroopan parlamentin,
neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission asiakirjoihin neuvoston yleisen tai yksityisen edun mukaisista syistä määrittämien
periaatteiden ja edellytysten mukaisesti.
Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin
ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) on annettu EY 255 artiklan 2 kohdan nojalla.
Kyseisen asetuksen 4, 6 ja 11 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(4)      Tämän asetuksen tarkoituksena on antaa yleisön oikeudelle tutustua asiakirjoihin mahdollisimman täysimääräinen vaikutus ja
määritellä sitä koskevat yleiset periaatteet ja rajoitukset EY:n perustamissopimuksen 255 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
– –
(6)      Laajempi mahdollisuus tutustua asiakirjoihin olisi myönnettävä tapauksissa, joissa toimielimet toimivat lainsäätäjinä, myös
silloin kun ne toimivat siirretyn toimivallan nojalla, kuitenkin siten, että samalla säilytetään toimielinten päätöksenteon
tehokkuus. Tällaisten asiakirjojen olisi oltava mahdollisimman laajasti suoraan yleisön tutustuttavissa.
– –
(11)      Toimielinten kaikkien asiakirjojen olisi pääsääntöisesti oltava yleisön tutustuttavissa. Tiettyjä yleisiä ja yksityisiä etuja
on kuitenkin suojattava poikkeussäännöksin. Toimielimillä olisi oltava mahdollisuus suojata sisäisiä keskustelujaan ja neuvottelujaan
silloin, kun se on välttämätöntä, jotta voidaan turvata toimielinten kyky hoitaa tehtäviään. – –”
Asetuksen N:o 1049/2001 1 artiklan, jonka otsikko on ”Tarkoitus”, a alakohdassa säädetään, että asetuksen tarkoituksena on
”määritellä ne julkiseen tai yksityiseen etuun perustuvat periaatteet, edellytykset ja rajoitukset, jotka koskevat EY:n perustamissopimuksen
255 artiklassa tarkoitettua oikeutta tutustua Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission, jäljempänä ’toimielimet’, asiakirjoihin,
siten, että taataan mahdollisimman laaja oikeus tutustua asiakirjoihin”.
Saman asetuksen 2 artiklan, jonka otsikko on ”Asiakirjoihin tutustumiseen oikeutetut ja soveltamisala”, 1 kohdassa annetaan
jokaiselle unionin kansalaiselle sekä jokaiselle luonnolliselle henkilölle, joka asuu jossain jäsenvaltiossa, sekä jokaiselle
oikeushenkilölle, jolla on sääntömääräinen kotipaikka jossain jäsenvaltiossa, oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin ”tässä
asetuksessa määriteltyjen periaatteiden, edellytysten ja rajoitusten mukaisesti”. Tämän saman artiklan 3 kohdassa säädetään,
että tätä asetusta sovelletaan kaikkiin toimielimen hallussa oleviin asiakirjoihin, toisin sanoen toimielimen laatimiin tai
sen vastaanottamiin ja sen hallussa oleviin asiakirjoihin ”kaikilla Euroopan unionin toiminnan aloilla”.
Asetuksen N:o 1049/2001 3 artiklan a alakohdassa säädetään, että tässä asetuksessa tarkoitetaan ”asiakirjalla” ”mitä tahansa
tallennetta (paperille tulostettua tai sähköisessä muodossa tallennettua tekstiä taikka ääni- tai kuvatallennetta tai audiovisuaalista
tallennetta), joka koskee toimielimen vastuualueeseen kuuluvia politiikkoja, toimintaa ja päätöksiä”.
Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Poikkeukset”, säädetään seuraavaa:
”– –
2.      Toimielimet kieltäytyvät antamasta tutustuttavaksi asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi:
–        – –
–        tuomioistuinkäsittelyn ja oikeudellisen neuvonannon suojaa;
–        tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa;
jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista.
3.      Asiakirjaa, jonka toimielin on laatinut sisäiseen käyttöön tai jonka se on vastaanottanut ja joka liittyy asiaan, josta toimielin
ei ole tehnyt päätöstä, ei anneta tutustuttavaksi, jos asiakirjan sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi vakavasti
toimielimen päätöksentekomenettelyä, jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista.
Tutustuttavaksi ei anneta asiakirjaa, joka sisältää sisäiseen käyttöön tarkoitettuja mielipiteitä osana asianomaisen toimielimen
neuvotteluja ja alustavia keskusteluja päätöksen tekemisen jälkeenkään, jos asiakirjan sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi
vakavasti toimielimen päätöksentekomenettelyä, jollei ylivoimainen yleinen etu edellytä ilmaisemista.
– –
6.      Jos vain osaan pyydetystä asiakirjasta voidaan soveltaa poikkeusta, muut asiakirjan osat luovutetaan.
7.      Edellä 1–3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia sovelletaan ainoastaan niin kauan kuin suojelu on asiakirjan sisällön kannalta
perusteltua. – –”
Asetuksen N:o 1049/2001 6 artiklan, jonka otsikko on ”Hakemukset”, 1 kohdassa säädetään, että ”hakemus saada tutustua asiakirjoihin
on esitettävä – – riittävän täsmällisesti, jotta asiakirja on toimielimen tunnistettavissa ” ja että ”hakijan ei tarvitse
perustella hakemusta”. Mainitun artiklan 2 kohdassa säädetään, että ”jos hakemus ei ole riittävän täsmällinen, toimielin pyytää
hakijaa täsmentämään hakemustaan ja avustaa hakijaa tässä”. Saman artiklan 3 kohdassa säädetään, että ”jos hakemus koskee
erittäin pitkää asiakirjaa tai erittäin suurta määrää asiakirjoja, kyseinen toimielin voi neuvotella hakijan kanssa epävirallisesti
kohtuullisen ratkaisun löytämiseksi”.
