CELEX: 62003CJ0082
Neizpolnitev obveznosti države
Člen 10 ES
Sodelovanje z institucijami Skupnosti
Neposredovanje informacij Komisiji

Zadeva C-82/03
Komisija Evropskih skupnosti
proti
Italijanski republiki
„Neizpolnitev obveznosti države – Člen 10 ES – Sodelovanje z institucijami Skupnosti – Neposredovanje informacij Komisiji“
Povzetek sodbe
Države članice – Obveznosti – Nadzorstvena naloga, zaupana Komisiji – Dolžnosti držav članic – Sodelovanje pri poizvedbah
na področju neizpolnitve obveznosti države
(Člena 10 ES
in 226 ES)
SODBA SODIŠČA (drugi senat)
z dne 13. julija 2004(
*
)
„Neizpolnitev obveznosti države – Člen 10 ES – Sodelovanje z institucijami Skupnosti – Neposredovanje informacij Komisiji“
V zadevi C-82/03,
Komisija Evropskih skupnosti
, ki jo zastopa A. Aresu, zastopnik, z naslovom za vročanje v Luxembourgu,
tožeča stranka,
proti
Italijanski republiki
, ki jo zastopa I. M. Braguglia, zastopnik, skupaj z A. Cingolom in P. Gentilijem, avvocati dello Stato, z naslovom za vročanje
v Luxembourgu,
tožena strunka,
zaradi ugotovitve, da s tem, da ni lojalno sodelovala s Komisijo v zadevi, ki se nanaša na zdravje in varstvo delavcev, Italijanska
republika ni izpolnila obveznosti iz člena 10 ES,
SODIŠČE (drugi senat),
v sestavi C. W. A. Timmermans, predsednik senata, C. Gulmann in J. N. Cunha Rodrigues, sodnika, F. Macken, sodnica, in N.
Colneric (poročevalka),
generalni pravobranilec: M. Poiares Maduro,
sodni tajnik: R. Grass,
na podlagi poročila sodnika poročevalca,
po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca na obravnavi 1. aprila 2004
izreka naslednjo
Sodbo
Komisija Evropskih skupnosti je v sodnem tajništvu 25. februarja 2003 na podlagi člena 226 ES vložila tožbo, s katero je predlagala,
naj se ugotovi, da s tem, da ni lojalno sodelovala s Komisijo v zadevi, ki se nanaša na zdravje in varstvo delavcev, Italijanska
republika ni izpolnila obveznosti, ki izhajajo iz člena 10 ES.
Zadnji člen določa:
„Države članice sprejemajo vse ustrezne ukrepe, splošne ali posebne, da bi zagotovile izpolnjevanje obveznosti, ki izhajajo
iz te pogodbe ali so posledica ukrepov institucij Skupnosti. Tako olajšujejo izpolnjevanje nalog Skupnosti.
Vzdržijo se vseh ukrepov, ki bi lahko ogrozili doseganje ciljev te pogodbe.“

Predhodni postopek
Leta 2000 je Komisija prejela prijavo gospodarskega subjekta glede uporabe Direktive Sveta 89/655/EGS z dne 30. novembra 1989
o minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtevah za uporabo delovne opreme delavcev pri delu (druga posebna direktiva v smislu
člena 16(1) Direktive 89/391/EGS) (UL L 393, str. 13) v italijanskem pravnem redu. Po mnenju prijavitelja varnostne zahteve
iz točk 2.5, 2.8, 2.14, 2.16 in 2.19 Priloge I k Direktivi 89/655 niso bile spoštovane v neki čistilni postaji odpadnih voda.
Komisija je 3. avgusta 2000 Italijanski republiki poslala pisno zahtevo po informacijah v zvezi z očitanimi dejstvi, da bi
lahko skrbno preučila zadevo.
Ker italijanski organi na to prvo zahtevo niso odgovorili, je Komisija 19. marca 2001 poslala tej državi članici drugo zahtevo
po informacijah, na katero prav tako ni bilo odgovora.
Iz omenjenih dopisov izhaja, da se kršitve, opisane v prijavi, ki jo je prejela Komisija, nanašajo na „čistilno postajo v
občini Mandello del Lario v Lombardiji“.
Predvsem upoštevajoč, da odsotnost odgovora italijanskih organov pomeni neobstoj lojalnega sodelovanja v smislu člena 10 ES
te vlade, je Komisija začela postopek, določen v členu 226 ES. Po opominu Italijanski republiki, naj predloži pripombe, je
Komisija 18. julija 2002 z obrazloženim mnenjem povabila to državo članico, naj sprejme potrebne ukrepe za uskladitev v roku
dveh mesecev od njene objave.
Ker Komisija od italijanskih organov ni prejela odgovora, je vložila to tožbo.

