CELEX: 61989CJ0338
Force majeure
afbrydelse af vareforsyningerne på grund af en strejke

1 Ved kendelse af 8. september 1989, indgaaet til Domstolen den 31. oktober s.aa., har OEstre Landsret i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt nogle praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 36 og 37 i Kommissionens forordning (EOEF) nr. 3183/80 af 3. december 1980 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsaettelsesattester for landbrugsvarer (EFT L 338, s. 1).
2 Spoergsmaalene er blevet stillet under en sag mellem Organisationen Danske Slagterier (herefter benaevnt "ODS") som mandatar for Jaka, Jydske Andelsslagteriers Konservesfabrik AmbA (herefter benaevnt "Jaka") og Landbrugsministeriet vedroerende ministeriets afslag paa at forlaenge gyldighedsperioden for en eksportlicens med forudfastsaettelse af restitutionen.
3 Artikel 36, stk. 1, i forordning nr. 3183/80 bestemmer:
"Kan indfoerslen eller udfoerslen ikke ske inden for licensens gyldighedsperiode som foelge af et tilfaelde af force majeure, anmoder licensindehaveren den kompetente myndighed i den licensudstedende medlemsstat om forlaengelse af licensens gyldighedsperiode eller om ophaevelse af licensen og foerer bevis for de som force majeure ansete omstaendigheder."
I samme artikels stk. 4 praeciseres det, at den i stk. 1 naevnte kompetente myndighed afgoer, om det paaberaabte forhold er et tilfaelde af force majeure.
4 Forordningens artikel 37, stk. 1, har foelgende ordlyd:
"Er det paaberaabte forhold et tilfaelde af force majeure, afgoer den kompetente myndighed i den licensudstedende medlemsstat, om forpligtelsen til at udfoere eller indfoere skal ophaeves med frigivelse af sikkerhedsstillelsen, eller om licensens gyldighedsperiode skal forlaenges med et tidsrum, der anses for noedvendigt under hensyn til det paaberaabte forhold; forlaengelsen kan foretages efter udloebet af licensens gyldighedsperiode. Den kompetente myndigheds afgoerelse kan vaere anderledes end den, licensindehaveren har anmodet om. Saafremt en anmodning om ophaevelse af en licens med forudfastsaettelse er blevet indgivet mere end tredive dage efter udloebet af licensens gyldighedsperiode, kan den kompetente myndighed i stedet for ophaevelse forlaenge licensens gyldighedsperiode, hvis den forudfastsatte sats med eventuelle justeringer i tilfaelde af beloeb, som skal udbetales, ligger under den oejeblikkelige sats, eller i tilfaelde af beloeb, som skal opkraeves, ligger over den oejeblikkelige sats."
5 Jaka fremstiller og eksporterer bl.a. kogt skinkekonserves og faar normalt sine raavarer fra tre danske slagterier, som ogsaa ejer virksomheden. Jaka benytter sig loebende af forudfastsaettelsesattester vedroerende restitutioner for eksport ud af Faellesskabet.
6 Den 25. februar 1985 ansoegte Jaka ministeriet om en forudfastsaettelsesattest for 700 tons skinkeprodukter. Attesten blev udstedt den 4. marts s.aa. og var gyldig indtil den 31. maj 1985.
7 Inden Jaka indgav ansoegning om den naevnte attest, nemlig den 13. og 21. februar 1985, havde Landsorganisationen i Danmark afgivet hhv. foerste og andet varsel om lovlig ivaerksaettelse af strejke den 4. marts 1985 som led i forhandlingerne om fornyelse af de kollektive overenskomster, som udloeb den 1. marts 1985, og som omfattede ca. 80% af alle danske loenmodtagere.
8 Statens forligsmand udsatte strejkerne og foerte forhandlinger med arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne indtil den 21. marts. Efter at forhandlingerne var brudt sammen, blev strejkerne ivaerksat den 24. marts 1985. Jaka og slagterierne var hverken omfattet af forhandlingerne eller af strejkerne, men arbejdsnedlaeggelserne omfattede transporten til og fra samt rengoeringen paa slagterierne, som derfor maatte lukke og standse deres leverancer. Jaka maatte saaledes indstille arbejdet den 1. april 1985 og kunne foerst fra den 15. april gradvis genoptage produktionen.
