CELEX: 62006CJ0013
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Kuudes arvonlisäverodirektiivi
Vapautukset
13 artiklan B kohdan a alakohta
Vakuutustoiminnat
Tieliikenteessä annettavaa avustustoimintaa tarjoava elin

1       Euroopan yhteisöjen komissio vaatii kanteessaan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut
jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste
– 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1; jäljempänä kuudes direktiivi) 13 artiklan
B kohdan a alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt, että tieliikenteessä konevian sattuessa annettava avustus
on arvonlisäveron alaista toimintaa.
2       Kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on vapautettava verosta jäljempänä luetellut liiketoimet edellytyksillä, joita ne asettavat vapautusten oikeaksi
ja selkeäksi soveltamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten estämiseksi, edellä sanotun kuitenkaan
rajoittamatta yhteisön muiden säännösten soveltamista:
a)      vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnat, mukaan lukien näihin liiketoimiin liittyvät vakuutuksenvälittäjän ja vakuutusasiamiehen
palvelujen suoritukset.”
3       Kreikan lain 2166/1993 (FEK A’ 137/24.8.1993) 15 §:n 42 momentissa säädetään seuraavaa:
” – – luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka harjoittavat avustustoimintaa tieliikenteessä, ovat velvollisia suorittamaan
arvonlisäveroa summista, jotka ne ovat perineet jäsenmaksun tai yksittäisen korvauksen muodossa vastikkeena avustustoiminnasta
tai muista tähän liittyvistä erillisistä toiminnoista”.
4       Todettuaan, että kyseisen 15 §:n 42 momentin mukaan ELPA:n (Kreikan autoliitto) jäsenilleen vuotuista kiinteää jäsenmaksua
vastaan konevian tai vahingon vuoksi tarjoamien palvelujen johdosta perittiin kyseisen jäsenmaksun määrästä arvonlisäveroa,
ja katsottuaan, että tällaiset toiminnat olisi pitänyt vapauttaa verosta kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdan
mukaisesti, komissio osoitti Helleenien tasavallalle 7.7.2004 virallisen huomautuksen.
5       Koska komissio ei ollut tyytyväinen tältä jäsenvaltiolta saamaansa vastaukseen, se osoitti viimeksi mainitulle 22.12.2004
perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet päättääkseen jäsenyysvelvoitteen
noudattamatta jättämisen.
6       Kreikan hallitus kiisti perusteltuun lausuntoon 23.2.2005 antamassaan vastauksessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen
ja väitti erityisesti, että kyseinen tieliikenteessä annettava avustus, jota ei tarjota vakuutuksenantajan, vakuutuksenvälittäjän
tai vakuutusasiamiehen toimesta, ei ole kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdassa tarkoitettua vakuutustoimintaa.
7       Komissio toteaa kanteessaan, että erikoistuneiden elinten jäsenilleen tieliikenteessä konevian sattuessa antama avustus voi
kuulua vakuutustoiminnan käsitteeseen, koska katettu riski koskee epävarmaa tapahtumaa, jossa ajoneuvo seisoo konevian seurauksena
määrittämättömässä paikassa kyseisen jäsenmaksun kattamana ajanjaksona.
8       Kreikan hallitus ei kiistä vastineessaan kyseistä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä. Se tyytyy toteamaan, että
talous- ja valtiovarainministeriö on aikeissa poistaa lain 2166/1993 15 §:n 42 momentin. Ottaen huomioon sen useaan kertaan
toteaman aikeen muuttaa kyseistä lainsäädäntöä esillä olevalta oikeudenkäynniltä puuttuu sen mukaan kohde ja komission pitäisi
näin ollen luopua kanteestaan.
