CELEX: 62004CJ0513
Indkomstskat
udbytte
skattebyrden på udbytte af andele i selskaber, som er etableret i en anden medlemsstat
ikke fradrag i bopælsstaten for den indkomstskat, der opkræves som kildeskat i en anden medlemsstat

1       Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1 (nu artikel 56, stk. 1,
EF).
2       Anmodningen er indgivet under en sag mellem Mark Kerckhaert og Bernadette Morres (herefter »ægteparret Kerckhaert-Morres«)
og Gewestelijke Directie Antwerpen I (herefter »de belgiske skattemyndigheder«) vedrørende myndighedernes afslag på at indrømme
dem det faste fradrag på 15% af den udenlandske skat, som er fastsat i artikel 19, A, stk. 1, andet afsnit, i overenskomsten
af 10. marts 1964 mellem Belgien og Frankrig om undgåelse af dobbeltbeskatning og om fastsættelse af regler for gensidig administrativ
og juridisk bistand vedrørende indkomstbeskatning, som ændret ved tillægget undertegnet den 15. februar 1971 (herefter »den
fransk-belgiske overenskomst«).

Den belgiske skattelovgivning

Loven om indkomstskat
3       Ifølge artikel 171, stk. 3, i code des impôts sur les revenus (herefter »loven om indkomstskat«) opkræves der en skat på 25%
af udbytte.
4       Ifølge den oprindelige version af artikel 187 i loven om indkomstskat blev der i den skat, som betales af udbytte af aktier
eller andele og af investeret kapital, og hvoraf der opkræves indkomstskat, selskabsskat eller en skat for ikke-bosiddende
i udlandet, først fradraget en fast procentdel af den udenlandske skat.
5       Efter en række lovgivningsændringer kan fysiske personer ikke længere gøre krav på et sådant skattefradrag, når de modtager
udbytte fra virksomheder, som er etableret i en anden stat, og som hidrører fra indkomster, der allerede er blevet indkomstbeskattet
i denne stat, hvorfor disse indkomster pålægges kildeskatten i den pågældende stat samt den skat på 25%, som er fastsat i
indkomstskattelovens artikel 171, stk. 3.

Den fransk-belgiske konvention
6       Den fransk-belgiske overenskomst har bl.a. til formål at undgå, at den samme person dobbeltbeskattes i Frankrig og Belgien
ved opkrævning af indkomstskat.
7       Overenskomstens artikel 15, stk. 3, bestemmer:
»Udbytte, som udbetales af et selskab, der er etableret i Frankrig, og som ville give ret til en skattegodtgørelse, såfremt
det blev udbetalt til personer, der er hjemmehørende i Frankrig, giver fysiske personer, der er bosat i Belgien, ret til skattegodtgørelse
efter fradrag af en kildeskat på 15% af bruttoudbyttet, som består i det udloddede udbytte forhøjet med skattegodtgørelsen.«
8       Samme konventions artikel 19, A, stk. 1, bestemmer, at når et selskab, som er hjemmehørende i Frankrig, udbetaler udbytte
til en hjemmehørende i Belgien, som ikke er et selskab med pligt til at betale selskabsskat, og når der har været betalt kildeskat
i Frankrig af dette udbytte, nedsættes den belgiske skat, som skal betales af nettobeløbet af denne franske kildeskat, dels
med kildeskatten opkrævet til den normale sats, dels med en fast procentdel af den udenlandske skat, som kan fradrages efter
gældende belgiske regler, forudsat denne procentdel ikke er lavere end 15% af nettobeløbet.

Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
9       Ægteparret Kerckhaert-Morres, som er bosat i Belgien, fik i 1995 og 1996 udbetalt udbytte af selskabet Eurofers SARL, som
er etableret i Frankrig.
10     En del af de modtagne beløb svarede til den skattegodtgørelse på 50% af det udbetalte udbytte, som de franske skattemyndigheder
ydede til udligning af selskabsskatten i medfør af artikel 15, stk. 3, i den fransk-belgiske overenskomst. Ifølge nævnte bestemmelse
behandles denne skattegodtgørelse som en indkomst fra udbytte. Af bruttoudbyttet blev der i Frankrig opkrævet en indkomstskat
i form af en kildeskat på 15%.
11     Ægteparret Kerckhaert-Morres angav at have modtaget 34 566 204 BEF (856 873,81 EUR) og 7 173 702 BEF (177 831,43 EUR) fra
selskabet Eurofers SARL som indkomst for 1995 og 1996. I selvangivelsen rejste ægteparret krav om en skattegodtgørelse i henhold
til artikel 19, A, stk. 1, i den fransk-belgiske overenskomst svarende til den franske kildeskat.
12     Da den belgiske lovgiver havde ophævet denne skattegodtgørelse, blev deres krav afslået.
13     Da ægteparret Kerckhaert-Morres fandt, at afslaget på deres krav om den i hovedsagen omtvistede skattegodtgørelse indebar,
at der blev opkrævet en større skat af udbyttet fra franske selskaber end udbyttet fra selskaber etableret i Belgien, anlagde
de sag ved Rechtbank van eerste aanleg te Gent med påstand om annullation af de belgiske skattemyndigheders afslag på deres
krav bl.a. under henvisning til, at traktatens artikel 73 B, stk. 1, var tilsidesat.
14     Da Rechtbank van eerste aanleg te Gent fandt, at det var nødvendigt at fortolke fællesskabsretten for at afgøre den verserende
sag, besluttede at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende spørgsmål:
»Skal artikel 56, stk. 1, EF (på tidspunktet for de omtvistede faktiske omstændigheder EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1),
fortolkes således, at den er til hinder for en restriktion – som følge af en bestemmelse i en medlemsstats (i dette tilfælde
Belgiens) lovgivning om indkomstskat – hvorefter såvel aktieudbytte fra selskaber hjemmehørende i denne medlemsstat som aktieudbytte
fra selskaber, der ikke er hjemmehørende i denne medlemsstat, hos aktionæren beskattes med den samme ensartede sats, uden
at der for aktieudbytte fra selskaber, der ikke er hjemmehørende i denne medlemsstat, indrømmes fradrag for kildeskat, der
er opkrævet i de andre medlemsstater?«

