CELEX: 62005CJ0206
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Smernica 90/427/EHS
Obchod s nepárnokopytníkmi v rámci Spoločenstva
Povinnosť stanovenia genetickej hodnoty plemenných žrebcov vo Švédsku

Svojou žalobou sa Komisia Európskych spoločenstiev domáha, aby Súdny dvor určil, že si Švédske kráľovstvo tým, že upravilo
vo svojom vnútroštátnom právnom poriadku povinnosť stanovenia genetickej hodnoty plemenných žrebcov vo Švédsku na to, aby
sa mohli využívať na verejnú plemenitbu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú predovšetkým z článku 3 smernice Rady 90/427/EHS
z 26. júna 1990 o zootechnických a genealogických podmienkach platiacich pre obchod s
equidae
v rámci spoločenstva (Ú. v. ES L 224, s. 55; Mim. vyd. 03/010, s. 165, ďalej len „smernica“) a subsidiárne z článku 28 ES.

Právny rámec

Právna úprava Spoločenstva
Druhé a šieste odôvodnenie smernice upravuje:
„keďže s cieľom zabezpečiť racionálny rozvoj produkcie
equidae
a tým aj zvýšenie produktivity v tomto sektore, pravidlá, ktoré sa týkajú obchodovania s
equidae
v rámci spoločenstva, sa musia stanoviť na úrovni spoločenstva;
…
keďže by sa obchod s registrovanými
equidae
v rámci spoločenstva mal postupne liberalizovať; keďže úplná liberalizácia obchodu si vyžaduje ďalšie zosúladenie, konkrétne
v súvislosti so schválením účelu pripúšťania mimo chovateľskej stanice a využívania spermy a vajíčok v súlade s charakteristikami
každej plemennej knihy“.
Článok 3 ods.1 smernice upravuje:
„Obchodovanie s
equidae
, ich spermou, vajíčkami alebo embryami v rámci spoločenstva sa nesmie zakazovať alebo obmedzovať zo zootechnických alebo
genealogických dôvodov iných ako tie, ktoré vyplývajú z uplatnenia tejto smernice.“
Podľa článku 7 Komisia môže, ak je to potrebné, zabezpečiť jednotné uplatňovanie ustanovení tejto smernice a v súlade so zásadami
uvedenými v smernici určiť:
„a)      metódy sledovania úžitkovosti a stanovenia genetickej hodnoty chovných zvierat;
b)      na základe metód uvedených v a) všeobecné kritériá schválenia samčieho plemenného zvieraťa alebo, ak to je vhodné, samičieho
plemenného zvieraťa na účely šľachtenia a využívania ich spermy, vajíčok alebo embryí“.

Vnútroštátna právna úprava
Povinnosť stanovenia genetickej hodnoty plemenných žrebcov, ako aj pravidlá týkajúce sa tejto povinnosti upravujú vo Švédsku
smernice vnútroštátnych správnych poľnohospodárskych orgánov týkajúce sa
equidae
využívaných na účely plemenitby a identifikácie
equidae
[Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:82) om hästdjur som används till avel och om identifiering av hästdjur,
ďalej len „právna úprava uplatniteľná na
equidae
“].
Článok 29 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
upravuje:
„Žrebec sa musí podrobiť stanoveniu svojej genetickej hodnoty vo Švédsku na to, aby sa mohol využívať na verejnú plemenitbu.
Stanovenie genetickej hodnoty zakladajúce právo využívať žrebca sa považuje za vykonané, ak bola kontrola úžitkovosti uskutočnená
v súlade s článkami 20 až 22 alebo ak bol žrebec predmetom jedinej kontroly potomkov podľa článkov 24 až 26 a ak bolo vystavené
osvedčenie o genetickej hodnote v súlade s článkom 27.“
Články 20 a 21 tejto právnej úpravy uvádzajú kritériá stanovenia, ktoré sa majú použiť v rámci kontroly úžitkovosti
equidae
. Tieto kritériá zahŕňajú najmä rodokmeň, úžitkovosť, vonkajší vzhľad, statnosť a zdravie každého zvieraťa. Podľa článku 22
uvedenej právnej úpravy sa rovnako musia zohľadniť informácie, ktoré sa týkajú zahraničných
equidae
, ak boli poskytnuté uznávanou zahraničnou organizáciou alebo spolkom, ktoré vedú plemenné knihy.
Články 24 a 25 uvedenej právnej úpravy upravujú podmienky týkajúce sa kontroly potomkov
equidae
. Podľa článku 26 tej istej právnej úpravy sa musia zohľadniť aj informácie, ktoré sa týkajú potomkov zahraničných
equidae
, ak boli poskytnuté uznávanou zahraničnou organizáciou alebo spolkom, ktoré vedú plemenné knihy.
Podľa článku 27 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
sa osvedčenie o genetickej hodnote vydá o každom
equidae
, ktorého genetická hodnota sa stanovila. Toto osvedčenie musí vo vzťahu ku každému
equidae
obsahovať najmä meno, identifikáciu, rodokmeň, výsledok kontroly úžitkovosti a prípadné kontroly potomkov.

