CELEX: 62004CJ0456
Jūrų kabotažas
Reglamentas (EEB) Nr. 3577/92
Krovininių laivų, kurių tonažas yra didesnis kaip 650 bruto tonų ir kuriais vykdomas salų kabotažas, įguloms taikytina teisė
Sąvoka "kelionė, į kurią vykstama po arba prieš" kelionę kabotažu

1       Prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra susijęs su 1992 m. gruodžio 7 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3577/92, taikančio
laisvės teikti paslaugas principą jūrų transportui valstybėse narėse (jūrų kabotažas) (OL L 364, p. 7, toliau – reglamentas),
3 straipsnio 3 dalies aiškinimu.
2       Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant bylą tarp
Agip Petroli SpA
(toliau –
Agip Petroli
) ir
Capitaneria di porto di Siracusa
,
Capitaneria di porto di Siracusa
–
Sezione staccata di Santa Panagia
(toliau –
capitainerie
) ir
Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
dėl sprendimo, kuriuo
capitainerie
atsisakė su Graikijos vėliava plaukiojančiam tanklaiviui leisti atlikti reisą vykdant salų kabotažą tarp Magnisi ir Gela.

Teisinis pagrindas
3       Trečia, ketvirta, septinta ir aštunta reglamento konstatuojamosios dalys yra išdėstytos taip:
„kadangi apribojimus teikti jūrų transporto paslaugas valstybėse narėse panaikinti yra būtina, kad būtų sukurta vidaus rinka;
kadangi vidaus rinką sudarys teritorija, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;
kadangi todėl jūrų transportui valstybėse narėse turi būti taikoma laisvė teikti paslaugas;
<…>
kadangi, siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo, Bendrijos laivų savininkai, galintys laisvai teikti kabotažo paslaugas,
turi įgyvendinti visas kabotažo vykdymo sąlygas valstybėje narėje, kurioje yra įregistruoti jų laivai; kadangi Bendrijos laivų
savininkams, vykdantiems veiklą valstybėje narėje įregistruotais laivais, kurie negali vykdyti kabotažo toje valstybėje narėje,
nepaisant to, turi būti sudaryta galimybė pereinamuoju laikotarpiu naudotis šiuo reglamentu;
kadangi ši teisė turėtų būti įgyvendinama palaipsniui ir nebūtinai nustatoma vienodu būdu visoms susijusioms paslaugoms, atsižvelgiant
į tam tikrų konkrečių paslaugų pobūdį ir pastangas, kurias turės skirti tam tikros skirtingo ekonominio išsivystymo lygio
Bendrijos valstybės <...>“.
4       Reglamento 1 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Nuo 1993 m. sausio 1 d. laisvė teikti jūrų transporto paslaugas valstybėje narėje (jūrų kabotažą) suteikiama Bendrijos laivų
savininkams, kurių laivai įregistruoti valstybėje narėje ir plaukioja su jos vėliava, jei šie laivai atitinka visas kabotažo
vykdymo šioje valstybėje narėje sąlygas <…>“
5       Šio reglamento 2 straipsnis numato:
„Šiame reglamente:
1)      ,,Jūrų transporto paslaugos valstybėje narėje (jūrų kabotažas)“ — tai paprastai už užmokestį teikiamos paslaugos, kurias visų
pirma sudaro:
<…>
c)      salų kabotažas: keleivių arba prekių vežimas jūra tarp:
–       uostų, esančių vienos ir tos pačios valstybės narės žemyno dalyje ir vienoje arba daugiau salų,
–       vienos ir tos pačios valstybės narės salose esančių uostų;
<…>“
6       Pagal šio reglamento 3 straipsnį:
„1.      Visais klausimais, susijusiais su laivų, kuriais vykdomas kontinentinis kabotažas, ir kruizinių lainerių įgula, atsakomybę
prisiima valstybė, kurioje laivas įregistruotas (laivo vėliavos valstybė), išskyrus mažesnius kaip 650 bruto tonų tonažo laivus,
kai gali būti taikomos priimančiosios valstybės nustatytos sąlygos.
2.      Visais klausimais, susijusiais su laivų, kuriais vykdomas salų kabotažas, įgula, atsakomybę prisiima valstybė, kurioje laivu
atliekama jūrų transporto paslauga (priimančioji valstybė).
3.      Tačiau nuo 1999 m. sausio 1 d. visais klausimais, susijusiais su krovininių laivų, kurių tonažas yra didesnis kaip 650 bruto
tonų ir kuriais vykdomas salų kabotažas, įgula, atsakomybę prisiima valstybė, kurioje laivas įregistruotas (laivo vėliavos
valstybė), jei į atitinkamą kelionę vykstama po kelionės į kitą valstybę ar iš kitos valstybės arba prieš ją.
