CELEX: 62009CJ0550
Közös kül- és biztonságpolitika
A terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedések
2001/931/KKBP közös álláspont
2580/2001/EK rendelet
2. és 3. cikk
Valamely szervezetnek a terrorcselekményekben részt vevő személyek, csoportok és szervezetek listájára való felvétele
Az adománygyűjtéssel és kiadványok értékesítésével kapcsolatos tevékenységekből származó pénzeszközöknek a szervezet tagjai által a szervezet részére történő továbbítása

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem egyrészről a Devrimci Halk Kurtulus Partisi-Cephesi (DHKP‑C) szervezetnek a terrorizmus
elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó intézkedésekről szóló,
2001. december 27‑i 2580/2001/EK tanácsi rendelet (HL L 344., 70. o.; magyar nyelvű különkiadás 18. fejezet, 1. kötet, 207. o.)
hatálya alá tartozó személyek, csoportok, szervezetek listájára való felvételének érvényességére, valamint másrészről e rendelet
2. és 3. cikkének értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a külföldi terroristacsoporthoz való feltételezett tartozás, valamint a 2580/2001 rendelet 2. és 3. cikkének feltételezett
megsértése miatt, a jelenleg Németországban előzetes letartóztatásban lévő E. és F. (a továbbiakban együttesen: vádlottak)
ellen indított büntetőeljárás keretében terjesztették elő.

Jogi háttér

A nemzetközi jog
A 2001. szeptember 11‑én New Yorkban, Washingtonban és Pennsylvaniában elkövetett terrortámadásokat követően az ENSZ Biztonsági
Tanácsa 2001. szeptember 28‑án elfogadta az 1373. (2001) számú határozatot.
E határozat preambuluma megerősíti, hogy „az ENSZ Alapokmánynak megfelelően minden eszközzel küzdeni kell a nemzetközi béke
és biztonság terrorcselekmények általi fenyegetettsége ellen”. Azt is hangsúlyozza, hogy az államoknak „a nemzetközi együttműködést
további intézkedések elfogadásával kell kiegészíteniük, hogy a területükön minden megengedett eszközzel elhárítsák és megakadályozzák
a terrorcselekmények finanszírozását és előkészítését”.
Az említett határozat 1. pontja értelmében az ENSZ Biztonsági Tanácsa:
„
Úgy határoz,
hogy az államok:
a)      megelőzik és visszaszorítják a terrorcselekmények finanszírozását;
b)      büntetik a pénzeszközök – bármilyen módon, közvetve vagy közvetlenül – szándékos vagy tudatos rendelkezésre bocsátását vagy
gyűjtését terrorcselekmények végrehajtásához, polgáraik által vagy területükön belül;
[…]
d)      megtiltják polgáraik, illetve a területükön tartózkodó minden személy vagy szervezet számára, hogy pénzeszközöket, vagyoni
értékeket, illetve gazdasági erőforrásokat vagy pénzügyi szolgáltatásokat vagy egyéb kapcsolódó szolgáltatásokat, közvetlenül
vagy közvetve, terrorcselekményeket elkövető vagy elkövetését megkísérlő, vagy a terrorcselekményekben részt vevő vagy azok
elkövetését elősegítő személyek, az ilyen személyek közvetett vagy közvetlen tulajdonában vagy ellenőrzése alatt álló szervezetek,
valamint az ilyen személyek nevében vagy irányítása alatt eljáró személyek és szervezetek rendelkezésére bocsássanak.”

A 2001/931/KKBP és a 2002/340/KKBP közös álláspont
2001. december 27‑én az Európai Unió Tanácsa elfogadta a terrorizmus leküzdésére vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról
szóló, 2001. december 27‑i 2001/931/KKBP tanácsi közös álláspontot (HL L 344., 93. o.; magyar nyelvű különkiadás 18. fejezet,
1. kötet, 217. o.).
Az említett közös álláspont (1), (2) és (5) preambulumbekezdése szerint:
„(1)      Az Európai Tanács 2001. szeptember 21‑i rendkívüli ülésén kinyilvánította, hogy a terrorizmus tényleges kihívást jelent a
világ és Európa számára, és a terrorizmus leküzdése az Európai Unió egyik elsődleges célja.
(2)      Az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa 2001. október 28‑án elfogadta a terrorizmus leküzdése, különösen a terrorizmus finanszírozása
elleni küzdelem érdekében kialakított széleskörű stratégiák megállapításáról szóló 1373. (2001) számú határozatát.
[…]
(5)      Az Európai Uniónak további intézkedéseket kell hoznia az ENSZ BT 1373. (2001) számú határozatának végrehajtására.”
A 2001/931 közös álláspont különösen a következő rendelkezéseket tartalmazza:
„(1)      A következő cikkek rendelkezéseivel összhangban ezt a közös álláspontot kell alkalmazni a terrorcselekményekben részt vevő
és a mellékletben felsorolt személyekre, csoportokra és szervezetekre.
(2)      Ennek a közös álláspontnak az alkalmazásában a »terrorcselekményekben részt vevő személyek, csoportok és szervezetek«:
–        a terrorcselekményeket elkövető vagy elkövetését megkísérlő, vagy a terrorcselekményekben részt vevő vagy azok elkövetését
elősegítő személyek,
–        az ilyen személyek közvetett vagy közvetlen tulajdonában vagy ellenőrzése alatt álló szervezetek; az ilyen személyek és szervezetek
nevében vagy irányítása alatt eljáró személyek, ideértve az ilyen személyek és a velük kapcsolatban álló személyek és szervezetek
közvetlen tulajdonában vagy ellenőrzése alatt álló vagyonból származó vagy abból keletkezett pénzeszközöket is.
(3)      Ennek a közös álláspontnak az alkalmazásában »terrorcselekmény« a következő szándékos cselekmények egyike, amely jellege vagy
összefüggései révén súlyos kárt okozhat egy országnak vagy egy nemzetközi szervezetnek, és amelyet a nemzeti jog bűncselekményként
határoz meg, amennyiben abból a célból követik el, hogy:
[…]
iii.      súlyosan megingassák vagy lerombolják egy ország vagy egy nemzetközi szervezet alapvető politikai, alkotmányos, gazdasági
vagy társadalmi felépítését:
[…]
k)      részvétel terrorista csoport tevékenységében, ideértve információk vagy anyagi erőforrások rendelkezésre bocsátását, vagy
a csoport tevékenységének finanszírozását bármilyen módon, annak tudatában, hogy az hozzájárul a csoport bűnöző tevékenységeihez.