EY:n perustamissopimuksen [88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetussa neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1) määritellään menettelyt, joita sovelletaan komission käyttäessä sille EY 88
artiklassa myönnettyä toimivaltaa lausua valtiontukien soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.
Asetuksen N:o 659/1999 20 artiklassa, jonka otsikko on ”Asianomaisten osapuolten oikeudet”, säädetään seuraavaa:
”1.      Asianomaiset osapuolet voivat 6 artiklan mukaisesti tehdä huomautuksia muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevasta
komission päätöksestä. Asianomaisille osapuolille, jotka ovat tehneet tällaisia huomautuksia, ja kaikille yksittäisen tuen
saajille toimitetaan jäljennös komission 7 artiklan mukaisesti tekemästä päätöksestä.
2.      Asianomaiset osapuolet voivat toimittaa komissiolle tietoja oletetuista sääntöjenvastaisista tuista ja tuen väärinkäytöstä.
Jos komissio katsoo, että sillä ei saamiensa tietojen perusteella ole riittävää syytä ottaa kantaa asiaan, se ilmoittaa tästä
asianomaiselle osapuolelle. Jos komissio tekee päätöksen asiassa, jota toimitetut tiedot koskevat, se toimittaa jäljennöksen
päätöksestä asianomaiselle osapuolelle.
3.      Asianomaiset osapuolet voivat pyynnöstään saada jäljennöksen 4 artiklan, 7 artiklan, 10 artiklan 3 kohdan ja 11 artiklan mukaisista
päätöksistä.”

Asian taustalla olevat tosiseikat
Saksan liittotasavalta ilmoitti 1.12.1998 päivätyllä kirjeellä komissiolle TGI:n taloudellisen aseman lujittamiseen tähtäävistä
eri toimenpiteistä, joita olivat osittainen maksusta vapauttaminen ja pankkilaina.
Komissio aloitti 4.4.2000 kyseistä vapauttamista ja mainittua lainaa koskevan, EY 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn muodollisen
tutkintamenettelyn, joka rekisteröitiin numerolla C 19/2000.
Komissio katsoi 12.6.2001 tekemässään päätöksessä, jossa se tarkasteli ainoastaan maksusta vapauttamista koskevaa toimenpidettä,
että tämä toimenpide oli yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki. TGI riitautti tämän päätöksen nostamalla ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa 28.8.2001 kumoamiskanteen, joka hylättiin asiassa T-198/01, Technische Glaswerke Ilmenau vastaan
komissio, 8.7.2004 annetulla tuomiolla (Kok., s. II‑2717), joka pysytettiin yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-404/04 P 11.1.2007
antamalla tuomiolla.
Komissio aloitti 3.7.2001 EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisen toisen muodollisen tutkintamenettelyn, joka kirjattiin numerolla
C 44/2001 ja joka koski muun muassa pankkilainaa.
TGI esitti 24.10.2001 päivätyllä kirjeellään toista muodollista tutkintamenettelyä koskevat huomautuksensa ja pyysi komissiolta
saada tutustua asiakirja-aineiston siihen osaan, joka ei ollut luottamuksellinen, sekä esittää tämän jälkeen uusia huomautuksia.
Komissio hylkäsi tämän hakemuksen 23.11.2001 päivätyllä kirjeellään.
TGI pyysi 1.3.2002 päivätyssä kirjeessään asetuksen N:o 1049/2001 perusteella, että se saisi tutustua kaikkiin niihin asiakirjoihin,
jotka sisältyivät komission asiakirja-aineistoihin, jotka koskivat TGI:tä koskevia tukiasioita, ja etenkin numerolla C 44/2001
rekisteröityä asiaa ja myös kaikkiin niihin asiakirjoihin, jotka sisältyivät komission asiakirja-aineistoihin, jotka koskivat
Schott Glas ‑yritykselle myönnettyjä valtiotukia, muihin yrityksiin liittyviä liikesalaisuuksia lukuun ottamatta.
Komissio hylkäsi asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen 27.3.2002 päivätyllä kirjeellään, ja se totesi muun muassa,
että pyydettyihin asiakirjoihin sovellettiin asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa säädettyä poikkeusta. Komissio
täsmensi myös, että TGI:tä koskevat asiakirjat ovat asiakirjoja, jotka ovat osa numerolla C 44/2001 rekisteröityä asiaa, jota
koskeva muodollinen tutkintamenettely oli vireillä.
TGI teki 15.4.2002 päivätyssä, komission pääsihteerille osoitetussa kirjeessään asetuksen N:o 1049/2001 7 artiklan 2 kohdan
nojalla asiakirjoihin tutustumista koskevan uudistetun hakemuksen.
Komission pääsihteeri hylkäsi riidanalaisella päätöksellä tämän tutustumishakemuksen vahvistaen näin TGI:lle jo osoitetun
kielteisen päätöksen siitä syystä, että näiden eri asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen voisi vahingoittaa tarkastus-
ja tutkintatoimien tarkoitusten suojaa. Tästä tutustumisoikeudesta tehtävästä poikkeuksesta säädetään nimenomaisesti asetuksen
N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa.
Riidanalaisessa päätöksessä todetaan lisäksi TGI:n hakemuksesta, jossa se oli pyytänyt saada tutustua erääseen asiakirjaan,
joka sisälsi erästä Schott Glasin hanketta koskevan yksityiskohtaisen kuvauksen, että sillä, että annettaisiin mahdollisuus
tutustua tähän asiakirjaan, saatettaisiin vahingoittaa vakavasti tämän yhtiön kaupallisia etuja ja että tämä etu oli nimenomaisesti
suojattu tutustumisoikeudesta kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa säädetyllä poikkeuksella. Samassa päätöksessä täsmennetään
lisäksi, että mahdollisuutta antaa pyydettyjen asiakirjojen ne osat, joita poikkeukset eivät koskeneet, oli tutkittu, mutta
että oli käynyt ilmi, ettei näitä asiakirjoja voitu jakaa luottamuksellisiin ja ei-luottamuksellisiin osiin. Lopuksi siinä
mainitaan myös, että kyseisten asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemista ei voitu perustella minkäänlaisella ylivoimaisella
yleisellä edulla.
Komissio teki asiaa nro C 44/2001 koskevan toisen muodollisen tutkintamenettelyn päätteeksi 2.10.2002 päätöksen C(2002) 2147
lopullinen, jossa se katsoi muun muassa, että TGI:lle myönnetty pankkilaina oli yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki.
TGI riitautti tämän päätöksen nostamalla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 17.12.2002 kumoamiskanteen (asia T-378/02),
mutta tämä asia määrättiin 16.5.2007 poistettavaksi rekisteristä.

Oikeudenkäyntimenettely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
TGI nosti 8.8.2002 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon jätetyllä kannekirjelmällä kanteen, jossa se vaati riidanalaisen
päätöksen kumoamista paitsi siltä osin kuin viimeksi mainitulla evättiin oikeus saada tutustua asiakirjoihin, jotka liittyivät
suoraan Schott Glasia koskevaan vireillä olevaan valtiontukien valvontamenettelyyn. Ruotsin kuningaskunta ja Suomen tasavalta
hyväksyttiin väliintulijoiksi tukemaan TGI:n vaatimuksia.
Komissio puolestaan vaati Schott Glasin tukemana, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäisi kanteen perusteettomana.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin yhtäältä jätti valituksenalaisella tuomiolla kanteen tutkittavaksi ottamatta siltä osin
kuin siinä vaadittiin kumoamaan tehdyksi väitetty implisiittinen kielteinen päätös, joka koski hakemusta saada tutustua asiakirjoihin,
jotka liittyivät ”Jenaer Schott Glasin yksityistämisen yhteydessä lopetettuun tukimenettelyyn”, ja toisaalta se kumosi riidanalaisen
päätöksen siltä osin kuin sillä evättiin oikeus tutustua TGI:lle myönnettyjen valtiontukien valvontamenettelyyn liittyviin
asiakirjoihin.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi TGI:n asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan, joka koskee asiakirjoihin tutustumista
koskevasta oikeudesta tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojan vuoksi tehtävää poikkeusta, rikkomiseen
liittyvästä kanneperusteesta aluksi valituksenalaisen tuomion 76 kohdassa, että tutustumishakemuksessa tarkoitetut asiakirjat
liittyivät todella kyseisen asetuksen 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuihin ”tutkintatoimiin”,
minkä jälkeen se katsoi tuomion 77 kohdassa, että ainoastaan se seikka, että asiakirja koskee poikkeuksella suojattua etua,
ei riittänyt perusteluksi poikkeuksen soveltamiselle. Se lisäsi, että tällainen soveltaminen voidaan lähtökohtaisesti perustella
vain siinä tapauksessa, että toimielin on etukäteen arvioinut ensinnäkin sitä, aiheutuuko asiakirjaan tutustumisesta konkreettisesti
ja tosiasiallisesti haittaa suojatulle edulle, ja toiseksi sitä, että niissä tilanteissa, joita kyseisen asetuksen 4 artiklan
2 ja 3 kohta koskevat, ei ole olemassa ylivoimaista yleistä etua, joka edellyttäisi pyydetyn asiakirjan sisältämien tietojen
ilmaisemista. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätteli tästä, että tutkiminen, joka toimielimen on poikkeusta soveltaakseen
lähtökohtaisesti suoritettava, on tehtävä konkreettisella tavalla, ja sen on ilmettävä päätöksen perusteluista.
Tämän jälkeen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin täsmensi valituksenalaisen tuomion 78 kohdassa asetuksesta N:o 1049/2001
ilmenevän, että kaikkia sen 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuja poikkeuksia on sovellettava ”asiakirjaan”. Tässä samassa kohdassa
se totesi myös asiassa T-2/03, Verein für Konsumenteninformation vastaan komissio, 13.4.2005 annetun tuomion (Kok., s. II-1121)
70 kohtaan viitaten, että jokainen hakemuksessa tarkoitettu asiakirja on siis tutkittava konkreettisesti.
