CELEX: 62008TJ0049
Odvolanie
Odvolanie incident
Verejná služba
Úradníci

1.
Odvolanie – Vzájomné odvolanie – Lehota na podanie
(Rokovací poriadok Súdu prvého stupňa, článok 141 ods. 1)
2.
Úradníci – Hodnotenie – Správa o služobnom postupe – Vypracovanie
(Služobný poriadok úradníkov, články 43 a 110)
3.
Úradníci – Zásady – Povinnosť starostlivosti prislúchajúca administratíve – Rozsah
(Služobný poriadok úradníkov, články 43 a 110)
4.
Úradníci – Žaloba – Žaloba o náhradu škody – Zrušenie napadnutého protiprávneho aktu – Nemajetková ujma oddeliteľná od protiprávnosti,
ktorá nemôže byť v plnom rozsahu nahradená zrušením
(Služobný poriadok úradníkov, článok 91)
1.
Jedinou lehotou, ktorej podlieha vzájomné odvolanie, je lehota stanovená v článku 141 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdu prvého
stupňa na podanie vyjadrenia k odvolaniu, to znamená dva mesiace od doručenia odvolania.
(pozri bod 38)
Odkaz: Súdny dvor, 1. júna 1994, Komisia/Brazzelli Lualdi a i., C‑136/92 P, Zb. s. I‑1981, bod 72
2.
Správa o služobnom postupe je základným dokumentom v rámci hodnotenia zamestnancov zamestnaných inštitúciami, pretože umožňuje
vykonať hodnotenie spôsobilosti, výkonnosti a správania úradníka v súlade s článkom 43 služobného poriadku. Takéto hodnotenie
nespočíva len v opise úloh vykonávaných počas dotknutého obdobia, ale obsahuje aj posúdenie ľudských a sociálnych kvalít a spôsobilosti,
ktoré hodnotená osoba preukázala pri výkone svojho zamestnania. Takáto správa preto predstavuje hodnotenie hodnoteného úradníka
zo strany nadriadených týkajúce sa spôsobu, akým hodnotený úradník plní povinnosti, ktoré mu boli zverené, a jeho správania
v službe počas dotknutého obdobia. V rámci vypracovania tejto správy preto pridelenie hodnotiacej známky založenej na hodnotení
výkonnosti, spôsobilosti a správania dotknutého úradníka v službe v súlade s článkom 43 služobného poriadku a článkom 1 ods. 2
všeobecných vykonávacích ustanovení článku 43 služobného poriadku prijatých Komisiou predpokladá, aby dotknutému úradníkovi
boli zverené úlohy, ktoré má vykonať v priebehu hodnoteného obdobia.
Komisia, tak ako všetky inštitúcie Spoločenstva, má osobitnú povinnosť transparentnosti, pokiaľ ide o hodnotenie, postup a povýšenie
jej zamestnancov, pričom rešpektovanie tejto povinnosti je zabezpečené formálnym konaním na základe článkov 43 a 46 služobného
poriadku. Toto konanie predpokladá, že správa o služobnom postupe sa vypracováva najmenej raz za dva roky za podmienok, ktoré
určí každá inštitúcia v súlade s článkom 110 služobného poriadku. Vo výnimočnej situácii, kedy sa zistilo, že dotknutému úradníkovi,
hoci vykonáva činnú službu v zmysle článku 1 ods. 1 druhého pododseku prvej vety všeobecných vykonávacích ustanovení k článku 43
služobného poriadku, nebola v nadväznosti na vnútornú reorganizáciu administratívy zverená žiadna úloha, ktorá by mohla byť
hodnotená v hodnotenom období, preto administratíva musí napriek tomu vypracovať správu, ktorá bude uvedenú situáciu zohľadňovať,
a to s cieľom, aby o nej sama bola informovaná a aby dotknutý úradník disponoval písomným a formálnym dôkazom o existencii
tejto situácie.
Osobitná povinnosť transparentnosti totiž ukladá, aby správa o služobnom postupe bola vypracovaná tak s cieľom riadnej správy
a racionalizácie útvarov Spoločenstva ako aj s cieľom ochrany záujmov úradníkov. Prvoradou funkciou tejto správy, ako interného
dokumentu, je zabezpečiť pre administratívu pravidelnú a čo najúplnejšiu informáciu o podmienkach plnenia služobných povinností
jej úradníkmi. Vo vzťahu k dotknutému úradníkovi plní správa dôležitú úlohu v priebehu jeho služobného postupu, najmä z hľadiska
preloženia a povyšovania. Predstavuje totiž nevyhnutný prvok posúdenia vždy, keď sa zohľadňuje služobný postup úradníka nadriadenými
a cieľom jej pravidelného vypracovania je umožniť celkový pohľad na vývoj služobného postupu úradníka.