[…]
(4)      A mellékletben található listát az idevágó ügyiratok pontos információi, illetve anyagai alapján kell összeállítani, amelyek
értelmében az illetékes hatóság határozatot hozott az érintett személyekről, csoportokról és szervezetekről, függetlenül attól,
hogy a határozat terrorcselekményre irányuló nyomozás vagy vádemelés megindítására, komoly és hitelt érdemlő bizonyítékok
vagy jelek alapján ilyen cselekmény elkövetésének kísérletére, abban való részvételre vagy annak elősegítésére, vagy ilyen
bűntettek miatt kiszabott ítéletekre vonatkozik‑e. […]
Ennek a bekezdésnek az alkalmazásában az »illetékes hatóság« az igazságügyi hatóság, vagy ha az nem rendelkezik az e bekezdés
hatálya alá tartozó területen illetékességgel, akkor az e téren illetékességgel rendelkező megfelelő hatóság.
[…]
(6)      A mellékletben található listában szereplő személyek és szervezetek nevét rendszeresen és legalább hat hónaponként felül kell
vizsgálni annak érdekében, hogy biztosítva legyen a listában való fenntartásuk megalapozottsága.”
Az említett közös álláspont 3. cikke értelmében „[a]z Európai Közösség, az Európai Közösséget létrehozó szerződésben ráruházott
hatáskör keretén belül eljárva, biztosítja, hogy pénzeszközöket, vagyoni értékeket vagy gazdasági erőforrásokat, vagy pénzügyi
vagy ezzel kapcsolatos egyéb szolgáltatásokat sem közvetve, sem közvetlenül nem bocsátanak a mellékletben felsorolt személyek,
csoportok és szervezetek rendelkezésére.”
Ez a közös álláspont tartalmazza „[a]z 1. cikkben említett személyek, csoportok és szervezetek első listáját”. Ezen a listán
nem szerepel a DHKP‑C.
E melléklet tartalmát a 2001/931 tanácsi közös álláspont naprakésszé tételéről szóló, 2002. május 2‑i 2002/340/KKBP tanácsi
közös álláspont (HL L 116., 75. o.) módosította.
A 2002/340 közös álláspont mellékletének „Csoportok és szervezetek” című 2. szakaszának 19. pontjában szerepel az „Armée/Front/Parti
révolutionnaire populaire de libération (DHKP/C), (Devrimci Sol [Gauche révolutionnaire], Dev Sol)”. Ezt a szervezetet a későbbi
tanácsi közös álláspontokkal, végül pedig a terrorizmus elleni küzdelemre vonatkozó különös intézkedések alkalmazásáról szóló
2001/931 közös álláspont 2., 3. és 4. cikkének hatálya alá tartozó személyek, csoportok és szervezetek listájának naprakésszé
tételéről szóló, 2009. december 22‑i 2009/1004/KKBP tanácsi határozattal (HL L 346., 58. o.) fenntartották a 2001/931 közös
álláspont 1. cikkének (6) bekezdésében említett listán.

A 2580/2001 rendelet
A 2580/2001 rendelet (2)–(5) preambulumbekezdése értelmében:
„(2)      Az Európai Tanács kinyilvánította, hogy a terrorizmus finanszírozásának felszámolása a terrorizmus elleni fellépés meghatározó
eleme, és felszólította a Tanácsot, hogy hozza meg a szükséges intézkedéseket a terrorista tevékenység minden finanszírozási
formájával szembeni küzdelem érdekében.
(3)      Az Egyesült Nemzetek Biztonsági Tanácsa 2001. szeptember 28‑i 1373. (2001) számú határozata szerint valamennyi államnak be
kell fagyasztania azon személyek pénzeszközeit, egyéb vagyoni értékeit vagy gazdasági erőforrásait, akik terrorcselekményeket
követnek el vagy kísérelnek meg elkövetni, illetve ilyen cselekmények elkövetésének részesei vagy elősegítői.
(4)      A Biztonsági Tanács úgy határozott továbbá, hogy intézkedéseket kell hozni annak megtiltására, hogy ilyen személyeknek pénzeszközt,
egyéb vagyoni értéket vagy gazdasági erőforrást bocsássanak rendelkezésre és hogy számukra pénzügyi vagy egyéb kapcsolódó
szolgáltatásokat nyújtsanak.
(5)      A 2001/931/KKBP közös álláspont KKBP szempontjainak [helyesen: A 2001/931/KKBP közös álláspontban szereplő, a KKBP körébe
tartozó intézkedések] végrehajtásához a Közösség fellépésére van szükség.”
A 2580/2001 rendelet 1. cikke akként rendelkezik, hogy „[e] rendelet alkalmazásában a következő meghatározások érvényesek:
1.      »Pénzeszközök, egyéb vagyoni értékek és gazdasági erőforrások«: bármilyen materiális vagy immateriális, ingó vagy ingatlan,
bármilyen módon szerzett eszközök […]
[…]
4.      Ennek a rendeletnek az alkalmazásában a »terrorcselekmény« meghatározását a 2001/931/KKBP közös álláspont 1. cikkének (3) bekezdése
tartalmazza;
[…]”
A 2580/2001 rendelet 2. cikke a következőt írja elő:
„(1)      Az 5. és a 6. cikkben megengedett kivételektől eltekintve:
a)      a (3) bekezdésben említett listában szereplő természetes vagy jogi személy, csoport vagy szervezet tulajdonában vagy birtokában
álló, vagy hozzájuk tartozó valamennyi pénzeszközt […] be kell fagyasztani;
b)      semmiféle pénzeszközt, egyéb vagyoni értéket és gazdasági erőforrást sem közvetve, sem közvetlenül nem lehet a (3) bekezdésben
említett listában szereplő természetes vagy jogi személy, csoport vagy szervezet rendelkezésére bocsátani[, illetve azok javára
felhasználni];
[…]
(3)      A Tanács egyhangúlag, és a 2001/931/KKBP közös álláspont 1. cikkének (4), (5) és (6) bekezdésében megállapított rendelkezéseivel
összhangban eljárva, megállapítja, felülvizsgálja és módosítja azoknak a személyeknek, csoportoknak és szervezeteknek a listáját,
akikre, illetve amelyekre ez a rendelet vonatkozik. […]”
A 2580/2001 rendelet 3. cikkének (1) bekezdése értelmében „[t]ilos a tudatos és szándékos részvétel olyan tevékenységben,
amelynek célja vagy hatása a 2. cikk közvetett vagy közvetlen kijátszása”.