Vielä tähän viimeksi mainittuun tuomioon viitaten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin korosti valituksenalaisen tuomion
79 kohdassa, että ainoastaan konkreettinen asiakirjakohtainen tutkiminen – abstraktin ja yleisen tutkimisen sijaan – voi mahdollistaa
sen, että toimielin arvioi, onko hakijalle mahdollista myöntää asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan mukainen oikeus
tutustua asiakirjojen osiin, ja että tutustumisoikeudesta tehtävien poikkeusten ajallisen soveltamisen osalta kyseisen asetuksen
4 artiklan 7 kohdassa säädetään, että mainitun artiklan 1–3 kohdassa säädettyjä poikkeuksia sovelletaan ainoastaan niin kauan
kuin suojelu on ”asiakirjan sisällön” kannalta perusteltua. Tämän jälkeen se katsoi kyseisen tuomion 80 kohdassa, että tässä
tapauksessa riidanalaisen päätöksen perusteluista ei ilmennyt, että komissio olisi arvioinut tutustumishakemuksessa tarkoitettujen
asiakirjojen sisältöä konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi lisäksi valituksenalaisen tuomion 85 kohdassa, että toimielimen velvollisuudessa
arvioida konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti tutustumishakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen sisältöä on kyse periaatteellisesta
ratkaisusta, jota sovelletaan kaikkiin asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1–3 kohdassa mainittuihin poikkeuksiin riippumatta
siitä, mihin alaan pyydetyt asiakirjat liittyvät, olipa kyse sitten kartellialasta tai julkisten tukien valvonnan alasta.
Valituksenalaisen tuomion 86 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kuitenkin lisäsi tähän, että mainittu tutkiminen
voi olla tarpeetonta silloin, kun käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvien erityisten olosuhteiden vuoksi on selvää, että oikeus
tutustua asiakirjoihin on evättävä tai päinvastoin myönnettävä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan näin voisi
olla erityisesti silloin, jos jokin poikkeus tutustumisoikeudesta koskee selvästi joko tiettyjä asiakirjoja kokonaisuudessaan,
tai käänteisesti, jos asiakirjoihin on selvästi mahdollista tutustua kokonaisuudessaan, taikka jos komissio on jo arvioinut
asiakirjoja konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti samankaltaisissa olosuhteissa.
Tutkiakseen, kuten valituksenalaisen tuomion 87 kohdassa todetaan, koskiko TGI:n hakemus asiakirjoja, joiden osalta tapauksen
olosuhteista johtuen ei ollut tarpeen suorittaa tällaista konkreettista ja asiakirjakohtaista tutkimista, ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin totesi kyseisen tuomion 88 kohdassa, että komissio perusteli tarkastus- ja tutkintatoimien tarkoitusten suojaan
perustuvan poikkeuksen soveltamista riidanalaisessa päätöksessä vetoamalla siihen, että vireillä olevissa tutkimuksissa, jotka
koskevat valtiontuen yhteensopivuutta yhteismarkkinoille, on välttämätöntä, että komissio, jäsenvaltio ja asianomaiset yritykset
tekevät lojaalia yhteistyötä ja että niiden välillä vallitsee keskinäinen luottamus, jotta eri ”osapuolet” voivat esittää
kantansa vapaasti, ja siihen, että näihin tutkimuksiin liittyvien asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemisella ”voidaan
vaarantaa kyseistä vuoropuhelua ja siten haitata – – kantelun käsittelyä”.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisen tuomion 89 kohdassa, että näin yleisellä arvioinnilla, jota
sovelletaan hallintomenettelyn koko asiakirja-aineistoon, joka liittyy TGI:lle myönnettyjen valtiontukien valvontamenettelyihin,
ei osoiteta, että asiaan liittyisi erityisiä olosuhteita, joiden johdosta olisi mahdollista katsoa, ettei kyseisen hallintomenettelyn
asiakirja-aineiston muodostavien asiakirjojen osalta ollut tarpeen suorittaa konkreettista ja asiakirjakohtaista tutkimista.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan kyseisellä arvioinnilla ei varsinkaan näytetä toteen sitä, että tutustumisoikeudesta
tehtävä poikkeus kattaisi nämä asiakirjat selvästi kokonaisuudessaan.
Valituksenalaisen tuomion 92 kohdassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin piti lisäksi paradoksaalisena vetoamista komission,
jäsenvaltion ja ”asianomaisten yritysten” väliseen vilpittömän ja suoran vuoropuhelun tarpeeseen lojaalin kilpailun ja keskinäisen
luottamuksen ilmapiirissä siinä tarkoituksessa, että nimenomaan yhdeltä näistä asianomaisista ”osapuolista” evätään oikeus
tutustua mihinkään tietoihin, jotka koskevat suoraan itse käsittelyn kohdetta.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti lopuksi valituksenalaisen tuomion 100 kohdassa, että väite, joka koskee sitä,
ettei tutustumishakemuksessa tarkoitettuja asiakirjoja ollut tutkittu konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti, oli hyväksyttävä,
ja että komissio teki siten oikeudellisen virheen, kun se epäsi ehdottomasti TGI:ltä tutustumisoikeuden. Näin ollen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohdassa, että komissio oli rikkonut asetuksen
N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa ja että riidanalainen päätös oli näin ollen kumottava siltä osin kuin siinä evättiin oikeus
tutustua TGI:lle myönnettyjen tukien valvontamenettelyihin liittyviin asiakirjoihin, eikä kantajan ja Ruotsin kuningaskunnan
esittämiä muita kumoamisperusteita ollut tarpeen tutkia. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määräsi kyseisen tuomion
tuomiolauselman 3 kohdassa, että komission oli vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvattava kolme neljäsosaa TGI:lle
aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

Asianosaisten ja väliintulijoiden vaatimukset unionin tuomioistuimessa
Komissio vaatii muutoksenhaussaan yhtäältä valituksenalaisen tuomion kumoamista siltä osin kuin sillä kumotaan riidanalainen
päätös ja toisaalta TGI:n velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
TGI, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vaativat, että valitus hylätään. Ne vaativat lisäksi, että komissio velvoitetaan
korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Tanskan kuningaskunta on yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 4.3.2008 antamalla määräyksellä hyväksytty työjärjestyksen
93 artiklan 7 kohdan mukaisesti väliintulijaksi tukemaan TGL:n vaatimuksia, eli että sillä on lupa esittää huomautuksensa
vain suullisessa käsittelyssä.