Sporové konanie
Komisii bola podaná sťažnosť týkajúca sa článku 29 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
, ktorý zavádza povinnosť stanovenia genetickej hodnoty plemenných žrebcov vo Švédsku na účely ich využitia na verejnú plemenitbu.
Keďže Komisia usúdila, že je toto ustanovenie nezlučiteľné so smernicou a v každom prípade s článkami 28 ES a 30 ES, začala
proti Švédskemu kráľovstvu konanie pre nesplnenie povinnosti podľa článku 226 ES tým, že tento členský štát v liste z 18. júla
2002 vyzvala, aby predložil svoje pripomienky. Keďže Komisia nebola s jeho odpoveďou spokojná, vydala 25. júla 2003 odôvodnené
stanovisko, v ktorom trvala na svojom stanovisku o nezlučiteľnosti predmetného vnútroštátneho ustanovenia s právom Spoločenstva,
a vyzvala Švédske kráľovstvo na prijatie opatrení potrebných na to, aby vyhovelo tomuto stanovisku v lehote dvoch mesiacov
od jeho oznámenia.
Vo svojej odpovedi z 22. septembra 2003 na uvedené odôvodnené stanovisko švédska vláda tvrdila, že systém zavedený na vnútroštátnej
úrovni nie je, pokiaľ ide o šľachtenie
equidae
, v rozpore s právom Spoločenstva. Táto vláda tiež uviedla, že na základe uskutočneného preskúmania a posúdenia uznala, že
švédska právna úprava môže byť zmenená tak, aby bola menej reštriktívna.
V priebehu roku 2004 sa dvakrát stretli zástupcovia švédskej vlády a Komisie, aby posúdili návrh novej právnej úpravy. Keďže
Komisia však nebola presvedčená o zlučiteľnosti tohto návrhu s právom Spoločenstva, rozhodla sa podať túto žalobu.

O žalobe

Argumentácia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že článok 29 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
predstavuje obmedzenie obchodu s
equidae
v rámci Spoločenstva, ktoré je článkom 3 prvým odsekom smernice zakázané. Podľa uvedeného článku 29 by sa totiž žrebec pochádzajúci
z iného štátu než zo Švédskeho kráľovstva a schválený na účely šľachtenia v súlade s právnymi predpismi uplatniteľnými v uvedenom
štáte musel vo Švédsku podrobiť stanoveniu jeho genetickej hodnoty na to, aby sa mohol využiť na verejnú plemenitbu. Z toho
vyplývajú dodatočné náklady, ktoré musí v závislosti od jednotlivých prípadov znášať majiteľ žrebca alebo majiteľ kobyly.
Komisia uvádza, že sporné vnútroštátne ustanovenie sa musí považovať za kritérium schválenia žrebcov na účely šľachtenia v zmysle
článku 7 smernice. Uvedené ustanovenie teda patrí do rozsahu pôsobnosti smernice a je súčasťou ňou harmonizovanej oblasti.
Komisia pripomína, že článok 7 smernice umožňuje, ak je to potrebné, zabezpečiť jednotné uplatňovanie ustanovení tejto smernice,
a ak je to v súlade so zásadami uvedenými v článku 4 ods.1 tejto smernice, určiť metódy sledovania úžitkovosti a stanovenia
genetickej hodnoty chovných zvierat a podľa uvedených metód stanoviť všeobecné kritériá schválenia plemenných zvierat na účely
šľachtenia.
Komisia uvádza, že nepovažovala za nevyhnutné prijať právne predpisy založené na článku 7 smernice, a zdôrazňuje, že okolnosť,
že také právne predpisy nestanovila, neznamená, že by členský štát mohol vydávať právne predpisy tejto povahy, ktoré by rovnako
ako sporné ustanovenie predstavovali obmedzenie obchodu s
equidae
v rámci Spoločenstva.
Komisia na základe toho prichádza k záveru, že sporné vnútroštátne ustanovenie nevyplýva z uplatnenia smernice a že je nezlučiteľné
s jej článkom 3 prvým odsekom.
Subsidiárne Komisia tvrdí, že pokiaľ by Súdny dvor rozhodol, že toto vnútroštátne ustanovenie nie je v rozpore so smernicou,
je v každom prípade v rozpore s článkom 28 ES a nemôže byť odôvodnené na základe článku 30 ES.
V tomto ohľade Komisia tvrdí, že ako vyplýva z ustanovení vnútroštátneho práva a z vysvetlenia predloženého švédskou vládou,
účelom povinnosti upravenej v článku 29 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
je skôr zlepšenie vlastností každého plemena než ochrana zdravia a života zvierat. Toto stanovisko podporuje skutočnosť,
že z uvedeného článku 29 vyplýva, že povinnosť stanovenia genetickej hodnoty plemenných žrebcov sa nepoužije na žrebcov využívaných
na súkromnú plemenitbu. Ak by bola cieľom tejto povinnosti skutočná ochrana zdravia a života
equidae
, mala by sa rovnako uplatniť aj na túto skupinu.
Komisia navyše upozorňuje, že z článku 29 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
vyplýva, že na to, aby bol žrebec schválený na účely šľachtenia, neexistuje povinnosť dosiahnuť určitý výsledok pri stanovení
jeho genetickej hodnoty, ale že stačí, aby sa uvedené stanovenie uskutočnilo. Pritom na účely ochrany zdravia a života
equidae
by bolo potrebné stanoviť, aby sa žrebec, ktorý nedosiahne uspokojivý výsledok, z plemenitby vyradil preto, aby nedošlo k prenosu
vážnych genetických nedostatkov na jeho potomkov.
Švédska vláda pripúšťa opodstatnenosť záverov Komisie smerujúcich k tomu, aby sa určilo, že sporné vnútroštátne ustanovenie
je nezlučiteľné s článkom 3 smernice, rovnako ako opodstatnenosť záverov Komisie smerujúcich k tomu, aby Švédsko znášalo trovy
konania.

