CELEX: 62007TJ0434
Ochranná známka Spoločenstva
Námietkové konanie
Prihláška obrazovej ochrannej známky Spoločenstva SOLVO
Skoršie slovné a obrazové ochranné známky Spoločenstva a skoršie národné slovné a obrazové ochranné známky VOLVO
Relatívny dôvod zamietnutia
Článok 8 ods. 1 písm. b) a ods. 5 nariadenia (ES) č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009]

Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 26. novembra 2003 podal vedľajší účastník konania, pani Elena Grebenshikova, na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ďalej len „Úrad“) prihlášku ochrannej známky Spoločenstva podľa nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien a doplnení [nahradeného nariadením Rady (ES) č. 207/2009 z o ochrannej známke Spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 78, s. 1
)].
Prihláška ochrannej známky sa týkala tohto obrazového označenia:
Tovary a služby, pre ktoré sa zápis ochrannej známky požadoval, patria do tried 9, 39 a 42 v zmysle Niceskej dohody z 15. júna 1957 o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok v revidovanom a doplnenom znení.
Prihláška ochrannej známky Spoločenstva bola zverejnená 22. novembra 2004 vo
Vestníku ochranných známok Spoločenstva
č. 47/2004.
Dňa 17. februára 2005 podal žalobca Volvo Trademark Holding AB na základe článku 42 nariadenia č. 40/94 (teraz článok 41 nariadenia č. 207/2009) námietku proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky.
Námietka bola založená na dvoch skorších ochranných známkach Spoločenstva č. 2347193 a č. 2361087, ako aj na štyroch skorších zápisoch v Spojenom kráľovstve č. 747362, č. 1102971, č. 1552528 a č. 1552529, týkajúcich sa slovného označenia VOLVO.
Námietka bola tiež založená na skoršom zápise v Spojenom kráľovstve č. 747361 týkajúcom sa tohto obrazového označenia:
Skoršie ochranné známky, u ktorých žalobca uplatňoval dobré meno v Európskom spoločenstve, pokrývali širokú ponuku tovarov a služieb. Konkrétne ochranná známka Spoločenstva č. 2361087 sa týkala najmä „počítačových programov“ patriacich do triedy 9.
Námietka sa zakladala na všetkých tovaroch a službách označovaných skoršími ochrannými známkami a smerovala proti všetkým tovarom uvedeným v prihláške ochrannej známky Spoločenstva.
Dôvodmi námietky boli dôvody uvedené v článku 8 ods. 1 písm. b) a článku 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) a článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009].
Dňa 1. júna 2005 obmedzil vedľajší účastník konania svoju prihlášku ochrannej známky Spoločenstva na „počítačové programy pre systém správy skladových zásob a počítačové programy pre systém kontajnerového terminálu“ patriace do triedy 9.
Rozhodnutím z 23. augusta 2006 námietkové oddelenie zamietlo námietku z dôvodu, že sporné označenia nie sú podobné. Na tento účel námietkové oddelenie skúmalo námietku, pričom zohľadnilo iba skoršiu ochrannú známku Spoločenstva č. 2361087, ktorá sa týkala slovného označenia VOLVO a vzťahovala sa na tovary a služby patriace do tried 9 a 42, keďže zastávalo názor, že to negatívne neovplyvní postavenie žalobcu.
Dňa 21. septembra 2006 podal žalobca odvolanie proti rozhodnutiu námietkového oddelenia.
Rozhodnutím z 2. augusta 2007 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) druhý odvolací senát odvolanie zamietol. Rovnako ako námietkové oddelenie odvolací senát preskúmal dôvodnosť námietky, pričom zohľadnil iba skoršiu ochrannú známku Spoločenstva č. 2361087 týkajúcu sa slovného označenia VOLVO.
Pokiaľ ide o článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, odvolací senát zastával názor, že sporné ochranné známky nie sú podobné a že tak nie je splnená jedna z podmienok uvádzaných týmto ustanovením. Pokiaľ ide o článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94, odvolací senát konštatoval, že okrem toho, že sporné ochranné známky neboli podobné, neexistuje faktor spoločný pre obe označenia, ktorý by mohol navádzať k domnienke, že medzi nimi existuje ekonomická súvislosť.
Návrhy účastníkov konania
Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zrušil napadnuté rozhodnutie,
—
zaviazal Úrad na náhradu trov konania.