Valitus
Komissio esittää valituksensa tueksi viisi valitusperustetta. Niistä ensimmäinen perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan
2 kohdan virheelliseen tulkintaan, toinen lainsäätäjän tahdon noudattamatta jättämiseen, kolmas tämän asetuksen 4 artiklan
sanamuodon sivuuttamiseen, neljäs EY 255 artiklan rikkomiseen, kun otetaan huomioon kyseisen asetuksen säännökset ja tarkoitus
ja viides valituksenalaisessa tuomiossa oleviin muihin oikeudellisiin virheisiin.
Komission esittämä ensimmäinen peruste, jonka mukaan asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittu virheellisesti,
jakautuu kahteen osaan.

Asianosaisten ja väliintulijoiden lausumat
Komissio moittii ensimmäisen valitusperusteensa ensimmäisessä osassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se
on tulkinnut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa väärin katsoessaan valituksenalaisen tuomion 87–89 kohdassa, ettei
”asiaan liittynyt sellaisia erityisiä olosuhteita”, kuten kyseisen tuomion 86 kohdassa todetaan, joiden johdosta olisi mahdollista
katsoa, ettei TGI:n kyseisen asetuksen nojalla tekemässä hakemuksessa tarkoitettuja asiakirjoja ollut tarpeen tutkia konkreettisesti
ja asiakirjakohtaisesti.
Komission mukaan olemassa on hyvinkin sellaisia ”asiaan liittyviä erityisiä olosuhteita”, joiden vuoksi oli selvää, että TGI:n
hakema oikeus piti evätä. Se katsoo tältä osin, että muiden asianomaisten kuin asianomaisen jäsenvaltion oikeutta tutustua
asiakirja-aineistoon valtiontukimenettelyissä on, kuten unionin tuomioistuimen ja unionin yleisen tuomioistuimen vakiintuneesta
oikeuskäytännöstä ilmenee, pidettävä ”asiaan liittyvänä erityisenä olosuhteena” tai muuten asetus N:o 1049/2001 olisi ristiriidassa
kyseisen oikeuskäytännön kanssa.
Tästä seuraa komission mukaan, että ”asiaan liittyvät erityiset olosuhteet” osoittavat selvästi, että oikeus tutustua ”kaikkiin
asiakirjoihin, jotka sisältyvät komission asiakirja-aineistoihin kaikissa TGI-yritystä koskevissa tukiasioissa”, oli syytä
evätä ilman, että kyseiset asiakirjat olisi ensin pitänyt konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti tutkia, ja että viimeksi
mainittuihin voitiin kaikin puolin soveltaa asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa säädettyä poikkeusta tutustumisoikeudesta.
Lisäksi komissio väittää, että valituksenalaisen tuomion 86 ja 89 kohta ovat keskenään ristiriitaisia. Ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin etsii viimeksi mainitussa kohdassa todistetta erityisten olosuhteiden olemassaolosta osoittaakseen, ettei asiakirjojen
konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkiminen ole tarpeen, vaikka se on 86 kohdassa todennut, että näiden olosuhteiden on
oltava selviä ja ettei niitä ole näytettävä toteen.
TGI ja Tanskan kuningaskunnan, Suomen tasavallan sekä Ruotsin kuningaskunnan hallitukset väittävät, etteivät komission ensimmäisen
valitusperusteensa ensimmäisessä osassa esittämät perustelut ole perusteltuja ja että ne näin ollen on hylättävä.
TGI katsoo, ettei se, ettei muilla asianomaisilla kuin asianomaisella jäsenvaltiolla ole oikeutta tutustua asiakirja-aineistoon
valtiontukien valvontamenettelyissä, sinänsä ole esteenä asetukseen N:o 1049/2001 perustuvalle tutustumisoikeudelle. Se toteaa,
ettei se, että kyse on valtiontukien valvontamenettelyyn liittyvistä asiakirjoista, oikeuta minkäänlaiseen erityiskohteluun.
Samalla tavoin se seikka, että mainituille asianomaisille tunnusteta asetuksessa N:o 659/1999 minkäänlaista oikeutta tutustua
asiakirja-aineistoon tämän tyyppisissä menettelyissä, ei sekään ole riittävän erityinen olosuhde, jotta asetuksen N:o 1049/2001
perusteella jätetyssä tutustumishakemuksessa tarkoitettuja asiakirjoja ei voitaisi tutkia asiakirjakohtaisesti.
TGI täsmentää lisäksi, että ”asiaan liittyvien erityisten olosuhteiden” on mentävä sitä pelkkää olosuhdetta pidemmälle, että
kyseinen asia liittyy valtiontukialaan. TGI:n mukaan kyse on oltava ”asiaan liittyvistä” erityisistä olosuhteista, eikä yleensä
valtiontukialalla tavattavista yleisistä olosuhteista. Päinvastainen merkitsisi valtiontukien valvontamenettelyissä sovellettavaa
ryhmäpoikkeusta ja näin ollen siitä, ettei asetusta N:o 1049/2001 sovelleta näissä menettelyissä, minkä komissio on TGI:n
mukaan kiistänyt.