Tožba

Trditve strank
Komisija zatrjuje, da je ugotovila neobstoj sodelovanja italijanskih organov, ki kljub številnim stikom, ki jih je vzpostavila
Komisija, niso posredovali nobenih informacij o dejstvih, ki jih je izpostavil prijavitelj. Z vztrajnim molkom naj bi italijanska
vlada otežila iskanje nepogrešljivih dejstev za podrobnejšo preučitev prijave. To pomanjkanje sodelovanja ne bi moglo biti
v skladu niti z duhom niti z besedilom dolžnosti, zagotoviti lojalno sodelovanje, ki ga državam članicam nalaga člen 10 ES.
Italijanska vlada navaja, da je tožba nedopustna in v vsakem primeru neutemeljena.
Navaja še, da tožba ne vsebuje niti najmanjše obrazložitve dejanskega okvirja, ki je nujna za izvrševanje pravic do obrambe
in za ustrezno sodno odločbo. Dejansko naj niti tožba niti nobena priložena listina ne bi vsebovali informacije o imenu ali
lokaciji postaje, ki je predmet prijave.
Za italijanske organe iz tega izhaja objektivna težava za določitev pristojnih organov na področju varstva delavcev za zagotovitev
hitrega ciljnega nadzora. Odgovornost za zaplet zadeve naj bi bila izključno Komisijina.

Presoja Sodišča
Tožba je dopustna v delu, v katerem izpolnjuje pogoje iz členov 21(1) Statuta Sodišča in 38(1) Poslovnika, posebno v delu,
ki se nanaša na označitev predmeta spora in kratke obrazložitve navedenih tožbenih razlogov. Očitek se nanaša na kršitev člena
10 ES zaradi neposredovanja informacij v zvezi z očitanimi dejstvi iz prijave, ki so bili prvič predstavljeni v dopisu z dne
3. avgusta 2000. Kar zadeva ta očitek, bi Italijanska republika lahko v celoti izvrševala svoje pravice do obrambe.
Tožba je prav tako utemeljena.
Iz člena 10 ES izhaja, da morajo države članice v dobri veri sodelovati v vseh poizvedbah Komisije na podlagi člena 226 ES
in ji posredovati vse v ta namen zahtevane informacije (glej zlasti sodbi z dne 11. decembra 1985 v zadevi Komisija proti
Grčiji, 192/84, Recueil, str. 3967, točka 19, in z dne 6. marca 2003 v zadevi Komisija proti Luksemburgu, Recueil, str. I-2351,
točka 24).
Vendar Italijanska republika, čeprav je bila večkrat pozvana, ni posredovala zahtevanih informacij.
Kraj, ki je predmet prijave, je jasno razviden iz dopisov, ki jih je Komisija naslovila pred uvedbo predhodnega postopka in
na katere se sklicuje v pisnem opominu z dne 23. oktobra 2001 ter v obrazloženem mnenju z dne 18. julija 2002. Odtlej so imeli
italijanski organi na voljo dejstva, ki so jim omogočala odgovoriti na zahtevo Komisije.
Zato je treba ugotoviti, da Italijanska republika s tem, da ni lojalno sodelovala s Komisijo v zadevi, ki se nanaša na zdravje
in varstvo delavcev v čistilni postaji v občini Mandello del Lario v Lombardiji (Italija), ni izpolnila obveznosti iz člena
10 ES.

Stroški
Na podlagi člena 69(2) Poslovnika se stranki, ki s predlogom ni uspela, naloži plačilo stroškov, če so bili ti priglašeni.
Ker je Komisija predlagala, naj se Italijanski republiki naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogom ni uspela, se ji naloži
plačilo stroškov.
Iz teh razlogov je
SODIŠČE (drugi senat)
razsodilo:
1)
Italijanska republika s tem, da ni lojalno sodelovala s Komisijo Evropskih skupnosti v zadevi, ki se nanaša na zdravje in
varstvo delavcev čistilne postaje v občini Mandello del Lario v Lombardiji (Italija), ni izpolnila obveznosti iz člena 10
ES.
2)
Italijanski republiki se naloži plačilo stroškov.
Timmermans
Gulmann
Cunha Rodrigues
Macken

Colneric
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 13. julija 2004.
Sodni tajnik

Predsednik drugega senata
R. Grass

C. W. A. Timmermans
*
Jezik postopka: italijanščina.