CELEX: 61990CJ0299
Toldværdi
indkøbsprovision

1 Ved kendelse af 17. juli 1990, indgaaet til Domstolen den 1. oktober 1990, har Bundesfinanzhof i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt fire praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi (EFT L 134, s. 1, herefter benaevnt "grundforordningen").
2 Spoergsmaalene er blevet rejst under en sag mellem Hauptzollamt Karlsruhe og selskabet Gebr. Hepp GmbH & Co. KG, Birkenfeld (herefter benaevnt "Hepp"), vedroerende toldvaerdien af nogle varer, som sidstnaevnte indfoerte fra Fjernoesten fra 1983 til 1986.
3 I henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, er toldvaerdien af de indfoerte varer transaktionsvaerdien, dvs. den pris, som faktisk er betalt eller skal betales for varerne, ved salg til eksport til Faellesskabets toldomraade og justeret i henhold til artikel 8.
4 Artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), i grundforordningen bestemmer, at ved fastsaettelse af toldvaerdien i henhold til artikel 3 laegges der til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for de indfoerte varer, provision og maeglerhonorar, dog ikke indkoebsprovision, i den udstraekning, disse udgifter afholdes af koeberen, men ikke er indbefattet i den pris, der faktisk er betalt eller skal betales for varerne.
5 Begrebet "indkoebsprovision" er i grundforordningens artikel 8, stk. 4, defineret som "beloeb, som en importoer betaler sin agent for en tjenesteydelse, som har bestaaet i, at denne har repraesenteret ham ved indkoeb af de varer, der skal vaerdiansaettes".
6 Hepp gennemfoerte indfoerslerne med Novimex Fashion Ltd (herefter benaevnt "Novimex") - et schweizisk selskab med hjemsted i St. Gallen - som mellemmand. Hepp havde i 1982 med Novimex indgaaet en aftale, der var undergivet schweizisk ret. I henhold til denne aftale koebte Novimex varerne af en koreansk virksomhed i eget navn, men for Hepp' s regning. Varerne blev efterfoelgende overdraget til Hepp mod betaling af en indkoebsprovision paa 6-7% samt godtgoerelse af udlaeg. Priserne fra de med den koreanske leverandoer indgaaede handler og provisionerne blev faktureret saerskilt. I toldangivelserne anfoerte Hepp Novimex i rubrikken "saelger" og de af Novimex fakturerede priser for varerne uden at naevne de aftalte provisioner.
7 Det problem, som skiller parterne i hovedsagen, er spoergsmaalet om, hvorvidt de i Novimex' fakturaer til Hepp saerskilt anfoerte indkoebsprovisioner paa baggrund af de paagaeldende angivelser skal indregnes i toldvaerdien af de af Hepp indfoerte varer. Bundesfinanzhof, som sagen er indbragt for, har skoennet, at problemet afhaenger af fortolkningen af faellesskabsretten, og har derfor besluttet at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
"1) Hvilken aftale skal anses for salg i henhold til artikel 3 i Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi, saafremt der medvirker en indkoebskommissionaer, der handler i eget navn, men for tredjemands regning?
2) Saafremt spoergsmaal 1 besvares saaledes, at saavel aftalen producent/kommissionaer som aftalen kommissionaer/importoer opfylder betingelserne i artikel 3 i forordning nr. 1224/80, og importoeren har valgt at laegge den pris, der fremgaar af aftalen med kommissionaeren, til grund for fastsaettelsen af toldvaerdien: Skal indkoebsprovisionen da tillaegges den betalte pris?
3) Saafremt spoergsmaal 1 besvares saaledes, at der kun foreligger salg i forholdet producent/importoer: Skal indkoebsprovisionen da indregnes i toldvaerdien, saafremt importoeren har anfoert kommissionaeren i rubrikken 'saelger' i toldvaerdideklarationen og desuden har angivet dennes fakturapris (uden provision)?
4) Saafremt spoergsmaal 1 besvares saaledes, at der foreligger salg i forholdet producent/kommissionaer, men ikke i forholdet kommissionaer/importoer: Hvorledes skal toldvaerdien da fastsaettes i henhold til de faellesskabsretlige toldvaerdiregler, naar importoeren har angivet toldvaerdien som anfoert i spoergsmaal 3?"
8 Vedroerende sagens retlige baggrund og faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb samt parternes anbringender og argumenter henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
9 Spoergsmaalene fra den forelaeggende ret rejser i det vaesentlige to problemer. Det foerste drejer sig om, hvilken transaktion, der skal tages hensyn til ved fastsaettelsen af toldvaerdien i henhold til artikel 3, stk. 1, i grundforordningen, naar importoeren lader koebet foretage gennem en indkoebskommissionaer, der handler i eget navn, men for importoerens regning. Det andet problem, som opstaar, naar det foerste er loest, angaar metoden for fastsaettelsen af toldvaerdien, naar importoeren har betegnet kommissionaeren som saelger og har valgt den af kommissionaeren fakturerede pris for varerne i forbindelse med toldangivelsen, hvorved spoergsmaalet naermere er, om indkoebsprovisionen skal indregnes i toldvaerdien.
Spoergsmaalet om, hvilken transaktion der skal danne grundlag for fastsaettelsen af toldvaerdien
10 Den tyske regering har anfoert, at naar et koeb sker gennem en indkoebskommissionaer, der handler i eget navn, er der to transaktioner, der kan anses for et salg i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1. Den foerste er den mellem kommissionaeren og producenten indgaaede aftale, som kommissionaeren er part i, fordi han har handlet i eget navn. Den anden er aftalen mellem kommissionaeren og importoeren, da denne aftale har et salgs vaesentligste kendetegn, idet der er tale om at overdrage ejendomsretten til en vare til en person mod betaling af et pengebeloeb.
