CELEX: 62007TJ0473
Pritožba
Javni uslužbenci
Uradniki
Napredovanje

1.
Pritožba – Pritožbeni razlogi – Razlogi in trditve, predstavljeni pred Sodiščem za uslužbence, ki jih je pritožnica samo ponovila
– Nedopustnost – Izpodbijanje razlage ali uporabe prava Skupnosti s strani Sodišča za uslužbence – Dopustnost
(člen 225 ES; Statut Sodišča, Priloga I, člen 11(1); Poslovnik Sodišča prve stopnje, člen 138(1)(c))
2.
Uradniki – Napredovanje – Primerjalna ocena uspešnosti – Elementi, ki jih je treba upoštevati
(Kadrovski predpisi za uradnike, člen 45(1))
1.
Iz člena 225 ES, člena 11(1) Priloge I k Statutu Sodišča in člena 138(1)(c) Poslovnika Sodišča prve stopnje izhaja, da je
treba v pritožbi natančno navesti dele izpodbijane sodbe, katere razveljavitev je predlagana, in pravne argumente, na katerih
posebej temelji ta predlog. Te zahteve ne izpolnjuje pritožba, ki se omejuje na ponovitev ali obnovitev besedila tožbenih
razlogov in trditev, ki so bili predstavljeni že pred Sodiščem za uslužbence, skupaj s tistimi, ki temeljijo na dejstvih,
ki jih je sodišče na prvi stopnji izrecno zavrnilo. Taka pritožba je namreč v resnici predlog, katerega namen je samo ponovna
preučitev tožbe, vložene pri Sodišču za uslužbence, za kar pritožbeno sodišče ni pristojno. Vendar kadar pritožnik izpodbija
način, kako je sodišče na prvi stopnji razlagalo ali uporabilo pravo Skupnosti, se lahko pravna vprašanja, obravnavana v postopku
na prvi stopnji, znova obravnavajo v okviru pritožbe. Če namreč pritožnik svoje pritožbe ne bi mogel utemeljiti z razlogi
in trditvami, ki jih je že navajal v postopku na prvi stopnji, bi pritožbeni postopek deloma izgubil smisel.
(Glej točko 37.)
Napotitev na: Sodišče, 4. oktober 2007, Olsen proti Komisiji, C-320/05 P, neobjavljen v ZOdl., točke od 48 do 50 in navedena
sodna praksa.
2.
Organ, pristojen za imenovanja, mora pri primerjalni oceni uspešnosti kandidatov za napredovanje upoštevati dejstvo, da je
bil kandidat predlagan za napredovanje ali celo naveden na seznamu najzaslužnejših uradnikov v prejšnjem napredovalnem obdobju,
če se njegove zasluge med tem niso zmanjšale. Kadar ima uprava široko diskrecijsko pravico, kot velja za organ, pristojen
za imenovanja, na področju napredovanj, mora skrbno in nepristransko preučiti vse upoštevne elemente primera. V takem primeru
je dovolj dokazati upoštevnost zadevnega elementa, da se sklepa, da ga mora uprava vključiti v svojo oceno, saj je treba tak
upoštevni element presojati z vidika besedila, cilja in konteksta pravil, s katerimi je urejeno izvajanje njene široke diskrecijske
pravice.
Tako priznanje upoštevnosti ostanka točk zadevnega uradnika kot elementa uspešnosti vseeno ne vpliva na morebitne praktične
posledice obveznosti upoštevanja tega ostanka in zlasti pomena, ki ga bo organ, pristojen za imenovanja, pri izvajanju svoje
široke diskrecijske pravice moral pripisati temu ostanku v vsakem posameznem primeru primerjave uspešnosti. Edina posledica
tega priznanja je, da ta organ ne sme prezreti ali zanemariti ostanka točk zadevnega uradnika v takih okoliščinah.
(Glej točki 42 in 43.)
Napotitev na: Sodišče, 21. november 1991, Technische Universität München, C‑269/90, Recueil, str. I-5469, točka 14.