A 2580/2001 rendelet 9. cikke akként rendelkezik, hogy „[m]inden tagállam meghatározza az e rendelet rendelkezéseinek megsértése
esetén alkalmazandó szankciókat”.

A DHKP-C‑nek a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára való felvételével kapcsolatos rendelkezések
A 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt lista létrehozásáról szóló, 2001. december 27‑i 2001/927/EK tanácsi
határozat (HL L 344., 83. o.) megállapította a személyeknek, csoportoknak és szervezeteknek azon első listáját, akikre, illetve
amelyekre az említett rendelet vonatkozik. Ezen az első listán nem szerepelt a DHKP‑C.
A 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2001/927 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2002. május 2‑i 2002/334/EK határozat (HL L 116., 33. o.) 1. cikke első alkalommal tette naprakésszé a személyeknek, csoportoknak
és szervezeteknek azon listáját, akikre, illetve amelyekre az említett rendelet vonatkozik. E naprakésszé tett lista „Csoportok
és szervezetek” című 2. szakaszának 10. pontjában szerepel az „Armée/Front/Parti révolutionnaire populaire de libération (DHKP/C),
(Devrimci Sol [Gauche révolutionnaire], Dev Sol)”.
A DHKP‑C‑nek a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára való felvételét a következő rendelkezések tartották
fenn:
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2002/334 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2002. június 17‑i 2002/460/EK tanácsi határozat (HL L 160., 26. o.) 1. cikke 2. szakaszának 18. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2002/460 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2002. október 28‑i 2002/848/EK tanácsi határozat (HL L 295., 12. o.) 1. cikke 2. szakaszának 19. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2002/848 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2002. december 12‑i 2002/974/EK tanácsi határozat (HL L 337., 85. o.) 1. cikke 2. szakaszának 20. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2002/974 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2003. június 27‑i 2003/480/EK tanácsi határozat (HL L 160., 81. o.) 1. cikke 2. szakaszának 20. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2003/480 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2003. szeptember 12‑i 2003/646/EK tanácsi határozat (HL L 229., 22. o.) 1. cikke 2. szakaszának 20. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2003/646 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2003. december 22‑i 2003/902/EK tanácsi határozat (HL L 340., 63. o.) 1. cikke 2. szakaszának 21. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2003/902 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2004. április 2‑i 2004/306/EK tanácsi határozat (HL L 99., 28. o.) 1. cikke 2. szakaszának 22. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2004/306 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2005. március 14‑i 2005/221/KKBP tanácsi határozat (HL L 69., 64. o.) 1. cikke 2. szakaszának 23. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2005/221 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2005. június 6‑i 2005/428/KKBP tanácsi határozat (HL L 144., 59. o.) 1. cikke 2. szakaszának 22. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2005/428 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2005. október 17‑i 2005/772/EK tanácsi határozat (HL L 272., 15. o.) melléklete 2. szakaszának 22. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2005/722 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2005. november 29‑i 2005/848/EK tanácsi határozat (HL L 314., 46. o.) 1. cikke 2. szakaszának 23. pontja;
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2005/848 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2005. december 21‑i 2005/930/EK határozat (HL L 340., 64. o.) 1. cikke 2. szakaszának 24. pontja, valamint
–        a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról és a 2005/930 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2006. május 29‑i 2006/379/EK határozat (HL L 144., 21. o.) 1. cikke 2. szakaszának 25. pontja.
A 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, és a 2006/379 és a 2006/1008/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
szóló, 2007. június 28‑i 2007/445/EK tanácsi határozat (HL L 169., 58. o.) (3) preambulumbekezdése értelmében a Tanács valamennyi
szóban forgó személy, csoport és szervezet számára – amennyiben ez gyakorlatilag lehetséges volt – indokolást adott arról,
hogy miért vették fel őket különösen a 2006/379 határozatban szereplő listára.
Amint az a 2007/445 határozat indokolásának (4)–(6) pontjából kitűnik, az
Európai Unió Hivatalos Lapjában
2007. április 25‑én közzétett értesítés (HL C 90., 1. o.) útján a Tanács tájékoztatta e személyeket, csoportokat és szervezeteket
arról, hogy továbbra is a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán szándékozik őket tartani, tájékoztatta
őket továbbá arról, hogy adott esetben lehetséges a Tanács indokolásához való hozzáférést kérni. E listának – a Tanácshoz
benyújtott észrevételek és dokumentumok figyelembevételével történt – teljes körű felülvizsgálatát követően a Tanács megállapította,
hogy a 2007/445 határozat mellékletében felsorolt személyek, csoportok és szervezetek a 2001/931 közös álláspont 1. cikkének
(2) és (3) bekezdése értelmében terrorcselekményekben vettek részt, e közös álláspont 1. cikkének (4) bekezdése értelmében
illetékes hatóság velük szemben határozatot hozott, és hogy a továbbiakban is a 2580/2001 rendelettel előírt különös korlátozó
intézkedések hatálya alá kell tartozniuk.
A 2007/445 határozat 3. cikke értelmében „[e]z a határozat a kihirdetésének napján lép hatályba”. A kihirdetésre 2007. június
29‑én került sor.
Az említett határozat mellékletében szereplő listán, amely – amint az annak 1. és 2. cikkéből kitűnik – különösen a 2006/379
határozatban szereplő lista helyébe lép, a DHKP‑C a „Csoportok és szervezetek” című 2. szakasz 26. pontjában szerepel.
E szervezetet a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán a későbbi tanácsi határozatokkal, különösen
a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének végrehajtásáról, és a 2007/445 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló,
2007. december 20‑i 2007/868/EK tanácsi határozattal (HL L 340., 100. o.), valamint a 2580/2001 rendelet 2. cikke (3) bekezdésének
végrehajtásáról és a 2007/868 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. július 15‑i 2008/583/EK tanácsi határozattal
(HL L 188., 21. o.) tartották fenn.

A nemzeti jog
A külkereskedelemről szóló törvény (Außenwirtschaftsgesetz, a továbbiakban: AWG) – mind 1996. december 11‑i változatában (BGBl.
