CELEX: 62005CJ0275
Mleko in mlečni proizvodi
Člen 5(c) Uredbe (EGS) št. 804/68
Dodatna dajatev v sektorju mleka in mlečnih proizvodov
Uredbe (EGS) št. 857/84, 590/85 in 1546/88
Prenos referenčne količine zaradi vrnitve dela gospodarstva
Zakupodajalec, ki sam ni proizvajalec mleka ali mlečnih proizvodov
Prostovoljno razvezano kmetijsko zakupno razmerje

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 7(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 857/84 z dne 31. marca 1984 o splošnih pravilih za uporabo dajatve iz člena 5c Uredbe (EGS) št. 804/68 v sektorju mleka in mlečnih proizvodov (
UL L 90, str. 13
), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 590/85 z dne 26. februarja 1985 (
UL L 68, str. 1
, v nadaljevanju: Uredba št. 857/84), in člena 7, prvi odstavek, točke 2, 3 in 4, Uredbe Komisije (EGS) št. 1546/88 z dne 3. junija 1988 o določitvi podrobnih pravil za uporabo dodatne dajatve iz člena 5c Uredbe (EGS) št. 804/68 (
UL L 139, str. 12
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med A. Kiblerjem ml. (v nadaljevanju: tožeča stranka v postopku v glavni stvari), zakupnikom v kmetijsko zakupnem razmerju s K. Leiprechtom (v nadaljevanju: zakupodajalec), in Land Baden-Württemberg (v nadaljevanju: tožena stranka v postopku v glavni stvari) zaradi prenosa – opravljenega zaradi prostovoljne razveze tega zakupnega razmerja – referenčne količine mleka na zakupodajalca, ki sam ni proizvajalec mleka ali mlečnih proizvodov. Intervenienta v podporo Land Baden-Württemberg sta M. Ott, podzakupnik tožeče stranke v postopku v glavni stvari, in zakupodajalec.
Pravni okvir
Skupnostna ureditev
Člen 7 Uredbe št. 857/84, ki je veljal ob nastanku dejanskega stanja postopka v glavni stvari, določa:
„1.   V primeru prodaje, zakupa ali prenosa z dedovanjem gospodarstva se ustrezna referenčna količina v celoti ali delno prenese na kupca, zakupnika ali dediča v skladu s podrobnimi pravili, ki jih je treba določiti.
Kadar se zemljišče prenese na javne organe in/ali za uporabo v javnem interesu, lahko države članice, brez poseganja v odstavek 3, drugi pododstavek, določijo, da je celotna ali delna referenčna količina, ki ustreza gospodarstvu ali delu gospodarstva, ki se prenaša, na voljo prejšnjemu proizvajalcu, če namerava nadaljevati s proizvodnjo mleka.
[…]“
Člen 12 navedene uredbe določa:
„V tej uredbi pomenijo:
[…]
d)
gospodarstvo: vse proizvodne enote na geografskem ozemlju Skupnosti, ki jih upravlja proizvajalec.“
V skladu s členom 7, prvi odstavek, Uredbe št. 1546/88 velja:
„Za uporabo člena 7 Uredbe (EGS) št. 857/84 in brez poseganja v odstavek 3 tega člena, se referenčne količine proizvajalcev in kupcev, v okviru formul A in B, in proizvajalcev, ki prodajajo neposredno za porabo, prenesejo pod naslednjimi pogoji:
1.
v primeru prodaje, zakupa ali prenosa z dedovanjem gospodarstva se ustrezna referenčna količina prenese na proizvajalca, ki prevzame gospodarstvo;
2.
v primeru prodaje, zakupa ali prenosa z dedovanjem enega ali več delov gospodarstva, se ustrezna referenčna količina razdeli med proizvajalce, ki prevzamejo gospodarstvo, glede na površine, ki se uporabljajo za proizvodnjo mleka ali glede na druga objektivna merila, ki jih določijo države članice. Državam članicam ni treba upoštevati prenešenih delov, katerih površina, uporabljena za proizvodnjo mleka, je manjša od najmanjše površine, ki jo določijo. Del referenčne količine, ki ustreza tej površini, se lahko v celoti doda k rezervi;
3.
določbe točk 1 in 2 četrtega pododstavka se, v skladu z različnimi nacionalnimi ureditvami, uporabljajo po analogiji za druge vrste prenosov, ki imajo primerljive pravne posledice za proizvajalce;
4.