9 I perioden efter den 15. april kunne Jaka ikke rettidigt producere den maengde konserves, som var noedvendig for at opfylde eksportforpligtelserne i henhold til den attest, som udloeb den 31. maj 1985. Det fremgaar af en skoenserklaering, som er blevet indhentet til brug for hovedsagen, at Jaka ville have haft tilstraekkelig kapacitet til at opfylde de naevnte forpligtelser, hvis strejken ikke var brudt ud, men at virksomheden, efter at strejken havde fundet sted, paa grund af sine oevrige salgsforpligtelser tidligst kunne naa at producere den maengde konserves, der var omfattet af den naevnte attest til den 5. juli 1985.
10 Den 3. juni 1985 ansoegte Jaka om forlaengelse af attestens gyldighedsperiode til den 12. juli. Ministeriet afslog ansoegningen den 14. juni 1985, idet strejken ikke fandtes at kunne have haft saa langvarige foelger. Forpligtelserne ifoelge attesten blev dog ophaevet og sikkerhedsstillelsen frigivet. Ministeriet har senere erkendt, at dette var en fejl. Den 26. juli 1985 afsluttede Jaka eksporten af den maengde konserves, der var omfattet af attesten.
11 Efter at ministeriet havde afvist Jaka' s klage, anlagde ODS som mandatar for Jaka sag ved OEstre Landsret og nedlagde herunder paastand om, at ministeriet tilpligtedes at anerkende, at Jaka havde vaeret forhindret i at gennemfoere den naevnte eksport paa grund af force majeure, at ministeriet havde vaeret forpligtet til at forlaenge den omtvistede attest, og at den af Jaka i juli 1985 foretagne eksport berettigede virksomheden til udbetaling af de forudfastsatte restitutioner.
12 OEstre Landsret har herefter udsat sagen og forelagt foelgende praejudicielle spoergsmaal for Domstolen:
"1) Skal artikel 36 og 37 i Raadets forordning (EOEF) nr. 3183/80 fortolkes saaledes, at der foreligger force majeure, naar raavareforsyningen til en virksomhed, der har faaet en forudfastsaettelsesattest, standser paa grund af en lovlig strejke i anden virksomhed, hvis strejken paa tidspunktet for virksomhedens ansoegning om attesten var varslet til ivaerksaettelse i attestens gyldighedsperiode, men der bestod muligheder for, at strejken ikke ville faa virkning for virksomheden. Saadanne muligheder bestod f.eks. i form af fornyede forhandlinger, der resulterer i indgaaelse af overenskomst, udsaettelse af strejkerne, undtagelse fra strejken for saa vidt angik transport af dyr til og borttransport af produkter fra virksomheden samt lovmaessigt indgreb mod strejken?
2) Er der i henhold til artikel 36 og 37 tidsmaessige graenser for, hvor laenge en ophoert strejke kan tillaegges force majeurevirkning i tilfaelde, hvor virksomhedens kapacitet paa tidspunktet for strejkens ivaerksaettelse og i tiden herefter er fuldt udnyttet, naar daekningskoeb til virksomhedens produktion i strejkeperioden ikke er mulig, og naar daekningskoeb i form af faerdigvarer i strejkeperioden og i tiden derefter heller ikke er mulig?
3) Kan der ud fra relevante EOEF-bestemmelser udledes elementer til belysning af, hvilke hensyn den kompetente myndighed skal tillaegge vaegt, naar den i en force majeure-situation skal afgoere efter artikel 37, om eksportforpligtelsen skal ophaeves og sikkerhedsstillelsen frigives, eller om forudfastsaettelsesattestens gyldighedsperiode skal forlaenges i overensstemmelse med eksportoerens anmodning herom?
4) Er den kompetente myndighed berettiget til at udoeve et skoen over vaegten af de enkelte elementer, der efter svaret paa spoergsmaal 3 skal tillaegges vaegt ved afgoerelsen?"