Hoci v takejto výnimočnej situácii pripísateľnej výlučne administratíve hodnotitelia nemôžu prideliť hodnotiacu známku, ktorej
cieľom je ohodnotiť individuálne výkony a plnenia v závislosti od výsledkov, ktoré sa majú dosiahnuť, musia však prijať rozhodnutie,
ktoré v súlade s povinnosťou starostlivosti prislúchajúcej administratíve bude rešpektovať záujmy dotknutého úradníka a najmä
možnosti jeho služobného postupu v rámci inštitúcií Spoločenstva.
(pozri body 57 – 65)
Odkaz: Súdny dvor, 3. júla 1980, Grassi/Rada, 6/79 a 97/79, Zb. s. 2141, bod 20; Súd prvého stupňa, 28. mája 1997, Burban/Parlament,
T‑59/96, Zb. VS s. I‑A‑109, II‑331, body 44 a 73; Súd prvého stupňa, 12. júna 2002, Mellone/Komisia, T‑187/01, Zb. VS s. I‑A‑81,
II‑389, bod 77; Súd prvého stupňa, 8. decembra 2005, Rounis/Komisia, T‑274/04, Zb. VS s. I‑A‑407, II‑1849, body 24 a 42
3.
Povinnosť starostlivosti administratívy vyjadruje rovnováhu vzájomných práv a povinností, ktoré služobný poriadok vytvoril
vo vzťahoch medzi verejným orgánom a zamestnancami vo verejnej službe. Táto rovnováha znamená najmä to, že verejný orgán pri
rozhodovaní o postavení úradníka prihliada na všetky skutočnosti, ktoré by mohli ovplyvniť jeho rozhodnutie, a pritom zohľadňuje
nielen záujem služby, ale aj záujem dotknutého úradníka.
Hodnotitelia tak môžu v rámci vypracovania správy o služobnom postupe na základe povinnosti starostlivosti usúdiť, že je opodstatnené
prideliť dotknutému úradníkovi vhodný počet bodov za zásluhy na účely ochrany jeho záujmov a najmä perspektív jeho služobného
postupu v rámci inštitúcií Spoločenstva.
Potreba zaručiť osobitnú povinnosť transparentnosti však vyžaduje, aby sa toto rozhodnutie prijalo na základe procesných pravidiel
hodnotenia úradníkov stanovených v článku 43 služobného poriadku a všeobecnými vykonávacími ustanoveniami prijatými na jeho
uplatňovanie v súlade s článkom 110 služobného poriadku. V prípade, ak autor rozhodnutia disponuje voľnou úvahou, sa totiž
dodržiavaniu procesných záruk priznaných právnym poriadkom Spoločenstva prikladá o to väčší význam.
(pozri body 66 – 68)
Odkaz: Súdny dvor, 21. novembra 1991, Technische Universität München, C‑269/90, Zb. s. I‑5469, bod 14; Súd prvého stupňa,
9. novembra 1995, France‑aviation/Komisia, T‑346/94, Zb. s. II‑2841, body 32 až 34; Súd prvého stupňa, 23. marca 2000, Gogos/Komisia,
T‑95/98, Zb. VS s. I‑A‑51, II‑219, bod 37; Súd prvého stupňa, 27. septembra 2006, Lantzoni/Súdny dvor, T‑156/05, Zb. VS s. I‑A‑2‑189,
II‑A‑2‑969, bod 88 a tam citovaná judikatúra
4.
Hoci povinnosť prináležiaca Súdu pre verejnú službu odôvodniť svoje rozhodnutia neznamená, že tento súd detailne odpovie na
každé tvrdenie uvádzané účastníkom konania, osobitne pokiaľ ide o tvrdenie, ktoré nie je dostatočne jasné a presné a nespočíva
na podrobných dôkazoch, vyžaduje prinajmenšom, aby sa tento súd vyjadril k návrhom žaloby.
Pokiaľ ide o odpoveď, ktorú má dať Súd pre verejnú službu na návrhy na náhradu škody, hoci zrušenie protiprávneho aktu môže
samo osebe predstavovať primerané, a v zásade aj dostatočné, odškodnenie celkovej nemajetkovej ujmy, ktorú tento akt mohol
spôsobiť, nemôže to tak byť v prípade, ak by žalobca preukázal, že mu vznikla nemajetková ujma oddeliteľná od protiprávnosti,
ktorá spôsobuje zrušenie a ktorá nemôže byť v plnom rozsahu nahradená týmto zrušením.
(pozri body 87 a 88)
Odkaz: Súdny dvor, 10. decembra 1998, Schröder a i./Komisia, C‑221/97 P, Zb. s. I‑8255, bod 24; Súdny dvor, 6. marca 2001,
Connolly/Komisia, C‑274/99 P, Zb. s. I‑1611, bod 121; Súdny dvor, 11. septembra 2003, Belgicko/Komisia, C‑197/99 P, Zb. s. I‑8461,
bod 81; Súdny dvor, 25. októbra 2007, Komninou a i./Komisia, C‑167/06 P, neuverejnený v Zbierke, bod 22; Súd prvého stupňa,
6. júna 2006, Girardot/Komisia, T‑10/02, Zb. VS s. I‑A‑2‑129, II‑A‑2‑609, bod 131 a tam citovaná judikatúra