9       Aluksi on todettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kuudennen direktiivin 13 artiklassa tarkoitetut vapautukset
ovat yhteisön oikeuteen perustuvia itsenäisiä käsitteitä, joiden tarkoituksena on välttää eroavaisuudet arvonlisäverojärjestelmän
soveltamisessa eri jäsenvaltioissa (ks. erityisesti asia C‑349/96, CPP, tuomio 25.2.1999, Kok. 1999, s. I‑973, 15 kohta ja
asia C-8/01, Taksatorringen, tuomio 20.11.2003, Kok. 2003, s. I‑13711, 37 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
10     Yhteisöjen tuomioistuin on useaan kertaan todennut kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdassa käytetystä vakuutustoimintojen
käsitteestä, jota ei millään tavalla määritellä direktiivissä, että vakuutustoiminnalle on yleisesti hyväksytyn mukaisesti
ominaista, että vakuutuksenantaja sitoutuu ennakolta maksettua vakuutusmaksua vastaan suorittamaan vakuutetulle vakuutustapahtuman
sattuessa korvauksen, josta on sovittu sopimusta tehtäessä (ks. erityisesti em. asia Taksatorringen, tuomion 39 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
11     Tämän jälkeen yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi täsmentänyt, ettei ole välttämätöntä, että suoritus, johon vakuutuksenantaja
on sitoutunut vahingon sattuessa, käsittää rahasumman maksamisen, koska suoritus voi myös koostua muun ensivakuutusliikkeen
kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta
24.7.1973 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 73/239/ETY (EYVL L 228, s. 3), sellaisena kuin se on muutettuna 10.12.1984
annetulla neuvoston direktiivillä 84/641/ETY (EYVL L 339, s. 21; jäljempänä direktiivi 73/239), liitteen mukaisista avustamistoimista
joko jonkin rahasumman maksamisena tai luontoissuorituksena. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut tämän osalta erityisesti,
että ei ole mitään syytä tulkita käsitettä ”vakuutus” eri tavalla sen mukaan, mainitaanko se direktiivissä 73/239 vai kuudennessa
direktiivissä (em. asia CPP, tuomion 18 kohta).
12     Tämän osalta voidaan erityisesti todeta, että direktiivin 73/239 1 artiklan 1 kohdan nojalla ensivakuutustoiminnan käsite
kattaa saman direktiivin 2 artiklassa tarkoitetun avustamistoiminnan. Viimeksi mainitulla tarkoitetaan avun tarjoamista sellaisille
henkilöille, jotka joutuvat vaikeuksiin ollessaan matkalla, poissa kotoaan tai poissa vakituisesta asuinpaikastaan, ja sen
tulee perustua sitoumukseen saattaa apu ennalta maksettua vakuutusmaksua vastaan välittömästi edunsaajan ulottuville avustamissopimuksen
perusteella, kun tämä henkilö on joutunut vaikeuksiin odottamattoman tapahtuman johdosta. Apu voi muodostua muun muassa luontoissuorituksista
myös niitä tarjoavan henkilön oman henkilökunnan ja kaluston avulla. Kuten saman direktiivin 2 artiklan 3 kohdasta käy ilmi,
maantieajoneuvoa kohdanneen vahingon tai konevian tapauksessa tällaista apua voi muun muassa olla paikan päällä suoritettava
konevikapalvelu tai ajoneuvon kuljettaminen paikkaan, jossa korjaus voidaan suorittaa.
13     Siitä seikasta, että ELPA:lla ei ole vakuutuksenantajan asemaa, on muistutettava, että vaikka kuudennen direktiivin 13 artiklassa
tarkoitettuja vapautuksia onkin tulkittava suppeasti, yhteisöjen tuomioistuin on aiemmin todennut, että kyseisen direktiivin
13 artiklan B kohdan a alakohtaan sisältyvä ilmaisu ”vakuutustoiminnat” on periaatteessa riittävän laaja sisältämään sellaisen
verovelvollisen myöntämän vakuutuksen, joka ei itse ole vakuutuksenantaja mutta joka hankkii ryhmävakuutuksen avulla tällaisen
vakuutusturvan asiakkailleen käyttämällä sellaisen vakuutuksenantajan palveluja, joka sitoutuu vastaamaan vakuutetusta riskistä
(em. asia CPP, tuomion 22 kohta).
14     Kaikesta edellä selostetusta on pääteltävä, kuten komissio on perustellusti todennut, että tieliikenteessä annettu avustus,
jota ELPA:n kaltainen elin sitoutuu toimittamaan jäsenilleen vuosittaista kiinteää jäsenmaksua vastaan tämän elimen kattaman
konevian tai vahingon tapahtuessa, kuuluu kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdassa tarkoitettujen vakuutustoimintojen
käsitteen piiriin, ja se on näin ollen vapautettava arvonlisäverosta.
15     Näin ollen on todettava, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdan
mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt, että tieliikenteessä konevian sattuessa annettava avustus on arvonlisäveron
alaista toimintaa.

Oikeudenkäyntikulut
16     Yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan
oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut Helleenien tasavallan velvoittamista korvaamaan
oikeudenkäyntikulut ja koska Helleenien tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Näillä perusteilla yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Helleenien tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan a alakohdan
mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt, että tieliikenteessä konevian sattuessa annettava avustus on arvonlisäveron
alaista toimintaa.
2)
Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: kreikka.