če se uporabljajo določbe člena 7(1), drugi pododstavek, in (4) Uredbe (EGS) št. 857/84, ki zadeva prenos zemljišča na javne organe in/ali za uporabo v javnem interesu oziroma vrste kmetijskih zakupnih razmerij, ki se iztekajo in jih ni mogoče pod podobnimi pogoji obnoviti, se celotna ali del referenčne količine, ki ustreza gospodarstvu ali delu gospodarstva, ki se – odvisno od primera – prenaša ali je predmet neobnovljenega zakupnega razmerja, zagotovi zadevnemu proizvajalcu, če namerava nadaljevati s proizvodnjo mleka, pod pogojem, da vsota referenčne količine, ki mu je tako zagotovljena, in količine, ki ustreza gospodarstvu, ki ga prevzame ali v okviru katerega nadaljuje svojo proizvodnjo, ni večja od referenčne količine, ki jo je imel na voljo pred prenosom ali pred potekom zakupa.
Države članice lahko uporabljajo določbe točk 1, 2 in 4 za prenose, izvršene med in po referenčnem obdobju.
V primeru uporabe člena 7(3), prvi pododstavek, Uredbe (EGS) št. 857/84 in v mejah, ki jih določa ta določba, lahko države članice v skladu z merili glede velikosti zadevnih gospodarstev spremenijo del referenčne količine, ki se doda k rezervi.
Referenčna količina, ki ustreza gospodarstvu ali enemu oziroma več delom gospodarstva, ki jih kupec, zakupnik ali dedič ne nameravajo uporabljati za proizvodnjo mleka, se lahko doda k rezervi.“
Člen 7(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 3950/92 z dne 28. decembra 1992 o uvedbi dodatne dajatve v sektorju mleka in mlečnih proizvodov (
UL L 405, str. 1
) določa:
„Referenčne količine, ki so razpoložljive na gospodarstvu, se v primeru prodaje, zakupa ali prenosa z dedovanjem prenesejo skupaj z gospodarstvom na proizvajalce, ki so ga prevzeli v skladu s podrobnimi pravili, ki jih določijo države članice ob upoštevanju površin, ki se uporabljajo za proizvodnjo mleka, ali drugih objektivnih meril in kjer je primerno, dogovora med strankami. Del referenčne količine, ki ni prenesen z gospodarstvom, se doda k nacionalni rezervi.
[…]“
Nacionalna zakonodaja
Člen 7 Uredbe o zagotovljenih količinah za mleko (Milchgarantiemengenverordnung) z naslovom Prodaja. Zakup. Dedovanje, določa:
„V primeru zakupa ali prodaje celotnega obrata ali njegovega dela med sorodniki ali zakonci, v primeru prevzema s predčasnim dedovanjem in v primeru prenosa celotnega obrata ali njegovega dela z zakonitim ali oporočnim dedovanjem je treba določbe, navedene v pravnih aktih iz člena 1 za prenos referenčnih količin, uporabljati tudi, če je bil prenos izvršen med 1. januarjem 1983 in 1. aprilom 1984.
(1a)   Če je obrat v celoti prenešen, odstopljen ali vrnjen na podlagi prodajne ali zakupne pogodbe, se prenešena referenčna količina, če je bila dodeljena v skladu s členom 3a(1), zadnji pododstavek, in (3), prvi stavek, druga različica, Uredbe (EGS) št. 857/84, sprosti v korist Zvezne republike Nemčije, če je bil prenos izvršen pred potekom roka, ki je v ta namen določen v pravnih aktih iz člena 1.
