CELEX: 62005FJ0031
Ametnikud
Tühistamishagi

1.
Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne
(Personalieeskirjad, artikkel 43)
2.
Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne
(Personalieeskirjad, artikkel 43)
3.
Ametnikud – Psühholoogiline ahistamine – Mõiste
1.
Karjääriarengu aruande koostamisel ei saa soovitava keskmise olemasolu korral asuda seisukohale, et see piirab hindajate otsustusvabadust
konkreetsel juhul ametnike hindamisel.
Esiteks ei piira selline keskmine hindajatele antud võimalust eristada individuaalsetes hinnangutes iga ametniku ülesannete
täitmist vastavalt tasemele, mille võrra nende sooritus kaldub sellest keskmisest kas üles- või allapoole kõrvale.
Teiseks ei ole hindajad soovitava keskmise järgmiseks kohustatud sellest keskmisest kõrgemaid hindeid madalamate hinnetega
kompenseerima. Soovitava keskmise süsteem arvestab valdava tegelikkusega, nimelt hinnatud ametnike ühtlase jaotusega teenete
keskmise taseme ümber, mida väljendatakse soovitava keskmise kaudu. Lisaks lubab personalieeskirjade artikli 45 üldiste rakendussätetega,
mille on vastu võtnud komisjon, kehtestatud süsteem hindajatel tingimustes, kus teenistuse konkreetne olukord erineb valdavast
tegelikkusest, ka soovitavast keskmisest kõrvale kalduda. Tõepoolest, nagu see nähtub osutatud üldiste rakendussätete artikli 4
lõikest 3, ei too soovitava keskmise ühe punkti võrra ületamine kaasa mingeid tagajärgi. Kõnealuste üldiste rakendussätete
artikli 4 lõigetest 4 ja 5 nähtub veel, et ühe punkti võrra ületamise korral võib asjassepuutuv peadirektoraat, kui ta on
võimeline vastavat ületamist kohaselt põhjendama, pöörduda eranditaotlusi läbivaatava ühiskomitee poole, kes võib otsustada
sanktsiooni täieliku või osalise vähendamise.
On küll selge, et soovitav keskmine paneb hindamissüsteemile teatava piirangu, kehtestades hindajatele piiri võimaluse osas
hinnata iga isikut
in abstracto
eraldi temaga võrreldavate teiste ametnike teenetest. Seesugune piirang, mis on kehtestatud ühenduse personalijuhtimise poliitika
raames ametnike tulemuslikkust näitava hindamiseni jõudmiseks, ei ole siiski personalieeskirjade artikli 43 sätetega vastuolus.
Soovitava keskmise taseme näit 14 punktiskaalal 0−20 võimaldab ära hoida keskmise hinde inflatsiooni riski, mille tagajärjeks
võib olla hindajate poolt tegelikult kasutatud punktide ulatuse vähendamine, ja seetõttu saaks kahjustatud hindamise eesmärk,
milleks on kajastada nii tõetruult kui võimalik hinnatavate ametnike teeneid ja võimaldada nende tõhusat võrdlust. Peale selle
võimaldab soovitava keskmise määramine ka vähendada ohtu, et komisjoni erinevate peadirektoraatide keskmised hinded, mis võivad
mitte tugineda hinnatud ametnike teenetega seotud objektiivsetele kaalutlustele, üksteisest erinevad.
(vt punktid 45–49)
Viited:
Esimese Astme Kohus: 18. oktoober 2005, kohtuasi T‑51/04: Leite Mateus
vs
. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 56); 25. oktoober 2005, kohtuasi T‑43/04: Fardoom ja Reinard
vs
. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑329 ja II‑1465, punktid 51, 54 ja 55); 19. oktoober 2006, kohtuasi T‑311/04: Buendía Sierra
vs
. komisjon (EKL 2006, lk II‑4137, punkt 183).
2.
Karjääriarengu aruande koostamisel on aruandes sisalduvate kirjeldavate märkuste eesmärk põhjendada punktidena esitatud hinnanguid.
Need kirjeldavad märkused on arvuliselt väljendatud hinnangu koostamise aluseks ning võimaldavad ametnikul saadud hinnet mõista.
Järelikult peavad kirjeldavad märkused olema punktidena esitatud hinnangutena aruandes kooskõlas. Võttes arvesse, et hindajatel
on nende hinnata olevate isikute töö üle otsustamisel väga lai otsustuspädevus, saab võimalik vastuolu karjääriarengu aruandes
õigustada aruande tühistamist vaid siis, kui vastuolu on ilmne.
(vt punkt 62)
Viited:
Esimese Astme Kohus: 25. oktoober 2006, kohtuasi T‑173/04: Carius
vs
. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑243 ja II‑A‑2‑1269, punkt 106).
3.
Ametnikul, kes väidab end olevat kannatanud psühholoogilise ahistamise all, tuleb sõltumata sellest subjektiivsest käsitlusest,
mis tal väidetavatest asjaoludest võis tekkida, esitada tõendid, mille alusel saab tuvastada, et tema suhtes rakendati käitumist,
mille eesmärk oli – objektiivselt võttes – tema alandamine või tema töötingimuste tahtlik halvendamine.
Siinjuures juhul, kui ametnik väidab, et tema karjääriarengu aruanne on veel üks näide psühholoogilisest ahistamisest, mille
all ta on väidetavalt mitu aastat kannatanud, siis need konfliktid ülemustega, mis asjaomane isik on maininud ning mis puudutavad
muu hulgas tema varasemaid hindamisaruandeid, tema edutamata jätmist pika aja jooksul ja tema tööalast isoleerimist, ei ole
sellised asjaolud, mis tõendaksid, et vaidlustatud karjääriarengu aruanne on koostatud tema psühholoogiliseks ahistamiseks.
(vt punktid 94 ja 95)
Viited:
Esimese Astme Kohus: 23. veebruar 2001, liidetud kohtuasjad T‑7/98, T‑208/98 ja T‑109/99: De Nicola
vs
. EIP (EKL AT 2001, lk I‑A‑49 ja II‑185, punkt 286); 8. juuli 2004, kohtuasi T‑136/03: Schochaert
vs
. nõukogu (EKL AT 2004, lk I‑A‑215 ja II‑957, punkt 41); 4. mai 2005, kohtuasi T‑144/03: Schmit
vs
. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑101 ja II‑465, punkt 64).