CELEX: 62003CJ0283
Tirgu kopīgā organizācija
Piens un piena produkti
Regula (EEK) Nr. 804/68
Valsts izveidots režīms, saskaņā ar kuru pienotavas veic ieturējumus no cenas, kas maksājama piena govju audzētājiem, vai pārskaita tiem piemaksas atkarībā no piegādātā piena kvalitātes
Nesaderīgums

Milk Marque
un
National Farmers’ Union
, vai aizlieguma ražot sieru, kas neatbilst noteiktiem kvalitātes standartiem, attiecībā uz ko Tiesa pieņēma iepriekš minēto
spriedumu lietā
Jongeneel Kaas
u.c., pamata prāvā apstrīdētais valsts izveidotais režīms, lai kāds būtu tā apgalvotais vai faktiskais mērķis, šādi ietekmē
cenas veidošanas mehānismu, ko regulē kopīgā organizācija. Minētais režīms faktiski uzliek pienotavām pienākumu reizēm veikt
ieturējumus no cenas, kas patiesībā pienāktos piena govju audzētājiem, ja izrādās, ka piegādātais piens neatbilst noteiktiem
kvalitātes kritērijiem, reizēm izmaksāt audzētājam piemaksu par 100 kg piegādātā piena, ja tas atbilst šiem kritērijiem, papildus
cenai, kas šim audzētājam patiesībā pienākas un kas tiek finansēta no ieturējumiem, ko veikušas Nīderlandes pienotavas sakarā
ar nekvalitatīvāka piena piegādi.
45     Šādā veidā minētā režīma sekas ir tādas, ka sasakaņā ar to iepriekš tiek noteikti konkrēti faktori, kuri ietekmē galīgās cenas
noteikšanu, kas pienotavai jāmaksā visiem piena govju audzētājiem, kuri tai piegādā pienu.
46     Turklāt, kā Tiesa jau ir lēmusi, piena un piena produktu tirgu kopīgās organizācijas mehānismu galvenais mērķis ir ražošanas
un vairumtirdzniecības stadijā sasniegt tādu cenu līmeni, kurā būtu ņemtas vērā gan kopumā Kopienas attiecīgās nozares ražošanas,
gan patērētāju, kā arī piegādātāju intereses, neveicinot pārpalikuma saražošanu (skat. 1981. gada 10. marta spriedumu apvienotajās
lietās 36/80 un 71/80
Irish Creamery Milk Suppliers Association
u.c.,
Recueil
, 735. lpp., 20. punkts, un iepriekš minēto spriedumu lietā
Milk Marque
un
National Farmers’ Union
, 85. punkts).
47     Tomēr tādu piemaksu izmaksāšana, kādas paredz pamata prāvā apstrīdētais valsts režīms, visiem piena govju audzētājiem, kas
piegādājuši atbilstošas kvalitātes pienu Nīderlandē, piešķirot priekšrocības minētajiem audzētājiem, cita starpā var kaitēt
šiem mērķiem. Vispār šajā sakarā jāatgādina, ka pamatcena, kas paredzēta Regulas Nr. 804/68 3. pantā, ir noteikta standartizētam
pienam, kas atzīts par raksturīgu visā Kopienā (1985. gada 9. jūlija spriedums lietā 179/84
Bozzetti
,
Recueil
, 2301. lpp., 33. punkts).
48     Turklāt, kā pamatoti apgalvo Komisija, pamata prāvā apstrīdētais valsts režīms kavē cenas mehānismu, ciktāl tas attiecībā
uz pienu, kas neatbilst noteiktiem kritērijiem un kas tādēļ ir mazāk piemērots vēlākai pārstrādei, un ko pienotavas var izmantot
mazākā mērā, paredz cenas samazināšanu, no kuras ieguvēji ir nevis pienotavas, bet piena govju audzētāji, kas piegādājuši
atbilstošu pienu, tādējādi liekot pienotavām segt izmaksas, ko tās radījušas, saņemot zemākas kvalitātes pienu.