1996. I., 1850. o.), mind pedig 2006. június 26‑i változatában (BGBl. 2006. I., 1386. o.) szereplő – 34. cikkének (4) bekezdése
értelmében a 2580/2001 rendelethez hasonló uniós jogszabályok megsértése büntetőjogi szankcióval sújtható.

Az alapeljárás alapját képező tényállás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A vádlottak elleni büntetőeljárás alapjául a Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof (a továbbiakban: Generalbundesanwalt)
2009. október 6‑i vádirata szolgál, amelyben a Generalbundesanwalt azt rója a vádlottak terhére, hogy 2002. augusztus 30‑tól
2008. november 5‑i őrizetbe vételükig a DHKP‑C tagjai voltak, amelynek célja – a vádirat szerint – Törökország alkotmányos
rendjének fegyveres harc útján történő megdöntése. E tények miatt kerültek előzetes letartóztatásba.
A vádirat szerint a DHKP‑C‑ben való tagságuk teljes időtartama alatt az e szervezet németországi területi alszervezeteinek
(„Bölge”) vezetésével megbízott vádlottak – pénzeszközöknek a szervezet számára történő nyújtásából álló fő feladatuk keretében –
évente szerveztek adománygyűjtést a szervezet javára, az ennek során gyűjtött pénzeszközöket pedig a szervezet legfelsőbb
vezetőségéhez továbbították. A vádlottak emellett jelentős szerepet töltöttek be a DHKP‑C bevételszerzését szolgáló rendezvények
szervezésében, valamint a DHKP‑C számára pénzeszközök gyűjtésére szolgáló kiadványok értékesítésében, és az ebből származó
pénzt is ez utóbbihoz továbbították. A vádlottak tudatában voltak annak, hogy az ily módon gyűjtött pénzeszközök – legalábbis
részben – a DHKP‑C terrorista tevékenységeinek finanszírozására is szolgálnak.
A vádirat által felölelt időszak során az egyik vádlott legalább 215 809 eurót, míg a másik legalább 105 051 eurót gyűjtött
és továbbított a DHKP‑C számára.
Mivel a DHKP‑C 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára való felvételének érvényességével, valamint
az említett rendelet értelmezésével kapcsolatban kétségei merültek fel, az Oberlandesgericht Düsseldorf úgy határozott, hogy
az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)      Akkor is kezdettől fogva hatályosnak (»wirksam«) kell‑e tekinteni – adott esetben a […] 2007/445 […] határozat […] révén módosított
eljárásra figyelemmel – az őt érintő határozatok ellen keresetet nem indító szervezetnek a […] 2580/2001 […] rendelet […]
2. cikke alapján valamely listára való felvételét, ha a listára való felvételre alapvető eljárási biztosítékok megsértésével
került sor?
2)      Úgy kell‑e értelmezni a […] 2580/2001 […] rendelet 2. és 3. cikkét, hogy a pénzeszközöknek, vagyoni értékeknek és gazdasági
erőforrásoknak a rendelet 2. cikke (3) bekezdésében említett listán szereplő jogi személy, csoport vagy szervezet számára
történő rendelkezésére bocsátása, az ilyen juttatásban való közreműködés vagy a részvétel olyan tevékenységben, amelynek célja
a rendelet 2. cikkének kijátszása, akkor is megvalósulhat, ha az ilyen erőforrásokat juttató személy maga is e jogi személy,
csoport vagy szervezet tagja?
3)      Úgy kell‑e értelmezni a […] 2580/2001 […] rendelet 2. és 3. cikkét, hogy a pénzeszközöknek, vagyoni értékeknek és gazdasági
erőforrásoknak a rendelet 2. cikke (3) bekezdésében említett listán szereplő jogi személy, csoport vagy szervezet számára
történő rendelkezésére bocsátása, az ilyen juttatásban való közreműködés vagy a részvétel olyan tevékenységben, amelynek célja
a rendelet 2. cikkének kijátszása, akkor is megvalósulhat, ha a juttatandó vagyoni érték már (akár csak közvetve is) hozzáférhető
a jogi személy, csoport vagy szervezet számára?”

A Bíróság előtti eljárás
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemről 2010. február 1‑jén értesítették az érdekelt feleket, akik számára – a 2010. április
15. és 21. közötti időszak során lejáró – határidőt tűztek írásbeli észrevételeik előterjesztésére. A kérdést előterjesztő
bíróságot és e feleket ezen értesítés alkalmával tájékoztatták a Bíróság azon döntéséről, hogy a jelen előzetes döntéshozatal
iránti kérelmet soron kívül kívánja elbírálni.
2010. február 5‑én kelt, a Bíróság Hivatalához 2010. február 11‑én benyújtott külön iratában a kérdést előterjesztő bíróság
arra kérte a Bíróságot, hogy a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem tekintetében alkalmazzon gyorsított eljárást. A
kérdést előterjesztő bíróság – kérelmének alátámasztására – előadta, hogy 2010. január 15‑i végzésével büntetőeljárást indított
a vádlottak ellen, a tárgyalásokat pedig a 2010. március 11. és augusztus 31. közötti időszakra tűzte ki. A kérdést előterjesztő
bíróság azzal érvel, hogy – e büntetőeljárás előrelátható időtartamára, valamint az előzetes döntéshozatalra előterjesztett
kérdések alapügy tekintetében fennálló jelentőségére figyelemmel – rendkívül sürgősen kell határozni e kérdésekről.
2010. március 1‑jei végzésével a Bíróság elnöke úgy határozott, hogy a jelen előzetes döntéshozatal iránti kérelem tekintetében
gyorsított eljárást alkalmaz.

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságáról
E. vitatja az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságát a kérdést a Bírósághoz előterjesztő bíróság tanácsának
állítólagosan szabálytalan összetételére hivatkozva.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy amennyiben valamely bíróság az EUMSZ 267. cikk alapján előzetes döntéshozatalra utaló
határozatot hoz, úgy főszabály szerint nem a Bíróság feladata annak vizsgálata, hogy e határozatot a nemzeti jog szervezeti
és bírósági eljárási szabályaival összhangban hozták‑e meg.
Ebből következik, hogy az előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadható.

Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a DHKP‑C‑nek a 2580/2001 rendelet 2. cikkének
(3) bekezdésében előírt listára történt, ez utóbbi által bírósági úton meg nem támadott felvételét kezdettől fogva hatályosnak
kell‑e tekinteni annak ellenére, hogy a listára való felvételre eredetileg alapvető eljárási biztosítékok megsértésével került
sor.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben szereplő adatokból kitűnik, hogy e biztosítékok közül a kérdést előterjesztő bíróság
különösen az EUMSZ 296. cikkben előírt indokolási kötelezettségre hivatkozik. E bíróság azon kételyeinek alapjául – amelyek
a vádlottak által azzal kapcsolatban előterjesztett kifogások kapcsán merültek fel, hogy az említett kötelezettségre tekintettel
érvényes‑e a listára való felvétel – azok az ítéletek szolgálnak, amelyekkel a Elsőfokú Bíróság több személy, csoport vagy
szervezet említett listára történt felvételét különösen azon az alapon érvénytelenítette, hogy a Tanács a megtámadott határozatokban
nem indokolta meg különböző személyek és szervezetek listára történt felvételét, és hogy az érdemi bírósági felülvizsgálat
ezért lehetetlen volt (az Elsőfokú Bíróság T‑228/02. sz., Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran kontra Tanács ügyben
2006. december 12‑én hozott ítélete [EBHT 2006., II‑4665. o.]; a T‑47/03. sz., Sison kontra Tanács ügyben 2007. július 11‑én
hozott ítélete; a T‑327/03. sz., Al‑Aqsa kontra Tanács ügyben 2007. július 11‑én hozott ítélete; a T‑229/02. sz., PKK kontra
Tanács ügyben 2008. április 3‑án hozott ítélete, valamint a T‑253/04. sz., Kongra-Gel és társai kontra Tanács ügyben 2008.
április 3‑án hozott ítélete).
A kérdést előterjesztő bíróság ezzel összefüggésben azt kérdezi, hogy – annak ellenére, hogy a DHKP‑C nem kérte a 2580/2001
rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára való felvételének törlését – azonos okok miatt meg kell‑e állapítani
a tanácsi határozatok érvénytelenségét, amennyiben azok e szervezetet felvették, majd később fenntartották ezen a listán.
A kérdést előterjesztő bíróság ezután a 2007/445 határozattal kapcsolatban tesz fel kérdést, tekintettel a vádiratban szereplő
azon állításra, miszerint a DHKP‑C említett listára való felvétele mindenesetre visszamenőleges hatállyal érvényessé vált
a Tanács által az e határozat elfogadása céljából alkalmazott eljárásnak köszönhetően, amely eljárás során indokolták e szervezet
listára való felvételt.
Ily módon az első kérdés – az EUMSZ 296. cikkben előírt indokolási kötelezettségre tekintettel – a DHKP‑C 2580/2001 rendelet
2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára való felvétele és azon való fenntartása érvényességének vizsgálatára vonatkozik,
amire a jelen ítélet 20. pontjában meghatározott olyan rendelkezések eredményeként került sor, amelyek egymást követve lefedik
a vádiratban szereplő vád kezdőidőpontja, 2002. augusztus 30., valamint a 2007/445 határozat hatálybalépésének napja, 2007.
június 28. közötti időszakot (a továbbiakban: a DHKP‑C‑nek a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán
való szereplése a 2007. június 29. előtti időszak során).
Ugyanakkor – ahogyan ebben F. kivételével valamennyi, a Bírósághoz észrevételeket előterjesztő fél egyetért – ez az első kérdés
nem a DHKP‑C 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára való, a 2007/445 határozatból és a jelen ítélet
25. pontjában említett későbbi tanácsi határozatokból eredő felvételének érvényességére vonatkozik. Az F. által védett állásponttal
ellentétben a kérdés nem is a 2580/2001 rendelet érvényességére vonatkozik.
Előzetesen ki kell emelni azt a tényt, hogy a C‑402/05. P. és C‑415/05. P. sz., Kadi és Al Barakaat International Foundation
kontra Tanács és Bizottság ügyben hozott ítélet (EBHT 2008., I‑6351. o.) alapjául szolgáló ügytől eltérően – amely a felperesek
vagyoni eszközeinek befagyasztására irányuló intézkedésre vonatkozott – azokra a rendelkezésekre, amelyek érvényessége a jelen
előzetes döntéshozatal iránti kérelem keretében képezi vizsgálat tárgyát, a 2580/2001 rendeletnek – az alkalmazandó nemzeti
jog értelmében szabadságelvonással járó büntetőjogi szankciókkal sújtható – megsértésével kapcsolatos vádak alátámasztása
céljából hivatkoznak.
Ezzel összefüggésben hangsúlyozni kell, hogy az Unió olyan jogi unió, amelyben az intézmények aktusai ellenőrzés alá esnek
a tekintetben, hogy azok különösen az EUM‑Szerződéssel és az általános jogelvekkel összeegyeztethetők‑e. Az említett szerződés
teljes jogorvoslati és eljárási rendszert hozott létre, melynek célja, hogy a Bíróságra ruházza az uniós intézmények jogi
aktusai jogszerűségének felülvizsgálatát (lásd ebben az értelemben C‑50/00. P. sz., Unión de Pequeños Agricultores kontra
Tanács ügyben 2002. július 25‑én hozott ítélet [EBHT 2002., I‑6677. o.] 38. és 40. pontját, valamint a fent hivatkozott Kadi
és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács és Bizottság ügyben hozott ítélet 281. pontját).
Következésképpen a nemzeti eljárás keretében bárki jogosult az eljáró bíróság előtt az uniós jogi aktusokban szereplő, a vele
szemben hozott határozat vagy nemzeti jogi aktus alapjául szolgáló rendelkezések érvénytelenségére hivatkozni, és indítványozhatja
az említett jogi aktusok érvénytelenségének megállapítására hatáskörrel nem rendelkező nemzeti bíróságnál, hogy e tekintetben
előzetes döntéshozatal iránti kérelmet terjesszen a Bíróság elé (lásd ebben az értelemben a C‑239/99. sz. Nachi Europe ügyben
2001. február 15‑én hozott ítélet [EBHT 2001., I‑1197. o.] 35. pontját, valamint a fent hivatkozott Unión de Pequeños Agricultores
kontra Tanács ügyben hozott ítélet 40. pontját).
E jog elismerése azonban azt feltételezi, hogy a fél nem jogosult az EUMSZ 263. cikk alapján az e rendelkezések elleni közvetlen
kereset benyújtására, amelyek következményeit anélkül viseli, hogy megsemmisítésük kérelmezésére korábban jogosult lett volna
(lásd ebben az értelemben C‑188/92. sz. TWD Textilwerke Deggendorf ügyben 1994. március 9‑én hozott ítélet [EBHT 1994., I‑833. o.]