<…>“ (Pataisytas vertimas)

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
7       Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo sprendimo išplaukia, kad
Agip Petroli
frachtavo su Graikijos vėliava plaukiojantį tanklaivį
Teodoros IV
(toliau –
Teodoros IV
) žaliavinei naftai transportuoti tarp Sicilijoje esančių Magnisi ir Gela vietovių. Siekdama pagrįsti išimtį, kad jai būtų
taikomi ne priimančiosios valstybės, tai yra Italijos Respublikos, o vėliavos valstybės, tai yra Graikijos Respublikos, teisės
aktai,
Agip Petroli
rėmėsi reglamento 3 straipsnio 3 dalimi. Savo prašyme suteikti leidimą šiam salų kabotažo reisui ši bendrovė pažymėjo, kad
laivas toliau turėjo tęsti kelionę tiesiogiai į užsienį be krovinio (kelionė su balastu).
8       2001 m. gruodžio 6 d. sprendimu
capitainerie
atsisakė
Teodoros IV
suteikti šį leidimą, motyvuodamas tuo, kad pažeidžiant Italijos laivybos kodekso 318 straipsnį tarp šio laivo įgulos narių
buvo Filipinų pilietybę turinčių jūreivių.
9       Savo sprendime
capitainerie
Italijos teisės taikymą pagrindė tuo, kad pagal 2000 m. sausio 31 d. Transporto ir laivininkystės ministerijos cirkuliarą
Nr. TMA3/CA/0230, reglamento 3 straipsnio 3 dalis dėl išimtinio laivo vėliavos valstybės teisės taikymo skirta tik atvejui,
,,kai kelionė, į kurią vykstama po kabotažo ar prieš jį, funkciniu ar prekybiniu pobūdžiu yra savarankiška, tai yra, kad laivas
gabena krovinį, kurio paskirties (išsiuntimo) uostas yra užsienyje“. Todėl šia nuostata galima pasiremti tik tuo atveju, kai
,,prieš ar po kelionės vykdant salų kabotažą laivas vyksta į kelionę su balastu arba su prekių, dėl kurių kiekio ar kokybės
kelionė negali būti laikoma savarankiška, kroviniu“.
10
Agip Petroli
apskundė šį sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, kurio vertinimu, egzistuoja du galimi reglamento
3 straipsnio 3 dalies aiškinimo būdai. Šio teismo nuomone, tikslas išvengti reglamento 3 straipsnio 2 dalies nuostatų netaikymo
dėl apsimestinių vienas po kito einančių kabotažo reisų patvirtina siaurą aiškinimą. Tačiau šių nuostatų tekste nėra jokios
nuorodos apie tai, kad jos taikomos tik toms kelionėms, į kurias vykstama gabenant krovinį.
11     Šiomis aplinkybėmis
Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir Teisingumo Teismui pateikti šį prejudicinį klausimą:
,,Ar reglamento <...> 3 straipsnio 3 dalyje numatyta „kelionės, į kurią vykstama po kelionės kabotažu arba prieš ją“ sąvoka
taikoma tik kelionei, kuri „funkciniu ir prekybiniu požiūriu yra savarankiška, tai reiškia, kad laivas gabena krovinį, kurio
paskirties (išsiuntimo) uostas yra užsienyje“, kaip tai nurodyta pagrindinėje byloje ginčijamuose teisės aktuose, ar ši sąvoka
taip pat apima galimą kelionę be krovinio (t. y. „kelionę su balastu“)?“

Dėl prejudicinio klausimo
12     Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės norėtų sužinoti, ar prekių gabenimo jūra valstybėse
narėse srityje reglamento 3 straipsnio 3 dalies sąvoka „kelionė, į kurią vykstama po kelionės kabotažu arba prieš ją“ (toliau
– tarptautinė kelionė) apima tik kelionę su kroviniu, ar ji gali būti taikoma ir kelionei su balastu.
13     Visų pirma primintina, kad reglamentu siekiamo liberalizavimo tikslas, kuris, be kita ko, išplaukia iš jo trečios ir ketvirtos
konstatuojamųjų dalių, ir kuris yra panaikinti apribojimus teikti jūrų transporto paslaugas valstybėse narėse, dar nėra visiškai
pasiektas. Vienas iš reglamentu numatyto liberalizavimo apribojimų yra susijęs su salų kabotažu. Iš tiesų nors šio reglamento
1 straipsnis ir 3 straipsnio 1 dalis patikslina, kad iš esmės taikoma laivo vėliavos valstybės teisė, salų kabotažo srityje
reglamento 3 straipsnio 2 dalis numato išimtį, nustatydama, jog tokios rūšies vežimui naudojamų laivų atveju visais su įgula
susijusiais klausimais taikoma priimančiosios valstybės teisė. Vis dėlto reglamento 3 straipsnio 3 dalis numato laivo vėliavos
valstybės taisyklių taikymą įgulai, kai tarptautinė kelionė prieš salų kabotažą arba po jo vykdoma didesniais kaip 650 bruto
tonų tonažo laivais.