Det præjudicielle spørgsmål
15     Indledningsvis bemærkes, at selv om direkte beskatning ifølge Domstolens faste praksis henhører under medlemsstaternes kompetence,
skal medlemsstaterne udøve denne kompetence under overholdelse af fællesskabsretten (dom af 11.8.1995, sag C-80/94, Wielockx,
Sml. I, s. 2493, præmis 16, af 6.6.2000, sag C-35/98, Verkooijen, Sml. I, s. 4071, præmis 32, af 4.3.2004, sag C-334/02, Kommissionen
mod Frankrig, Sml. I, s. 2229, præmis 21, af 15.7.2004, sag C-315/02, Lenz, Sml. I, s. 7063, præmis 19, og af 7.9.2004, sag
C-319/02, Manninen, Sml. I, s. 7477, præmis 19).
16     I dommene i sagerne Verkooijen, Lenz og Manninen fastslog Domstolen, at de pågældende medlemsstaters lovgivning indebar en
forskelsbehandling af indkomst i form af udbytte fra selskaber, der er etableret i den medlemsstat, hvor den pågældende skattepligtige
har bopæl, og indkomst i form af udbytte fra selskaber, som har hjemsted i en anden medlemsstat, idet lovgivningen udelukkede,
at modtagerne af det sidstnævnte udbytte fik de samme skattefordele, som gjaldt for det førstnævnte udbytte. Domstolen fastslog,
at situationen for skattepligtige, der modtager udbytte fra selskaber, som er etableret i en anden medlemsstat, ikke var objektivt
forskellig fra situationen for skattepligtige, der modtager udbytte fra selskaber, der er etableret i den medlemsstat, hvor
de skattepligtige er bosat, og fandt derfor, at de pågældende lovgivninger indebar en hindring for traktatens friheder.
17     Den foreliggende hovedsag er imidlertid, i modsætning til, hvad der hævdes af ægteparret Kerckhaert-Morres, forskellig fra
de sager, hvori der blev afsagt de førnævnte domme, da den belgiske skattelovgivning ikke gør forskel mellem udbytte fra selskaber,
som er etableret i Belgien, og udbytte fra selskaber, som er etableret i en anden medlemsstat, idet et sådant udbytte ifølge
belgisk lov pålægges samme indkomstskat på 25%.
18     Endvidere kan der ikke gives sagsøgeren i hovedsagen medhold i argumentet om, at aktionærer, der er bosat i Belgien, i denne
sag befinder sig i en anden situation afhængig af, om de modtager udbytte fra et selskab, der er etableret i samme medlemsstat
eller fra et selskab, der er etableret i en anden medlemsstat, hvorfor en ensartet behandling af dem ved anvendelse af samme
procentsats i indkomstbeskatningen skulle udgøre en forskelsbehandling.
19     Ganske vist kan en forskelsbehandling bestå ikke blot i anvendelsen af forskellige bestemmelser på samme situationer, men
også i anvendelse af samme bestemmelser på forskellige situationer (jf. dom af 14.2.1995, sag C-279/93, Schumacker, Sml. I,
s. 225, præmis 30, og af 29.4.1999, sag C-311/97, Royal Bank of Scotland, Sml. I, s. 2651, præmis 26). Den stilling, som en
aktionær, der modtager udbytte, indtager i forhold til skattelovgivningen i sin bopælsstat, bliver imidlertid ikke nødvendigvis
forskellig i denne domspraksis’ forstand, blot fordi vedkommende modtager udbyttet fra et selskab, der er etableret i en anden
medlemsstat, der i medfør af sin beskatningskompetence opkræver indkomstskat af udbyttet i form af en kildeskat.
20     Under omstændigheder som de her i sagen foreliggende beror de ugunstige virkninger, som anvendelsen af en ordning for indkomstbeskatning
såsom den belgiske ordning, der er omtvistet i hovedsagen, kan medføre, på, at to medlemsstater udøver deres beskatningskompetence
sideløbende med hinanden.
21     I den forbindelse bemærkes, at de dobbeltbeskatningsoverenskomster, der er omhandlet i artikel 293 EF, har til formål at fjerne
eller afbøde de negative virkninger, som det har for det indre markeds funktion, at de nationale skattesystemer, som er nævnt
i den foregående præmis, består side om side med hinanden.
22     Der er imidlertid ikke på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin hvad angår en situation som den i hovedsagen omhandlede
fastsat generelle kriterier for fordelingen af medlemsstaternes kompetence vedrørende ophævelsen af dobbeltbeskatning inden
for Fællesskabet. Når bortses fra Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder‑ og
datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6), konventionen af 23. juli 1990 om ophævelse af dobbeltbeskatning
i forbindelse med regulering af forbundne foretagenders overskud (EFT L 225, s. 10) og Rådets direktiv 2003/48/EF af 3. juni
2003 om beskatning af indtægter fra opsparing i form af rentebetalinger (EFT L 157, s. 38), er der ikke hidtil inden for rammerne
af fællesskabsretten fastsat nogen foranstaltninger med henblik på vedtagelse af ensartede eller harmoniserede regler med
det formål at afskaffe dobbeltbeskatning.
23     Det tilkommer følgelig medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger til at undgå situationer som de i hovedsagen
omhandlede ved bl.a. at anvende de kriterier for fordeling af kompetencen, som følges i praksis ved international beskatning.
Dette er i det væsentlige formålet med den fransk-belgiske overenskomst, som bygger på en fordeling af beskatningskompetencen
mellem Den Franske Republik og Kongeriget Belgien i disse situationer. Denne overenskomst er imidlertid ikke genstand for
denne præjudicielle anmodning.
24     På grundlag af det anførte må det forelagte spørgsmål besvares med, at EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, ikke er til hinder
for retsforskrifter i en medlemsstat såsom den belgiske skattelovgivning, hvorefter der ved opkrævning af indkomstskat anvendes
samme procentsats for beskatning af udbytte af aktier fra selskaber, som er etableret på den pågældende stats område, og udbytte
af aktier fra selskaber, som er etableret i en anden medlemsstat, uden mulighed for indrømmelse af fradrag for kildeskat,
der er opkrævet i den anden medlemsstat.

Sagens omkostninger
25     Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer
det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt
i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Store Afdeling) for ret:
EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1 (nu artikel 56, stk. 1, EF), er ikke til hinder for retsforskrifter i en medlemsstat såsom
den belgiske skattelovgivning, hvorefter der ved opkrævning af indkomstskat anvendes samme procentsats for beskatning af udbytte
af aktier fra selskaber, som er etableret på den pågældende stats område, og udbytte af aktier fra selskaber, som er etableret
i en anden medlemsstat, uden mulighed for indrømmelse af fradrag for kildeskat, der er opkrævet i den anden medlemsstat.
Underskrifter
*
Processprog: nederlandsk.