23. pontját, valamint a fent hivatkozott Nachi Europe ügyben hozott ítélet 36. pontját).
Az alapügyben a DHKP‑C 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára a 2007. június 29. előtti időszak során
történt felvétele e rendelettel együtt szolgál – az AWG 34. cikkének (4) bekezdése alapján – a vádlottakra vonatkozó vádirat
alapjául az említett időszak tekintetében.
Meg kell tehát vizsgálni, hogy az ezen utóbbiak által a DHKP‑C listára való felvétele ellen benyújtott megsemmisítés iránti
kereset minden kétséget kizáróan elfogadható lett volna‑e (lásd ebben az értelemben C‑343/07. sz., Bavaria és Bavaria Italia
ügyben 2009. július 2‑án hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 40. pontját).
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a vádlottakra nem vonatkozik a listára való felvétel, ez utóbbi ugyanis csak a DHKP‑C‑t
érinti. Ezen túlmenően az előzetes döntéshozatal iránti kérelem nem tartalmaz semmiféle jelzést, amely alapján meg lehetne
állapítani, hogy a vádlottak által a DHKP‑C‑ben betöltött pozíció hatáskörrel ruházta volna fel őket e szervezetnek az uniós
bírósághoz benyújtott megsemmisítés iránti keresettel összefüggésben történő képviseletére.
Ezenfelül nem lehet úgy tekinteni, hogy a DHKP‑C listára való felvétele a vádlottakat – az érintett időszak során alkalmazandó –
EK 230. cikk negyedik bekezdésének értelmében minden kétséget kizáróan „közvetlenül és személyükben” érintette.
A listára való felvétel ugyanis – a 2580/2001 rendelethez hasonlóan – általános hatállyal bír. A listára való felvétel – az
utóbb említett rendelettel együtt – meghatározatlan számú személyt kötelez a DHKP‑C‑vel szembeni különleges korlátozó intézkedések
tiszteletben tartására (lásd analógia útján a fent hivatkozott Kadi és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács
és Bizottság ügyben hozott ítélet 241–244. pontját).
Következésképpen, amint azt a kérdést előterjesztő bíróság jelzi, a vádlottaknak – a DHKP‑C‑től eltérően – az EK 230. cikk
alapján a listára való felvétellel szembeni megsemmisítés iránti keresete nem lett volna minden kétséget kizáróan elfogadható.
Ami a jelen ítélet 20. pontjában meghatározott rendelkezések érvényességének az EUMSZ 296. cikkben előírt indokolási kötelezettség
tekintetében történő értékelését illeti, rá kell mutatni arra, hogy az említett kötelezettség fennáll az alapügyben szóban
forgóhoz hasonló listára való felvételt elrendelő aktus tekintetében, amit egyébként egyik, a Bíróság előtti eljárásban észrevételt
előterjesztő fél sem vont kétségbe.
E kötelezettség célja egyrészről, hogy az érdekeltek megismerhessék a meghozott rendelkezés indokait a rendelkezés megalapozottságának
értékelése céljából, másrészről pedig az, hogy a hatáskörrel rendelkező bíróság felülvizsgálatot gyakorolhasson (lásd ebben
az értelemben a C‑346/03. és C‑529/03. sz., Atzeni és társai egyesített ügyekben 2006. február 23‑án hozott ítélet [EBHT 2006.,
I‑1875. o.] 73. pontját, valamint a C‑370/07. sz. Bizottság kontra Tanács ügyben 2009. október 1‑jén hozott ítélet [az EBHT‑ban
még nem tették közzé] 37. pontját).
A jelen ügyben – amint azt a Tanács a tárgyaláson megerősítette – a jelen ítélet 20. pontjában említett egyik rendelkezést
sem kísérte a 2580/2001 rendelet DHKP‑C‑re történő alkalmazásának jogszabályi feltételeire, és különösen az illetékes hatóság
által a 2001/931 közös álláspont 1. cikkének (4) bekezdése értelmében hozott határozat meglétére vonatkozó indokolás, sem
pedig azon különös és konkrét okok kifejtése, amelyek miatt a Tanács úgy vélte, hogy a DHKP‑C‑nek a 2580/2001 rendelet 2. cikkének
(3) bekezdésében előírt listára való felvétele indokolt vagy továbbra is indokolt volt.
A vádlottak ezért nem ismerték az annak ellenőrzéséhez szükséges adatokat, hogy megalapozottan szerepelt‑e a DHKP‑C az e rendelet
2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán a 2007. június 29. előtti időszak során, és különösen, hogy pontosak, illetve relevánsak
voltak‑e a listára való felvételt eredményező adatok, annak ellenére, hogy ez képezte a velük szemben előterjesztett vádirat
alapját. A Tanács a tárgyaláson elismerte, hogy a listára való felvételt indokoló adatok megismerésének joga az említett vádlottakra
is kiterjed.
A listára való felvétel indokolásának hiánya a felvétel érdemi jogszerűségének – a felvétel alátámasztásaként felhozott tények,
valamint bizonyítékok és információk igazolására irányuló – megfelelő bírósági felülvizsgálatát is meghiúsíthatja. Márpedig
– amint azt a tárgyaláson F. hangsúlyozta – az ilyen felülvizsgálat lehetősége elengedhetetlen a nemzetközi terrorizmus elleni
küzdelem követelményei, valamint a szabadságok és az alapvető jogok védelme közötti igazságos egyensúly biztosításának lehetővé
tételéhez.
A Generalbundesanwalt mindazonáltal úgy véli, hogy – még akkor is, ha a DHKP‑C‑nek a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében
előírt listára való felvétele nem valósult meg érvényesen 2007. június 29. előtt – a listára való felvétel mindenesetre visszaható
hatállyal érvényessé vált a 2007/445 határozat elfogadása céljából alkalmazott eljárásnak köszönhetően, amely eljárás során
indokolták a listára való felvételt.