Posúdenie Súdnym dvorom
Článok 29 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
, ktorý zavádza kritérium schválenia plemenného žrebca na účely šľachtenia v zmysle článku 7 smernice, patrí do rozsahu pôsobnosti
tejto smernice.
Podľa článku 3 smernice nemôžu členské štáty zakázať alebo obmedziť obchod s
equidae
, ich spermou, vajíčkami alebo embryami v rámci Spoločenstva zo zootechnických alebo genealogických dôvodov iných ako tých,
ktoré vyplývajú z uplatnenia tejto smernice.
Pritom článok 29 právnej úpravy uplatniteľnej na
equidae
má reštriktívny účinok. Z pripomienok Komisie totiž vyplýva, a to bez toho, aby to spochybnila švédska vláda, že vo vzťahu
k
equidae
pochádzajúcim z iného členského štátu sa musí stanoviť ich genetická hodnota vo Švédsku na to, aby sa mohli v tejto krajine
využívať na účely verejnej plemenitby, čo ich užívateľom prináša dodatočné náklady, ktoré môžu obmedzovať obchod s
equidae
v rámci Spoločenstva, pokiaľ je miestom ich určenia Švédsko.
Podľa článku 7 smernice bola Komisia poverená úlohou určiť, pokiaľ je to potrebné na účely jednotného uplatňovania smernice,
metódy sledovania úžitkovosti a stanovenia genetickej hodnoty plemenných zvierat a všeobecné kritéria, podľa ktorých sa plemenný
žrebec alebo prípadne plemenná kobyla môžu použiť na šľachtenie, rovnako ako všeobecné kritériá na využívanie ich spermy,
vajíčok a embryí.
Hoci nie je potrebné posudzovať, či uvedená právna úprava ponechala, a pokiaľ áno, v akom rozsahu, členským štátom určité
právomoci zavádzať alebo zachovať právne úpravy, ktoré nepredstavujú zákaz alebo obmedzenie obchodu s
equidae
v rámci Spoločenstva, najmä v prípade, keď Komisia nevyužila svoju právomoc, z jasného znenia článku 3 prvého odseku smernice
v každom prípade vyplýva, že akákoľvek právna úprava zavádzajúca takýto zákaz alebo obmedzenie môže vyplynúť iba z uplatnenia
smernice. Pritom dotknutá švédska právna úprava, ktorá, ako vyplýva z bodu 25 tohto rozsudku, takéto obmedzenie obsahuje,
nevyplýva z uplatnenia smernice.
Švédske kráľovstvo pripúšťa opodstatnenosť záverov Komisie, ktoré smerujú k tomu, aby sa určila nezlučiteľnosť článku 29 právnej
úpravy uplatniteľnej na
equidae
s článkom 3 smernice.
Preto sa musí žaloba, ktorú podala Komisia, považovať za dôvodnú.
V dôsledku toho je potrebné určiť, že Švédske kráľovstvo si tým, že vo svojom vnútroštátnom právnom poriadku zaviedlo povinnosť
stanovenia genetickej hodnoty plemenných žrebcov vo Švédsku na to, aby sa mohli využiť na verejnú plemenitbu, nesplnilo povinnosti,
ktoré mu vyplývajú z článku 3 smernice.

O trovách
Podľa článku 69 odsek 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Švédske kráľovstvo na náhradu trov konania a Švédske kráľovstvo
nemalo úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Švédske kráľovstvo si tým, že vo svojom vnútroštátnom právnom poriadku zaviedlo povinnosť stanovenia genetickej hodnoty plemenných
žrebcov vo Švédsku na to, aby sa mohli využiť na verejnú plemenitbu, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 smernice
Rady 90/427/EHS z 26. júna 1990 o zootechnických a genealogických podmienkach platiacich pre obchod s
equidae
v rámci spoločenstva.
2.
Švédske kráľovstvo je povinné nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: švédčina.