49     Jānorāda, ka tirgu kopīgas organizācijas darbību un īpaši produkcijas cenas veidošanu principā nosaka tādas Kopienas vispārīgās
normas, kas ietvertas vispārīgā regulā un kas katru gadu tiek pārskatītas, tāpēc noteikta iejaukšanās šajā darbībā ir iespējama
tikai tam īpaši paredzētos gadījumos (1977. gada 25. maija spriedums lietā 77/76
Cucchi
,
Recueil
, 987. lpp., 31. punkts).
50     Šajā sakarā attiecībā uz to, ka Regulas Nr. 1411/71 5. panta 1. punktā ir paredzēts, ka samaksa par pienu, ko piena pārstrādes
uzņēmumi izmanto dzeramā piena ražošanai, ir pakļauta sistēmai, kura atkarīga no tā kvalitātes, jānorāda, ka šīs normas īstenošana,
kā tas izriet no minētā panta 3. punkta, bija atkarīga no Padomes vēlāk pieņemtām vispārējām normām šī 1. punkta piemērošanai.
Taču, kā to pareizi norādīja Komisija, Padome šādas normas nav pieņēmusi.
51     Regulas Nr. 1411/71 5. pantā patiešām ir redzams Kopienas likumdevēja nolūks izveidot šādu cenu sistēmu pienam, ko izmanto
dzeramā piena ražošanai, kas, kā izriet no šīs regulas trešā apsvēruma, ir ļoti nozīmīgs iedzīvotāju pārtikas pamata produkts
un ir pakļauts īpašām kvalitātes prasībām.
52     Tomēr šķiet – tā kā Kopienas izpildes pasākumi, kas paredzēti minētās regulas 5. panta 3. punktā, nav pieņemti, šāda sistēma,
kura atšķirībā no pamata prāvā apstrīdētā valsts izveidotā režīma turklāt attiecās tikai uz pienu, kas paredzēts dzeramā piena
ražošanai, nevis citiem piena produktiem, nav ieviesta.
53     Kā to pareizi ir norādījusi Komisija un A. H. Kauperss, no iepriekš minētā izriet, ka uz pirmā jautājuma pirmo daļu ir jāatbild,
ka kopējais cenu režīms, kas balstīts uz tirgu kopīgu organizāciju piena un piena produktu nozarē, kura izveidota ar Regulu
Nr. 804/68, aizliedz dalībvalstīm arī ražošanas stadijā vienpusēji pieņemt normas, kas ietekmē cenu veidošanas mehānismu,
ko regulē kopīgā organizācija. Šādam gadījumam atbilst pamata prāvā apstrīdētais režīms, ar ko, neskatoties uz tā apgalvoto
vai faktisko mērķi, ir izveidots mehānisms, saskaņā ar kuru:
–       pirmkārt, pienotavām ir jāveic ieturējumi no tām piegādātā piena cenas, ja tas neatbilst noteiktiem kvalitātes kritērijiem,
un,
–       otrkārt, noteiktā periodā visās pienotavās šādi iegūtā naudas summa, kas novērtēta kopumā, pēc iespējamas finanšu pārdales
starp pienotavām ir jāsadala vienāda apmēra piemaksu veidā, ko pienotavas izmaksā par minētajā periodā tām piegādātiem 100 kg
piena tiem piena govju audzētājiem, kuri piegādājuši minētajiem kvalitātes kritērijiem atbilstošu pienu.

Par pirmā jautājuma otro daļu
54     Tā kā atbilde, kas sniegta uz pirmā jautājuma pirmo daļu, liecina, ka ar Regulu Nr. 804/68 izveidotā cenu sistēma aizliedz
izveidot tādu valsts režīmu kā pamata prāvā apstrīdētais, nav vajadzības atbildēt uz jautājumu, vai šāda režīma izveidošanu
aizliedz arī šīs regulas 24. panta 2. punkts, un līdz ar to – uz minētā jautājuma otro daļu.

Par otro jautājumu
55     Ar savu otro jautājumu iesniedzējtiesa pēc būtības jautā, vai Regulas Nr. 804/68 24. punkta 1. punkts, ar ko aizliedz atbalstu,
kura apmērs tiek noteikts atkarībā no šīs regulas 1. pantā minēto produktu cenas vai kvalitātes, aizliedz valstij izveidot
tādu režīmu, kāds apstrīdēts pamata prāvā, kas paredz piemaksu izmaksāšanu noteiktiem piena govju audzētājiem.
56     No atbildes, kas sniegta uz pirmā jautājuma pirmo daļu, izriet, ka ar minēto regulu izveidotā cenu sistēma aizliedz valstij
šāda režīma izveidošanu. Šādos apstākļos vairs nav vajadzības atbildēt uz šo otro jautājumu.

Par trešo jautājumu
57     Ar savu trešo jautājumu iesniedzējtiesa pēc būtības jautā, vai Līguma 92. pants un 93. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi,
ka piemaksas, kas tiek maksātas piena govju audzētājiem ar nosacījumiem, kuri paredzēti pamata prāvā apstrīdētajā valsts izveidotajā
režīmā, ir valsts atbalsts pirmās no šīm normām izpratnē, kas tādējādi ir jāpaziņo Komisijai atbilstoši otrajai no minētajām
normām.
58     Ņemot vērā apsvērumus, kuri minēti šī sprieduma 31.–35. punktā, un atbildi, kas sniegta uz pirmā jautājuma pirmo daļu, pietiek
atgādināt, ka atsaukšanās uz Līguma 92.–94. pantu nevar mainīt prasības, kas dalībvalstīm jāievēro, pamatojoties uz normām
par tirgu kopīgu organizāciju piena un piena produktu nozarē, tāpēc nav vajadzības atbildēt uz trešo jautājumu.

Par tiesāšanās izdevumiem
59     Attiecībā uz lietas dalībniekiem pamata lietā šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par
tiesāšanās izdevumiem. Tiesāšanās izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, kas nav minēto lietas dalībnieku tiesāšanās
izdevumi, nav atlīdzināmi.
Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:
Kopējais cenu režīms, kas balstīts uz tirgu kopīgu organizāciju piena un piena produktu nozarē, kura izveidota ar Padomes
1968. gada 27. jūnija Regulu (EEK) Nr. 804/68 par piena un piena produktu tirgu kopīgo organizāciju, kurā izdarīti grozījumi
ar Padomes 1995. gada 29. jūnija Regulu (EK) Nr. 1538/95, aizliedz dalībvalstīm arī ražošanas stadijā vienpusēji pieņemt normas,
kas ietekmē cenu veidošanas mehānismu, ko regulē kopīgā organizācija. Šādam gadījumam atbilst pamata prāvā apstrīdētais režīms,
ar ko, neskatoties uz tā apgalvoto vai faktisko mērķi, ir izveidots mehānisms, saskaņā ar kuru:
–
pirmkārt, pienotavām ir jāveic ieturējumi no tām piegādātā piena cenas, ja tas neatbilst noteiktiem kvalitātes kritērijiem,
un,
–
otrkārt, noteiktā periodā visās pienotavās šādi iegūtā naudas summa, kas novērtēta kopumā, pēc iespējamas finanšu pārdales
starp pienotavām ir jāsadala vienāda apmēra piemaksu veidā, ko pienotavas izmaksā par minētajā periodā tām piegādātiem 100 kg
piena tiem piena govju audzētājiem, kuri piegādājuši minētajiem kvalitātes kritērijiem atbilstošu pienu.
[Paraksti]
*
Tiesvedības valoda – holandiešu.