Azonban, még akkor is, ha a Tanács a 2007/445 határozat elfogadásával szándékozta orvosolni a listán a 2007. június 29‑ét
megelőző időszakban való szereplés indokolását, e határozat – az AWG 34. cikkének (4) bekezdésével összefüggésben – semmiféleképpen
nem szolgálhat alapul a büntetőjogi felelősségnek az említett időszakhoz kötődő tények miatti megállapításához, anélkül hogy
ez ne sértené azon elvet, amely tiltja a büntetőjogi felelősség megállapításának megalapozására alkalmas rendelkezések visszaható
hatályát (lásd analógia útján a 63/83. sz. Kirk‑ügyben 1984. július 10‑én hozott ítélet [EBHT 1984., 2689. o.] 21. és 22. pontját;
a C‑331/88. sz., Fedesa és társai ügyben 1990. november 13‑án hozott ítélet [EBHT 1990., I‑4023. o.] 44. pontját, valamint
a C‑387/02., C‑391/02. és C‑403/02. sz., Berlusconi és társai egyesített ügyekben 2005. május 3‑án hozott ítélet [EBHT 2005.,
I‑3565. o.] 74–78. pontját).
Ha ugyanis a 2007/445 határozat az alapeljárás céljából a jelen ítélet 20. pontjában meghatározott, a 2007. június 29‑ét megelőző
időszak tekintetében érvénytelen határozatok alátámasztására szolgáló indokolással szolgálna, úgy az valójában a büntetőjogi
felelősségnek az említett időszak során elkövetett cselekmények miatti megállapításához járulna hozzá, jóllehet a határozat
nem létezett az említett időszak során.
Ilyen körülmények között a nemzeti bíróságnak az alapeljárás keretében mellőznie kell a jelen ítélet 20. pontjában említett
rendelkezések alkalmazását, amely rendelkezések következésképpen nem szolgálhatnak a vádlottak elleni büntetőeljárások alapjául
a 2007. június 29‑ét megelőző időszak tekintetében.
A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a DHKP‑C‑nek a 2580/2001 rendelet 2. cikke
(3) bekezdésében előírt listára való felvétele érvénytelen, és ily módon nem szolgálhat az e rendelet állítólagos megsértésével
kapcsolatos büntetőjogi felelősség megállapításának alapjául a 2007. június 29‑ét megelőző időszak tekintetében.

A második és harmadik kérdésről
Második és harmadik kérdésével, amelyeket együtt célszerű vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ,
hogy a 2580/2001 rendelet 2. és 3. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azok hatálya alá tartozik a harmadik személyektől gyűjtött
vagy szerzett pénzeszközöknek, egyéb vagyoni értékeknek vagy gazdasági erőforrásoknak az e rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében
előírt listán szereplő jogi személy, csoport vagy szervezet számára az e jogi személy, csoport vagy szervezet valamely tagja
általi továbbítására vonatkoznak.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben szereplő adatok alapján e két kérdés arra irányul, hogy azok a tevékenységek,
amelyekkel a vádlottak a DHKP‑C tagjaiként ez utóbbi – pontosabban a szervezet legfelsőbb vezetősége – részére harmadik személyektől
az éves adománygyűjtések, rendezvények során és kiadványok értékesítésével szerzett pénzeszközöket továbbították, azt is magában
foglalja‑e, hogy e pénzeszközöket a 2580/2001 rendelet értelmében e szervezet rendelkezésére bocsátották.
E tekintetben először is a belga kormányhoz hasonlóan meg kell állapítani, hogy e rendelet 2. és 3. cikkének szövegében semmi
sem enged arra következtetni, hogy e rendelkezéseket nem kell az ilyen jellegű tevékenységekre alkalmazni.
Épp ellenkezőleg, a 2580/2001 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában szereplő tilalom megfogalmazása különösen tág
(lásd analógia útján a C‑117/06. sz., Möllendorf és Möllendorf-Niehuus ügyben 2007. október 11‑én hozott ítélet [EBHT 2007.,
I‑8361. o.] 50. pontját).
Ugyanígy a „rendelkezésére bocsátani” kifejezés tág fogalmat képez, magában foglal minden olyan cselekményt, amely szükséges
ahhoz, hogy valamely, a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán szereplő személy, csoport vagy szervezet
ténylegesen teljes rendelkezési jogot szerezzen az érintett pénzeszközök, egyéb vagyoni értékek vagy gazdasági erőforrások
fölött (lásd analógia útján a fent hivatkozott Möllendorf és Möllendorf-Niehuus ügyben hozott ítélet 51. pontját).
Ez a fogalom független attól, hogy a rendelkezésre bocsátó személy és e cselekmény címzettje között fennáll‑e kapcsolat, vagy
sem. Amint azzal a Generalbundesanwalt érvel – és az F. által védett állásponttal ellentétben – a 2580/2001 rendelet egyik
nyelvi változata sem tartalmaz semmiféle olyan elemet, amely kizárná e fogalom alól pénzeszközöknek az említett listán szereplő
szervezet tagja által az e szervezet számára történő továbbítását.
A „pénzeszközök, egyéb vagyoni értékek és gazdasági erőforrások” 2580/2001 rendelet szerinti fogalma – az említett rendelet
1. cikkének 1. pontjában szereplő fogalommeghatározás alapján – szintén tág értelemmel bír, amely magában foglal valamennyi,
bármilyen módon szerzett eszközt. E tekintetben nincs jelentősége annak, hogy saját eszközökről vagy harmadik személyektől
gyűjtött, illetve szerzett eszközökről van‑e szó.
Fontos hozzátenni, hogy a 2580/2001 rendelet értelmezése érdekében figyelembe kell venni a 2001/931 közös álláspont szövegét
és célját, amely közös álláspont végrehajtására e rendelet – annak (5) preambulumbekezdése értelmében – irányul.
Márpedig az e közös álláspont 3. cikkében szereplő tilalom megfogalmazása éppoly tág, mint amilyen a 2580/2001 rendelet 2. cikke
(1) bekezdésének b) pontjában alkalmazott megfogalmazás. Ezen túlmenően e közös álláspont – a szóban forgó rendelet 1. cikkének
4. pontjában hivatkozott – 1. cikkének (3) bekezdése tág jelentéssel ruházza fel a „terrorcselekmény” fogalmát, amely a iii. pont
k) alpontja értelmében magában foglalja valamely terroristacsoport tevékenységeinek „bármilyen módon” történő „finanszírozását”.
Amint azzal az Európai Bizottság érvel, a 2580/2001 rendelet értelmezése az 1373. (2001) számú határozat szövegének és céljának
figyelembevételét is maga után vonja, amely határozatra a rendelet (3) preambulumbekezdése hivatkozik (lásd analógia útján
a fent hivatkozott Möllendorf és Möllendorf‑Niehuus ügyben hozott ítélet 54. pontját, valamint a C‑340/08. sz., M. és társai
ügyben 2010. április 29‑én hozott ítélet [az EBHT‑ban még nem tették közzé] 45. pontját).