(2)   Če se deli obrata, ki se uporabljajo za proizvodnjo mleka, prenesejo ali odstopijo na podlagi prodajne ali zakupne pogodbe po 1. aprilu 1984, se brez poseganja v odstavek 3 del referenčne količine, ki je sorazmeren prenešenemu ali odstopljenemu delu, a ne presega 12.000 kg/ha, prenese na kupca ali zakupnika.
[…]
(3a)   Če so deli obrata, ki se uporabljajo za proizvodnjo mleka, vrnjeni zakupodajalcu po 30. septembru 1984 v skladu z zakupno pogodbo, sklenjeno pred 2. aprilom 1984, se do 5 hektarov odstopljene površine ne prenese nobena referenčna količina; […] Prenos referenčnih količin v skladu s prvim stavkom ne vključuje referenčnih količin, ki so bile sproščene in dodeljene zakupniku proti plačilu na podlagi povezanih določb člena 2a(4), peti stavek, in člena 2a(3) Milchaufgabevergütungsgesetz [zakona o nadomestilu dajatev za mleko].
(3b)   Če so deli obrata vrnjeni zakupodajalcu po 30. juniju 1986 v skladu z zakupno pogodbo, sklenjeno po 1. aprilu 1984, se referenčna količina, katere prenos je bil potrjen ob odstopu zakupljene stvari v skladu s členom 9(2), prvi stavek, točka 3, prenese, razen če je bila v mirovanju pred vrnitvijo zakupljene stvari ali se je sprostila proti plačilu za dokončno prenehanje proizvodnje mleka; vendar prenešena referenčna količina ne presega količine, do katere ima zakupodajalec še vedno pravico, preden se vrne.
(4)   Odstavki od 1 do 3 se uporabljajo tudi za pravna razmerja, ki imajo primerljive pravne posledice.“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Zakupodajalec je leta 1980 očetu tožeče stranke v postopku v glavni stvari dal v zakup 4,01 hektara pašnikov, namenjenih proizvodnji mleka. Ta tožeča stranka, ki je medtem nasledila očeta, je 30. novembra 1992 razvezala kmetijsko zakupno pogodbo.
Nato je zakupodajalec ta pašnik dal v zakup tretji osebi, ki ni bila proizvajalec mleka.
Zakupodajalec je leta 2002 pri Amt für Landwirtschaft, Landschafts- und Bodenkultur (uradu za kmetijstvo, v nadaljevanju: ALLB) v Ravensburgu zahteval, naj se mu izda potrdilo o deležu referenčne količine mleka, ki mu pripada zaradi vrnitve nepremičnine novembra 1992. V zahtevi je navedel, da sam ni proizvajalec mleka in dodal, da ne namerava začeti tovrstno dejavnost.
ALLB je leta 2003 zakupodajalcu izdal potrdilo, v katerem je bilo, po eni strani, navedeno, da mu je od 1. aprila 2003 dodeljena referenčna količina 4391,28 kg na hektar zaradi vrnitve 4,0166 hektara pašnikov, uporabljanih za proizvodnjo mleka, in po drugi strani, začasno potrjena referenčna količina za oddajo 11.817 kg s 4,08-odstotno referenčno vsebnostjo maščobe.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari in zakupodajalec sta ločeno vložila ugovora zoper to potrdilo, medtem ko je M. Ott ALLB poslal dopis, v katerem je sporočil, da je bila referenčna vsebnost maščobe nepravilno določena.