13 For saa vidt angaar hovedsagens retlige baggrund og de faktiske omstaendigheder samt retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg, der er indgivet til Domstolen, henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
14 Indledningsvis bemaerkes, at det fremgaar af sagen, at den af Jaka stillede sikkerhed blev frigivet ved en fejl fra de danske myndigheders side, og at dansk ret efter det under retsmoedet oplyste ikke giver adgang til at tilbagekalde en begunstigende forvaltningsakt, der er baseret paa udoevelsen af et skoen; beslutningen om frigivelse af sikkerhedsstillelsen kan derfor ikke omgoeres. Da der imidlertid hverken er forelagt spoergsmaal om retsvirkningerne af sikkerhedsstillelsens frigivelse, eller om den paagaeldende nationale regels forenelighed med faellesskabsretten, findes det ufornoedent at tage stilling hertil.
Det foerste spoergsmaal
15 Med henblik paa besvarelsen af det foerste spoergsmaal bemaerkes, at efter Domstolens faste praksis har begrebet force majeure ikke et ensartet indhold inden for de forskellige omraader af faellesskabsretten, hvor det anvendes. Begrebet skal saaledes fastlaegges i den juridiske sammenhaeng, hvor det faar betydning.
16 For saa vidt naermere angaar artikel 36 og 37 i forordning nr. 3183/80 har Domstolen allerede fastslaaet, at selv om begrebet force majeure ikke er begraenset til absolut umulighed, indebaerer det dog et krav om, at undladelse af den paagaeldende handling skyldes helt usaedvanlige og uforudseelige omstaendigheder, som den, der paaberaaber sig dem, ikke har nogen indflydelse paa, og hvis virkninger ikke kunne vaere undgaaet trods al udvist agtpaagivenhed (jf. senest dom af 10.7.1990, sag C-334/87, Den Hellenske Republik mod Kommissionen, Sml. I, s. 2849).
17 En strejke i en anden virksomhed end licensindehaverens maa i almindelighed anses for en omstaendighed, som denne ikke har nogen indflydelse paa, idet han ikke har haft mulighed for at paavirke de begivenheder, der har foert til arbejdsstandsningen.
18 For saa vidt derimod angaar de oevrige betingelser, der er opstillet i Domstolens praksis, bemaerkes, at en lovligt varslet strejke, som ifoelge det oplyste ogsaa vil kunne omfatte omraader, der paavirker licensindehaverens virksomhed, ikke er en usaedvanlig og uforudseelig begivenhed.
19 Under henvisning til de faktiske omstaendigheder i hovedsagen har ODS gjort gaeldende, at afgivelse af foerste og andet strejkevarsel som led i forhandlingerne om fornyelse af de kollektive overenskomster i Danmark ikke er tilstraekkeligt til, at en strejke kan anses for sandsynlig, idet afgivelse af strejkevarsel sker rent rutinemaessigt og er noedvendiggjort af, at forhandlingerne sjaeldent afsluttes foer i allersidste oejeblik inden den gaeldende overenskomsts udloeb.
20 Paa baggrund af de oplysninger, der fremkom under retsmoedet, findes dette forhold imidlertid ikke at indebaere, at strejkeudbrud i store dele af erhvervslivet og virkningerne heraf skal anses for en usaedvanlig og uforudseelig begivenhed for licensindehaveren. Fagforeningerne har saaledes ved de sidste tretten forhandlinger om fornyelse af de kollektive overenskomster i Danmark hver gang afgivet strejkevarsel, og i tre ud af de tretten tilfaelde blev strejke faktisk ivaerksat.
21 Ligeledes bemaerkes, at de i forelaeggelseskendelsen anfoerte muligheder for, at strejken ikke ville faa virkning for den paagaeldende virksomhed, f.eks. paa grund af fornyede forhandlinger, udsaettelse af strejkerne eller en undtagelse fra strejken for saa vidt angaar transport af dyr eller levnedsmidler, ikke er afgoerende. Som Domstolen fastslog i dom af 11. juli 1968 (sag 4/68, Schwarzwaldmilch, Sml. 1965-1968, s. 527) er en begivenhed usaedvanlig, naar en agtpaagivende og paapasselig erhvervsdrivende ville have anset den for usandsynlig. Dette er imidlertid ikke tilfaeldet, saafremt virkningerne af en i sig selv forudseelig strejke, kun kan afvaerges, hvis der indtraeder andre begivenheder, som den erhvervsdrivende ikke selv er herre over, og som maa anses for uberegnelige, saaledes som de danske fagforeningers praksis er blevet skildret under denne sag.