Márpedig az említett határozat 1. pontjának b) alpontja általánosságban tiltja – többek között – pénzeszközöknek a terrorcselekmények
elkövetésében vagy annak kísérletében részt vevő személyek vagy szervezetek számára történő rendelkezésre bocsátását. Ugyanezen
határozat 1. pontjának b) alpontja továbbá előírja, hogy „az államok büntetik a pénzeszközök – bármilyen módon, közvetve vagy
közvetlenül – szándékos vagy tudatos rendelkezésre bocsátását vagy gyűjtését terrorcselekmények végrehajtásához, polgáraik
által vagy területükön belül”.
A jelen ítélet 71. és 73. pontjában említett rendelkezések tág és egyértelmű megfogalmazása megerősíti, hogy a 2580/2001 rendelet
2. cikke (1) bekezdésének b) pontja kiterjed a második és harmadik kérdésben említett tevékenységekre is.
Amint azzal a Bizottság érvel, a fenti elemzést nem kérdőjelezi meg a vádlottak azon állítása, miszerint ha a szóban forgó
pénzeszközök már a birtokukban voltak, akkor azokhoz a DHKP‑C közvetve már hozzáférhetett, tehát azoknak a szervezet vezető
szervei részére való, későbbi továbbítása nem minősült a pénzeszközöknek ez utóbbi részére történő, a 2580/2001 rendelet szerinti
rendelkezésre bocsátásnak.
Különös tekintettel ugyanis a DHKP‑C felépítésére, amely – amint azt a Generalbundesanwalt a tárgyaláson kifejtette – központi
irányító szervekből és négy főtagozatból áll, amely utóbbiak nemzeti, területi és helyi altagozatokból tevődnek össze, az,
hogy a harmadik személyektől kapott pénzeszközök a szervezet tagjainak birtokában vannak, nem elégséges annak megállapításához,
hogy a 2580/2001 rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán ekként említett szervezetet megtestesítő irányító szervek
rendelkeznek a pénzeszközökkel. A jelen esetben e pénzeszközöknek az említett szervek részére történő továbbítása szükséges
volt ahhoz, hogy a DHKP‑C célkitűzéseinek megvalósítása céljából ténylegesen megszerezze az azok feletti teljes körű rendelkezési
jogot, amellyel addig nem bírt.
Ami a vádlottak által állított azon körülményt illeti, hogy nem állapították meg azt, hogy az általuk továbbított pénzeszközöket
a DHKP‑C ténylegesen terrorcselekmények finanszírozására használta fel, hangsúlyozni kell, hogy ez mind a 2580/2001 rendelet
1. cikkének 1. pontjában szereplő fogalommeghatározás alapján, mind pedig 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében irreleváns.
Az e rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán szereplő szervezet rendelkezésére bocsátott pénzeszközök önmagukban
azzal a kockázattal járnak, hogy azokat visszaélésszerűen ilyen tevékenységek elősegítésére használják fel (lásd analógia
útján a fent hivatkozott M. és társai ügyben hozott ítélet 57. pontját). Az ehhez hasonló rendelkezésre bocsátás ezért a 2. cikk
(1) bekezdésének b) pontjában szereplő tilalom hatálya alá tartozik, és az alkalmazandó nemzeti jogban előírt büntetőjogi
szankciókkal sújtható, függetlenül attól, hogy bebizonyosodott‑e, hogy a szóban forgó szervezet az említett pénzeszközöket
ténylegesen ilyen jellegű tevékenységekre használta‑e fel.
A Bíróság elé terjesztett észrevételeiben F. azt is fenntartja, hogy az a tény, hogy – az 1373. (2001) számú határozattól
eltérően – sem a 2001/931 közös álláspont, sem a 2580/2001 rendelet nem terjed ki pénzeszközöknek az e rendelet 2. cikkének
(3) bekezdésében előírt listán szereplő személy, csoport vagy szervezet javára történő gyűjtésére, az uniós jogalkotó azon
szándékát jelzi, hogy az ilyen típusú cselekményt ki kívánta zárni az említett rendelet hatálya alól.
Mindazonáltal, amint az az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, és ahogyan azt a tárgyaláson a Generalbundesanwalt
megerősítette, a vádirat nem a pénzeszközök gyűjtésére irányuló tevékenységgel mint olyannal foglalkozik, hanem az e tevékenységből
származó bevételeknek azon szervezet részére történő továbbításával, amely szervezetnek a vádlottak a tagjai.
A fenti megfontolásokra tekintettel a második és harmadik kérdésre akként kell válaszolni, hogy a 2580/2001 rendelet 2. cikke
(1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy annak hatálya alá tartozik a harmadik személyektől gyűjtött vagy szerzett
pénzeszközöknek, egyéb vagyoni értékeknek vagy gazdasági erőforrásoknak az e rendelet 2. cikkének (3) bekezdésében előírt
listán szereplő jogi személy, csoport vagy szervezet részére az e jogi személy, csoport vagy szervezet tagja általi továbbítása.

A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás
egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült
költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.
A fenti indokok alapján a Bíróság (nagytanács) a következőképpen határozott:
1)
A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a Devrimci Halk Kurtulus Partisi‑Cephesinek
(DHKP‑C) a terrorizmus elleni küzdelem érdekében egyes személyekkel és szervezetekkel szemben hozott különleges korlátozó
intézkedésekről szóló, 2001. december 27‑i 2580/2001/EK tanácsi rendelet (HL L 344., 70. o.; magyar nyelvű különkiadás 18. fejezet,
1. kötet, 207. o.) 2. cikkének (3) bekezdésében előírt listára való felvétele érvénytelen, és ily módon nem szolgálhat az
e rendelet állítólagos megsértésével kapcsolatos büntetőjogi felelősség megállapításának alapjául a 2007. június 29‑ét megelőző
időszak tekintetében.
2)
A 2580/2001 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy annak hatálya alá tartozik a harmadik
személyektől gyűjtött vagy szerzett pénzeszközöknek, egyéb vagyoni értékeknek vagy gazdasági erőforrásoknak az e rendelet
2. cikkének (3) bekezdésében előírt listán szereplő jogi személy, csoport vagy szervezet részére az e jogi személy, csoport
vagy szervezet tagja általi továbbítása.
Aláírások
*
Az eljárás nyelve: német.