Suomen tasavalta puolestaan lisää, että merkitystä ei ole sillä, onko hakija valtiontuen saaja vai kuka tahansa muu asetuksen
N:o 1049/2001 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu henkilö. Koska viimeksi mainittua säännöstä sovelletaan erotuksetta kaikkiin
tutustumishakemuksiin, tuensaaja ei ole sen perusteella muita hakijoita heikommassa asemassa hakemusta, jossa pyydetään oikeutta
saada tutustua valtiontukien valvontamenettelyyn liittyviin asiakirjoihin.
Ruotsin kuningaskunta väittää, että asetuksella N:o 1049/2001 taattu avoimuusperiaate ja puolustautumisoikeuksia koskeva periaate,
johon oikeus saada tutustua asiakirja-aineistoon valtiontukien valvontamenettelyssä kuuluu, ovat kaksi toisistaan erillistä
periaatetta, joilla ei pyritä samaan tavoitteeseen, ja ettei oikeuskäytännöllä, joka liittyy puolustautumisoikeuksiin näissä
menettelyissä, voi olla merkitystä käsiteltäessä kyseisen asetuksen perusteella esitettyä hakemusta saada tutustua toimielinten
asiakirjoihin.
TGI katsoo lisäksi, että komission tehtäviin kuului näyttää erityisten olosuhteiden olemassaolo toteen, sillä juuri se oli
vedonnut siitä pääsäännöstä tehtävään poikkeukseen, jonka mukaan tutustumishakemuksessa tarkoitetut asiakirjat on tutkittava
konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehtäviin ei näin ollen kuulu viran puolesta
tutkia, ovatko tällaiset olosuhteet olemassa.

Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on syytä todeta, että TGI:n esittämä hakemus koskee koko sitä hallintomenettelyn asiakirja-aineistoa, joka liittyy
sille myönnettyjä valtiontukia koskevaan valvontamenettelyyn.
On tärkeää muistuttaa, että asetuksella N:o 1049/2001, joka on annettu EY 255 artiklan 2 kohdan nojalla, pyritään, kuten sen
neljännestä perustelukappaleesta ja sen 1 artiklasta ilmenee, myöntämään yleisölle mahdollisimman laaja oikeus tutustua toimielinten
asiakirjoihin. Kyseisestä asetuksesta, erityisesti sen 11 perustelukappaleesta ja sen 4 artiklasta, jossa säädetään tätä koskevasta
poikkeusjärjestelmästä, ilmenee myös, että tähän tutustumisoikeuteen sovelletaan kuitenkin tiettyihin yleiseen tai yksityiseen
etuun liittyviin syihin perustuvia rajoituksia.
Nyt esillä olevassa asiassa komissio kieltäytyi nimenomaisesti toimittamasta TGI:lle sille myönnettyjä valtiontukia koskeviin
valvontamenettelyihin liittyviä asiakirjoja vedoten asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakappaleessa
säädettyyn, tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaan perustuvaan poikkeukseen tutustumisoikeudesta.
Kuten valituksenalaisen tuomion 76 kohdasta ilmenee, nämä asiakirjat, sellaisina kuin ne mainitaan TGI:n tämän asetuksen nojalla
esittämässä hakemuksessa, liittyvät todella mainitussa säännöksessä tarkoitettuihin ”tutkintatoimiin”.
Sen perustelemiseksi, että toimielin päättää olla antamatta tutustuttavaksi asiakirjaa, jonka sisältämien tietojen ilmaisemista
on pyydetty, ei lähtökohtaisesti riitä, että tämä asiakirja kuuluu jonkin asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa mainitun
toiminnan alaan. Kyseisen toimielimen on esitettävä myös selityksiä siitä, millä tavoin tähän asiakirjaan tutustuminen voisi
konkreettisesti ja tosiasiallisesti loukata etua, jota suojataan tässä säännöksessä säädetyllä poikkeuksella (ks. yhdistetyt
asiat C-39/05 P ja C-52/05 P, Ruotsi ja Turco v. neuvosto, tuomio 1.7.2008, Kok., s. I‑4723, 49 kohta).
Unionin tuomioistuin on joka tapauksessa myöntänyt, että kyseinen yhteisön toimielin voi käyttää tältä osin perusteluina yleisiä
olettamia, joita sovelletaan tiettyihin asiakirjojen luokkiin, koska samankaltaiset yleisluonteiset toteamukset saattavat
olla sovellettavissa luonteeltaan samanlaisia asiakirjoja koskeviin tiedonsaantipyyntöihin (ks. em. yhdistetyt asiat Ruotsi
ja Turco v. neuvosto, tuomion 50 kohta).
Valtiontukien valvontamenettelyissä tällaiset yleiset olettamat voivat perustua asetukseen N:o 659/1999 ja oikeuskäytäntöön,
joka liittyy oikeuteen tutustua komission hallintomenettelyn asiakirjavihkoon liittyviin asiakirjoihin. Tässä suhteessa on
muistutettava, että asetuksella N:o 659/1999 pyritään sen toisen perustelukappaleen mukaan koontamaan komission EY 88 artiklan
soveltamista koskeva yhtenäinen käytäntö, joka on kehitetty ja omaksuttu oikeuskäytännön mukaisesti.