14     Dėl sąvokos „tarptautinė kelionė“ visų pirma reikia konstatuoti, kad reglamento 3 straipsnio 2 dalyje apsiribojama reikalavimu,
jog tarptautinė kelionė vyksta arba prieš kelionę kabotažu, arba po jos, nepateikiant jokios nuorodos nei dėl pačios ,,kelionės“
sąvokos, nei dėl krovinio galimo buvimo didesniuose kaip 650 bruto tonų tonažo laivuose.
15     Šiomis sąlygomis ir kadangi reglamente nepateikiama nei jokio sąvokos ,,kelionė“ apibrėžimo, nei jokio įrodymo, leidžiančio
manyti, kad Bendrijos teisės aktų leidėjas siekė leisti atsižvelgti į papildomus kriterijus, kaip antai reikalavimas dėl krovinio
buvimo laive ar funkciniu ir prekybiniu požiūriu savarankiškos tarptautinės kelionės, šią sąvoką reikia suvokti kaip apimančią
iš esmės bet kokią kelionę, neatsižvelgiant į krovinio buvimą laive.
16     Šis aiškinimas, be to, yra suderinamas su reglamento tikslu, o būtent įgyvendinti laisvę teikti jūrų kabotažo paslaugas laikantis
šiuo reglamentu numatytų sąlygų ir išimčių (žr., pavyzdžiui, 2001 m. vasario 20 d. Sprendimo
Analir ir kt.
, C‑205/99, Rink. p. I‑1271, 19 punktą). Iš tiesų jis leidžia visiškai taikyti reglamento 3 straipsnio 3 dalį, kuri, nustatydama
vėliavos valstybės taisyklių taikymą, yra visiškai suderinama su šiuo tikslu.
17     Be to, tokį aiškinimą taip pat patvirtina jūrų transporto srities praktika, pagal kurią kelionės kartais vykdomos su balastu.
18     Vis dėlto, nepaisant šios išvados, negalima būtų sutikti su tuo, kad kelionės su balastu būtų vykdomos piktnaudžiaujant ir
siekiant apeiti reglamento 3 straipsnyje numatytas taisykles bei pačiu reglamentu siekiamą tikslą, kuris yra nurodytas šio
sprendimo 13 punkte.
19     Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad pagal nusistovėjusią teismų praktiką asmenys negali apgaule arba piktnaudžiaudami remtis Bendrijos
teisės aktais (žr., pavyzdžiui, 1998 m. gegužės 12 d. Sprendimo
Kefalas ir kt.
, C‑367/96, Rink. p. I‑2843, 20 punktą ir 2000 m. kovo 23 d. Sprendimo
Diamantis
, C‑373/97, Rink. p. I‑1705, 33 punktą bei 2006 m. vasario 21 d. Sprendimo
Halifax ir kt.
, C‑255/02, Rink. p. I‑0000, 68 punktą).
20     Iš tiesų Bendrijos teisės aktų taikymas neturėtų būti išplėstas tiek, kad apimtų ūkio subjektų piktnaudžiavimą, t. y. sandorius,
kurie sudaromi ne įprastinėje komercinėje veikloje, bet vieninteliu tikslu apeiti Bendrijos teisės numatytas taisykles (šiuo
klausimu žr., pavyzdžiui, 1977 m. spalio 11 d. Sprendimo
Cremer
, 125/76, Rink. p. 1593, 21 punktą; 1993 m. kovo 3 d. Sprendimo
General Milk Products
, C‑8/92, Rink. p. I‑779, 21 punktą ir minėto sprendimo
Halifax ir kt.
69 punktą).
21     Todėl nacionaliniai teismai, remdamiesi objektyviais įrodymais, gali atsižvelgti į suinteresuotojo asmens piktnaudžiaujamą
elgesį tam, kad, jei reikia, jam neleistų pasinaudoti jo nurodyta Bendrijos teisės nuostata. Šiuo atžvilgiu jie vis dėlto
turi atsižvelgti į nagrinėjama nuostata siekiamus tikslus (žr. minėto sprendimo
Diamantis
34 punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
22     Vadinasi, negalima būtų sutikti su tuo, kad laivo savininkas dirbtinai sudarytų sąlygas tarptautinei kelionei su balastu tam,
kad jam būtų taikoma reglamento 3 straipsnio 3 dalis, taigi laivo vėliavos valstybės teisės aktai, o ne reglamento 3 straipsnio
2 dalis, tai yra priimančiosios valstybės teisės aktai.