Regierungspräsidium Tübingen je z odločbo z dne 27. aprila 2004 zavrnilo ugovor tožeče stranke v postopku v glavni stvari, s katerim je ta izpodbijala potrdilo, izdano zakupodajalcu. V utemeljitvi odločbe je najprej ugotovilo, da bi presoja v obravnavanem primeru morala temeljiti na pravnih pravilih Skupnosti, ki so veljala 30. novembra 1992, in sicer na Uredbi št. 857/84. Poleg tega se sodba z dne 20. junija 2002 v zadevi Thomsen (
C-401/99, Recueil, str. I-5775
) ne nanaša na razlago Uredbe št. 857/84 in je zato v obravnavanem primeru ni mogoče uporabiti.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je zoper to odločbo vložila tožbo pri Verwaltungsgericht Sigmaringen. V utemeljitev te tožbe navaja, da v trenutku vrnitve zadevnega pašnika niti zakupodajalec niti naslednik tožeče stranke v postopku v glavni stvari nista bila proizvajalca mleka. Meni, da je treba člen 7(1) Uredbe št. 857/84 razlagati skladno z zgoraj navedeno sodbo Thomsen, ker naj bi iz splošnega smisla in namena ureditve dodatnih dajatev za mleko izhajalo, da je mogoče referenčno količino dodeliti kmetu le, če ima status proizvajalca. Čeprav zgoraj navedena sodba Thomsen zadeva razlago Uredbe št. 3950/92, se pojem „proizvajalec“, ki je v njej uporabljen, ne razlikuje od tistega iz Uredbe št. 857/84. Končno je predlagala razglasitev ničnosti odločb ALLB in Regierungspräsidium Tübingen.
Tožena stranka v postopku v glavni stvari je predlagala zavrnitev tožbe. Navedla je, da v skladu z Uredbo št. 857/84 za prevzemnika referenčnih količin status proizvajalca mleka v primeru poteka zakupnega razmerja ni odločilen. Zveza, ki zahteva, da mora biti prevzemnik referenčnih količin proizvajalec mleka, se namreč prvič pojavi šele v členu 7(2) Uredbe št. 3950/92. Poleg tega morajo v skladu z upoštevno sodno prakso Sodišča in Bundesverwaltungsgericht kmetovalci imeti status proizvajalca mleka le ob prvi dodelitvi referenčne količine.
V teh okoliščinah je Verwaltungsgericht Sigmaringen prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je nacionalna ureditev države članice, ki določa, da se v primeru zakupljenega dela gospodarstva referenčna količina, ki se nanaša na površine zakupnikovega gospodarstva, ki se uporabljajo za proizvodnjo mleka, vrne zakupodajalcu skupaj z vrnjenim delom gospodarstva, čeprav zakupodajalec ob vrnitvi ni več proizvajalec mleka in ne namerava začeti proizvodnje mleka, niti ne namerava te kmetijske površine oddati v nadaljnji zakup proizvajalcu mleka, v skladu s členom 7(1) Uredbe […] št. 857/84 […] in s členom 7, točke 2, 3 in 4, Uredbe […] št. 1546/88?
2.
Če bi bil odgovor na prvo vprašanje nikalen: ali je nacionalna ureditev države članice, ki določa, da ob prenehanju zakupnega razmerja referenčna količina ostane v celoti pri zakupniku tega dela gospodarstva, v skladu s členom 7(1) Uredbe […] št. 857/84 […] in s členom 7, prvi odstavek, točka 4, Uredbe […] št. 1546/88, tudi če je bilo zakupno razmerje razvezano prostovoljno?“
Prvo vprašanje
S tem vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu želi izvedeti, ali je glede na člen 7(1) Uredbe št. 857/84 in člen 7, prvi odstavek, točke 2, 3 in 4, Uredbe št. 1546/88, v primeru vrnitve zakupljenega dela gospodarstva referenčna količina za ta del lahko vrnjena zakupodajalcu, tudi če ta ni več proizvajalec mleka in ne namerava opravljati te dejavnosti ali zadevnega obrata ponovno oddati v zakup proizvajalcu mleka.