Asetuksessa N:o 659/1999 ja varsinkaan sen 20 artiklassa ei säädetä, että asianomaisilla olisi oikeus tutustua komission hallintomenettelyn
asiakirja-aineistossa oleviin asiakirjoihin EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti aloitetun valvontamenettelyn yhteydessä.
Kyseisen asetuksen 6 artiklan 2 kohdassa sitä vastoin säädetään, että komission kyseisen valvontamenettelyn yhteydessä saamat
huomautukset toimitetaan asianomaiselle jäsenvaltiolle, jolla on tämän jälkeen mahdollisuus vastata näihin huomautuksiin määräajassa.
Valtiontukien valvontamenettely on näet sen systematiikka huomioon ottaen tuen myöntämisestä vastuussa olevaa jäsenvaltiota
vastaan aloitettu menettely, eikä komissiolla ole oikeutta käyttää lopullisessa päätöksessään tietoja, joista jäsenvaltio
ei ole voinut esittää näkemyksiään, puolustautumisoikeuksia loukkaamatta (yhdistetyt asiat C-74/00 P ja C-75/00 P, Falck ja
Acciaierie di Bolzano v. komissio, tuomio 24.9.2002, Kok., s. I‑7869, 81 kohta).
Edellä esitetystä seuraa, että tuen myöntämisestä vastuussa olevaa jäsenvaltiota lukuun ottamatta asianomaisilla ei valtiontukien
valvontamenettelyssä ole oikeutta tutustua komission hallintomenettelyn asiakirja-aineistossa oleviin asiakirjoihin. Tämä
seikka on syytä ottaa huomioon asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädettyä poikkeusta
tulkittaessa. Jos nämä asianomaiset nimittäin voisivat asetuksen N:o 1049/2001 perusteella saada oikeuden tutustua komission
hallintomenettelyn asiakirja-aineistossa oleviin asiakirjoihin, valtiontukien valvontamenettelyjärjestelmä vaarantuisi.
On tosin totta, että oikeus tutustua hallintomenettelyn asiakirja-aineistoon EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti aloitetussa
valvontamenettelyssä ja asetukseen N:o 1049/2001 perustuva oikeus tutustua asiakirjoihin eroavat oikeudellisesti toisistaan,
mutta ne johtavat tästä huolimatta toiminnalliselta kannalta katsoen toisiinsa rinnastettaviin tilanteisiin. Oikeus tutustua
asiakirjoihin mahdollistaa tämän oikeuden myöntämisen oikeudellisesta perustasta riippumatta sen, että asianomaiset voivat
saada kaikki komissiolle esitetyt huomautukset ja asiakirjat ja että ne voivat tarvittaessa ottaa niihin kantaa omissa huomautuksissaan,
mikä saattaa muuttaa tämän menettelyn luonnetta.
Lisäksi on tärkeää täsmentää, että, toisin kuin tapauksissa, kuten edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa Ruotsi ja Turco
vastaan neuvosto, joissa yhteisön toimielimet toimivat lainsäätäjänä ja joissa asiakirjoihin pitäisi asetuksen N:o 1049/2001
kuudennen perustelukappaleen nojalla myöntää laajempi tutustumisoikeus, valtiontukien valvontamenettelyihin liittyvät, TGI:n
pyytämien kaltaiset asiakirjat liittyvät sellaisiin hallinnollisiin toimintoihin, jotka on EY 88 artiklalla erityisesti annettu
kyseisten toimielinten hoidettaviksi.
Kaikesta edellä lausutusta seuraa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt valituksenalaisessa tuomiossa
asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädettyä poikkeusta tulkitessaan ottaa huomioon
se seikka, ettei muilla asianomaisilla kuin kyseisellä jäsenvaltiolla ole valtiontukien valvontamenettelyissä oikeutta tutustua
komission hallintomenettelyn asiakirja-aineistossa oleviin asiakirjoihin, ja että sen olisi näin ollen pitänyt hyväksyä yleinen
olettama, jonka mukaan hallintomenettelyn asiakirja-aineistossa olevien asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaa
lähtökohtaisesti tutkintatoimien tarkoitusten suojaa.
Tällä yleisellä olettamalla ei suljeta pois asianomaisten oikeutta osoittaa, että tietty asiakirja, jonka sisältämien tietojen
ilmaisemista on pyydetty, ei kuulu kyseisen olettaman alaan tai että olemassa on sellainen asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan
2 kohdassa tarkoitettu ylivoimainen yleinen etu, joka oikeuttaa ilmaisemaan kyseisen asiakirjan sisältämät tiedot.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt virheen asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmatta luetelmakohtaa
tulkitessaan, koska se ei ole ottanut kyseistä seikkaa huomioon ja koska se on valituksenalaisen tuomion 87–89 kohdassa virheellisesti
katsonut, ettei sen käsiteltävänä olleessa asiassa ollut ilmeisen selvää, että oikeus tutustua TGI:n asetuksen N:o 1049/2001
nojalla esittämässä tutustumishakemuksessa tarkoitettuihin valtiontukien valvontamenettelyihin liittyviin kaikkiin asiakirjoihin
oli evättävä, tutkimatta ensin näitä asiakirjoja konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti.