Na pojednávaní žalobca rovnako navrhol, aby Všeobecný súd zaviazal vedľajšieho účastníka konania na náhradu trov konania.
Úrad navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
zaviazal žalobcu na náhradu trov konania.
Vedľajší účastník konania navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
zaviazal žalobcu na náhradu trov konania vzniknutých v rámci konania pred Všeobecným súdom a trov konania vzniknutých v rámci konania pred odvolacím senátom.
Právny stav
Žalobca uvádza dva žalobné dôvody založené v uvedenom poradí na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 a na porušení článku 8 ods. 5 uvedeného nariadenia.
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobca uvádza, že odvolací senát sa mylne domnieval, že sporné označenia nie sú podobné a v tejto súvislosti uvádza štyri tvrdenia. Po prvé, rozdiel týkajúci sa začiatočného písmena nepostačuje na vylúčenie podobnosti medzi spornými označeniami s ohľadom na skutočnosť, že štyri z piatich písmen, ktoré ich vytvárajú, sú zhodné a nachádzajú sa v rovnakom postavení. Po druhé, odvolací senát sa sústredil na opakovanie písmena „v“ v skorších ochranných známkach bez toho, aby priznal čo len nepatrnú dôležitosť opakovaniu samohlásky „o“ prítomnej v sporných označeniach. Po tretie, odvolací senát nedôvodne vychádzal z osobitnej typografie prihlasovanej ochrannej známky, pričom nezohľadnil skutočnosť, že skoršie slovné ochranné známky môžu byť tiež prezentované v podobnej typografii. Nakoniec po štvrté, odvolací senát priznal neprimeranú dôležitosť obrazovému prvku prihlasovanej ochrannej známky. V dôsledku toho žalobca zastáva názor, že odvolací senát mal pristúpiť k celkovému posúdeniu nebezpečenstva zámeny.
Úrad najprv uvádza, že špecializované počítačové programy pre systém správy skladových zásob a kontajnerových terminálov sú určené profesionálom, ktorých miera pozornosti je pomerne vysoká.
Ďalej v podstate uvádza, že rozdiely z vizuálneho a fonetického hľadiska odôvodňujú, aby sporné označenia neboli považované za podobné. Pokiaľ ide o vizuálnu podobnosť sporných označení, Úrad poznamenáva, že prvé písmeno sporných označení je odlišné a že typ písma prihlasovanej ochrannej známky je osobitný a má významnú úlohu v celkovom dojme, ktorý ochranná známka vytvára. Takisto poznamenáva, že prihlasovanej ochrannej známke dominuje dojem asymetrie, zatiaľ čo skoršia slovná ochranná známka vykazuje symetriu z dôvodu opakovania skupiny písmen „vo“. Okrem toho obrazový prvok prihlasovanej ochrannej známky predstavuje dôležitý prvok vizuálneho odlíšenia. Pokiaľ ide o podobnosť z fonetického hľadiska, Úrad zdôrazňuje, že rozdiel týkajúci sa prvého písmena sporných označení postačuje na to, aby tieto označenia neboli považované za podobné.
Vedľajší účastník konania v podstate zastáva názor, že odvolací senát vykonal presnú analýzu. Zdôrazňuje najmä fenomén, podľa ktorého, ak je ochranná známka spotrebiteľom veľmi známa, spotrebitelia ju paradoxne vedia lepšie odlíšiť od iných ochranných známok tým, že vnímajú ich odlišnosti, čo má za účinok zníženie nebezpečenstva zámeny. Vedľajší účastník konania okrem toho uvádza, že sporné ochranné známky sa líšia z koncepčného hľadiska z dôvodu rozdielnych významov, ktoré môžu predstavovať výrazy „solvo“ a „volvo“ v latinčine. Na pojednávaní zdôrazňoval skutočnosť, že tieto slová pochádzajú z latinčiny.
Posúdenie Všeobecným súdom
Podľa znenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94 na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky, ochranná známka, o zápis ktorej sa žiada, nebude zapísaná, ak kvôli jej zhodnosti alebo podobnosti so skoršou ochrannou známkou a zhodnosti alebo podobnosti tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti, pokiaľ ide o územie, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená.