11 Ifoelge den tyske regering kan importoeren vaelge mellem disse to successive salg med henblik paa fastsaettelsen af toldvaerdien. Det foelger af Domstolens dom af 6. juni 1990 (sag C-11/89, Unifert, Sml. I, s. 2275), at naar importoeren foerst har foretaget dette valg, kan han ikke aendre det, efter at varerne er overgaaet til fri omsaetning.
12 Denne opfattelse kan ikke tiltraedes, da den strider mod formaalet med grundforordningen, som i henhold til den sjette betragtning til forordningen er at indfoere et retfaerdigt, ensartet og neutralt system til ansaettelse af toldvaerdien, som udelukker anvendelse af vilkaarlige eller fiktive toldvaerdier.
13 Dette formaal, som er i overensstemmelse med handelspraksis, ville nemlig ikke blive tilgodeset, saafremt der ikke blev taget hensyn til indkoebskommissionaerens egentlige funktion. Eftersom en saadan kommissionaer handler for importoerens regning, har hans funktion kun karakter af repraesentation med henblik paa koebet af varerne, og han paatager sig ikke nogen oekonomisk risiko i forbindelse med koebet. Selv om kommissionaeren handler i eget navn, er hans funktion saaledes begraenset til en medvirken - som skjult repraesentant - i forbindelse med en salgskontrakt, der i det vaesentlige er indgaaet mellem ordregiveren og leverandoeren.
14 Foelgelig er det transaktionen mellem producenten eller leverandoeren af varerne paa den ene side og importoeren paa den anden side, der skal laegges til grund ved fastsaettelsen af toldvaerdien i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1. Det er herved uden betydning, at transaktionen er kommet i stand gennem en indkoebskommissionaer, da det er importoeren, der har paataget sig den oekonomiske risiko i forbindelse med transaktionen.
15 Det foerste praejudicielle spoergsmaal skal derfor besvares med, at det er den transaktion, der er foretaget mellem producenten eller leverandoeren af varerne paa den ene side og importoeren paa den anden side, der skal tages i betragtning ved fastsaettelsen af toldvaerdien i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, naar en indkoebskommissionaer har handlet i eget navn, men faktisk har repraesenteret importoeren, idet han har handlet for dennes regning.
Fastsaettelse af toldvaerdien
16 Eftersom det er den transaktion, der er foretaget mellem producenten/leverandoeren og importoeren, der skal tages i betragtning ved fastsaettelsen af toldvaerdien, er det prisen i henhold til denne transaktion, der udgoer toldvaerdien efter grundforordningens artikel 3, stk. 1.
17 Det foelger heraf, at de beloeb, importoeren har betalt til indkoebskommissionaeren for den ydelse, som bestaar i at repraesentere importoeren i forbindelse med koebet af de paagaeldende varer, udgoer en indkoebsprovision, som i medfoer af grundforordningens artikel 8, stk. 1, litra a), nr. i), ikke skal indregnes i toldvaerdien.
18 Det skal herved yderligere bemaerkes, at den omstaendighed, at importoeren har anfoert mellemmanden i rubrikken "saelger" i toldvaerdideklarationen og har angivet den af mellemmanden fakturerede pris for varerne, ikke kan aendre toldvaerdien, saaledes som den foelger af anvendelsen af grundforordningens artikel 3, stk. 1.
19 Som anfoert af generaladvokaten i punkt 37 og 38 i forslaget til afgoerelse kan den maade, hvorpaa importoeren konkret opfylder de administrative formaliteter i forbindelse med toldangivelsen, ikke aendre den grundlaeggende retlige situation, nemlig at der kun foreligger en enkelt transaktion i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, og at importoeren herved ikke har nogen valgmulighed.
20 For saa vidt angaar det andet problem, som de praejudicielle spoergsmaal rejser, er svaret saaledes, at prisen i henhold til transaktionen mellem producenten eller leverandoeren paa den ene side og importoeren paa den anden side udgoer toldvaerdien efter grundforordningens artikel 3, stk. 1, og at indkoebsprovisionen ikke skal indregnes i denne vaerdi, selv naar importoeren har betegnet indkoebskommissionaeren som saelger og for varerne har angivet den pris, som kommissionaeren har faktureret.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
21 De udgifter, der er afholdt af den tyske regering og af Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Bundesfinanzhof ved kendelse af 17. juli 1990, for ret:
1) Det er den transaktion, der er foretaget mellem producenten eller leverandoeren af varerne paa den ene side og importoeren paa den anden side, der skal tages i betragtning ved fastsaettelsen af toldvaerdien i henhold til artikel 3, stk. 1, i Raadets forordning (EOEF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldvaerdi, naar en indkoebskommissionaer har handlet i eget navn, men faktisk har repraesenteret importoeren, idet han har handlet for dennes regning.
2) Prisen i henhold til transaktionen mellem producenten eller leverandoeren paa den ene side og importoeren paa den anden side udgoer toldvaerdien efter artikel 3, stk. 1, i forordning (EOEF) nr. 1224/80, og indkoebsprovisionen skal ikke indregnes i denne vaerdi, selv naar importoeren har betegnet indkoebskommissionaeren som saelger og for varerne har angivet den pris, som kommissionaeren har faktureret.