Komission ensimmäisen valitusperusteen ensimmäinen osa on näin ollen hyväksyttävä, ja valituksenalainen tuomio on tästä syystä
kumottava siltä osin kuin sillä kumottiin riidanalainen päätös, eikä asiassa ole syytä tutkia tämän perusteen toista osaa
eikä muitakaan komission valituksensa tueksi esittämiä perusteita.

Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostetun kanteen arviointi
Kun valituksenalainen tuomio kumotaan, unionin tuomioistuin voi perussääntönsä 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen
mukaan ratkaista asian itse, jos asia on ratkaisukelpoinen. On todettava, että nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa asia
on näin.
TGI:n ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostamassa kanteessa, siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
ei ole sitä vielä lopullisesti ratkaissut, vaadittiin riidanalaisen päätöksen kumoamista siltä osin kuin sillä evättiin oikeus
tutustua TGI:lle myönnettyjä valtiontukia koskevaan valvontamenettelyyn liittyviin asiakirjoihin, ja se perustui siihen, että
komissio oli rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklaa. Tämä TGI:n kumoamisperuste jakautui useisiin osiin. Ensinnäkin komissio
oli evännyt oikeuden tutustua pyydettyihin asiakirjoihin tutkimatta jokaista niistä konkreettisesti. Toiseksi kyseinen toimielin
oli väärin käyttänyt perustana oikeuskäytännössä esitettyjä ratkaisuja, jotka koskivat sellaisiin asiakirjoihin tutustumista
koskevan oikeuden epäämistä, jotka liittyivät jäsenvaltion jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeviin menettelyihin,
joita ei voida rinnastaa valtiontukien valvontamenettelyihin. Kolmanneksi komissio oli sivuuttanut oikeuden tutustua asiakirjojen
osiin. Neljänneksi kyseisen 4 artiklan 2 kohdassa säädetyssä intressivertailussa olisi pitänyt päätyä siihen, että pyydettyjen
asiakirjojen sisältämät tiedot ilmaistaan.
Tämän tuomion 61 ja 63 kohdassa todetaan ensimmäisestä osasta, että nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komissio on voinut
asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan nojalla evätä oikeuden tutustua TGI:n tämän asetuksen
perusteella esittämässä tutustumishakemuksessa tarkoitettuihin, valtiontukien valvontamenettelyihin liittyviin kaikkiin asiakirjoihin
ja että se saattoi menetellä näin tutkimatta ensin näitä asiakirjoja konkreettisesti ja asiakirjakohtaisesti.
Koska kanteesta ei ilmene sellaisia seikkoja, jotka kumoaisivat edellä tämän tuomion 61 kohdassa mainitun yleisen olettaman,
TGI ei voi väittää, että komission olisi tehtävä tällainen tutkimus, joten tämä ensimmäinen osa on hylättävä.
Edellä lausutusta seuraa, että toinen osa on tehoton. Koska asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa
periaatteessa mahdollistetaan valtiontukien valvontamenettelyn asiakirja-aineistossa oleviin asiakirjoihin tutustumista koskevan
oikeuden epääminen, epäämisen perustelut, jotka saavat vaikutteita myös jäsenvaltiota vastaan käytäviin, jäsenyysvelvoitteiden
noudattamatta jättämistä koskeviin menettelyihin liittyvistä näkökohdista, eivät voi tehdä epäämisestä sääntöjenvastaista.
Kolmas ja neljäs osa puolestaan eivät ole perusteltuja. TGI ei kanteessaan vetoa siihen, että osa sen hakemuksen kohteena
olevista asiakirjoista ei kuulunut edellä tämän tuomion 61 kohdassa mainitun yleisen olettaman alaan, eikä se vetoa ylivoimaiseen
yleiseen etuun, joka oikeuttaisi kyseisten asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemisen. Kuten sen kanteesta ilmenee, se
vetoaa vain omaan etuunsa valvontamenettelyjen kohteena olevan valtiontuen saajana.
Näin ollen TGI:n ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostama kanne, jossa vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista
siltä osin kuin sillä evätään oikeus tutustua TGI:lle myönnettyjen valtiontukien valvontamenettelyyn liittyviin asiakirjoihin,
on hylättävä.

Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 122 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että jos valitus on perusteltu ja unionin
tuomioistuin ratkaisee itse riidan lopullisesti, se päättää oikeudenkäyntikuluista. Saman työjärjestyksen 69 artiklan, jota
työjärjestyksen 118 artiklan nojalla sovelletaan myös muutoksenhakuun, 2 kohdassa määrätään, että asianosainen, joka häviää
asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Kyseisen 69 artiklan 4 kohdan ensimmäisen
alakohdan mukaan jäsenvaltiot, jotka ovat asiassa väliintulijoina, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Koska komission valitus on hyväksytty ja koska TGI:n ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostama kanne on hylättävä,
TGI on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä
oikeusasteessa että tässä valitusasiassa viimeksi mainitun vaatimusten mukaisesti.
Tanskan kuningaskunta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau vastaan komissio,
14.12.2006 antaman tuomion tuomiolauselman 1 ja 3 kohta kumotaan.
2)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 28.5.2002 tehty komission päätös siltä
osin kuin sillä evättiin oikeus tutustua Technische Glaswerke Ilmenau GmbH:lle myönnettyjen valtiontukien valvontamenettelyyn
liittyviin asiakirjoihin, hylätään.
3)
Technische Glaswerke Ilmenau GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut
sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että tässä valitusasiassa.
4)
Tanskan kuningaskunta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: saksa.