Podľa ustálenej judikatúry pravdepodobnosť zámeny predstavuje pravdepodobnosť, keď sa verejnosť môže domnievať, že predmetné tovary alebo služby pochádzajú od jedného podniku alebo prípadne od podnikov, ktoré sú ekonomicky prepojené. Podľa tejto judikatúry musí byť pravdepodobnosť zámeny posudzovaná celkovo podľa toho, ako príslušná skupina verejnosti vníma označenia a predmetné tovary a služby, so zohľadnením všetkých rozhodujúcich okolností prejednávanej veci [rozsudok Súdu prvého stupňa z 9. júla 2003, Laboratorios RTB/ÚHVT - Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), T-162/01, Zb. s. II-2821, body 31 až 33 a tam citovanú judikatúru].
Toto celkové posúdenie zohľadňuje predovšetkým známosť ochrannej známky na trhu, ako aj stupeň podobnosti ochranných známok a tovarov a služieb označených ochrannou známkou. V tomto smere predpokladá určitú vzájomnú závislosť medzi zohľadňovanými okolnosťami, takže nízky stupeň podobnosti tovarov alebo služieb označených ochrannou známkou môže byť vyvážený vyšším stupňom podobnosti ochranných známok a naopak (rozsudok Súdneho dvora z 29. septembra 1998, Canon, C-39/97, Zb. s. I-5507, bod 17, a z , Lloyd Schuhfabrik Meyer,
C-342/97, Zb. s. I-3819
, bod 19).
V prejednávanej veci treba najprv poznamenať, že žalobca sa na podporu svojej námietky dovoláva siedmich skorších ochranných známok týkajúcich sa slovného označenia VOLVO, ako aj obrazového označenia uvedeného v bode 7 vyššie. Nenapáda však postup námietkového oddelenia a odvolacieho senátu spočívajúci v skúmaní existencie pravdepodobnosti zámeny, keď sa zohľadnila iba skoršia ochranná známka Spoločenstva č. 2361087 týkajúca sa slovného označenia VOLVO. Vzhľadom na to, že toto slovné označenie je označením, ktoré sa najviac približuje prihlasovanej ochrannej známke, a tento zápis sa týka medzi inými tovarmi a službami počítačových programov, čiže tiež tovarov zhodných s tovarmi označovanými prihlasovanou ochrannou známkou, a to počítačových programov pre systém správy skladových zásob a kontajnerových terminálov, treba konštatovať, že zohľadnenie iba tejto skoršej ochrannej známky nemohlo poškodiť záujmy žalobcu.
V nadväznosti na to je potrebné konštatovať, že zhodnosť predmetných tovarov nie je sporná. Účastníci konania sa rozchádzajú iba v podobnosti označení.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že čo sa týka vizuálnej, fonetickej a koncepčnej podobnosti kolidujúcich označení, celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny musí vychádzať z celkového dojmu, ktorý vyvolávajú, s osobitným zreteľom na rozlišovacie a dominantné prvky [rozsudky Súdu prvého stupňa zo 14. októbra 2003, Phillips-Van Heusen/ÚHVT — Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS), T-292/01, Zb. s. II-4335, bod 47, a z , Inex/ÚHVT — Wiseman (Vyobrazenie kravskej kože), T-153/03, Zb. s. II-1677, bod 26].
Okrem toho bolo rozhodnuté, že dve ochranné známky sú si podobné vtedy, ak medzi nimi existuje z pohľadu príslušnej skupiny verejnosti aspoň čiastočná zhoda z jedného alebo viacerých príslušných hľadísk, t. j. vizuálneho, fonetického a koncepčného [rozsudky Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2002, Matratzen Concord/ÚHVT - Hukla Germany (MATRATZEN), T-6/01, Zb. s. II-4335, bod 30, a z , Faber Chimica/ÚHVT — Nabersa (Faber), T-211/03, Zb. s. II-1297, bod 26].
V prejednávanej veci sú sporné na jednej strane obrazové označenie skladajúce sa zo slovného prvku „solvo“ zobrazeného štylizovaným typom písma, ako aj obrazový prvok nachádzajúci sa napravo od slovného prvku a, na druhej strane, slovné označenie VOLVO.
Pokiaľ ide o vizuálnu podobnosť, treba konštatovať, že slovný prvok prihlasovanej ochrannej známky dominuje obrazu tohto označenia, ktorý si príslušná skupina verejnosti uchováva v pamäti, takže obrazový prvok nachádzajúci sa napravo od slovného prvku v celkovom dojme vytváranom týmto označením neprevažuje.
