CELEX: 62003CJ0147
Valstybės įsipareigojimų neįvykdymas
EB 12, 149 ir 150 straipsniai
Priėmimo į universitetą sąlygos
Diskriminacija

Komisija prieš Belgiją
).
63     Reikėtų papildyti, kad remdamosi nuo pagrindinio laisvo asmenų judėjimo principo nukrypstančiomis nuostatomis nacionalinės
valdžios institucijos kiekvienu konkrečiu atveju turi įrodyti, jog jų teisės aktai yra būtini ir proporcingi siekiamam tikslui.
Pateisinančios priežastys, kuriomis valstybė narė gali remtis, turi būti papildytos šios valstybės priimtos ribojančios priemonės
tinkamumo ir proporcingumo įvertinimu bei konkrečiais įrodymais, pagrindžiančiais jos argumentus (žr. šiuo klausimu 2003 m.
lapkričio 13 d. Sprendimo
Lindman
, C‑42/02, Rink. p. I‑13519, 25 punktą ir 2004 m. kovo 18 d. Sprendimo
Leichtle
, C‑8/02, Rink. p. I‑2641, 45 punktą).
64     Nagrinėjamu atveju posėdyje Austrijos Respublika tik nurodė, kad stojantieji į medicinos studijas galėtų iki penkių kartų
viršyti galimų vietų skaičių, o tai pažeistų finansinę Austrijos aukštojo mokslo sistemos pusiausvyrą ir net jos egzistavimą.
65     Pabrėžtina, kad Teisingumo Teismui nebuvo pateiktas joks vertinimas dėl kitų studijų ir kad Austrijos Respublika pripažino
neturinti kitų duomenų šiuo klausimu. Be to, Austrijos valdžios institucijos pripažino iš esmės prevencinį nagrinėjamos nacionalinės
nuostatos pobūdį.
66     Todėl reikia pripažinti, kad Austrijos Respublika neįrodė, jog, nesant UniStG 36 straipsnio, kiltų grėsmė Austrijos švietimo
sistemai apskritai, ypač aukštojo mokslo vientisumui. Todėl nagrinėjamas teisės aktas yra nesuderinamas su Sutarties tikslais.
–       Dėl piktnaudžiavimo Bendrijos teise prevencija grindžiamo pateisinimo
67     Antra, Austrijos Respublika nurodė pateisinimą, grindžiamą būtinybe užkirsti valstybėms narėms kelią piktnaudžiauti Bendrijos
teise, pabrėždama teisėtą valstybės narės interesą imtis priemonių neleisti tam tikriems piliečiams bandyti pasinaudoti Sutarties
teikiamomis galimybėmis, neteisėtai išvengiant jų nacionalinės teisės aktų profesinio mokymo srityje taikymo.
68     Pagal Teisingumo Teismo praktiką kiekvienu konkrečiu atveju piktnaudžiavimas arba sukčiavimas turi būti įvertintas individualiai
ir būti pagrįstas objektyviais įrodymais (žr. minėto 1999 m. kovo 9 d. Sprendimo
Centros
, C‑212/97, Rink. p. I‑1459, 24 ir 25 punktus ir minėto sprendimo
X ir Y
, 42 ir 43 punktus).
69     Taip pat primintina, kad EB 149 straipsnio 2 dalies antroje įtraukoje aiškiai numatyta, jog Bendrija savo veiksmais siekia
skatinti studentų ir dėstytojų judėjimą, be kita ko
,
skatinant akademinį diplomų ir studijų trukmės pripažinimą. Be to, EB 150 straipsnio 2 dalies trečioje įtraukoje nustatyta,
kad Bendrija savo veiksmais siekia palengvinti profesinio mokymo prieinamumą ir skatinti instruktorių bei apmokamų asmenų,
ypač jaunimo, judėjimą.
70     Šiuo atveju pakanka konstatuoti, kad kitoje nei Austrijos Respublika valstybėje narėje vidurinio mokslo diplomą įgijusio Europos
Sąjungos studento galimybė stoti į Austrijos aukštąją mokyklą ir universitetą tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir asmenys,
įgiję diplomus Austrijoje, sudaro Sutarties garantuojamo laisvo studentų judėjimo principo esmę ir todėl naudojimasis šia
galimybe nėra piktnaudžiavimas šia teise.
–       Dėl tarptautiniais susitarimais grindžiamo pateisinimo
71     Trečia, Austrijos Respublika mano, kad UniStG 36 straipsnis atitinka 1953 m. ir 1997 m. konvencijas.
72     Šiuo klausimu konstatuotina, kad pagal EB 307 straipsnį Sutarties nuostatos neturi paveikti teisių ir pareigų, kylančių iš
susitarimų tarp vienos ar keleto valstybių narių ir vienos ar keleto trečiųjų šalių, sudarytų stojančiųjų valstybių iki įstojimo
dienos. Tačiau jei tokie susitarimai yra nesuderinami su Sutartimi, atitinkama valstybė narė ar atitinkamos valstybės narės
stengiasi pašalinti egzistuojantį nesuderinamumą.
73     Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką EB 307 straipsnis leidžia valstybėms narėms laikytis pareigų, kylančių iš
susitarimų, sudarytų su trečiosioms valstybėms iki Sutarties sudarymo, tačiau neleidžia joms remtis iš tokių susitarimų išplaukiančiomis
teisėmis Bendrijos vidaus santykiuose (žr., be kita ko, minėto sprendimo
Komisija prieš Liuksemburgą
40 punktą ir 2005 m. vasario 1 d. Sprendimo
Komisija prieš
Austriją
, C‑203/03, Rink. p. I‑0000, 57–59 punktus).
74     Iš to matyti, kad Austrijos Respublika negali grįsti pateisinimų nei 1953 m. konvencija, nei juo labiau 1997 m. konvencija,
sudaryta po Austrijos Respublikos įstojimo į Sąjungą.
75     Vadovaujantis tuo, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad nepriėmusi būtinų priemonių užtikrinti, jog kitose valstybėse narėse
vidurinio mokslo diplomą įgiję asmenys galėtų stoti į jos organizuojamas aukštąsias mokyklas ir universitetus tokiomis pačiomis
sąlygomis kaip ir asmenys, įgiję vidurinio mokslo diplomus Austrijoje, Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal
EB 12, 149 ir 150 straipsnius.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
76     Pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio 2 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi
šalis to prašė. Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Austrijos Respublikos pralaimėjo bylą, pastaroji
turi jas padengti.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:
1.
Nepriėmusi būtinų priemonių užtikrinti, jog kitose valstybėse narėse vidurinio mokslo diplomą įgiję asmenys galėtų stoti į
jos organizuojamas aukštąsias mokyklas ir universitetus tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir asmenys, įgiję vidurinio mokslo
diplomą Austrijoje, Austrijos Respublika neįvykdė įsipareigojimų pagal EB 12, 149 ir 150 straipsnius.
2.
Priteisti iš Austrijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.