23     Norint pripažinti, kad toks piktnaudžiavimas egzistuoja, reikia, pirma, kad tarptautine kelione su balastu, neatsižvelgiant
į formalų reglamento 3 straipsnio 3 dalyje numatytų sąlygų taikymą, būtų siekiama, kad laivo savininkas visais su įgula susijusiais
klausimais galėtų pasinaudoti laivo vėliavos valstybės taisyklėmis, pažeisdamas reglamento 3 straipsnio 2 dalies tikslą leisti
taikyti priimančiosios valstybės taisykles visais klausimais, susijusiais su laivų, kuriais vykdomas kontinentinis kabotažas,
įgula. Antra, objektyvių požymių visuma taip pat turi patvirtinti, kad šios tarptautinės kelionės su balastu pagrindinis tikslas
yra išvengti reglamento 3 straipsnio 2 dalies taikymo ir pasinaudoti šio straipsnio 3 dalimi (šiuo klausimu žr. minėto sprendimo
Halifax ir kt.
86 punktą).
24     Nacionalinis teismas turi įvertinti pagal nacionalinės teisės įrodymų vertinimo taisykles tiek, kiek tai nekenkia Bendrijos
teisės veiksmingumui, ar pagrindinėje byloje yra šių piktnaudžiavimo įrodymų (žr. 2005 m. liepos 21 d. Sprendimo
Eichsfelder Schlachtbetrieb
, C‑515/03, Rink. p. I‑0000, 40 punktą ir minėto sprendimo
Halifax ir kt.
76 punktą).
25     Atsižvelgiant į prieš tai išdėstytas aplinkybes, į pateiktą klausimą reikia atsakyti taip, kad reglamento 3 straipsnio 3 dalyje
įtvirtinta tarptautinės kelionės sąvoka iš principo apima bet kurią kelionę iš kitos valstybės ar į kitą valstybę, neatsižvelgiant
į krovinio buvimą laive. Vis dėlto negalima būtų sutikti su tuo, kad kelionės laivu be krovinio būtų vykdomos piktnaudžiaujant
– siekiant apeiti reglamentu nustatytas taisykles. Norint pripažinti, kad toks piktnaudžiavimas egzistuoja, reikia, pirma,
kad tarptautine kelione su balastu, neatsižvelgiant į formalų šio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje numatytų sąlygų taikymą,
būtų siekiama, kad laivo savininkas visais su įgula susijusiais klausimais galėtų pasinaudoti laivo vėliavos valstybės taisyklėmis,
pažeisdamas šio reglamento 3 straipsnio 2 dalies tikslą leisti taikyti priimančiosios valstybės taisykles visais klausimais,
susijusiais su laivų, kuriais vykdomas salų kabotažas, įgula. Antra, objektyvių požymių visuma taip pat turi patvirtinti,
kad šios tarptautinės kelionės su balastu pagrindinis tikslas yra išvengti reglamento 3 straipsnio 2 dalies taikymo ir pasinaudoti
to paties straipsnio 3 dalimi.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
26     Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą dėl prejudicinio sprendimo pateikusio teismo nagrinėjamoje
byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui,
išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1992 m. gruodžio 7 d. Tarybos reglamento Nr. 3577/92 (EEB), taikančio laisvės teikti paslaugas principą jūrų transportui valstybėse
narėse (jūrų kabotažas), 3 straipsnio 3 dalyje įtvirtinta sąvoka ,,kelionė, į kurią vykstama po kelionės kabotažu arba prieš
ją“ iš principo apima bet kurią kelionę iš kitos valstybės ar į kitą valstybę, neatsižvelgiant į krovinio buvimą laive. Vis
dėlto negalima būtų sutikti su tuo, kad kelionės laivu be krovinio būtų vykdomos piktnaudžiaujant – siekiant apeiti Reglamentu
Nr. 3577/92 nustatytas taisykles. Norint pripažinti, kad toks piktnaudžiavimas egzistuoja, reikia, pirma, kad tarptautine
kelione su balastu, neatsižvelgiant į formalų šio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje numatytų sąlygų taikymą, būtų siekiama,
kad laivo savininkas visais su įgula susijusiais klausimais galėtų pasinaudoti laivo vėliavos valstybės taisyklėmis, pažeisdamas
šio reglamento 3 straipsnio 2 dalies tikslą leisti taikyti priimančiosios valstybės taisykles visais klausimais, susijusiais
su laivų, kuriais vykdomas salų kabotažas, įgula. Antra, objektyvių požymių visuma taip pat turi patvirtinti, kad šios tarptautinės
kelionės su balastu pagrindinis tikslas yra išvengti Reglamento Nr. 3577/92 3 straipsnio 2 dalies taikymo ir pasinaudoti to
paties straipsnio 3 dalimi.
Parašai.
*
Proceso kalba: italų.