CELEX: 61987CJ0334
Afslutning af EUGFL-regnskaber
regnskabsåret 1984

1 . Da der ikke er knyttet nogen sanktion til Kommissionens manglende overholdelse af den i forordning nr . 729/70, artikel 5, stk . 2, litra b ), foreskrevne frist til at traeffe beslutning om afslutning af regnskaberne over de udgifter, der er finansieret gennem EUGFL, kan denne frist kun anses som en ordensforskrift, medmindre en medlemsstats interesser kraenkes ved en overskridelse af fristen ( se dom af 27 . januar 1988, Danmark mod Kommissionen, 349/85, Sml . s . 169 ). Det foelger heraf, at naar det ikke er muligt at traeffe en endelig beslutning med hensyn til finansieringen af bestemte udgifter, er Kommissionen berettiget til at udtrykke forbehold i overensstemmelse hermed i beslutningen om afslutning af regnskaberne . Det er i denne forbindelse uden betydning, at beslutningen indeholder forbehold af generel karakter og ikke specielle forbehold i relation til hvert enkelt punkt, hvor der er foretaget revision, eftersom medlemsstaterne i betydelig grad er inddraget i proceduren for regnskabsafslutning og dermed fuldt ud orienteret om eventuelle igangvaerende revisionsprocedurer .
Disse forbehold, som alene skaber klarhed over virkningerne af beslutningen, kan kun figurere i dens betragtninger, som udgoer en integreret del af beslutningen og saaledes bidrager til at praecisere beslutningens formaal og raekkevidde .
2 . Naar Kommissionen afviser at lade EUGFL afholde visse udgifter med den begrundelse, at de kan henfoeres til en national foranstaltning, som er i strid med faellesskabsretten, og naar det beloeb, som Kommissionen afviser at lade fonden afholde, er beregnet under hensyntagen til, hvilken indflydelse de paagaeldende nationale foranstaltninger har haft paa fondens udgifter, er det den medlemsstat, som anfaegter dette beloeb, der har bevisbyrden for, at de omhandlede foranstaltninger ikke har medfoert nogen stigning i EUGFL' s udgifter, eller at de har medfoert en mindre stigning end beregnet af Kommissionen ( jfr . dom af 24.marts 1988, Det Forenede Kongerige mod Kommissionen, 347/85, Sml . s . 1749 ).
3 . I henhold til fast retspraksis forudsaetter begrebet force majeure, at den paagaeldende handling ikke er udfoert paa grund af helt usaedvanlige eller uforudseelige omstaendigheder, som den, der paaberaaber sig dem, ikke har nogen indflydelse paa, og hvis virkninger ikke kunne vaere undgaaet trods al udvist agtpaagivenhed .
Domstolen har allerede statueret ( jfr . dom af 27 . oktober 1987, Theodorakis mod den graeske stat, 109/86, Sml . s . 4319 ), at selv om en medkontrahents misligholdelse af en eksportaftale kan betegnes som en omstaendighed, som indehaveren af en eksportlicens ikke har nogen indflydelse paa, er den dog hverken helt usaedvanlig eller uforudseelig . En saadan begivenhed udgoer en saedvanlig risiko i forretningsforhold, og licensindehaveren maa selv traeffe sine modforholdsregler enten ved at indfoeje bestemmelser herom i kontrakten eller ved at tegne en saerlig forsikring . Det er herved uden betydning, at medkontrahenten er en offentlig institution, selv om der ved fortolkningen af begrebet force majeure i andre sammenhaenge maa tages hensyn til den saerlige beskaffenhed af de offentligretlige forhold mellem en erhvervsdrivende og det offentlige ( jfr . dom af 30 . janaur 1974, Kampffmeyer mod Einfuhr - und Vorratsstelle fuer Getreide und Futtermittel, 158/73, Sml . s . 101 ).
4 . I forbindelse med vedtagelsen af de i forordning nr . 3183/80 omtalte faelles bestemmelser for import - og eksportlicenser samt forudfastsaettelsesattester for landbrugsvarer kan medlemsstaterne i henhold til Domstolens praksis ( jfr . dom af 16 . december 1970, Getreide-Import mod Einfuhr - und Vorratsstelle fuer Getreide und Futtermittel, 36/70, Sml . s . 233 ) anerkende visse omstaendigheder som force majeure, der kan danne grundlag for en forlaengelse af gyldighedsperioden for en eksportlicens eller af fristen for udfoersel, men dette indebaerer paa ingen maade, at Kommissionen ikke har ret til at foere kontrol med, hvorledes medlemsstaterne udnytter denne kompetence . En saadan befoejelse er tvaertimod noedvendig med henblik paa at sikre en korrekt anvendelse af faellesskabsretten, hvilket navnlig understreges af, at medlemsstaterne i henhold til artikel 37, stk . 5, i den naevnte forordning har pligt til at give Kommissionen meddelelse om de tilfaelde af force majeure, som de har anerkendt .
En saadan kontrol kan udoeves ved at indlede en procedure i henhold til Traktatens artikel 169 eller inden for rammerne af afslutningen af EUGFL-regnskaberne, eftersom begge disse procedurer - selv om de tjener til at imoedekomme forskellige behov og vedroerer forskellige omraader - er udformet saaledes, at de sikrer overholdelse af kontradiktionsprincippet, og kan udmunde i, at sagerne indbringes for Domstolen .
5 . Kommissionen maa ikke lade EUGFL afholde udgifter, som er paadraget i strid med faellesskabsretten . Det er foelgelig udelukket, at der ved afslutningen af fondens regnskaber kan ske anvendelse af "de minimis"-princippet, som kan finde anvendelse paa andre omraader inden for faellesskabsretten, og som gaar ud paa, at en handlemaade kun kan betragtes som uforenelig med faellesmarkedet, hvis den er maerkbar .
6 . Finansielle foelger - i det foreliggende tilfaelde oplagringsudgifter - af, at det nationale interventionsorgan har leveret landbrugsprodukter med forsinkelse til en koeber, skal afholdes af EUGFL, saafremt den paagaeldende forsinkelse kan tilregnes Kommissionen . Denne havde modtaget en forespoergsel fra de nationale myndigheder begrundet i faellesskabsbestemmelsernes manglende klarhed, og besvarede foerst forespoergslen efter adskillige maaneders forloeb, endog uden at forsoege at begrunde forsinkelsen .
Afgørelse
1 ) Kommissionens beslutning 87/468/EOEF af 18 . august 1987 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsaaret 1984, der er finansieret gennem Den Europaeiske Udviklings - og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, annulleres, for saa vidt som Kommissionen har afvist at lade EUGFL afholde en udgift svarende til oplagringsudgifterne for et parti olie af presserester for perioden 14 . marts-7 . august 1984 .
2 ) I oevrigt frifindes sagsoegte .
3 ) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger .