CELEX: 62008TJ0369
Damping
Dovoz železných a oceľových káblov s pôvodom v Číne, Indii, Južnej Afrike, Ukrajine a Rusku
Odmietnutie vykonať čiastočné predbežné preskúmanie antidampingového cla

Právny rámec
A –
Základné antidumpingové nariadenie
Základnú antidumpingovú úpravu stanovuje nariadenie Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi
z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1; Mim. vyd. 11/010, s. 45) v znení zmien a doplnení
(ďalej len „základné nariadenie“) [nahradené nariadením Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými
dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (Ú. v. EÚ L 343, s. 51, korigendum Ú. v. EÚ L 7, 2010, s. 22)].
Článok 1 ods. 1, 2 a 4 základného nariadenia (teraz článok 1 ods. 1, 2 a 4 nariadenia č. 1225/2009) stanovuje:
„1.      Antidumpingové clo sa môže vzťahovať na akýkoľvek dumpingový výrobok, ktorého prepustenie do voľného obehu v spoločenstve
spôsobuje ujmu.
2.      Výrobok sa považuje za dumpingový, ak je jeho vývozná cena do spoločenstva nižšia ako porovnateľná cena podobného výrobku
pri bežnom obchodovaní, stanovená pre vyvážajúcu krajinu.
…
4.      Na účely tohto nariadenia ‚podobný výrobok‘ znamená výrobok, ktorý je identický, to znamená podobný vo všetkých znakoch s posudzovaným
výrobkom, alebo ak nie je takýto výrobok k dispozícii, inému výrobku, ktorý hoci nie je podobný v každom ohľade, má vlastnosti,
ktoré sú veľmi podobné vlastnostiam posudzovaného výrobku.“
Článok 3 ods. 1 a 2 základného nariadenia (teraz článok 3 ods. 1 a 2 nariadenia č. 1225/2009) stanovuje:
„1.      Pokiaľ nie je stanovené inak, na účely tohto nariadenia pojem ‚ujma‘ znamená značnú ujmu spôsobenú výrobnému odvetviu spoločenstva,
značnú ujmu hroziacu výrobnému odvetviu spoločenstva alebo značnú prekážku v [značné oneskorenie pri –
neoficiálny preklad
] založení tohto výrobného odvetvia a interpretuje sa v súlade s ustanoveniami tohto článku.
2.      Vymedzenie ujmy je založené na nesporných dôkazoch a zahŕňa objektívne preskúmanie jednak a) objemu dumpingových dovozov a vplyvu
dumpingových dovozov na ceny podobných výrobkov na trhu spoločenstva; a b) následný dopad takýchto dovozov na príslušné výrobné
odvetvie spoločenstva.“
Článok 5 ods. 7 a 9 základného nariadenia (teraz článok 5 ods. 7 a 9 nariadenia č. 1225/2009) stanovuje:
„7.      Dôkazy o dumpingu a ujme sa preskúmajú súčasne v rozhodnutí o tom, či sa má začať zisťovanie alebo nie. Podnet sa zamietne
v prípade, ak neexistujú dostatočné dôkazy o dumpingu alebo ujme, ktoré by odôvodnili zisťovanie prípadu.
…
9.      Ak sa po konzultáciách ukáže, že existujú dostatočné dôkazy pre začatie konania, Komisia tak urobí do 45 dní od podania podnetu
a vydá príslušné oznámenie v
Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev
. Ak neexistujú dostatočné dôkazy, navrhovateľ je o tom informovaný po konzultácii do 45 dní odo dňa podania podnetu Komisii.“
Článok 11 ods. 2, 3, 5 a 6 základného nariadenia (teraz článok 11 ods. 2, 3, 5 a 6 nariadenia č. 1225/2009) stanovuje:
„2.      Konečné antidumpingové opatrenie vyprší päť rokov [uplynie po piatich rokoch –
neoficiálny preklad
] od jeho uloženia alebo päť rokov od ukončenia najnovšieho preskúmania, ktoré sa týkalo tak dumpingu, ako aj ujmy, pokiaľ
nie je v rámci preskúmania stanovené, že uplynutie platnosti by pravdepodobne viedlo k pokračovaniu alebo opakovanému výskytu
dumpingu a ujmy…
3.      Potrebu pokračovať v ukladaní opatrení možno taktiež preskúmať, ak je to opodstatnené,… za predpokladu, že uplynulo primerané
obdobie, alebo minimálne jeden rok od uloženia konečného opatrenia, na žiadosť ľubovoľného vývozcu alebo dovozcu, alebo výrobcov
spoločenstva, ktorá obsahuje dostatočné dôkazy odôvodňujúce potrebu takéhoto predbežného preskúmania.
Predbežné preskúmanie sa začne, ak príslušná žiadosť obsahuje dostatočné dôkazy, že pokračujúce uloženie opatrenia už nie
je potrebné na vyrovnanie dumpingu a/alebo že je nepravdepodobné, že by ujma pokračovala, alebo sa opakovane vyskytovala,
ak by sa opatrenie zrušilo alebo zmenilo, alebo že existujúce opatrenie nie je alebo už nie je odôvodnené na kompenzáciu dumpingu,
ktorý spôsobuje ujmu.
Pri vykonávaní prešetrovania podľa tohto odseku môže Komisia okrem iného zvážiť, či sa okolnosti, ktoré sa týkajú dumpingu
a ujmy, významne zmenili, alebo či existujúcimi opatreniami sa dosahujú zamýšľané výsledky, pokiaľ ide o odstránenie ujmy
predtým vymedzenej podľa článku 3. V týchto prípadoch sa berie do úvahy konečné určenie všetkých relevantných a náležite zdokumentovaných
dôkazov.
…
5.      Príslušné ustanovenia tohto nariadenia vo vzťahu k postupom a uskutočňovaniu prešetrovania s výnimkou tých, ktoré sa týkajú
lehôt, sa vzťahujú na každé preskúmanie uskutočnené podľa odsekov 2, 3 a 4. Akékoľvek takéto preskúmanie sa uskutoční rýchlo
a efektívne a spravidla sa ukončí do 12 mesiacov od dátumu začatia preskúmania.
6.      Preskúmania podľa tohto článku sa začnú zo strany Komisie po konzultácii s poradným výborom. Tam, kde je to na základe preskúmania
opodstatnené, opatrenia sa zrušia alebo zachovajú v súlade s odsekom 2, alebo zrušia, zachovajú, alebo zmenia a doplnia v súlade
s odsekmi 3 a 4 orgánom spoločenstva, ktorý je zodpovedný za ich zavedenie…“
Článok 21 ods. 1 základného nariadenia (teraz článok 21 ods. 1 nariadenia č. 1225/2009) stanovuje:
„Rozhodnutie o tom, či záujem Spoločenstva vyžaduje intervenciu, by malo byť založené na hodnotení všetkých existujúcich záujmov
ako celku, vrátane záujmov domáceho výrobného odvetvia, užívateľov a spotrebiteľov. Rozhodnutie v zmysle tohto článku sa prijme
len vtedy, keď všetky strany dostali možnosť vyjadriť sa v súlade s odsekom 2. Pri tomto skúmaní treba venovať pozornosť potrebe
vylúčiť vplyv škodlivého dumpingu a obnoviť efektívnu konkurenciu. Opatrenia určené na základe zisteného dumpingu a ujmy sa
neuplatnia, ak orgány na základe všetkých predložených informácií dospejú k záveru, že prijatie týchto opatrení nie je v záujme
Spoločenstva.“
B –
Antidumpingové opatrenia uplatniteľné na dovozy lán a káblov zo železa alebo ocele
1.
Antidumpingové opatrenia uložené na dovozy oceľových lán a káblov s pôvodom v Číne, Indii, Juhoafrickej republike a na Ukrajine
Na základe dvoch podnetov podaných v apríli a júni 1998 spoločným výborom Európskeho zväzu výrobných odvetví oceľových lán
Európskej únie [
neoficiálny preklad
] (Liaison Committee of European Union Wire Rope Industries (ďalej len „EWRIS“) a po začatí antidumpingových konaní týkajúcich
sa dovozov oceľových lán a káblov do Spoločenstva z 20. mája 1998 prijala Komisia Európskeho spoločenstva nariadenie č. 362/1999
z 18. februára 1999 o uložení dočasného antidumpingového cla na dovoz oceľových lán a káblov pochádzajúcich z Čínskej ľudovej
republiky, Indie, Mexika, Juhoafrickej republiky a Ukrajiny a o prijatí záväzkov ponúknutých niektorými výrobcami v Maďarsku
a Poľsku (Ú. v. ES L 45, s. 8; Mim. vyd. 11/031, s. 3). Odôvodnenie č. 7 tohto nariadenia definuje „dotyčný výrobok“ ako „oceľové
laná a káble vrátane uzavretých lán s výnimkou lán a káblov z korózievzdornej ocele s maximálnym rozmerom prierezu presahujúcim
3 mm“.
Dňa 12. augusta 1999 prijala Rada nariadenie (EHS) č. 1796/1999 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečnom výbere
uloženého dočasného cla na dovoz oceľových lán a káblov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, Maďarsku, Indii, Mexiku, Poľsku,
Južnej Afrike a Ukrajine a o ukončení antidumpingového konania súvisiaceho s dovozmi s pôvodom v Kórejskej republike [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 217, s. 1). Odôvodnenie č. 4 tohto nariadenia prevzalo definíciu dotyčného výrobku uvedenú v odôvodnení č. 7
nariadenia č. 362/1999.
Po uverejnení oznámenia o blížiacom sa uplynutí platnosti (Ú. v. ES C 272, s. 2), okrem iného, antidumpingových opatrení uložených
nariadením č. 1796/1999 dňa 13. novembra 2003, bola Komisii 17. mája 2004 doručená žiadosť o preskúmanie podaná EWRIS podľa
článku 11 ods. 2 základného nariadenia. Dňa 17. mája 2004 uverejnila Komisia oznámenie o začiatku preskúmania ukončenia antidampingových
opatrení uplatniteľných na dovoz oceľových lán a káblov pôvodom z Čínskej ľudovej republiky, Indie, Juhoafrickej republiky
a Ukrajiny (Ú. v. ES C 207, s. 2) a začala vyšetrovanie.
Rada prijala 8. novembra 2005 nariadenie (ES) č. 1858/2005, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz oceľových
lán a káblov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, Indii, Južnej Afrike a na Ukrajine po preskúmaní uplynutia platnosti opatrení
podľa článku 11 ods. 2 základného nariadenia (Ú. v. EÚ L 299, s. 1). Odôvodnenie č. 18 tohto nariadenia prevzalo definíciu
príslušného výrobku stanovenú v odôvodnení č. 4 nariadenia č. 1796/1999.
2.
Antidumpingové opatrenia uložené na dovozy lán a káblov zo železa alebo ocele s pôvodom v Rusku
Na základe podnetu EWRIS podaného v marci 2000 a po začatí antidumpingových konaní týkajúcich sa dovozov železných alebo oceľových
lán a káblov do Spoločenstva 5. mája 2000 prijala Komisia nariadenie (ES) č. 203/2001 z 2. februára 2001 o uložení dočasného
antidumpingového cla na dovozy niektorých železných alebo oceľových lán a káblov s pôvodom v Českej republike, Rusku, Thajsku
a Turecku a o prijatí záväzkov ponúknutých niektorými vyvážajúcimi výrobcami v Českej republike a Turecku [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 34, s. 4). Odôvodnenie č. 9 uvedeného nariadenia definuje „príslušný výrobok“ ako „laná a káble, vrátane uzavretých
lán zo železa alebo ocele, ale nie z nerezovej ocele s maximálnym rozmerom prierezu presahujúcim 3 mm, s pripojeným príslušenstvom
alebo bez neho“ [
neoficiálny preklad
].
Dňa 2. augusta 2001 prijala Rada nariadenie (ES) č. 1601/2001 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečnom výbere
dočasného antidumpingového cla uloženého na dovozy niektorých železných alebo oceľových lán a káblov s pôvodom v Českej republike,
Rusku, Thajsku a Turecku (Ú. v. ES L 211, s. 1; Mim. vyd. 11/038, s. 62). Odôvodnenie č. 8 tohto nariadenia prevzalo definíciu
príslušného výrobku stanovenú v odôvodnení č. 9 nariadenia č. 230/2001.
Po uverejnení oznámenia o blížiacom sa uplynutí platnosti niektorých antidumpingových opatrení uložených nariadením č. 1601/2001
z 29. októbra 2005, bola Komisii 28. apríla 2006 doručená žiadosť o preskúmanie podaná EWRIS podľa článku 11 ods. 2 základného
nariadenia. Dňa 3. augusta 2006 uverejnila Komisia oznámenie o začatí preskúmania v súvislosti s uplynutím platnosti antidumpingových
opatrení uplatniteľných na dovoz železných alebo oceľových lán a káblov s pôvodom v Rusku, Thajsku a Turecku a čiastočného
predbežného preskúmania antidumpingových opatrení uplatniteľných na dovozy určitých železných alebo oceľových lán a káblov
s pôvodom v Turecku (Ú. v. EÚ C 181, s. 15) a začala vyšetrovanie.
Dňa 30. októbra 2007 prijala Rada nariadenie (ES) č. 1279/2007, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na určité železné
alebo oceľové laná a káble s pôvodom v Ruskej federácii a ktorým sa zrušujú antidumpingové opatrenia na dovoz určitých železných
alebo oceľových lán a káblov s pôvodom v Thajsku a Turecku (Ú. v. EÚ L 285, s. 1). Odôvodnenie č. 32 tohto nariadenia definuje
„príslušný výrobok“, s odkazom na definíciu príslušného výrobku stanovenú v odôvodnení č. 8 nariadenia č. 1601/2001, ako „laná
a káble vrátane uzavretých lán zo železa alebo ocele, s výnimkou lán a káblov z nehrdzavejúcej ocele, s maximálnym prierezom
väčším ako 3 mm, tiež s pripojeným príslušenstvom“.

Okolnosti predchádzajúce sporu
European Wire Rope Importers Association (EWRIA), jeden zo žalobcov v prejednávanej veci, je združením založeným na účely
zastupovania kolektívnych záujmov európskych spoločností pôsobiacich v oblasti dovozu a obchodovania s oceľovými lanami a káblami.
Ostatní žalobcovia v prejednávanej veci sú členmi EWRIA a sú to spoločnosti, ktoré sú založené podľa belgického (Câbleries
Namuroises SA), dánskeho (Ropenhagen A/S), nemeckého (ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft mbH, HEKO Industrieerzeugnisse
GmbH, Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH), španielskeho (Jose Casañ Colomar, SA) práva a práva Spojeného
kráľovstva (Denwire Ltd).
Dňa 12. júna 2007, EWRIA – zastupujúce ostatných žalobcov a niekoľko ďalších spoločností – predložilo Komisii podľa článku
11 ods. 3 základného nariadenia žiadosť o čiastočné predbežné preskúmanie antidumpingových opatrení uložených nariadením č. 1858/2005
na dovoz oceľových lán a káblov s pôvodom v Číne, Indii, Južnej Afrike a na Ukrajine a nariadením č. 1601/2001, v znení nariadenia
Rady (ES) č. 564/2005 z 8. apríla 2005 (Ú. v. EÚ L 97, s. 1) na dovoz niektorých železných alebo oceľových lán a káblov s pôvodom
v Českej republike, Rusku, Thajsku a Turecku (ďalej len „žiadosť o preskúmanie“).
Žiadosť o preskúmanie sa týkala novej definície rozsahu výrobkov, ktorých sa týkajú dotknuté antidumpingové opatrenia, teda
železných a oceľových lán a káblov (ďalej spoločne označovaných ako „oceľové laná a káble“). Podľa EWRIA sa situácia od prvého
zavedenia dotknutých antidumpingových opatrení výrazne zmenila, a to z týchto dôvodov:
–        definícia dotknutého výrobku v predmetných antidumpingových opatreniach je v rozpore s normami Spoločenstva týkajúcimi sa
oceľových drôtov (EN 10264) a oceľových lán a káblov (EN 12385), ktoré formálne odlišujú laná a káble na všeobecné použitie
od lán a káblov určených na špeciálne použitie,
–        subjekty pôsobiace v súčasnosti na trhu už nepovažujú laná a káble na všeobecné použitie a laná a káble na špeciálne použitie
za jeden a ten istý výrobok, ale za odlišné výrobky,
–        od zavedenia dotknutých antidumpingových opatrení prestala byť výroba lán a káblov na všeobecné použitie v Spoločenstve dôležitá,
pretože výrobcovia oceľových lán a káblov v Spoločenstve teraz vyrábajú predovšetkým laná a káble na špeciálne použitie,
–        podmienky na trhu Spoločenstva s oceľovými lanami a káblami sa zmenili, pretože medzi lanami a káblami na všeobecné použitie
a lanami a káblami na špeciálne použitie už neexistuje významná hospodárska súťaž a dovoz lán a káblov na všeobecné použitie
už výrobcom oceľových lán a káblov v Spoločenstve nespôsobuje ujmu.
V žiadosti o preskúmanie EWRIA navrhlo rozdeliť dotknutý výrobok v definícii do dvoch skupín: i) laná a káble na všeobecné
použitie a ii) laná a káble s vysokou odolnosťou alebo na špeciálne použitie. Laná a káble na špeciálne použitie by boli naďalej
predmetom antidumpingových opatrení, zatiaľ čo laná a káble na všeobecné použitie by boli z pôsobnosti týchto opatrení vylúčené.
Listom z 8. apríla 2008, po schôdzi s EWRIA, Komisia informovala EWRIA o nasledujúcich skutočnostiach:
„Ako bolo dohodnuté na schôdzi z 8. apríla 2008, sme si vedomí toho, že máte v úmysle doplniť svoje vyjadrenie z 12. júna
2007 o dôkazy týkajúce sa ujmy a/alebo dumpingu.
Očakávame preto doplňujúce informácie.
Sme Vám plne k dispozícii pre zodpovedanie akýchkoľvek ďalších súvisiacich otázok.“
Listom z 30. apríla 2008 EWRIA odpovedalo Komisii takto:
„Vo vyššie uvedenej veci odkazujeme na náš rozhovor z 8. apríla 2008 a na Váš list z toho istého dňa.
So zreteľom na našu žiadosť o predbežné preskúmanie z 12. júna 2007 by sme Vám radi oznámili, že toto vyjadrenie už nechceme
doplňovať. Podľa nášho názoru obsahuje táto žiadosť dostatočné množstvo dôkazov o ‚ zmene okolností‘, týkajúcich sa definície
dotknutých výrobkov, od prijatia prvého antidumpingového nariadenia o oceľových lanách a kábloch v roku 1999. Okrem toho,
žiadosť už bola
in extenso
prejednaná s pánom [P.-C.] a pani [C.-N.], ktorí nás informovali o tom, že podľa ich názoru je možnosť predbežného preskúmania
definície výrobkov kvalifikovaných ako oceľové laná a káble ‚ sľubná‘.
Žiadame Vás preto, aby ste vyhoveli našej žiadosti a bezodkladne začali predbežné preskúmanie týkajúce sa definície výrobkov
kvalifikovaných ako oceľové laná a káble. Upozorňujeme Vás, že zamietnutie našej žiadosti by mohlo byť predmetom súdneho preskúmania.“
Listom zo 4. júla 2008 (ďalej len „sporný list“) Komisia oznámila ERWIA nasledujúce:
„Odkazujem na výmeny stanovísk medzi Vami, mojou pracovnou skupinou a mnou, týkajúcich sa otázky, či je možné začať predbežné
preskúmanie vyššie uvedených opatrení týkajúcich sa oceľových lán a káblov a vylúčiť laná a káble na všeobecné použitie z definície
dotknutých výrobkov.
Z Vášho listu z 30. apríla vyplýva, že na účely podpory Vašej žiadosti týkajúcej sa definície výrobkov nemáte v úmysle predložiť
ďalšie dôkazy nad rámec informácií a dôkazov predložených pred týmto dátumom.
S ľútosťou Vám oznamujeme, že na základe informácií, ktoré ste do dnešného dňa predložili, nie je možné dospieť k záveru,
že je potrebné začať čiastočné predbežné preskúmanie na účely vylúčenia lán a káblov na všeobecné použitie z definície dotknutých
výrobkov. V podstate je to z toho dôvodu, že tu neexistujú dostatočné dôkazy o tom, že obidva druhy výrobkov dotknutých týmito
opatreniami, teda laná a káble na všeobecné použitie a laná a káble na špeciálne použitie, nemajú tie isté základné fyzikálne,
technické a chemické vlastnosti.
Váš návrh je založený na určitých prvkoch, [okrem iného] mazivách, plastových vložkách, uhloch závitov a niektorých vlastnostiach
drôtov, ktoré pomáhajú rozlišovať mnoho druhov oceľových lán a káblov. Tieto prvky však nie sú dostatočné, pretože všetky
laná a káble majú tie isté základné fyzikálne, technické a chemické vlastnosti.
V tomto zmysle oceľové laná a káble pozostávajú z troch základných zložiek: oceľového drôtu, ktorý tvoria prameň, takýchto
prameňov ovinutých okolo jadra a samotného jadra. Tieto zložky sa rôznia v prevedení a v závislosti od fyzikálnych požiadaviek
zamýšľaného použitia oceľových lán a káblov. V tomto ohľade je potrebné najskôr poznamenať, že hoci sa oceľové laná a káble
vyrábajú v širokom sortimente rôznych typov s určitým stupňom fyzikálnych a technických rozdielov, všetky z nich majú tie
isté fyzikálne vlastnosti (t. j. oceľové drôty, ktoré tvoria prameň, pramene, ktoré sú ovinuté okolo jadra tvoria laná a jadro
samotné) a tie isté základné technické vlastnosti (všetky majú určitý počet drôtov v prameni, určitý počet prameňov v lane
a určitý priemer a určitú konštrukciu). Zatiaľ čo výrobky na spodnom konci a na vrchu škály nie sú zameniteľné, výrobky v príbuzných
skupinách zameniteľné sú. Dospeli sme preto k záveru, že v rôznych skupinách medzi oceľovými lanami a káblami existuje určitý
stupeň prekrývania a súťaže. Navyše, v rámci tej istej skupiny môžu byť výrobky určené na rôzne použitie.
Navyše, existujú príbuzné skupiny, v ktorých štandardné oceľové laná a káble na všeobecné použitie konkurujú lanám a káblom
na špeciálne použitie, nakoľko je možné ich použiť na tie isté účely, a teda sú zameniteľné.
Samozrejme, pokiaľ získate nové informácie, ktoré by mali podľa Vášho názoru viesť ku zmene tohto stanoviska, je vhodné, aby
ste ich predložili.
Sme Vám aj naďalej plne k dispozícii na účely zodpovedania všetkých ďalších súvisiacich otázok.“

Konanie a návrhy účastníkov konania
Žalobcovia návrhom podaným do kancelárie Súdu prvého stupňa 4. septembra 2008 podali žalobu, na základe ktorej sa začalo toto
konanie.
Žalobcovia navrhujú, aby Súd prvého stupňa:
–        vyhlásil žalobu za prípustnú,
–        zrušil rozhodnutie Komisie zo 4. júla 2008, ktorým zamietla ich návrh na čiastočné predbežné preskúmanie antidumpingových
opatrení týkajúcich sa oceľových lán a káblov na účely zmeny rozsahu použitia opatrení a vylúčenia lán a káblov na všeobecné
použitie z definície dotknutého výrobku,
–        zaviazal Komisiu, aby začala čiastočné predbežné preskúmanie antidumpingových opatrení uložených na dovoz oceľových lán a káblov
na účely zmeny rozsahu použitia opatrení a vylúčenia lán a káblov na všeobecné použitie z definície dotknutého výrobku,
–        zaviazal Komisiu na náhradu trov konania.
Komisia navrhuje, aby Súd prvého stupňa:
–        zamietol žalobu ako neprípustnú alebo subsidiárne ako nedôvodnú, a
–        zaviazal žalobcov na náhradu trov konania.
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Všeobecný súd položil, boli vypočuté na pojednávaní 18. marca
2010.

Právny stav
A –
O prípustnosti
1.
O prípustnosti žaloby smerujúcej k zrušeniu rozhodnutia Komisie zo 4. júla 2008 o nezačatí čiastočného predbežného preskúmania
antidumpingových opatrení týkajúcich sa oceľových lán a káblov
a)     Tvrdenia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že žaloba je neprípustná. Sporný list nepredstavuje rozhodnutie v zmysle článku 230 ES, pretože pre žalobcu
nemá žiadne konečné právne účinky. Na rozdiel od listu, ktorý bol kvalifikovaný ako rozhodnutie vo veci, v ktorej bol vyhlásený
rozsudok Súdneho dvora zo 17. júla 2008, Athinaïki Techniki/Komisia, C‑521/06 P, Zb. s. I‑5829, nie je úmyslom sporného listu
meniť podstatným spôsobom právne postavenie žalobcov.
Po prvé, Komisia poznamenáva, s odkazom na znenie sporného listu, že tento list nepredstavuje „konečné a nezvratné odmietnutie“
možnosti vykonať predbežné preskúmanie. Sporný list predstavuje stanovisko prijaté jej útvarmi „na základe… doposiaľ predložených
informácií“. Vedúci oddelenia a jeho podriadení zastávali dočasne názor, že žalobcovia doteraz nepredložili dostatočné množstvo
dôkazov odôvodňujúcich začatie predbežného preskúmania, ale nemali v úmysle začatie preskúmania úplne vylúčiť. Sporný list
ponecháva EWRIA výslovne možnosť predložiť nové informácie, ktoré by mohli Komisiu presvedčiť o tom, že je potrebné vykonať
predbežné preskúmanie. Komisia v tomto zmysle trvá na tom, že v prejednávanej veci spis neuzavrela. Z týchto dôvodov nie je
sporný list porovnateľný s listom, ktorý bol kvalifikovaný ako rozhodnutie v rozsudku Athinaïki Techniki/Komisia (bod 25 vyššie),
ale skôr sa javí ako list zaslaný pred týmto listom a zdôrazňujúci skutočnosť, že Athinaïki Techniki môže predložiť dodatočné
informácie. Ak by žalobcovia v prejednávanej veci zaslali ďalší list, v ktorom by lepšie vysvetlili dôvody, na ktorých bola
založená ich žiadosť o preskúmanie, a dôvod, prečo zastávajú názor, že Komisia by mala prehodnotiť svoj postoj, Komisia by
to urobila bez toho, aby žalobcovia museli predkladať novú žiadosť.
Po druhé, Komisia poznamenáva, s odkazom na totožnosť autora sporného listu, že tento list bol len listom jej útvarov, a nie
jej vlastným listom v zmysle uznesenia Súdu prvého stupňa zo 14. mája 2009 vo veci US Steel Košice/Komisia, T‑22/07, Zb. s. II‑61,
uverejnenie abstraktu, bod 42. Vedúci oddelenia, ktorý list podpísal, odkazuje na jednotlivé listy, ktoré si žalobcovia vymieňali
„s [jeho] podriadenými a [ním] samotným“, zatiaľ čo zámeno „my“, označujúce dotknutého vedúceho oddelenia a jeho podriadených,
sa používa vo zvyšnej časti textu. Tieto skutočnosti naznačujú, že sporný list nepredstavuje rozhodnutie v zmysle článku 230
ES.
V dôsledku toho, a na rozdiel od okolností veci, v ktorej bolo vydané uznesenie Súdu prvého stupňa zo 4. mája 1998, BEUC/Komisia
(T‑84/97, Zb. s. II‑795, bod 48), nepredstavuje sporný list „jasné a konečné posúdenie“ žiadosti o preskúmanie.
Žalobcovia zastávajú názor, že sporný list predstavuje rozhodnutie v zmysle článku 230 ES, v súlade s kritériami uvedenými
v rozsudku Athinaïki Techniki/Komisia, už citovanom v bode 25 vyššie.
b)     Posúdenie Všeobecného súdu
V úvode je potrebné uviesť, že zo žaloby vyplýva, že jej predmetom je zrušenie „rozhodnutia Komisie zo 4. júla 2008, v ktorom
Komisia zamietla návrh žalobcov na čiastočné predbežné preskúmanie antidumpingových opatrení týkajúcich sa oceľových lán a káblov
na účely zmeny rozsahu použitia opatrení a vylúčenia lán a káblov na všeobecné použitie z definície dotknutého výrobku“ (ďalej
len „napadnutý akt“).
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že žalobu o neplatnosť podľa článku 230 ES možno podať vo vzťahu ku všetkým aktom prijatým
inštitúciami, bez ohľadu na ich formu a povahu, ktorých účelom je mať záväzné právne účinky, ktoré môžu ovplyvniť žalobcu
tým, že závažným spôsobom zmenia jeho právnu situáciu (rozsudky Súdneho dvora z 11. novembra 1981, IBM/Komisia, 60/81, Zb.
s. 2639, bod 9; zo 6. apríla 2000, Španielsko/Komisia, C‑443/97, Zb. s. I‑2415, bod 27, z 12. septembra 2006, Reynolds Tobacco
a i./Komisia, C‑131/03 P, Zb. s. I‑7795, bod 54 a Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný v bode 25 vyššie, bod 29).
Z ustálenej judikatúry týkajúcej sa prípustnosti žalôb o neplatnosť tiež vyplýva, že pri kvalifikovaní napadnutých aktov treba
vychádzať zo samotnej ich podstaty, ako aj zo zámeru ich autorov V tomto ohľade sú napadnuteľnými aktmi v zásade opatrenia,
ktoré konečným spôsobom určujú postoj Komisie na záver určitého správneho konania a majú vyvolávať záväzné právne účinky spôsobilé
ovplyvniť záujmy žalobcu, s výnimkou dočasných opatrení, ktorých účelom je pripraviť konečné rozhodnutie a ktoré takéto účinky
nemajú (rozsudky Súdneho dvora IBM/Komisia, bod 31 vyššie, body 9 a 10; zo 16. júna 1994, SFEI a i./Komisia, Zb. s. I‑2681,
body 27 až 33; z 22. júna 2000, Holandsko/Komisia, C‑147/96, Zb. s. I‑4723, body 26 a 27; Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný
v bode 25 vyššie, bod 42, a z 26. januára 2010, Internationaler Hilfsfonds/Komisia, C‑362/08 P, Zb. s. I‑669, bod 52).
Naopak forma, v akej je prijatý akt alebo rozhodnutie, je z hľadiska prípustnosti žaloby o neplatnosti v podstate bezvýznamná
(pozri v tomto zmysle rozsudky IBM/Komisia, už citovaný bod 9, a zo 7. júla 2005, Le Pen/Parlament, C‑208/03 P, Zb. s. I‑6051,
bod 46, a Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný v bode 25 vyššie, bod 43). Ak by to bolo inak, Komisia by sa mohla vyhnúť
kontrole zo strany súdov Únie jednoducho tým, že nebude rešpektovať takéto formálne požiadavky. Z ustálenej judikatúry pritom
vyplýva, že Európska únia je právnym spoločenstvom, v ktorom jeho inštitúcie podliehajú kontrole súladu ich aktov so Zmluvou
a procesné podmienky žalôb podaných na súdy Únie musia byť vykladané v čo najväčšom možnom rozsahu tak, aby mohli byť použité
spôsobom, ktorý prispieva k uskutočneniu cieľa, ktorým je zabezpečenie účinnej súdnej ochrany práv, ktoré pre právne subjekty
vyplývajú z práva Únie (rozsudok Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný v bode 25 vyššie, body 44 a 45; pozri v tomto zmysle
tiež rozsudky Súdneho dvora z 25. júla 2002, Unión de Pequeños Agricultores/Rada, C‑50/00 P, Zb. s. I‑6677, body 38 a 39;
a z 18. januára 2007, PKK a KNK/Rada, C‑229/05 P, Zb. s. I‑439, bod 109).
Z toho vyplýva, že na určenie, či je napadnutý akt rozhodnutím v zmysle článku 230 ES, je potrebné overiť si, či so zreteľom
na obsah tohto aktu, úmysel Komisie a kontext, v ktorom bol prijatý (pozri v tomto zmysle rozsudok Internationaler Hilfsfonds/Komisia,
už citovaný v bode 32 vyššie, bod 58), Komisia vyjadrila v tomto akte svoje konečné stanovisko k žiadosti o preskúmanie.
Najskôr je potrebné poznamenať, že sporný list nadväzuje na list EWRIA z 30. apríla 2008, ktorým toto združenie informovalo
Komisiu o svojom úmysle nedoplniť žiadosť o preskúmanie z dôvodu, že táto žiadosť už obsahuje dostatočné množstvo dôkazov,
a o svojom úmysle podať žalobu na súd Únie v prípade zamietnutia svojej žiadosti. Znenie sporného listu, obsahujúce pasáž
„s ľútosťou Vám oznamujeme, že na základe informácií, ktoré ste do dnešného dňa predložili, nie je možné dospieť k záveru,
že je potrebné začať čiastočné predbežné preskúmanie“, ďalej uvádza, že sa Komisia rozhodla žiadosti o preskúmanie nevyhovieť.
V tomto zmysle Komisia žalobcom oznámila tiež dôvody, pre ktoré sa rozhodla preskúmanie nezačať. Upresnila, že „v podstate
je to z toho dôvodu, že tu neexistujú dostatočné dôkazy o tom, že obidva druhy výrobkov dotknutých týmito opatreniami, teda
laná a káble na všeobecné použitie a laná a káble na špeciálne použitie, nemajú tie isté základné fyzikálne, technické a chemické
vlastnosti“. Nakoniec, hoci Komisia na záver sporného listu vyhlásila, že žalobcovia môžu aj naďalej predkladať nové informácie,
ktoré by mohli viesť „ku zmene tohto stanoviska“, je potrebné uviesť, že Komisia bola jasne informovaná o tom, že žiadosť
o preskúmanie je konečná a že nebude doplnená o žiadne dodatočné dôkazy.
V zmysle predchádzajúcich úvah je zjavné, že o tejto žiadosti bolo rozhodnuté a že v prípade predloženia nových informácií
by mohlo byť prijaté nové rozhodnutie, zohľadňujúce uvedené informácie.
Je tiež potrebné pripomenúť, že podľa článku 11 ods. 3 druhého pododseku základného nariadenia (teraz článok 11 ods. 3 druhý
pododsek nariadenia č. 1225/2009) sa začne predbežné preskúmanie, ak žiadosť obsahuje dostatočné dôkazy o tom, že zachovanie
opatrenia na vyrovnanie antidumpingu už nie je nutné alebo že ujma v prípade zrušenia alebo zmeny opatrenia pravdepodobne
nebude pretrvávať, ani sa neobnoví alebo že existujúce opatrenie už nestačí na vyrovnanie účinku dumpingu, ktorý spôsobuje
ujmu. Na rozdiel od situácie, v ktorej Komisia po konzultácii s poradným výborom podľa článku 11 ods. 6 základného nariadenia
rozhodne o začatí predbežného preskúmania (pozri v tomto zmysle uznesenie Súdu prvého stupňa zo 14. marca 1996, Dysan Magnetics
a Review Magnetics/Komisia, T‑134/95, Zb. s. II‑181, bod 23, a z 25. mája 1998, Broome & Wellington/Komisia, T‑267/97, Zb.
s. II‑2191, bod 29), odmietnutie začať takéto preskúmania nepredstavuje pri nedostatočných dôkazoch predbežný alebo prípravný
akt, pretože po ňom nebude nasledovať žiaden iný akt, ktorý by mohol viesť k žalobe o neplatnosť (pozri v tomto zmysle rozsudky
SFEI a i./Komisia, už citovaný v bode 32 vyššie, bod 28 a Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný v bode 25 vyššie, bod 54).
V tejto súvislosti nie je relevantnou skutočnosť, že žalobcovia môžu Komisii poskytnúť ešte dodatočné informácie, ktoré ju
môžu prinútiť, aby prehodnotila svoj postoj (pozri v tomto zmysle rozsudok Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný v bode
25 vyššie, bod 55).
Ako Komisia na pojednávaní uviedla, žiadne formálne rozhodnutie týkajúce sa žiadosti o preskúmanie nebolo prijaté. Keďže však
článok 5 ods. 7 základného nariadenia, ktorý sa uplatní na základe článku 11 ods. 5 uvedeného nariadenia tiež na predbežné
preskúmania, stanovuje, že žiadosť o začatie preskúmania sa zamietne, ak dôkazy o dumpingu alebo o spôsobenej ujme nie sú
dostatočné na to, aby sa pokračovalo v konaní, a keďže článok 5 ods. 9 tohto nariadenia spresňuje, že „ak neexistujú dostatočné
dôkazy, navrhovateľ je o tom informovaný po konzultácii“, je potrebné zastávať názor, že Komisia sporným listom informovala
žalobcu o svojom rozhodnutí zamietnuť žiadosť o preskúmanie.
V zmysle úvah uvedených vyššie v bode 35 a vzhľadom na skutočnosť, že sa Komisia rozhodla žiadosti o preskúmanie nevyhovieť,
je nutné sa domnievať, že v prípade, ak by žalobcovia predložili ďalšie informácie neskôr, bola by Komisia prípadne nútená
prijať nové rozhodnutie, zohľadňujúce tieto nové informácie, týkajúce sa toho, či je potrebné so zreteľom na dôkazy, ktoré
má k dispozícií, začať predbežné preskúmanie. Naopak, predloženie uvedených informácií nemá dopad na skutočnosť, že prvá žiadosť
o preskúmanie už bola zamietnutá (pozri v tomto zmysle rozsudok Athinaïki Techniki/Komisia, už citovaný v bode 25 vyššie,
bod 57).
Z toho vyplýva, že napadnutý akt, vzhľadom na svoj obsah, ako aj kontext, v ktorom bol prijatý, a vzhľadom na úmysel Komisie,
predstavuje konečné odmietnutie Komisie začať čiastočné predbežné preskúmanie. Napadnutý akt preto musí byť kvalifikovaný
ako rozhodnutie v zmysle článku 230 ES.
Povaha tohto rozhodnutia nemôže byť spochybnená len z toho dôvodu, že bolo prijaté útvarmi Komisie a nie Komisiou samotnou
(pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 18. mája 1994, BEUC a NCC/Komisia, T‑37/92, Zb. s. II‑285, bod 38, a BEUC/Komisia,
už citovaný v bode 28 vyššie, bod 48).
Vzhľadom na to, že týmto rozhodnutím bola zamietnutá žiadosť o začatie preskúmania smerujúceho k určeniu nevyhnutnosti zachovať
dotknuté antidumpingové opatrenia z dôvodu údajnej zmeny okolností v priebehu konania o predbežnom preskúmaní uvedeného v článku
11 ods. 3 základného nariadenia, má toto rozhodnutie záväzné právne účinky, ktoré môžu ovplyvňovať záujmy žalobcov, a predstavuje
napadnuteľný akt podľa článku 230 ES.
2.
O prípustnosti tvrdenia, že Komisia by mala byť zaviazaná na začatie čiastočného predbežného preskúmania
a)     Tvrdenia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že tento bod žaloby je neprípustný. Podľa článku 233 ES a v súlade s ustálenou judikatúrou, nie je Súd prvého
stupňa príslušný, aby Komisii dával príkazy týkajúce sa spôsobu, akým má vykonať rozsudok vydaný v rámci žaloby o neplatnosť.
b)     Posúdenie Všeobecného súdu
V rámci žaloby o neplatnosť založenej na článku 230 ES je právomoc súdu Únie obmedzená na preskúmanie zákonnosti napadnutého
aktu a podľa ustálenej judikatúry Všeobecný súd nemôže pri výkone svojich právomocí dávať inštitúciám EÚ príkazy (rozsudky
Súdneho dvora z 5. júla 1995 Parlament/Rada, C‑21/94, Zb. s. I‑1827, bod 33; z 8. júla 1999 DSM/Komisia, C‑5/93 P, Zb. s. I‑4695,
bod 36; rozsudok Súdu prvého stupňa z 24. júna 2000, ADT Projekt/Komisia, T‑145/98, Zb. s. II‑387, bod 83). V prípade zrušenia
napadnutého aktu je však dotknutá inštitúcia povinná podľa článku 233 ES prijať opatrenia, ktoré vyžaduje výkon rozsudku vyhláseného
v rámci žaloby o neplatnosť (rozsudok Súdneho dvora z 24. júna 1986, AKZO Chemie a AKZO Chemie UK/Komisia, 53/85, Zb. s. 1965,
bod 23, a ADT Projekt/Komisia, bod 84).
Z toho vyplýva, že návrh žalobcov smerujúci k tomu, aby Všeobecný súd nariadil vykonať čiastočné predbežné preskúmanie, musí
byť zamietnutý ako neprípustný.
3.
Prípustnosť žalobných dôvodov predložených žalobcami
a)     Tvrdenia účastníkov konania
Pokiaľ ide o prvý žalobný dôvod, Komisia tvrdí, že žalobcovia namiesto výkladu svojich argumentov v texte žaloby odkazovali
najmä na argumenty formulované v žiadosti o preskúmanie. Komisia dospela k záveru, že prvý žalobný dôvod, ako aj ostatné žalobné
dôvody predložené žalobcami, ktoré obsahujú tie isté nezrovnalosti, sú neprípustné, pretože neboli predložené v samotnej žalobe.
b)     Posúdenie Všeobecného súdu
Podľa článku 44 ods. 1 písm. c) Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu musí každá žaloba obsahovať uvedenie predmetu konania
a zhrnutie dôvodov, na ktorých je založená. Toto uvedenie musí byť dostatočne jasné a presné na to, aby umožnilo žalovanému
pripraviť svoju obranu a Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe, prípadne bez ďalších podporných informácií. Na účely zabezpečenia
právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je na to, aby žaloba bola prijateľná, potrebné, aby z jej textu vyplývali
podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých sa zakladá, prinajmenšom stručne, ale súvislým a pochopiteľným spôsobom
(pozri rozsudok Súdu prvého stupňa z 3. februára 2005, Chiquita Brands a i./Komisia, T‑19/01, Zb. s. II‑315, bod 64 a tam
citovanú judikatúru).
V tejto súvislosti, hoci obsah žaloby môže byť v špecifických bodoch podopretý a doplnený odkazmi na výpisy z listín, ktoré
sú k nej pripojené, celkový odkaz na iné písomnosti, aj keď pripojené k žalobe, nemôže zhojiť nedostatok zásadných prvkov
právnej argumentácie, ktoré musia byť v zmysle vyššie spomínaných ustanovení uvedené v žalobe (rozsudok Súdu prvého stupňa
zo 14. decembra 2005, Honeywell/Komisia, T‑209/01, Zb. s. II‑5527, bod 57, a zo 17. septembra 2007, Microsoft/Komisia, T‑201/04,
Zb. s. II‑3601, bod 94). Navyše nie je úlohou Všeobecného súdu vyhľadávať a identifikovať v prílohách žalobné dôvody a tvrdenia,
ktoré by mohol považovať za základ žaloby, keďže prílohy majú len kontrolnú a podpornú povahu (rozsudky Súdu prvého stupňa
zo 7. novembra 1997, Cipeke/Komisia, T‑84/96, Zb. s. II 2081, bod 34, a z 21. marca 2002, Joynson/Komisia, T‑231/99, Zb. s. II‑2085,
bod 154; a vyššie uvedený rozsudok Honeywell/Komisia, bod 57). Žaloba preto musí vysvetliť, v čom spočíva dôvod, na ktorom
je založená, a jeho samotné abstraktné uvedenie teda nezodpovedá požiadavkám rokovacieho poriadku (rozsudky Súdu prvého stupňa
z 12. januára 1995, Viho/Komisia, T‑102/92, Zb. s. II‑17, bod 68, a rozsudok z 22. novembra 2006, Taliansko/Komisia, T‑282/04,
Zb. s. II‑93, uverejnenie abstraktu, bod 60).
Je potrebné konštatovať, že žalobné dôvody predložené žalobcami spĺňajú vyššie uvedené požiadavky.
Po prvé, neexistujú žiadne pochybnosti o tom, že zo žaloby výslovne vyplýva, že prejednávaná žaloba smeruje k tomu, aby bolo
uznané porušenie článku 1 ods. 4, článku 11 ods. 3 a článku 21 základného nariadenia, ktorého sa údajne dopustila Komisia
tým, že odmietla začať predbežné preskúmanie dotknutých antidumpingových opatrení. Jej cieľom je tiež vyhlásenie, že Komisia
konala v rozpore so zásadou ochrany legitímnej dôvery.
Po druhé, hoci žalobcovia v rámci každého žalobného dôvodu vo veľkej miere odkazujú na žiadosť o preskúmanie priloženú k ich
žalobe, uviedli vo svojej žalobe tiež hlavné tvrdenia na podporu ich rozhodnutia. Pokiaľ ide o prvý žalobný dôvod, založený
na zmene okolností týkajúcich sa definície dotknutých výrobkov, výroby v Spoločenstve a ujmy, žalobcovia najskôr v bodoch
28 až 38 žaloby tvrdia, že pôvodná definícia výrobku je na základe nových okolností súvisiacich s vývojom v oblasti techniky
a technológie prekonaná. V bodoch 36 až 41 žaloby žalobcovia ďalej zdôrazňujú, že výroba lán a káblov na všeobecné použitie
je v Spoločenstve na ústupe alebo už úplne prestala existovať. Nakoniec, v bodoch 42 až 45 žaloby tvrdia, že je málo pravdepodobné,
aby v prípade vylúčenia určitej podkategórie lán a káblov na všeobecné použitie z pôsobnosti opatrení ujma pretrvávala alebo
sa obnovila. Pokiaľ ide o druhý žalobný dôvod založený na porušení zásady legitímnej dôvery, žalobcovia v bodoch 12 až 15
a 46 až 50 žaloby uvádzajú skutočnosti, ktoré u nich viedli k legitímnej dôvere, že dôjde k začatiu predbežného preskúmania
dotknutých antidumpingových opatrení. Pokiaľ ide o tretí žalobný dôvod, žalobcovia v bodoch 51 až 55 žaloby uviedli dôvody,
pre ktoré sa podľa ich názoru Komisia tým, že vychádzala z príliš širokej definície dotknutého výrobku, dopustila porušenia
článku 1 ods. 4 základného nariadenia.
Popis tvrdení žalobcov uvedených v žalobe tak umožňuje Komisii, aby si pripravila obhajobu a Súdu prvého stupňa, aby vykonal
preskúmanie. Z toho vyplýva, že námietka neprípustnosti žalobných dôvodov žalobcov vznesená Komisiou sa musí zamietnuť.
B –
O veci samej
Na podporu žaloby žalobcovia uvádzajú tri žalobné dôvody: i) porušenie článku 11 ods. 3 a článku 21 základného nariadenia;
ii) porušenie zásady legitímnej dôvery; a iii) zjavne nesprávne posúdenie a porušenie článku 1 ods. 4 základného nariadenia.
1.
Prvý žalobný dôvod: porušenie článku 11 ods. 3 a článku 21 základného nariadenia
Žalobcovia tvrdia, že Komisia tým, že odmietla začať čiastočné predbežné preskúmanie dotknutých antidumpingových opatrení,
čo bola povinná urobiť s ohľadom na dostatočné dôkazy obsiahnuté v žiadosti o preskúmanie, týkajúce sa zmeny okolností, definície
výrobkov, výroby v Spoločenstve a ujmy, porušila článok 11 ods. 3 a článok 21 základného nariadenia.
Tento žalobný dôvod je tak možné rozdeliť na tri časti. V prvej časti žalobcovia tvrdia, že pôvodná definícia výrobku je na
základe nových okolností súvisiacich s vývojom v oblasti techniky a technológie prekonaná. V druhej časti tvrdia, že výroba
lán a káblov na všeobecné použitie je v Spoločenstve na ústupe alebo už prestala existovať. A nakoniec v tretej časti uvádzajú,
že je málo pravdepodobné, aby ujma pretrvávala alebo sa obnovila, pokiaľ by z pôsobnosti opatrení boli vylúčené dovozy určitej
podkategórie dotknutého výrobku.
a)     Prvá časť: zmena okolností týkajúca sa definície dotknutého výrobku
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobcovia odkazujú na skoršiu rozhodovaciu prax Komisie a poznamenávajú, že zmena okolností odôvodňujúcich predbežné preskúmanie
sa môže vzťahovať nielen na dumping alebo ujmu, ale tiež na definíciu dotknutého výrobku. V tomto zmysle žalobcovia tvrdia,
že došlo ku zmene okolností týkajúcich sa oceľových lán a káblov, ktorá odôvodňuje úpravu definície dotknutého výrobku obsiahnutej
v dotknutých antidumpingových opatreniach.
Komisia má však pri definovaní dotknutých výrobkov v rámci obchodných ochranných opatrení širokú mieru voľnej úvahy. Vzhľadom
na to, že ich žiadosť obsahovala dostatočné dôkazy o zmene technických a hospodárskych okolností vo vzťahu k definícii dotknutého
výrobku, bola podľa článku 11 ods. 3 základného nariadenia povinná začať predbežné preskúmanie. Komisiou uvádzané rozsudky
týkajúce sa jej širokej miery voľnej úvahy, pokiaľ ide o obchodné ochranné opatrenia (rozsudky Súdu prvého stupňa z 25. septembra
1997, Shanghai Bicycle/Rada, T‑170/94, Zb. s. II‑1383, body 61 až 71, a zo 17. decembra 2008, HEG a Graphite India/Rada, T‑462/04,
Zb. s. II‑3685, bod 68) nie sú pre riešenie v prejednávanej veci relevantné, pretože sa týkajú zrušenia samotných antidumpingových
opatrení, a nie rozhodnutia nezačať predbežné preskúmanie.
Žalobcovia tvrdia, že začatie predbežného preskúmania nie je nevyhnutné len v prípadoch, kedy sa úprava existujúcich opatrení
zdá byť nevyhnutná, ale tiež v prípadoch, kedy sú predložené dostatočné dôkazy o zmene určitých technických a hospodárskych
okolností a kedy sa so zreteľom na tieto zmeny zdá byť úprava existujúcich opatrení nevyhnutná.
Vzhľadom na dôkazy, ktoré žalobcovia predložili na podporu svojej žiadosti, mala Komisia začať prinajmenšom predbežné preskúmanie,
aby mohla rozhodnúť o prípadnej úprave definície dotknutého výrobku. Komisia však bez toho, aby začala predbežné preskúmanie,
rozhodla o tom, že úprava uvedenej definície nie je nevyhnutná, čím porušila článok 11 ods. 3 základného nariadenia.
Žalobcovia tak v žiadosti o preskúmanie preukázali, že definícia výrobku pre oceľové laná a káble, pokiaľ ide o tieto laná
a káble, sa od zavedenia antidumpingových opatrení zmenila.
Po prvé, rozlíšenie medzi lanami a káblami na všeobecné a špeciálne použitie bolo stanovené 12. novembra 2001 Európskym výborom
pre normalizáciu (CEN) v európskej norme EN 12385. Laná a káble na všeobecné použitie určené na „všeobecné zdvíhacie účely“
boli zhrnuté do časti 4 tejto normy, zatiaľ čo laná a káble na špeciálne použitie boli zhrnuté do časti 5 až 10 uvedenej normy.
CEN v roku 2002 potvrdil toto rozlišovanie v norme EN 10264, týkajúcej sa požiadaviek na oceľové drôty pre laná a káble, v ktorej
rozlišoval „… drôty pre laná a káble na všeobecné použitie“ v časti 2 tejto normy a „… drôty určené na veľké zaťaženie“ v časti
3 uvedenej normy.
V tomto zmysle Komisia v nariadení (ES) č. 1742/2000 zo 4. augusta 2000 o uložení dočasného antidumpingového cla na dovozy
určitých polyetylén tereftalátov s pôvodom v Indii, Indonézii, Malajzii, Kórejskej republike, na Taiwane a v Thajsku [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 199, s. 48) potvrdila vysoko relevantné kritérium, ktoré predstavuje normalizácia pre definíciu dotknutých výrobkov.
Žalobcovia zdôrazňujú, že zmena normalizácie vyžaduje úpravu rozsahu dotknutých antidumpingových opatrení a rozlíšenie lán
a káblov na všeobecné použitie od lán a káblov na špeciálne použitie. Komisia tak mala v tejto veci vykonať podrobnejšie preskúmanie
v rámci predbežného preskúmania, najmä pokiaľ ide o špeciálne a vyčerpávajúce príklady, ktoré žalobcovia uviedli vo svojej
žiadosti. Komisia však tieto príklady nezohľadnila, ale odkázala len na svoje tvrdenie, podľa ktorého oceľové laná a káble
majú tie isté základné fyzikálne, technické a chemické vlastnosti a tvoria ich tri prvky: oceľové drôty, ktoré tvoria prameň,
pramene, ktoré sú ovinuté okolo jadra tvoria laná a jadro samotné. Tento zjednodušený argument nijak nesúvisí so súčasným
technickým stavom, ktorý je zdokumentovaný komplexnými a rozsiahlymi popismi v normách EN 12385 a EN 10264. Definícia dotknutého
výrobku navyše nemohla byť spresnená, pretože všetky oceľové laná a káble sú z technického hľadiska tvorené tromi vyššie uvedenými
prvkami. Komisia sa teda tým, že nezohľadnila zmeny zakotvené vyššie uvedenými normami, a tým že odmietla začať predbežné
preskúmanie, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 11 ods. 3 základného nariadenia.
Po druhé, žalobcovia tvrdia, že v žiadosti o preskúmanie predložili dôkazy o zmene chápania trhu. Subjekty pohybujúce sa na
trhu s oceľovými lanami a káblami teraz na rozdiel od predchádzajúcej praxe odlišujú laná a káble na všeobecné použitie od
lán a káblov na špeciálne použitie.
Po prvé, žalobcovia údajne poukázali na to, že výrobcovia v Spoločenstve tieto typy lán a káblov na svojich internetových
stránkach, v reklame a v katalógoch rozlišujú. Výrobcovia pritom zdôrazňujú svoju schopnosť vyrobiť laná a káble na špeciálne
použitie na mieru.
Po druhé, žalobcovia v žiadosti o preskúmanie uviedli, že laná a káble na špeciálne použitie sa odlišujú od lán a káblov na
všeobecné použitie na základe svojich fyzikálnych a technických vlastností. Odkaz Komisie na základné vlastnosti oceľových
lán a káblov tak nie je relevantný pre odmietnutie tvrdenia žalobcov, podľa ktorého sú laná a káble na všeobecné použitie
a laná a káble na špeciálne použitie vnímané na trhu ako rozdielne výrobky.
Laná a káble na špeciálne použitie predovšetkým neobsahujú len tri základné prvky lán a káblov na všeobecné použitie, ale
tiež ďalšie prvky (ako napríklad plastové vložky a/alebo vrstvy, ďalšie plniace pramene, špeciálne mazivá a zhusťovacie pramene)
umožňujúce ich použitie pri silnej námahe a pri vysokých požiadavkách na bezpečnosť.
Pramene lán a káblov na špeciálne použitie prešli tiež osobitnou úpravou, ktorá uvedeným lanám a káblom umožňuje ponúknuť
najmä vyššiu pružnosť a oveľa väčšiu odolnosť proti roztrhnutiu, ako aj proti obrúseniu a korózii, v porovnaní s lanami a káblami
na všeobecné použitie.
Okrem toho, laná a káble na špeciálne použitie sú charakteristické výnimočnou odolnosťou voči rotácii, ktorá značne prevyšuje
odolnosť lán a káblov na všeobecné použitie, takže sa môžu používať na osobitné konečné určenia.
Nakoniec, laná a káble na špeciálne použitie sa predávajú za oveľa vyššiu cenu ako laná a káble na všeobecné použitie toho
istého druhu.
Žalobcovia zdôrazňujú, že v žiadosti o preskúmanie predložili dôkaz o existencii jasnej deliacej čiary medzi lanami a káblami
na všeobecné použitie a lanami a káblami na špeciálne použitie pomocou matice, ktorá ukazovala rozdiely medzi týmito lanami
a káblami z hľadiska ich fyzikálnych a technických vlastností a ich konečného použitia a ktorá mohla predstavovať kritérium
pre nové definovanie dosahu dotknutých opatrení.
So zreteľom na túto maticu je odmietnutie Komisie rozlišovať laná a káble na všeobecné použitie od lán a káblov na špeciálne
použitie nepochopiteľné. Je ho možné vysvetliť len na základe jej obavy z „nepredvídateľných dôsledkov“, uplatňovaných zamestnancami
Komisie na schôdzi konanej 8. apríla 2008, vyplývajúcej z vylúčenia lán a káblov na všeobecné použitie z pôsobnosti antidumpingových
opatrení, ktoré by znamenalo začatie nového preskúmania týkajúceho sa všetkých platných antidumpingových opatrení týkajúcich
sa oceľových lán a káblov. Táto obava však nemôže odôvodňovať zachovanie prekonanej definície dotknutého výrobku, ktorá už
nezodpovedá technickým a hospodárskym podmienkam na trhu.
Žalobcovia tiež zdôrazňujú, že v nariadení Rady (ES) č. 2537/1999 z 29. novembra 1999, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia
(EHS) č. 2861/93, (ES) č. 2199/94, (ES) č. 663/96 a (ES) č. 1821/98 týkajúce sa uloženia konečných antidumpingových ciel z dovozu
niektorých magnetických diskov (3,5″ mikrodiskov) s pôvodom v Japonsku, Taiwane, Čínskej ľudovej republike, Hongkongu, Kórejskej
republike, Malajzii, Mexiku, Spojených štátoch amerických a Indonézii a nariadenie (ES) č. 1335/1999 o opätovnom uložení konečného
antidumpingového cla z dovozu niektorých magnetických diskov (3,5″ mikrodiskov) s pôvodom v Indonézii, ktoré vyrába a predáva
na vývoz do spoločenstva PT Betadiskindo Binatama (Ú. v. ES L 307, s. 1, Mim. vyd. 11/32, s. 159), bolo uznané, že žiadosť
o preskúmanie smerujúca k vylúčeniu výrobku z pôsobnosti antidumpingových opatrení je odôvodnená vtedy, ak sporný výrobok
a dotknutý výrobok majú zjavné odlišnosti, pokiaľ ide o ich fyzikálne a technické vlastnosti, ich konečné použitie a ich cenu.
V žiadosti o preskúmanie žalobcovia predložili dostatočné dôkazy o splnení vyššie uvedených kritérií, takže Komisia bola povinná
začať predbežné preskúmanie na účely úpravy pôsobnosti antidumpingových opatrení týkajúcich sa oceľových lán a káblov. Nesplnenie
tejto povinnosti predstavuje zjavne nesprávne posúdenie a porušenie článku 11 ods. 3 základného nariadenia.
Komisia spochybňuje tvrdenia uvádzané žalobcami.
Posúdenie Všeobecného súdu
Žalobcovia tvrdia, že sa Komisia tým, že odmietla začať predbežné preskúmanie na účely zmeny definície dotknutého výrobku,
dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 11 ods. 3 základného nariadenia.
Na úvod treba pripomenúť, že v oblasti opatrení na ochranu obchodu inštitúcie disponujú širokou mierou voľnej úvahy z dôvodu
zložitosti hospodárskych, politických a právnych situácií, ktoré musia preskúmať (rozsudok Súdneho dvora z 27. septembra 2007,
Ikea Wholesale, C‑351/04, Zb. s. I‑7723, bod 40, a rozsudok Súdu prvého stupňa z 8. júla 2008, Huvis/Rada, T‑221/05, Zb. s. II‑124,
uverejnenie abstraktu, bod 38). Je to tak aj pri komplexných technických posúdeniach orgánov Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok
Súdneho dvora z 21. novembra 1991, Technische Universität München, C‑269/90, Zb. s. I‑5469, bod 13; pozri tiež v tomto zmysle
rozsudok Microsoft/Komisia, už citovaný v bode 49 vyššie, body 88 a 89).
Je tiež potrebné uviesť, že podľa judikatúry preskúmanie posúdení uskutočnených inštitúciami súdmi Únie sa musí obmedziť na
určenie toho, či boli dodržané príslušné procesné pravidlá, či skutočnosti, na ktorých je napadnutá voľba založená, boli správne
stanovené a či neprišlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu týchto skutočností alebo k zneužitiu právomoci (pozri rozsudky Súdu
prvého stupňa z 28. októbra 2004, Shanghai Teraoka Electronic/Rada, T‑35/01, Zb. s. II‑3663, body 48 a 49 a tam citovaná judikatúra,
a zo 4. októbra 2006, Moser Baer India/Rada, T‑300/03, Zb. s. II‑3911, bod 28 a tam citovaná judikatúra).
V tomto zmysle je potrebné zastávať názor, so zreteľom na judikatúru uvedenú v bode 77 vyššie, že Komisia má pri rozhodovaní
o nutnosti zachovania antidumpingových opatrení v rámci článku 11 ods. 3 základného nariadenia, ako aj pri rozhodovaní o tom,
či žiadosť o predbežné preskúmanie obsahuje dostatočné dôkazy preukazujúce nutnosť takéhoto preskúmania, širokú mieru voľnej
úvahy.
Otázku, či sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že odmietla začať čiastočné predbežné preskúmanie dotknutých
antidumpingových opatrení, so zreteľom na dôkazy obsiahnuté v žiadosti o preskúmanie, je potrebné posudzovať v zmysle týchto
úvah.
Pokiaľ ide o tvrdenie založené na zmene okolností, týkajúcich sa definície dotknutého výrobku, je potrebné pripomenúť, že
základné nariadenie nespresňuje, akým spôsobom má byť definovaný výrobok, alebo niekoľko výrobkov, ktoré môžu byť predmetom
dumpingového preskúmania, ani nevyžaduje stanovenie ich podrobného výpočtu (pozri v tomto zmysle rozsudok Shanghai Bicycle/Rada,
už citovaný v bode 58 vyššie, bod 61).
Na účely definície dotknutého výrobku môžu inštitúcie zohľadniť viaceré aspekty, akými sú fyzické, technické a chemické vlastnosti
výrobkov, ich použitie, vzájomná zameniteľnosť, vnímanie spotrebiteľom, spôsob predaja, výroby, náklady na výrobu, kvalita
(pozri v tomto zmysle rozsudok Všeobecného súdu zo 4. marca 2010, Brosmann Footwear (HK) a i./Rada, T‑401/06, Zb. s. II‑671,
bod 131).
Pokiaľ ide o zmeny okolností odôvodňujúce vylúčenie daného výrobku z definície dotknutého výrobku, musí teda tvrdenie, podľa
ktorého sa Komisia tým, že odmietla začať predbežné preskúmanie, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, opierať o tvrdenia
preukazujúce, že Komisia sa dopustila v rámci svojho posúdenia týkajúceho sa začatia preskúmania nesprávneho posúdenia aspektov,
ktoré považovala za relevantné, alebo že mala uplatniť iné relevantnejšie aspekty, ktoré by v rámci tohto preskúmania museli
viesť k vylúčeniu tohto výrobku z definície dotknutého výrobku (pozri v tomto zmysle rozsudok Brosmann Footwear (HK) a i./Rada,
už citovaný v bode 82 vyššie, bod 132).
V napadnutom akte dospela Komisia k záveru, že predbežné preskúmanie na účely vylúčenia lán a káblov na všeobecné použitie
z definície dotknutých výrobkov nemôže byť začaté, najmä preto, že žiadosť o preskúmanie neobsahuje dostatočné dôkazy, ktoré
by umožňovali preukázať, že tieto dva druhy lán a káblov nemajú tie isté základné fyzikálne, technické a chemické vlastnosti.
Žalobcovia na pojednávaní uviedli, že nespochybňujú relevantnosť kritéria týkajúceho sa základných fyzikálnych, technických
a chemických vlastností na účely definície dotknutého výrobku, ale domnievajú sa, že musia byť zohľadnené aj ďalšie relevantnejšie
aspekty, najmä aspekty týkajúce sa vypracovania spoločných noriem, konečných použití a ceny výrobkov.
Po prvé, žalobcovia odkazujú na rozlíšenie uskutočnené CEN v normách EN 12385 a EN 10264 medzi lanami a káblami na všeobecné
použitie a na špeciálne použitie a vytýkajú Komisii, že v rozpore so svojou predchádzajúcou praxou opomenula pri definovaní
rozsahu dotknutých výrobkov vysoko relevantné kritérium normalizácie.
Pokiaľ ide o uvedené normy, je potrebné uviesť, že norma EN 12385 stanovuje bezpečnostné predpisy týkajúce sa výroby a skúšok
oceľových lán a káblov, zatiaľ čo norma EN 10264 stanovuje dovolené odchýlky rozmerov, mechanické vlastnosti, požiadavky na
chemické zloženie oceľových drôtov a podmienky, ktoré musí spĺňať prípadný povrch drôtov pre laná a káble. Je pravdou, že
tieto normy definujú osobitné požiadavky pre určité kategórie lán a káblov na špeciálne použitie, existencia takýchto požiadaviek
však nemôže sama o sebe predstavovať dôkaz o tom, že laná a káble na všeobecné použitie a laná a káble na špeciálne použitie
netvoria jeden „dotknutý výrobok“ na účely použitia antidumpingových opatrení. Každá norma obsahuje popri definícii osobitných
požiadaviek na určité kategórie lán a káblov na špeciálne použitie aj spoločnú úvodnú časť, ktorá sa použije na všetky oceľové
laná a káble, či už na všeobecné použitie alebo na špeciálne použite. Navyše, jednotlivé kategórie oceľových lán a káblov
uvedené v týchto normách sa vzájomne nevylučujú, čo znamená, že laná a káble, ktoré spĺňajú požiadavky pre jednu kategóriu,
môžu spĺňať tiež požiadavky pre iné kategórie. Hoci Komisia na pojednávaní tvrdila, že v určitých prípadoch môže definícia
dotknutého výrobku zodpovedať klasifikácii stanovenej spoločnou normou, definícia výrobku dotknutého antidumpingovými opatreniami
nemôže byť v žiadnom prípade závislá na takejto klasifikácii.
Hoci jednotlivé druhy oceľových lán a káblov môžu byť zoradené do skupín na základe doplňujúcich prvkov a konečného použitia,
na rozdiel od tvrdení žalobcov nie je možné zastávať názor, že medzi jednotlivými skupinami existujú jasné hranice. Ako Komisia
na pojednávaní správne tvrdila, neexistuje žiadne objektívne kritérium, ktoré by umožnilo určiť predpokladané použitie jednotlivých
druhov lán a káblov, alebo ich konečné určenie pri ich dovoze alebo predaji v Spoločenstve. Aj v rámci tej istej skupiny môžu
byť totiž výrobky, ktoré sú určené na rôzne použitie. Navyše, hoci oceľové laná a káble na spodnom konci a na vrchu škály
nie sú zameniteľné, žalobcovia nespochybňujú, že v určitých navzájom si blízkych skupinách môžu byť oceľové laná a káble na
všeobecné použitie a oceľové laná a káble na špeciálne použitie používané na ten istý účel, a sú teda navzájom zameniteľné.
Za takýchto podmienok sa jednotlivé skupiny oceľových lán a káblov do určitej miery prekrývajú a konkurujú si (pozri v tomto
zmysle rozsudky Súdneho dvora z 10. marca 1992, Canon/Rada, C‑171/87, Zb. s. I‑1237, body 48 až 52; Ricoh/Rada, C‑174/87,
Zb. s. I‑1335, body 35 až 40; Sharp Corporation/Rada, C‑179/87, Zb. s. I‑1635, body 25 až 30).
Nariadenie č. 1742/2000, na ktoré odkazujú žalobcovia, v každom prípade nepodporuje ich tvrdenie, podľa ktorého je vytvorenie
spoločných noriem CEN pre Komisiu vysoko relevantným kritériom pri definovaní rozsahu daného výrobku. V tomto zmysle stačí
konštatovať, že v tomto nariadení sa Komisia opiera o existenciu spoločných technických noriem v definícii daného výrobku
len okrajovo. Rozlíšenie medzi obidvomi kvalitami polyetylén tereftalátov, tak bolo určené úrovňou „vlastnej viskozity“ týchto
výrobkov a dotknutá norma bola v uvedenom nariadení použitá len ako jedno z meradiel na účely testov viskozity. Hoci nie je
potrebné rozhodnúť o relevantnosti posúdení uvedených v nariadení č. 1742/2000 na účely riešenia prejednávanej veci, je potrebné
konštatovať, že tvrdenie žalobcov je založené na nesprávnom výklade uvedeného nariadenia, a musí byť preto zamietnuté.
Po druhé, pokiaľ ide o zmeny vo vnímaní trhu, žalobcovia v podstate uvádzajú tieto dve tvrdenia.
Po prvé, žalobcovia tvrdia, že výrobcovia v Spoločenstve rozlišujú vo svojich katalógoch, na svojich internetových stránkach
alebo v reklame dva druhy lán a káblov. Tieto príklady však nedokazujú, že je možné medzi lanami a káblami na všeobecné použitie
a lanami a káblami na špeciálne použitie stanoviť jasnú deliacu čiaru, ale skôr to, že výrobcovia v Spoločenstve ponúkajú
celý rad rôznych typov oceľových lán a káblov. Obmedzené množstvo výňatkov z katalógov, internetových stránok a reklám niekoľkých
výrobcov v Spoločenstve však nemôže spochybniť záver, podľa ktorého majú jednotlivé druhy lán a káblov tie isté základné fyzikálne,
technické a chemické vlastnosti, ktoré sa navzájom prekrývajú a do určitej miery si konkurujú.
Po druhé, žalobcovia uvádzajú tvrdenia založené na rozdielnosti medzi lanami a káblami na základe doplňujúcich prvkov (ako
napríklad pramene, plastové vložky a mazivá), špeciálnom spracovaní (pramene stlačené do päťuholníka alebo oválneho tvaru),
výnimočnej odolnosti voči rotácii, vyššej cene lán a káblov na špeciálne použitie alebo osobitnom použití lán a káblov na
špeciálne použitie. Tieto príklady však nepodporujú záver žalobcov, podľa ktorého je možné stanoviť medzi lanami a káblami
na všeobecné použitie a lanami a káblami na špeciálne použitie presnú hranicu. Ako už bolo uvedené vyššie v bode 88, aj napriek
tomu, že existuje široká ponuka rôznych druhov oceľových lán a káblov odlišujúcich sa svojimi doplňujúcimi vlastnosťami a svojím
špeciálnym použitím, dôkazy predložené žalobcami neumožňujú spochybniť záver Komisie, podľa ktorého sú oceľové laná a káble
patriace do susediacich skupín navzájom zameniteľné, prekrývajú sa a do určitej miery si konkurujú. Na druhej strane je potrebné
poznamenať, že žiadne z ustanovení základného nariadenia neukladá orgánom povinnosť, aby zaobchádzali s tým istým výrobkom
odlišne, podľa jeho rôznych použití (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 29. januára 1998, Sinochem/Rada, T‑97/95,
Zb. s. II‑85, bod 53).
V tomto zmysle nie je možné súhlasiť ani s tvrdením žalobcov založeným na predchádzajúcej praxi. Ako už bolo uvedené v bodoch
77 až 79 vyššie, inštitúcie môžu v rámci svojej voľnej úvahy v rámci predbežného preskúmania na základe článku 11 ods. 3 základného
nariadenia posúdiť nutnosť zachovania antidumpingových opatrení. Túto mieru voľnej úvahy je potrebné v každom jednotlivom
prípade vykonávať na základe všetkých relevantných skutočností (pozri v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora zo 14. marca 1990,
Gestetner Holdings/Rada a Komisia, C‑156/87, Zb. s. I‑781, bod 43). V každom prípade, posúdenia vyjadrené v nariadení č. 2537/1999
nepodporujú stanovisko žalobcov, podľa ktorého bolo preskúmanie smerujúce k vylúčeniu oceľových lán a káblov na všeobecné
použitie z dotknutých antidumpingových opatrení odôvodnené, pretože preskúmanie, ktoré viedlo k vylúčeniu vysokokapacitných
diskov týmto nariadením, jasne preukázalo, že medzi obidvoma dotknutými výrobkami existovali konkrétne rozdiely týkajúce sa
fyzikálnych a technických vlastností. Na rozdiel od tvrdenia žalobcov, z nariadenia č. 2537/1999 nevyplýva, že inštitúcie
považovali konečné použitie a ceny týchto výrobkov za rozhodujúce aspekty. Jediný odkaz na konečné použitie uvedený v záveroch
z preskúmania je v odôvodnení č. 27 nariadenia č. 2537/1999, v ktorom Rada uvádza, že „otázka koncových použití… nie je sama
o sebe dostatočná pre záver, že bežné… mikrodisky a [vysokokapacitné disky] sú jedným a tým istým výrobkom“, zatiaľ čo v týchto
posúdeniach sa rozdiel v cene týchto dvoch výrobkov nespomína.
Z týchto úvah vyplýva, že tvrdenia žalobcov súvisiace so zmenou technických noriem CEN alebo s údajnou zmenou vnímania trhu
nemôžu preukázať, že sa Komisia tým, že odmietla začať čiastočné predbežné preskúmanie dotknutých antidumpingových opatrení,
dopustila, pokiaľ ide o dôkazy predložené žalobcom, týkajúce sa zmeny okolností súvisiacich s definíciou dotknutého výrobku,
zjavne nesprávneho posúdenia.
Z toho vyplýva, že prvú časť prvého žalobného dôvodu je potrebné zamietnuť.
b)     Druhá časť: zmena okolností týkajúcich sa výroby lán a káblov na všeobecné použitie v Spoločenstve
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobcovia, odkazujúc na nariadenie Rady (ES) č. 495/2002 z 18. marca 2002, ktorým sa ruší nariadenie (ES) č. 904/98 o uložení
konečného antidumpingového cla z dovozu osobných faxov pochádzajúcich z Čínskej ľudovej republiky, Japonska, Kórejskej republiky,
Malajzie, Singapuru, Tchaj-wanu a Thajska [
neoficiálny preklad
] (Ú. v. ES L 78, s. 1) tvrdia, že Rada uvedené nariadenie č. 904/98 zrušila na základ žiadosti o predbežné preskúmanie, z dôvodu,
že výroba osobných faxov priemyselným odvetvím v Spoločenstve sa významne znížila a predpokladalo sa, že by mala skončiť (pozri
odôvodnenie č. 9 nariadenia č. 495/2002).
Z tohto nariadenia preto vyplýva, že zachovanie antidumpingových opatrení v prípade výrobku, ktorého výroba sa v Spoločenstve
výrazne znížila alebo sa predpokladá, že by skončila, je v rozpore so záujmom Spoločenstva, a teda s článkom 21 základného
nariadenia.
Žalobcovia v žiadosti o preskúmanie preukázali, že výroba lán a káblov na všeobecné použitie v Spoločenstve je v súčasnosti
bezvýznamná, na rozdiel od obdobia medzi rokmi 1999 až 2001, počas ktorého bolo v Spoločenstve vyrobené značné množstvo lán
a káblov na všeobecné použitie. Zdôraznili, že o tejto zmene okolností predložili dôkazy.
Po prvé, v dôvernej verzii žiadosti o preskúmanie boli uvedené rôzne vyhlásenia výrobcov v Spoločenstve, ktorých cieľom bolo
preukázanie skutočnosti, že laná a káble na všeobecné použitie bolo stiahnuté z výrobných programov alebo že títo výrobcovia
už nie sú schopní ich vyrábať. Hoci žalobcovia v prejednávanej veci tieto vyjadrenia nepredložili, s cieľom ochrániť ich dôvernú
povahu, poznamenávajú, že Komisia sa s týmito dokumentmi oboznámila, pretože má k dispozícii dôvernú verziu žiadosti o preskúmanie.
Po druhé, skutočnosť, že výroba lán a káblov na všeobecné použitie sa postupne vyraďuje vyplýva z reklamy, internetových stránok
a katalógov výrobcov Spoločenstva, ktoré sú priložené v prílohe č. 4 žiadosti o preskúmanie. Tieto dokumenty dokazujú, že
v súčasnej dobe sa príslušní výrobcovia oceľových lán a káblov v Spoločenstve zameriavajú predovšetkým na výrobu lán a káblov
na špeciálne použitie.
Komisia sa rozhodla tieto dôkazy nezohľadňovať, pretože v spornom liste na postupné vyraďovanie lán a káblov na všeobecné
použitie z výroby neodkázala. Negatívne účinky antidumpingového cla sú teda neprimerané, pretože Komisia nezohľadnila skutočnosť,
že zachovanie antidumpingových opatrení neprinesie európskej výrobe lán a káblov na všeobecné použitie žiadne výhody. Žalobcovia
na základ toho dospeli k záveru, že sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 21 základného nariadenia.
Komisia po prvé tvrdí, že táto časť prvého žalobného dôvodu je neprípustná z dvoch dôvodov. Po prvé, žalobcovia v rámci správneho
konania nepredložili argument, podľa ktorého by bolo zachovanie opatrení v rozpore so záujmom Spoločenstva a predstavovalo
porušenie článku 21 základného nariadenia.
Po druhé, žalobcovia zakladajú svoje tvrdenie na postupnom vyraďovaní oceľových lán a káblov na všeobecné použitie z výroby
v Spoločenstve na skutočnostiach, ktoré nie sú uvedené v nedôvernom znení žiadosti o preskúmanie priloženej k žalobe, ako
aj na vyhláseniach výrobcov v Spoločenstve, ktoré k nej nie sú priložené.
Za predpokladu, že by bola táto časť prípustná, spochybňuje Komisia tvrdenie žalobcov, podľa ktorého sa výroba lán a káblov
na všeobecné použitie v Spoločenstve stala bezvýznamnou.
Posúdenie Všeobecného súdu
–       O prípustnosti
Pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, podľa ktorého je druhá časť prvého žalobného dôvodu neprípustná z dôvodu, že argument zakladajúci
sa na rozpore so záujmom Spoločenstva nebol uplatnený v rámci správneho konania, je potrebné v prejednávanej veci uviesť,
že časť IV žiadosti o preskúmanie je nazvaná „Postupné vyraďovanie lán a káblov na všeobecné použitie z výroby v Spoločenstve“.
Žalobcovia v ňom spomínajú klesajúcu výrobu oceľových lán a káblov na všeobecné použitie v Spoločenstve, čo predstavuje zmenu,
ktorá vedie k nutnosti novej definície pôsobnosti dotknutých antidumpingových opatrení na účely vylúčenia uvedených lán a káblov
z definície dotknutého výrobku. Na podporu svojho tvrdenia žalobcovia v žiadosti o preskúmanie odkázali na nariadenie č. 495/2002
(pozri bod 96 vyššie). V tomto nariadení pritom Rada v rámci predbežného preskúmania na základe článku 11 ods. 3 základného
nariadenie zastávala názor, že je v záujme Spoločenstva zrušiť antidumpingové opatrenia v prípade niektorých dovozov osobných
faxov, vzhľadom na postupné vyraďovanie z výroby výrobkov podliehajúcich antidumpingovým opatreniam v Spoločenstve.
Tvrdenia týkajúce sa postupného vyraďovania lán a káblov na všeobecné použitie z výroby v Spoločenstve sú v plnom rozsahu
zopakované v žalobe. Žalobcovia v nej citovali odôvodnenie č. 9 nariadenia č. 495/2002 a poznamenali, že zachovanie dotknutých
antidumpingových opatrení je vzhľadom na postupné vyraďovanie lán a káblov na všeobecné použitie z výroby, v rozpore so záujmom
Spoločenstva a predstavuje porušenie článku 21 základného nariadenia.
Z článku 21 ods. 1 druhej a tretej vety základného nariadenia (teraz článok 21 ods. 1 druhá a tretia veta nariadenia č. 1225/2009)
vyplýva, že orgány sú oprávnené neuplatniť dané antidumpingové opatrenia, aj napriek tomu, že sú splnené ostatné podmienky
na uloženie antidumpingového cla – najmä dumping, ujma a príčinná súvislosť – ak zastávajú názor, že použitie takýchto opatrení
nie je v záujme Spoločenstva. V prípade postupného vyraďovania výrobkov podliehajúcich antidumpingovým opatreniam v Spoločenstve
z výroby, sa posúdenie záujmu Spoločenstva do určitej miery týka nutnosti zachovať dotknuté antidumpingové opatrenia, v zmysle
predbežného preskúmania na základe článku 11 ods. 3 základného nariadenia.
Je nutné poznamenať, že námietka Komisie zakladajúca sa na skutočnosti, že žalobcovia predložili argument, ktorý nebol predložený
v rámci správneho konania, je založená na chybnom predpoklade, pretože v žiadosti o preskúmanie bol, prinajmenšom nepriamo,
spomenutý zánik záujmu Spoločenstva, keďže odkazovala na postupné vyraďovanie lán a káblov na všeobecné použitie z výroby
v Spoločenstve a s odkazom na odôvodnenie č. 9 nariadenia č. 495/2002 uvádzala, že dotknuté antidumpingové opatrenia „neposkytujú
žiadnu výhodu z hľadiska ochrany výroby [Spoločenstva] proti prípadným nekalým obchodným praktikám“.
Z toho vyplýva, že neexistencia výslovného odkazu na článku 21 základného nariadenia v žiadosti o preskúmanie nemá vplyv na
prípustnosť tejto časti prvého žalobného dôvodu.
Pokiaľ ide o otázku nepredloženia údajne dôverných vyhlásení výrobcov v Spoločenstve, týkajúcich sa postupného vyraďovania
oceľových lán a káblov na všeobecné použitie z výroby v Spoločenstve, je potrebné zastávať názor, že táto otázka má byť posúdená
ako dôkaz tam, kde žalobcovia predložili svoje tvrdenia, takže bude analyzovaná v rámci preskúmania opodstatnenosti tejto
časti prvého žalobného dôvodu.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že námietka neprípustnosti vznesená Komisiou proti druhej časti prvého žalobného dôvodu musí byť
zamietnutá.
–       O veci samej
Žalobcovia tvrdia, že sa Komisia tým, že odmietla konštatovať postupné vyraďovanie lán a káblov na všeobecné použitie z výroby
v Spoločenstve a odmietla tak vyhovieť žiadosti o preskúmanie, dopustila zjavne nesprávneho posúdenia.
V tomto zmysle je nutné poznamenať, že žalobcovia sa obmedzili na tvrdenie, že výroba lán a káblov na všeobecné použitie v Spoločenstve
je v súčasnosti zanedbateľná, bez toho aby predložili akýkoľvek konkrétny dôkaz umožňujúci podporiť toto tvrdenie.
Po prvé, pokiaľ ide o vyhlásenia výrobcov v Spoločenstve, z ktorých žalobcovia vychádzali pri dokazovaní postupného vyraďovania
lán a káblov na všeobecné použitie z výroby v Spoločenstve, je potrebné uviesť, že okrem toho, že neboli predložené v rámci
prejednávanej žaloby, nemôžu byť takéto samostatné vyhlásenia výrobcov v Spoločenstve, ktorí prípadne tvrdia, že stiahli laná
a káble na všeobecné použitie zo svojich výrobných programov, samé o sebe považované za dostatočné dôkazy postupného vyraďovania
lán a káblov na všeobecné použitie z výroby v Spoločenstve, pokiaľ nie sú podporené ďalšími objektívnymi dôkazmi, ako napríklad
výrobnými štatistikami.
Okrem toho, reklamy výrobcov v Spoločenstve tvoriace prílohu žiadosti o preskúmanie, ktoré sú priložené k žalobe, nedokazujú
postupné vyraďovania lán a káblov na všeobecné použitie z výroby v Spoločenstve, ale skôr to, že výrobcovia v Spoločenstve
ponúkajú celý rad rôznych druhov oceľových lán a káblov, bez toho, aby tieto reklamy dokazovali, či sú v nich ponúkané laná
a káble vyrábané v Spoločenstve alebo doňho dovážané. Niektoré časti reklám, internetových stránok alebo katalógov výrobcov
v Spoločenstve, z ktorých vyplýva, že sa títo výrobcovia sústreďujú na výrobu lán a káblov na špeciálne použitie, v každom
prípade nemôžu stačiť na to, aby preukázali postupné vyraďovanie lán a káblov na všeobecné použitie z výroby v Spoločenstve
ako celku.
Tvrdenia žalobcov súvisiace so zmenou okolností, pokiaľ ide o postupné vyraďovaniu lán a káblov na všeobecné použitie z výroby
v Spoločenstve, teda nemôže preukázať, že sa Komisia tým, že odmietla začať čiastočné predbežné preskúmanie dotknutých antidumpingových
opatrení, dopustila so zreteľom na dôkazy, ktoré predložila, zjavne nesprávneho posúdenia.
Z uvedeného vyplýva, že druhá časť prvého žalobného dôvodu musí byť zamietnutá.
c)     Tretia časť: zmena okolností týkajúcich sa existencie ujmy
Tvrdenia účastníkov konania
Podľa žalobcov zistenia, ktoré boli vykonané v čase, kedy výrobcovia v Spoločenstve ešte laná a káble na všeobecné použitie
vyrábali a podľa ktorým im dovoz týchto lán a káblov spôsoboval podstatnú ujmu v zmysle článku 3 základného nariadenia, už
nie sú platné.
Po prvé, žalobcovia v žiadosti o preskúmanie preukázali, že laná a káble na všeobecné použitie a laná a káble na špeciálne
použitie sa vyskytujú na vzájomne rozdielnych trhoch, ktoré sa líšia novými európskymi normami EN 12385 a EN 10264. Navyše,
trhy lán a káblov na všeobecné použitie a lán a káblov na špeciálne použitie sa odlišujú tým, že skôr uvedené sú všeobecne
uvedené na trh v priemyselných dĺžkach zatiaľ čo neskôr uvedené, vyrábané v Spoločenstve, sú v podstate predmetom ďalšej úpravy.
Po druhé, žalobcovia predložili v dôvernej verzii žiadosti o preskúmanie vyhlásenie výrobcov v Spoločenstve, ktorí dovážajú
veľké množstvo lán a káblov na všeobecné použitie, a to aj z krajín podliehajúcich antidumpingovým opatreniam týkajúcim sa
oceľových lán a káblov. Uvedené dovozy tak už nespôsobujú žiadnu ujmu výrobcom v Spoločenstve, ktorí by si samotní nikdy nespôsobili
ujmu. Hoci žalobcovia nepredložili v tomto konaní takéto vyhlásenie, aby tak chránili ich dôvernú povahu, poznamenávajú, že
Komisia s týmito dokumentmi bola oboznámená, pretože má k dispozícii dôvernú verziu žiadosti o preskúmanie.
Pri neexistencii súčasnej ujmy so zreteľom na dovozy lán a káblov na všeobecné použitie teda žalobcovia tvrdia, že je málo
pravdepodobné, aby táto ujma pretrvávala aj naďalej alebo sa obnovila, v prípade, ak by došlo k vylúčeniu týchto dovozov z pôsobnosti
dotknutých antidumpingových opatrení.
Komisia tým, že odmietla konštatovať zánik ujmy v zmysle článku 3 základného nariadenia, a že teda odmietla vyhovieť žiadosti
o preskúmanie, sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 11 ods. 3 základného nariadenia.
Komisia nesúhlasí s tvrdeniami žalobcov.
Posúdenie Všeobecného súdu
Ako už bolo uvedené vyššie v bode 37, podľa článku 11 ods. 3 základného nariadenia sa predbežné preskúmanie začne, ak príslušná
žiadosť obsahuje dostatočné dôkazy o tom, že pokračujúce uloženie opatrenia už nie je potrebné na vyrovnanie dumpingu a/alebo
že je nepravdepodobné, že by ujma pokračovala, alebo sa opakovane vyskytovala, ak by sa opatrenie zrušilo alebo zmenilo, alebo
že existujúce opatrenie nie je alebo už nie je odôvodnené na kompenzáciu dumpingu, ktorý spôsobuje ujmu.
Po prvé, pokiaľ ide o tvrdenie žalobcov, podľa ktorého sa laná a káble na všeobecné použitie a laná a káble na špeciálne použitie
vyskytujú na rôznych trhoch, ktoré sa líšia novými normami CEN, ako aj pokiaľ ide o argument zakladajúci sa na existencii
rozdielov v ich uvádzaní na trh, je potrebné uviesť, že tieto argumenty už boli posudzované a zamietnuté pri preskúmaní prvej
časti tohto žalobného dôvodu vyššie v bodoch 86 až 95.
Po druhé, pokiaľ ide o tvrdenie žalobcov, podľa ktorého dovážajú výrobcovia v Spoločenstve veľké množstvo lán a káblov na
všeobecné použitie, najmä z krajín podliehajúcich antidumpingovým opatreniam, je potrebné uviesť, že - aj napriek skutočnosti,
že neboli v prejednávaných konaniach predložené - jednotlivé vyhlásenia výrobcov v Spoločenstve, podľa ktorých dovážajú veľké
množstvo lán a káblov na všeobecné použitie, na ktoré žalobcovia odkazujú, nemôžu byť samé o sebe považované za dostatočné
na účely preukázania takýchto dovozov, pokiaľ nie sú podporené objektívnymi dôkazmi, napríklad štatistikami dovozov uvedených
lán a káblov do Spoločenstva. Po druhé, samotné tvrdenie žalobcov, že pretrvávanie alebo obnovenie ujmy je „málo pravdepodobné“,
nedokazuje zánik ujmy spôsobenej priemyslu Spoločenstva.
Argumenty žalobcov týkajúce sa zmeny okolností, pokiaľ ide o existenciu ujmy, teda nemôžu preukazovať to, že sa Komisia dopustila
zjavne nesprávneho posúdenia tým, že odmietla začať čiastočné predbežné preskúmanie dotknutých antidumpingových opatrení,
so zreteľom na dôkazy predložené zo strany žalobcu.
Preto treba tretiu časť tohto žalobného dôvodu zamietnuť.
Prvý žalobný dôvod musí byť teda v celom rozsahu zamietnutý.
2.
Druhý žalobný dôvod: porušenie zásady legitímnej dôvery
a)     Tvrdenia účastníkov konania
Žalobcovia tvrdia, že Komisia porušila ich legitímnu dôveru tým, že odmietla začať predbežné preskúmanie antidumpingových
opatrení. Z ustálenej judikatúry vyplýva, že právo domáhať sa ochrany legitímnej dôvery, ktorá predstavuje jednu zo základných
zásad Spoločenstva, sa vzťahuje na každého jednotlivca, ktorý sa nachádza v situácii, z ktorej vyplýva, že administratíva
Spoločenstva tým, že mu poskytla presné uistenia, vytvorila v jeho vedomí dôvodné nádeje (rozsudok Súdu prvého stupňa zo 16. novembra
2006, Masdar (UK)/Komisia, T‑333/03, Zb. s. II‑4377, bod 119).
V prejednávanej veci vyvolala Komisia u žalobcov legitímnu dôveru tým, že im ponúkla opätovne uplatniť v rámci predbežného
preskúmania argument zakladajúci na sa skutočnosti, že laná a káble na všeobecné použitie sa podstatným spôsobom líšia od
lán a káblov na špeciálne použitie. Takéto záruky im boli poskytnuté s dostatočnou istotou a vychádzali z kompetentných a spoľahlivých
zdrojov.
Po prvé, Komisia po ukončení preskúmania antidumpingových opatrení uložených nariadením č. 1796/1999 o dovozoch oceľových
lán a káblov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, Maďarsku, Indii, Mexiku, Poľsku, Južnej Afrike a Ukrajine podľa článku
11 ods. 2 základného nariadenie ponúkla žalobcom možnosť predložiť žiadosť o predbežné preskúmanie smerujúce k úprave rozsahu
jednotlivých opatrení. Najmä jeden zo zamestnancov Komisie kontaktoval EWRIA, aby ho informovalo o tom, že návrh žalobcov
smerujúci k úprave pôsobnosti antidumpingových opatrení nemôže byť podaný v kontexte preskúmania pred uplynutím platnosti,
ale musí byť predložený v rámci predbežného preskúmania podľa článku 11 ods. 3 základného nariadenia. Podľa žalobcov nemal
zamestnanec Komisie žiadny dôvod na to, aby EWRIA kontaktoval, pokiaľ by Komisia nemala záujem na novej definícii pôsobnosti
dotknutých antidumpingových opatrení. Z toho vyplýva, že Komisia tak ponúkla žalobcom možnosť podať žiadosť o predbežné preskúmanie.
Po druhé, tento podnet bol potvrdený skutočnosťou, že delegácia Komisie, ktorá navštívila sídlo spoločnosti Heko Industrieerzeugnisse,
jednej zo žalobcov, v rámci preskúmania pred uplynutím platnosti antidumpingových opatrení zavedených nariadením č. 1601/2001
o dovozoch niektorých oceľových lán a káblov s pôvodom v Rusku, Thajsku a Turecku podľa článku 11 ods. 2 základného nariadenia,
prejavovalo zjavný záujem o nové definovanie pôsobnosti opatrení týkajúcich sa oceľových lán a káblov.
Po tretie, na neformálnom stretnutí týkajúcom sa žiadosti o preskúmanie pôsobili zamestnanci Komisie na žalobcov dojmom, že
sú pripravení preskúmať ich argumenty v rámci čiastočného predbežného preskúmania týkajúceho sa rozsahu dotknutých výrobkov.
Títo zamestnanci si znovu prečítali prvé znenie žiadosti žalobcov o preskúmanie a vyjadrili niekoľko odporúčaní smerujúcich
k úprave tohto znenia. Žalobcovia svoju žiadosť opravili na základe týchto odporúčaní a začlenili do nej argumenty navrhované
uvedenými zamestnancami Komisie. Jeden z týchto zamestnancov kontaktoval žalobcov, pokiaľ ide o opravené znenie a informoval
ho, že sa domnieva, že žiadne ďalšie zmeny nie sú nutné a že vzhľadom na „sľubné“ argumenty obsiahnuté v žiadosti by mala
byť táto žiadosť Komisie bezodkladne oficiálne predložená.
Na účely preukázania týchto kontaktov žalobcovia navrhujú v súlade s článkom 65 písm. c) rokovacieho poriadku vypočuť ako
svedka pána [H.], predsedu EWRIA.
Toto konanie Komisie podľa žalobcov naznačovalo, že má v úmysle zmeniť svoje stanovisko týkajúce sa definície posudzovaného
výrobku a obdobného výrobku v antidumpingových opatreniach týkajúcich sa oceľových lán a káblov. Žalobcovia mali všetky dôvody
sa domnievať, že ak v lehote predložia žiadosť o začatie predbežného preskúmania, na účely prispôsobenia dopadu dotknutých
antidumpingových opatrení a vylúčenia lán a káblov na všeobecné použitie z týchto opatrení, začne Komisia bezodkladne príslušné
konanie o predbežnom preskúmaní.
Žalobcovia vychádzali z tejto dôvery a podali svoju žiadosť o preskúmanie 12. júna 2007, pričom jej venovali nevyhnutný čas
a prostriedky. Tým, že orgány Únie odmietli začať požadované predbežné preskúmanie, teda porušili legitímnu dôveru žalobcov.
Komisia namieta, že žalobcom neposkytla žiadne konkrétne záruky toho, že sa preskúmanie uskutoční.
b)     Posúdenie Všeobecného súdu
Podľa ustálenej judikatúry sa zásada ochrany legitímnej dôvery vzťahuje na každého jednotlivca, ktorý sa nachádza v situácii,
z ktorej vyplýva, že administratíva Spoločenstva poskytnutím konkrétnych, nepodmienených a súhlasných záruk z povolených a spoľahlivých
zdrojov vytvorila v jeho vedomí opodstatnené očakávania (pozri rozsudky Súdu prvého stupňa zo 6. júla 1999, Forvass/Komisia,
T‑203/97, Zb. VS s. I‑A-129 a II‑705, bod 70 a citovanú judikatúru, a z 26. septembra 2002, Borremans a i./Komisia, T‑319/00,
Zb. VS s. I‑A-171 a II‑905, bod 63, a z 9. júla 2008, Reber/ÚHVT – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart), T‑304/06,
Zb. s. II‑1927, bod 64). Tieto záruky však musia byť v súlade s ustanoveniami a uplatňovanými normami, keďže sľuby, ktoré
nerešpektujú tieto ustanovenia, nezakladajú legitímnu dôveru u tretej osoby (pozri rozsudky Súdu prvého stupňa z 5. novembra
2002, Ronsse/Komisia, T‑205/01, Zb. SV s. I‑A-211 a II‑1065, bod 54; zo 16. marca 2005, Ricci/Komisia, T‑329/03, Zb. SV s. I‑A‑69
a II‑315, bod 79 a tam citovaná judikatúra, a vyššie uvedený rozsudok Mozart, pozri tiež v tomto zmysle rozsudok Súdneho dvora
zo 6. februára 1986, Vlachou/Dvor audítorov, 162/84, Zb. s. 481, bod 6).
V prejednávanej veci je potrebné najskôr konštatovať, že žiadny dôkaz v spise neumožňuje preukázať obsah údajných ústnych
záruk. Komisia síce uznáva, že pokiaľ ide o žiadosť o preskúmanie, bola so žalobcami v kontakte v období medzi augustom 2004
a novembrom 2005 počas preskúmania antidumpingových opatrení zavedených nariadením č. 1796/1999, ktoré neboli platné, a predbežne
v októbri 2006, pokiaľ ide o žiadosť o preskúmanie. Spochybňuje však to, že by im poskytla konkrétne a nepodmienečné záruky,
ktoré by u nich mohli vyvolať nádej, že sa preskúmanie začne.
Po prvé, pokiaľ ide o kontakty medzi Komisiou a žalobcami v rámci preskúmania pred uplynutím platnosti nariadenia č. 1796/1999,
žalobcovia tvrdia, že ich Komisia „povzbudzovala“ k podaniu žiadosti o preskúmanie, a uvádzajú, že ich zamestnanec Komisie
kontaktoval, aby im upresnil určité procesné aspekty predbežnej žiadosti o preskúmanie. Aj za predpokladu, že by Komisia mohla
uvažovať počas uvedených stretnutí o takomto preskúmaní, je však nutné konštatovať, že oznámené poznatky nepredstavujú konkrétne,
nepodmienečné a zhodné záruky, že dôjde k preskúmaniu.
Po druhé, pokiaľ ide o kontakty zamestnancov Komisie so žalobcami pri ich návšteve sídla Heko Industrieerzeugnisse v rámci
preskúmania pred uplynutím platnosti antidumpingových opatrení zavedených nariadením č. 1601/2001, žalobcovia sa obmedzujú
na tvrdenie, že zamestnanci Komisie prejavili „záujem“ o nové definovanie pôsobnosti dotknutých antidumpingových opatrení,
čo nemôže predstavovať konkrétnu a nepodmienečnú záruku toho, že sa predbežné preskúmanie začne.
Po tretie, pokiaľ ide o neformálne schôdzky Komisie so žalobcami v rámci žiadosti o preskúmanie, ktorá je predmetom prejednávanej
žaloby, žalobcovia tvrdia, že mali len „dojem“, že Komisia je ochotná posúdiť ich argumenty v rámci preskúmania a že kvalifikovala
ich argumenty ako „sľubné“. Takéto skutočnosti pritom nemôžu predstavovať konkrétne, nepodmienečné a zhodné záruky, že dôjde
k preskúmaniu. Okrem toho, ako uviedla Komisia, ich odpoveď na žiadosť o predbežné technické stanovisko nepredstavuje z jej
strany formálne ani neformálne rozhodnutie, pretože analýzu spisu je možné vykonať len na základe tvrdení a skutočných dôkazov
obsiahnutých v oficiálne predloženej žiadosti, a teda nemohla v žiadnom prípade vyvolať akúkoľvek legitímnu dôveru, že sa
predbežné preskúmanie začne.
Vzhľadom na to, že existencia týchto kontaktov nebola spochybnená a že uvedené kontakty nemohli v žiadnom prípade vyvolať
u žalobcov akúkoľvek legitímnu dôveru, že bude začaté predbežné preskúmanie, nie je dôvodom na to, aby sa vyhovelo žiadosť
žiadateľa o dokazovanie.
Zo všetkých vyššie uvedených skutočností vyplýva, že druhý žalobný dôvod sa musí zamietnuť.
3.
Tretí žalobný dôvod: zjavne nesprávne posúdenie a porušenie článku 1 ods. 4 základného nariadenia
a)     Tvrdenia účastníkov konania
Žalobcovia tvrdia, že orgány Únie založili, pokiaľ ide o antidumpingové opatrenia týkajúce sa oceľových lán a káblov, svoje
zistenia na príliš širokej definícii dotknutého výrobku. Orgány boli vedené k porovnávaniu výrobkov, ktoré nie sú podobné,
a dospeli preto ku chybným záverom.
Žalobcovia pripomínajú, že tento argument uviedli vo svojej žiadosti o preskúmanie a žiadali Komisiu, aby upravila pôsobnosť
opatrení tak, že z nich vylúči dovozy lán a káblov na všeobecné použitie. Komisia však ich argumenty nezohľadnila. Tvrdenia
Komisie v spornom liste, podľa ktorých jednotlivé druhy oceľových lán a káblov „majú rovnaké základné fyzikálne a… technické
vlastnosti…“ podľa ktorých „zatiaľ čo výrobky na spodnom konci a na vrchu škály nie sú zameniteľné, výrobky v príbuzných skupinách
zameniteľné sú“, sú chybné a to z nasledujúcich dôvodov, ktoré už boli vyjadrené v žiadosti o preskúmanie.
Po prvé, fyzikálne a technické vlastnosti lán a káblov na špeciálne použitie sa odlišujú od fyzikálnych a technických vlastností
lán a káblov na všeobecné použitie, pretože v súlade s normou EN 10264 zahrňujú ďalšie prvky a vyžadujú použitie drôtov vysoko
odolných proti namáhaniu.
Po druhé, výrobný postup lán a káblov na špeciálne použitie sa značne líši od výrobného postupu lán a káblov na všeobecné
použitie, pretože vyžaduje automatizovanú výrobnú linku a ďalšie zariadenia.
Po tretie, konečné použitie týchto dvoch druhov lán a káblov sa tiež líši. Laná a káble na špeciálne použitie sa využívajú
na osobitné účely, ktoré vyžadujú laná a káble výnimočných fyzikálnych a technických vlastností, na rozdiel od lán a káblov
na všeobecné použitie.
Po štvrté, laná a káble na špeciálne použitie a laná a káble na všeobecné použitie nie sú navzájom zameniteľné. Laná a káble
na všeobecné použitie nemôžu byť používané na viaceré osobitné účely.
Po piate, v súčasnosti v Spoločenstve neexistuje významná výroba lán a káblov na všeobecné použitie.
Žalobcovia zdôrazňujú, že všetky tieto skutočnosti dokazujú, že medzi lanami a káblami na všeobecné použitie a lanami a káblami
na špeciálne použitie vedie jasná deliaca čiara. Komisia, odkazujúc na širokú definíciu výrobku, ktorá odkazuje na „základné
vlastnosti“, však naďalej porovnáva laná a káble na špeciálne použitie vyrobené v Spoločenstve s dovezenými lanami a káblami
na všeobecné použitie, to znamená výrobky, ktoré si nie sú podobné. Tým, že odmietla začať predbežné preskúmanie antidumpingových
opatrení sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia a porušila článok 1 ods. 4 základného nariadenia.
Komisia nesúhlasí s tvrdeniami žalobcov.
b)     Posúdenie Všeobecného súdu
Svojím tretím žalobným dôvodom žalobcovia tvrdia, že dotknuté antidumpingové opatrenia sú založené na príliš širokej definícii
dotknutého výrobku, takže orgány aj naďalej porovnávajú laná a káble na špeciálne použitie s lanami a káblami na všeobecné
použitie, teda výrobkami, ktoré podľa žalobcov nie sú podobné. Za týchto podmienok predstavuje odmietnutie Komisie začať predbežné
preskúmanie zjavne nesprávne posúdenia a porušenie článku 1 ods. 4 základného nariadenia.
Je nutné konštatovať, že argument, podľa ktorého odmietnutie začať predbežné preskúmanie predstavuje porušenie článku 1 ods. 4
základného nariadenia, pretože Komisia s odvolaním na širokú definíciu dotknutého výrobku, ktorá odkazuje na základné vlastnosti,
aj naďalej porovnáva laná a káble na špeciálne použitie vyrobené v Spoločenstve s lanami a káblami na všeobecné použitie,
ktoré sú dovážané, vedie v skutočnosti ku spochybneniu zákonnosti dotknutých antidumpingových opatrení, a najmä ich definície
dotknutého výrobku, nakoľko zákonnosť uvedených opatrení nie je predmetom prejednávanej žaloby, ktorá smeruje ku zrušeniu
rozhodnutia, ktorým Komisia odmietla začať čiastočné predbežné preskúmanie.
Okrem toho, pokiaľ ide o argument smerujúci k preukázaniu, že sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia tým, že odmietla
začať konanie o predbežnom preskúmaní vzhľadom na údajnú zmenu okolností, pokiaľ ide o definíciu dotknutého výrobku, výroby
v Spoločenstve, alebo spôsobenej ujmy, je nutné konštatovať, že zjavne podporuje argumenty predložené v rámci prvého žalobného
dôvodu, ktorý bol zamietnutý vyššie v bodoch 55 až 129.
Z toho vyplýva, že je potrebné zamietnuť tretí žalobný dôvod, ako aj žalobu v celom rozsahu.

O trovách
Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobcovia nemali vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ich na náhradu trov
konania v súlade s návrhom Komisie.
Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora)
rozhodol a vyhlásil:
1.
Žaloba sa zamieta.
2.
European Wire Rope Importers Association (EWRIA), Câbleries namuroises SA, Ropenhagen A/S, ESH Eisen- und Stahlhandelsgesellschaft
mbH, Heko Industrieerzeugnisse GmbH, Interkabel Internationale Seil- und Kabel-Handels GmbH, Jose Casañ Colomar SA a Denwire
Ltd sú povinní nahradiť trovy konania.
Martins Ribeiro
Papasavvas
Dittrich
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 17. decembra 2010.
Podpisy
Obsah
Právny rámec
A –  Základné antidumpingové nariadenie
B –  Antidumpingové opatrenia uplatniteľné na dovozy lán a káblov zo železa alebo ocele
1.  Antidumpingové opatrenia uložené na dovozy oceľových lán a káblov s pôvodom v Číne, Indii, Juhoafrickej republike a na
Ukrajine
2.  Antidumpingové opatrenia uložené na dovozy lán a káblov zo železa alebo ocele s pôvodom v Rusku
Okolnosti predchádzajúce sporu
Konanie a návrhy účastníkov konania
Právny stav
A –  O prípustnosti
1.  O prípustnosti žaloby smerujúcej k zrušeniu rozhodnutia Komisie zo 4. júla 2008 o nezačatí čiastočného predbežného preskúmania
antidumpingových opatrení týkajúcich sa oceľových lán a káblov
a)  Tvrdenia účastníkov konania
b)  Posúdenie Všeobecného súdu
2.  O prípustnosti tvrdenia, že Komisia by mala byť zaviazaná na začatie čiastočného predbežného preskúmania
a)  Tvrdenia účastníkov konania
b)  Posúdenie Všeobecného súdu
3.  Prípustnosť žalobných dôvodov predložených žalobcami
a)  Tvrdenia účastníkov konania
b)  Posúdenie Všeobecného súdu
B –  O veci samej
1.  Prvý žalobný dôvod: porušenie článku 11 ods. 3 a článku 21 základného nariadenia
a)  Prvá časť: zmena okolností týkajúca sa definície dotknutého výrobku
Tvrdenia účastníkov konania
Posúdenie Všeobecného súdu
b)  Druhá časť: zmena okolností týkajúcich sa výroby lán a káblov na všeobecné použitie v Spoločenstve
Tvrdenia účastníkov konania
Posúdenie Všeobecného súdu
–  O prípustnosti
–  O veci samej
c)  Tretia časť: zmena okolností týkajúcich sa existencie ujmy
Tvrdenia účastníkov konania
Posúdenie Všeobecného súdu
2.  Druhý žalobný dôvod: porušenie zásady legitímnej dôvery
a)  Tvrdenia účastníkov konania
b)  Posúdenie Všeobecného súdu
3.  Tretí žalobný dôvod: zjavne nesprávne posúdenie a porušenie článku 1 ods. 4 základného nariadenia
a)  Tvrdenia účastníkov konania
b)  Posúdenie Všeobecného súdu
O trovách
*
Jazyk konania: angličtina.