22 Som generaladvokaten har paapeget i afsnit 23 og 24 i sit forslag til afgoerelse, maa det endvidere fastslaas, at den erhvervsdrivende i en situation som den i hovedsagen foreliggende kunne have undgaaet virkningerne af strejken ved ikke at ansoege om en eksportlicens med forudfastsaettelse af restitutionen, men i stedet faa udbetalt de restitutioner, der var gaeldende ved eksportforretningens gennemfoerelse.
23 ODS har gjort gaeldende, at danske eksportoerer herved reelt ville vaere afskaaret fra at udnytte muligheden for at ansoege om forudfastsaettelse af restitutionen, men dette argument kan ikke tillaegges betydning. Ifoelge Domstolens faste praksis (jf. dom af 26.4.1988, sag 316/86, Kruecken, Sml. s. 2213), blev denne mulighed indfoert for at tilvejebringe en retssikkerhed ved eksportforretninger, idet disse boer kunne gennemfoeres paa et grundlag, som den erhvervsdrivende er bekendt med, og sikre denne en udligning mellem verdensmarkedsprisen og prisen i Faellesskabet. Formaalet hermed er at beskytte den erhvervsdrivende mod foelgerne af en ugunstig udvikling, der ikke kan forudses paa det tidspunkt, da denne indgaar aftale, hvilket dog ikke indebaerer, at den erhvervsdrivende, bortset fra under ganske usaedvanlige omstaendigheder, ogsaa skal kunne drage fordel af en gunstig udvikling. Da ordningen med forudfastsaettelse saaledes indebaerer betydelige fordele for de erhvervsdrivende, er det berettiget, at disse ogsaa maa baere de risici, der er forbundet hermed.
24 En erhvervsdrivende, som paa grund af saerlige omstaendigheder i sin virksomhed, markedsforholdene eller endog oekonomiske og sociale begivenheder, som han er uden indflydelse paa, ikke kan indestaa for, at han vil kunne gennemfoere den paataenkte eksportforretning, maa derfor forventes ikke at ansoege om forudfastsaettelse af restitutionen. Hvis han alligevel soeger at opnaa denne fordel, udsaetter han sig for de retsfoelger, der er fastsat i faellesskabsbestemmelserne, herunder fortabelse af sikkerhedsstillelsen, saafremt eksportforretningen ikke kan gennemfoeres. Tanken bag ordningen med eksportlicenser for landbrugsvarer er saaledes, at erhvervsdrivende under visse omstaendigheder kan se sig afskaaret fra at ansoege om forudfastsaettelse paa grund af forhold, som de ikke har indflydelse paa, forudsat disse ikke er usaedvanlige og uforudseelige.
25 Det foerste af OEstre Landsret' s spoergsmaal maa derfor besvares med, at artikel 36 og 37 i forordning (EOEF) nr. 3183/80 skal fortolkes saaledes, at der ikke foreligger force majeure, naar raavareforsyningen til en virksomhed, der har faaet en forudfastsaettelsesattest, standser paa grund af en lovlig strejke i en anden virksomhed, hvis strejken paa tidspunktet for virksomhedens ansoegning om attesten var varslet til ivaerksaettelse i attestens gyldighedsperiode, men der bestod muligheder for, at strejken ikke ville udbryde eller ikke ville faa virkning for virksomheden.
26 Besvarelsen af de oevrige spoergsmaal, den nationale retsinstans har forelagt, er herefter blevet unoedvendig.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
27 De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale retsinstans, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af OEstre Landsret ved kendelse af 8. september 1989, for ret:
Artikel 36 og 37 i forordning (EOEF) nr. 3183/80 af 3. december 1980 om faelles gennemfoerelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsaettelsesattester for landbrugsvarer skal fortolkes saaledes, at der ikke foreligger force majeure, naar raavareforsyningen til en virksomhed, der har faaet en forudfastsaettelsesattest, standser paa grund af en lovlig strejke i en anden virksomhed, hvis strejken paa tidspunktet for virksomhedens ansoegning om attesten var varslet til ivaerksaettelse i attestens gyldighedsperiode, men der bestod muligheder for, at strejken ikke ville udbryde eller ikke ville faa virkning for virksomheden.