Uvodoma je treba opozoriti, da 30. novembra 1992, to je na dan razveze zakupnega razmerja v postopku v glavni stvari, zakupodajalec ni bil več proizvajalec mleka in ni nameraval opravljati te dejavnosti ali zadevnega obrata ponovno oddati v zakup proizvajalcu mleka.
Zato je treba preučiti, ali lahko referenčna količina za zadevno gospodarstvo v teh okoliščinah kljub temu preide na zakupodajalca na podlagi zakonodaje Skupnosti, ki je veljala v času zadevnega dejanskega stanja v postopku v glavni stvari.
Opozoriti je treba, da je Uredba št. 1546/88 ukrep za izvajanje Uredbe št. 857/84, ki jo je treba razlagati v skladu z njo, čeprav je to izvajanje v smislu člena 7(1) Uredbe št. 857/84 določeno „v skladu s podrobnimi pravili, ki jih je treba določiti“. Glede na to je treba opozoriti, da v členu 7(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 857/84 pojem „proizvajalec“ ni omenjen, pojavi pa se v členu 7, prvi odstavek, točke 2, 3 in 4, Uredbe št. 1546/88.
Poleg tega je treba po eni strani poudariti, da iz splošne sistematike Skupnostne ureditve na področju dodatnih dajatev na mleko, katere sestavni del je bila Uredba št. 857/84, izhaja, da je mogoče referenčno količino dodeliti kmetovalcu le, če je imel status proizvajalca (sodba z dne 15. januarja 1991 v zadevi Ballmann,
C-341/89, Recueil, str. I-25
, točka 9), in po drugi strani, da je Sodišče to načelo potrdilo v kasnejši sodni praksi glede sprememb k Uredbi št. 857/84 s tem, da je večkrat razsodilo, da mora imeti prevzemnik zemljišč v primeru prenosa že dodeljene referenčne količine status proizvajalca, da bi lahko izkoristil prenos ustrezne referenčne količine (glej zlasti sodbo z dne 17. aprila 1997 v zadevi EARL de Kerlast,
C-15/95, Recueil, str. I-1961
, točka 24, in zgoraj navedeno sodbo Thomsen, točka 33). Zato ni mogoče zahtevati izrecnega sklicevanja na pojem „proizvajalec“ v členu 7(1), prvi pododstavek, Uredbe št. 857/84.
Te razlage nikakor ne morejo ovreči trditve nemške vlade, da naj bi se, po eni strani, referenčna količina vedno prenesla z gospodarstvom, tudi če zakupodajalec nima statusa proizvajalca, razen če so države članice uporabile možnost, da v smislu člena 7(4) Uredbe št. 857/84 celotno referenčno količino ali del te dodelijo prejšnjemu zakupniku, in po drugi strani, da v primeru iz sodbe v zadevi Wachauf z dne 13. julija 1989 (
5/88, Recueil, str. 2609
) zakupodajalec, ki je prevzel gospodarstvo, ni bil proizvajalec. Iz pojma „gospodarstvo“ iz člena 12(1)(d) Uredbe št. 857/84, ki ga je Sodišče razložilo v točki 11 zgoraj navedene sodbe Wachauf, izhaja, da so za namene te uredbe gospodarstvo vse proizvodne enote, ki jih upravlja proizvajalec. Ker je v členu 7(1) Uredbe št. 857/84 in členu 7, prvi odstavek, točke 2, 3 in 4, Uredbe št. 1546/88 uporabljen isti pojem, je treba te določbe razlagati enotno. Poleg tega, ker te določbe zasledujejo isti cilj in ker je citirana druga določba ukrep za izvajanje prve, je treba ugotoviti, da je treba te določbe zaradi pravne varnosti razlagati enotno.
Ker uredbi št. 857/84 in 1546/88 določata, da je treba prenos referenčnih količin, ki se nanašajo na proizvodnjo mleka, vedno izvesti med proizvajalci, ni mogoče dopustiti izrecnega odstopanja od člena 7(1) Uredbe št. 857/84 glede prenosa referenčnih količin v nacionalno rezervo ali na osebo, ki ni zakupodajalec, kot to predlaga nemška vlada.
Glede na navedeno je treba na vprašanje odgovoriti, da je treba člen 7(1) Uredbe št. 857/84, in člen 7, prvi odstavek, točke 2, 3 in 4, Uredbe št. 1546/88, razlagati tako, da v primeru vrnitve zakupljenega dela gospodarstva ustrezne referenčne količine ni mogoče prenesti na zakupodajalca, če ni proizvajalec mleka in ne namerava opravljati take dejavnosti ali zadevnega obrata ponovno oddati v zakup proizvajalcu mleka.
Drugo vprašanje
Z drugim vprašanjem za predhodno odločanje predložitveno sodišče sprašuje, ali člen 7(1) Uredbe št. 857/84 in člen 7, prvi odstavek, točka 4, Uredbe št. 1546/88 nasprotujeta temu, da ob prenehanju zakupnega razmerja, če je bilo razvezano prostovoljno, referenčna količina ostane zakupniku.
Kot je ugotovilo predložitveno sodišče, tožeča stranka v postopku v glavni stvari ne more biti deležna varstva iz člena 7, prvi odstavek, točka 4, Uredbe št. 1546/88, ker je bila zakupna pogodba razvezana prostovoljno. Kot poudarja generalna pravobranilka v točki 32 sklepnih predlogov, v obravnavanem primeru ne more priti v poštev nobena druga določba zadevnih uredb, ki dopušča, da ob prenehanju zakupnega razmerja referenčna količina ostane zakupniku. Ker zadevne referenčne količine ni mogoče dodeliti, jo je treba dodati k nacionalni rezervi, kot menita nemška vlada in Komisija.
Kot je poudarilo samo predložitveno sodišče, ta rezultat ni v nasprotju s temeljno pravico do lastnine, ker lastninska pravica, ki jo zagotavlja pravni red Skupnosti, ne zajema pravice trženja ugodnosti, kot so referenčne količine, dodeljene v okviru skupne organizacije trga, ki ne izvirajo niti iz lastnih sredstev niti iz poklicne dejavnosti zadevne osebe (sodba z dne 24. marca 1994 v zadevi Bostock,
C-2/92, Recueil, str. I-995
, točka 19).
Glede na te ugotovitve je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da člen 7(1) Uredbe št. 857/84 in člen 7, prvi odstavek, točka 4, Uredbe št. 1546/88 nasprotujeta temu, da ob prenehanju zakupnega razmerja, če je bilo razvezano prostovoljno, referenčna količina ostane zakupniku.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:

1.
Člen 7(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 857/84 z dne 31. marca 1984 o splošnih pravilih za uporabo dajatve iz člena 5c Uredbe (EGS) št. 804/68 v sektorju mleka in mlečnih proizvodov, kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (EGS) št. 590/85 z dne 26. februarja 1985, in člen 7, prvi odstavek, točke 2, 3 in 4, Uredbe Komisije (EGS) št. 1546/88 z dne 3. junija 1988 o določitvi podrobnih pravil za uporabo dodatne dajatve iz člena 5c Uredbe (EGS) št. 804/68 je treba razlagati tako, da v primeru vrnitve zakupljenega dela gospodarstva ustreznih referenčnih količin ni mogoče prenesti na zakupodajalca, če ni proizvajalec mleka in ne namerava opravljati take dejavnosti ali zadevnega obrata ponovno oddati v zakup proizvajalcu mleka.

2.
Člen 7(1) Uredbe št. 857/84, kakor je bila spremenjena z Uredbo št. 590/85, in člen 7, prvi odstavek, točka 4, Uredbe št. 1546/88 nasprotujeta temu, da ob prenehanju zakupnega razmerja, če je bilo razvezano prostovoljno, referenčna količina ostane zakupniku.

Podpisi
(
)	Jezik postopka: nemščina.