Odvolací senát v podstate konštatoval, že odlišnosť týkajúca sa prvého písmena sporných označení, ako aj štylizovaný typ písma prihlasovanej ochrannej známky vytvárajú značné rozdiely, ktoré bránia akejkoľvek podobnosti z vizuálneho hľadiska.
V tejto súvislosti je potrebné poznamenať, že odvolací senát dôvodne konštatoval, že štylizovaný typ písma prihlasovanej ochrannej známky predstavuje zreteľne odlišujúci prvok, ktorý značne vzďaľuje túto ochrannú známku od skoršej slovnej ochrannej známky VOLVO. V skutočnosti je potrebné konštatovať, že tento typ písma vplýva vo veľkej miere na celkový dojem vytváraný prihlasovanou ochrannou známkou, keďže charakterizuje jej dominantný slovný prvok.
Významný rozdiel vytváraný týmto osobitným typom písma, ako správne zdôraznil odvolací senát, posilňuje prítomnosť obrazového prvku prihlasovanej ochrannej známky. Žalobca v tejto súvislosti nemôže tvrdiť, že odvolací senát tomuto obrazovému prvku priznal neprimeranú dôležitosť. Z napadnutého rozhodnutia totiž vyplýva, že záver odvolacieho senátu týkajúci sa odlišnosti sporných označení z vizuálneho hľadiska sa prioritne nezakladá na prítomnosti tohto obrazového prvku, keďže toto posúdenie odlišnosti je v prvom rade a dôvodne založené na štylizovanom type písma použitom na účely prezentácie slovného prvku prihlasovanej ochrannej známky.
Žalobca sa navyše nemôže dovolávať toho, že skoršie slovné označenie môže byť stvárnené v typografii porovnateľnej s typografiou prihlasovanej ochrannej známky. Je totiž potrebné zdôrazniť, že pri skúmaní podobnosti sporných ochranných známok sa tieto známky berú do úvahy ako celok, tak ako sú zapísané alebo prihlasované. Slovná ochranná známka je pritom známka tvorená výlučne písmenami, slovami alebo skupinami slov, písanými tlačeným písmom v bežnej veľkosti, bez osobitnej grafiky. Ochrana, ktorá vyplýva zo zápisu slovnej ochrannej známky, sa preto týka slova uvedeného v prihláške, a nie osobitných grafických alebo štylistických aspektov, v ktorých sa táto ochranná známka môže prípadne prejaviť. Na účely preskúmania podobnosti preto nie je potrebné zohľadniť grafické znázornenie, ktoré môže prihlasovaná ochranná známka v budúcnosti získať [pozri v tomto zmysle rozsudky Súdu prvého stupňa Faber, už citovaný, body 36 a 37; z 13. februára 2007, Ontex/ÚHVT — Curon Medical (CURON), T-353/04, neuverejnený v Zbierke, bod 74, a z , Radio Regenbogen Hörfunk in Baden/ÚHVT (RadioCom), T-254/06, neuverejnený v Zbierke, bod 43].
Pokiaľ ide o fonetickú podobnosť, odvolací senát zastával názor, že sporné označenia sú odlišné z dôvodu rozličnej výslovnosti ich prvého písmena, keďže „s“, prvku „solvo“ prihlasovanej ochrannej známky je sykavka, zatiaľ čo „v“ ochrannej známky VOLVO je frikatíva.
Je však potrebné konštatovať, ako to uvádza žalobca, že hoci rozdiel medzi prvým písmenom sporných označení uvádza fonetickú odlišnosť, výslovnosť skupiny nasledujúcich štyroch písmen „olvo“ zostáva prísne identická, a zachováva tak nevyhnutne určitý stupeň podobnosti [pozri v tomto zmysle rozsudok Súdu prvého stupňa z 23. októbra 2002, Institut für Lernsysteme/ÚHVT — ELS Educational Services (ELS), T-388/00, Zb. s. II-4301, body 69 až 73].
Hoci by bolo presné, ako to poznamenal odvolací senát, že začiatok označenia má význam v celkovom dojme, ktorý vytvára toto označenie, v prejednávanej veci nemožno poprieť existenciu určitej podobnosti vzhľadom na zhodnú výslovnosť, ktorú spôsobuje veľká časť každého zo sporných označení, a to štyri z ich piatich písmen.
Odvolací senát sa v dôsledku toho dopustil nesprávneho posúdenia, keď neuznal existenciu určitého stupňa fonetickej podobnosti medzi spornými označeniami.
Pokiaľ ide o koncepčnú podobnosť, žalobca uznáva analýzu odvolacieho senátu, ktorá smeruje ku konštatovaniu, že spotrebiteľ pravdepodobne nemá dostatočné vedomosti, aby rozlíšil latinský pôvod sporných označení. Iba vedľajší účastník konania uvádza, že latinský pôvod predmetných ochranných známok smeruje k naznačeniu odlišnosti z koncepčného hľadiska.
Všeobecný súd však zastáva názor, že je málo pravdepodobné, že by predmetný spotrebiteľ pochopil význam, ktorý môžu mať sporné ochranné známky vo svetle ich latinského pôvodu, keďže je všeobecne málo pravdepodobné, aby významný podiel spotrebiteľov pristúpil k porovnaniu medzi výrazmi uvádzanými týmito ochrannými známkami a latinčinou. Je teda potrebné konštatovať, že podobnosť z koncepčného hľadiska má v posúdení podobnosti sporných označení v prejednávanej veci len veľmi marginálnu úlohu.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že hoci odvolací senát správne rozhodol, že prihlasovaná ochranná známka SOLVO a skoršie slovné označenie VOLVO nie sú podobné z vizuálneho a koncepčného hľadiska, dopustil sa nesprávneho posúdenia, keď vylúčil akúkoľvek podobnosť z fonetického hľadiska.
Úrad však uvádza, že v prejednávanej veci sú predmetné tovary, čiže špecializované počítačové programy pre systém správy skladových zásob a kontajnerových terminálov, určené profesionálnej verejnosti, pri ktorej je potrebné na účely preskúmania zákonnosti posúdenia odvolacieho senátu, pokiaľ ide o podobnosť sporných označení zohľadniť pomerne vysokú mieru pozornosti.
Všeobecný súd však poznamenáva, že odvolací senát nezohľadnil predmetnú verejnosť na účely posúdenia podobnosti medzi spornými označeniami. Svojím tvrdením teda Úrad nesmeruje k predloženiu dôkazov vysvetľujúcich odôvodnenie existujúce v predmetnom rozhodnutí, ale k predloženiu dodatočného dôvodu na podporu správnosti záveru odvolacieho senátu uvedeného v napadnutom rozhodnutí, ktorý sa v ňom neuvádza. Je potrebné pripomenúť, že zákonnosť aktu Spoločenstva musí byť posudzovaná v závislosti od skutkových a právnych okolností existujúcich v čase, keď bol akt prijatý [rozsudky Súdu prvého stupňa z 3. decembra 2003, Audi/ÚHVT (TDI), T-16/02, Zb. s. II-5167, bod 63, a z , eCopy/ÚHVT (ECOPY), T-247/01, Zb. s. II-5301, bod 46].
V tejto súvislosti nemožno konštatovať, ako to uviedol Úrad počas pojednávania, že otázka definície príslušnej skupiny verejnosti predstavuje právnu podmienku, ktorú možno skúmať
ex offo
a po prvýkrát pred Všeobecným súdom. Definícia príslušnej skupiny verejnosti sa totiž zakladá na skutkových okolnostiach, ktoré musia byť v prvom rade posúdené Úradom pri dodržaní článku 74 ods. 1 nariadenia č. 40/94 a môžu byť prípadne predmetom preskúmania zákonnosti zo strany súdu Spoločenstva vo svetle tvrdení a dôkazov predložených účastníkmi konania.
Okrem toho treba poznamenať, že hoci podľa znenia judikatúry, analýza podobnosti medzi predmetnými označeniami, ktorá je základným prvkom celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny, má byť vykonaná, rovnako ako celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny, s ohľadom na vnímanie príslušnej skupiny verejnosti [rozsudok Súdu prvého stupňa z 22. júna 2004, Ruiz-Picasso a i./ÚHVT — DaimlerChrysler (PICARO), T-185/02, Zb. s. II-1739, bod 53; pozri tiež rozsudok Súdu prvého stupňa z , Mundipharma/ÚHVT — Altana Pharma (RESPICUR), T-256/04, Zb. s. II-449, bod 58], platí to predovšetkým len vtedy, ak osobitosti predmetných spotrebiteľov môžu ovplyvniť ich vnímanie podobnosti sporných označení. Takým je najmä prípad týkajúci sa vnímania stupňa podobnosti z fonetického a koncepčného hľadiska, ktorý sa môže meniť podľa jazyka a kultúrneho kontextu týchto spotrebiteľov, či dokonca podľa ich úrovne poznatkov o určitých špecializovaných výrazoch, čo je niekedy určované ich postavením profesionálnej verejnosti.
Naopak, pokiaľ vnímanie príslušnej skupiny verejnosti môže vplývať na existenciu pravdepodobnosti zámeny, teda na priradenie predmetných tovarov alebo služieb rovnakému podniku alebo podnikom, ktoré sú ekonomicky prepojené, musí byť toto vnímanie zohľadnené v štádiu celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny. Je to tak najmä v prípade vyššej miery pozornosti, ktorú obvykle preukazuje profesionálna verejnosť.
V prejednávanej veci existencia určitého stupňa podobnosti medzi spornými označeniami, pokiaľ ide o jeden zo skúmaných relevantných aspektov, a to fonetickú podobnosť, bráni tomu, aby bolo možné domnievať sa, že chýba jedna zo základných podmienok uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b). Za týchto okolností odvolací senát musí pristúpiť k celkovému skúmaniu pravdepodobnosti zámeny s cieľom určiť, či vzhľadom na určitý stupeň fonetickej podobnosti konštatovaný medzi spornými označeniami, ako aj zhodu označovaných tovarov a všeobecnú známosť skoršieho označenia sa verejnosť, ktorej sú určené predmetné tovary, bude môcť domnievať, že predmetné tovary pochádzajú od tohto istého podniku, alebo podnikov, ktoré sú ekonomicky prepojené.
Vedľajší účastník konania však uvádza, že ak je ochranná známka spotrebiteľom veľmi známa, spotrebitelia ju paradoxne vedia lepšie odlíšiť od iných ochranných známok tým, že vnímajú ich odlišnosti, čo má za účinok zníženie nebezpečenstva zámeny.
V tejto súvislosti treba najprv pripomenúť, že v zásade je pravdepodobnosť zámeny o to vyššia, o čo vyššia je rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky [rozsudok Súdneho dvora z 11. novembra 1997, SABEL,
C-251/95, Zb. s. I-6191
, bod 24; rozsudok Súdu prvého stupňa zo , Díaz/ÚHVT — Granjas Castelló (CASTILLO), T-85/02, Zb. s. II-4835, bod 44]. Vzhľadom na to a bez toho, aby sa muselo prejudikovať o dôvodnosti návrhu vedľajšieho účastníka konania v prejednávanej veci, je v každom prípade potrebné poznamenať, že toto tvrdenie by malo byť zohľadnené v štádiu celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny a že nemôže spochybniť konštatovanie, podľa ktorého sporné ochranné známky nie sú zbavené akejkoľvek podobnosti.
Vzhľadom na to, že odvolací senát v prejednávanej veci nevykonal celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny, je potrebné konštatovať, že odvolací senát porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. V dôsledku toho je potrebné vyhovieť prvému žalobnému dôvodu a na tomto základe napadnuté rozhodnutie zrušiť.
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94
Tvrdenia účastníkov konania
Žalobca z dôvodov uvedených v rámci prvého žalobného dôvodu uvádza, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že sporné označenia nie sú dostatočne podobné. Dodáva, že aj keby sa predpokladalo, že sporné označenia nie sú dostatočne podobné na odôvodnené uplatnenie článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, v každom prípade sú dostatočne podobné na účely uplatnenia článku 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94.
Úrad uvádza, že hoci článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 vyžaduje menší stupeň podobnosti označení než v prípade článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, v prejednávanej veci v každom prípade nemožno preukázať súvislosť medzi spornými ochrannými známkami, pretože sú odlišné v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, a nevykazujú teda ani najmenšiu podobnosť.
Vedľajší účastník konania napáda dôvodnosť druhého žalobného dôvodu a uvádza, že sporné ochranné známky sa nenachádzajú na rovnakom trhu. Dodáva, že súvislosť medzi ochrannými známkami musí mať vplyv na ekonomické správanie spotrebiteľa a že nestačí, aby označenie poukazovalo na skoršiu ochrannú známku.
Posúdenie Všeobecným súdom
Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 uvádza, že „okrem toho, na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky v zmysle odseku 2 ochranná známka, o ktorú zápis sa žiada, nebude zapísaná, ak je zhodná alebo podobná so skoršou ochrannou známkou a má byť zapísaná pre tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je skoršia ochranná známka zapísaná, kde v prípade skoršej ochrannej známky má táto ochranná známka v Spoločenstve dobré meno a, v prípade skoršej národnej ochrannej známky, ochranná známka má dobré meno v príslušnom členskom štáte a tam, kde používanie bez náležitého dôvodu ochrannej známky, o ktorej zápis sa žiada, by neprávom zvýhodnilo alebo znevýhodnilo rozlišovaciu spôsobilosť alebo povesť ochrannej známky [by neprávom v rozpore s dobrými mravmi využívalo alebo narúšalo rozlišovaciu spôsobilosť alebo poškodzovalo dobré meno skoršej ochrannej známky —
neoficiálny preklad
]“.
Z judikatúry Súdneho dvora súvisiacej s výkladom článku 5 ods. 2 prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (
Ú. v. ES L 40, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 92) (ktorého normatívny obsah je v podstate zhodný s článkom 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94) vyplýva, že na splnenie podmienky týkajúcej sa podobnosti netreba preukázať, že zo strany verejnosti existuje pravdepodobnosť zámeny medzi skoršou ochrannou známkou, ktorá má dobré meno, a prihlasovanou ochrannou známkou. Stačí, že v dôsledku stupňa tejto podobnosti si príslušná skupina verejnosti vytvorí medzi nimi súvislosť [rozsudok Súdneho dvora z , Adidas-Salomon a Adidas Benelux,
C-408/01, Zb. s. I-12537
, bod 31; pozri tiež rozsudok Súdu prvého stupňa zo , Citigroup a Citibank/ÚHVT — Citi (CITI), T-181/05, Zb. s. II-669, bod 64].
Existenciu tejto súvislosti je potrebné posudzovať komplexne pri zohľadnení všetkých relevantných okolností konkrétneho prípadu (rozsudok Adidas-Salomon a Adidas Benelux, už citovaný, bod 30). Súdny dvor v tomto ohľade rozhodol, že relevantné okolnosti predstavujú najmä stupeň podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, povaha a stupeň podobnosti predmetných tovarov alebo služieb, sila dobrého mena skoršej ochrannej známky, vnútorný alebo používaním nadobudnutý stupeň rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky, alebo ešte existencia pravdepodobnosti zámeny vo vnímaní verejnosti (rozsudok Súdneho dvora z 27. novembra 2008, Intel Corporation, C-252/07, Zb. s. I-8823, bod 42).
Odvolací senát konštatoval, že medzi spornými označeniami neexistoval dostatočný stupeň podobnosti na to, aby verejnosť mohla vyvodzovať súvislosť medzi nimi tak, aby bolo možné uplatniť článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94.
Tento záver však čiastočne vyplýva z posúdenia odvolacieho senátu vo vzťahu k podobnosti predmetných označení na účely uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94. Zo skúmania prvého žalobného dôvodu pritom vyplýva, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že medzi spornými označeniami neexistuje žiadna podobnosť, keďže medzi nimi existuje určitý stupeň podobnosti z fonetického hľadiska.
Keďže toto nesprávne posúdenie môže ovplyvniť posúdenie otázky, či vzhľadom na podobnosť medzi predmetnými označeniami, môže príslušná skupina verejnosti vyvodzovať súvislosť medzi nimi, je potrebné konštatovať, že odvolací senát uplatnil článok 8 ods. 5 nariadenia č. 40/94 nesprávne.
Preto treba vyhovieť druhému žalobnému dôvodu a zrušiť napadnuté rozhodnutie rovnako na tomto základe.
O trovách
Podľa článku 87 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Úrad a vedľajší účastník konania nemali vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ich na náhradu trov konania v súlade s návrhmi žalobcu.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta komora)
rozhodol a vyhlásil:

1.
Rozhodnutie druhého odvolacieho senátu Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) z 2. augusta 2007 (vec R 1240/2006-2), týkajúce sa námietkového konania medzi Volvo Trademark Holding AB a Elenou Grebenshikovou, sa zrušuje.

2.
Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť polovicu trov konania vzniknutých Volvo Trademark Holding.

3.
Pani Grebenshikova znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť polovicu trov konania vzniknutých Volvo Trademark Holding.

Meij
Vadapalas
Tchipev
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 2. decembra 2009.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.