CELEX: 62004CJ0239
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Smernica 92/43/EHS
Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín
Článok 6 ods. 4
Osobitne chránené územie Castro Verde
Neexistencia alternatívnych riešení

Svojou žalobou Komisia Európskych spoločenstiev navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Portugalská republika si tým, že realizovala
projekt diaľnice, ktorej trasa prechádza osobitne chráneným územím (ďalej len „OCHÚ“) Castro Verde, napriek negatívnym výsledkom
odhadu dosahu na životné prostredie a existencii alternatívnych riešení uvedenej trasy, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú
z článku 6 ods. 4 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín
(Ú. v. ES L 206, s. 7; Mim. vyd. 15/002, s. 102), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/62/ES z 27. októbra 1997 (Ú. v. ES
L 305, s. 42; Mim. vyd. 15/004, s. 3, ďalej len „smernica o biotopoch“).

Právny rámec

Smernica 79/409/EHS
Článok 4 ods. 1 a 2 smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (Ú. v. ES L 103, s. 1; Mim.
vyd. 15/001, s. 98) stanovuje pre členské štáty povinnosť klasifikovať ako OCHÚ územia, ktoré zodpovedajú kritériám uvedeným
v týchto ustanoveniach.
Článok 4 ods. 4 tejto smernice stanovuje:
„Čo sa týka ochrany oblastí uvedených vyššie v odsekoch 1 a 2, členské štáty podniknú náležité kroky na zabránenie znečistenia
alebo poškodzovania biotopov alebo akýchkoľvek rušivých vplyvov pôsobiacich na vtáctvo, pokiaľ by boli vážne vzhľadom na ciele
tohto článku. Členské štáty sa takisto budú snažiť zabrániť znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov mimo týchto chránených
území.“

Smernica o biotopoch
Článok 6 ods. 2 až 4 smernice o biotopoch stanovuje.
„2.      Členské štáty podniknú primerané kroky, aby sa na osobitne chránených územiach predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov
druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli územia označené za chránené, pokiaľ by takéto rušenie bolo podstatné vo vzťahu
k cieľom tejto smernice.
3.      Akýkoľvek plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo nie je potrebný pre ňu, ale môže pravdepodobne
významne ovplyvniť túto lokalitu, či už samotne, alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi, podlieha primeranému odhadu
jeho dosahov na danú lokalitu z hľadiska cieľov ochrany lokality. Na základe výsledkov zhodnotenia dosahov na lokalitu a podľa
ustanovení odseku 4 príslušné vnútroštátne orgány súhlasia s plánom alebo projektom iba po presvedčení sa, že nepriaznivo
neovplyvní integritu príslušnej lokality, a v prípade potreby po získaní stanoviska verejnosti.
4.      Ak sa aj napriek negatívnemu odhadu dosahov na lokalitu a pri neexistencii alternatívnych riešení plán alebo projekt musí
realizovať z dôvodov vyššieho verejného záujmu, vrátane záujmov sociálnej a ekonomickej povahy, členský štát prijme všetky
kompenzačné opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, že celková koherencia sústavy Natura 2000 bude ochránená. O prijatých
kompenzačných opatreniach informuje Komisiu.
…“
Podľa článku 7 smernice o biotopoch:
„Záväzky vyplývajúce z článku 6 ods. 2, 3 a 4 tejto smernice nahradia akékoľvek záväzky vyplývajúce z prvej vety článku 4
ods. 4 smernice 79/409/EHS, pokiaľ ide o územia klasifikované podľa článku 4 ods. 1 alebo podobne uznané podľa článku 4 ods. 2
uvedenej smernice, a to odo dňa vykonania tejto smernice alebo oznámenia, alebo uznania členským štátom podľa smernice 79/409/EHS,
ak je tento druhý dátum neskorší.“

Skutkové okolnosti a konanie pred podaním žaloby
Projekt výstavby diaľnice A2 spájajúcej mesto Lisabon s regiónom Algarve bol v roku 1997 zverený spoločnosti BRISA Auto-Estradas
de Portugal.
Pokiaľ ide o časť tejto diaľnice, ktorá je situovaná medzi oblasťami Aljustrel a Castro Verde, táto spoločnosť vypracovala
projekt trasy, ktorá z východu obchádza oblasti Messejana, Alcarias, Conceição, Aivados, ako aj Estação de Ourique a prechádza
západnou stranou OCHÚ Castro Verde.
V septembri 1999 bol portugalskému ministerstvu životného prostredia predložený odhad dosahov na životné prostredie v súvislosti
s projektom tejto trasy (ďalej len „štúdia o dosahoch na životné prostredie“).
V priebehu rovnakého mesiaca bolo územie Castro Verde klasifikované portugalskými orgánmi ako OCHÚ podľa článku 4 smernice
79/409.
V januári 2000 schválil minister životného prostredia štúdiu o dosahoch na životné prostredie a povolil realizáciu projektu.
Časť diaľnice A2 z Aljustrel do Castro Verde bola otvorená v júli 2001.
Na základe sťažnosti, ktorá Komisiu informovala o tom, že portugalské orgány napriek negatívnym výsledkom odhadu dosahu tejto
časti na OCHÚ Castro Verde realizovali projekt výstavby diaľnice, ktorej trasa prechádza týmto územím, vyzvala Komisia Portugalskú
republiku listom z 20. októbra 2000, aby jej predložila svoje pripomienky v lehote dvoch mesiacov.
Portugalské orgány predložili svoje pripomienky Komisii listami zo 4. decembra 2000 a 12. januára 2001.
Po tom, ako Komisia konštatovala, že portugalské orgány nevysvetlili dôvod, pre ktorý alternatívne trasy vedúce mimo OCHÚ
Castro Verde, ako aj mimo obytného územia Alcarias, Conceição, Aivados a Estação de Ourique neboli skúmané, a dospela k názoru,
že Portugalská republika si nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch, vydala 11. apríla
2001 odôvodnené stanovisko, ktorým tento členský štát vyzvala na prijatie opatrení potrebných na dosiahnutie súladu s týmto
stanoviskom v lehote dvoch mesiacov od jeho doručenia.
Keďže Komisiu odpoveď portugalských orgánov na toto odôvodnené stanovisko neuspokojila, podala žalobu, na základe ktorej sa
začalo toto konanie.

O žalobe
Komisia tvrdí, že štúdia o dosahoch na životné prostredie jasne poukazuje na to, že trasa, ktorú zvolili portugalské orgány
pre výstavbu časti diaľnice A2 medzi Aljustrel a Castro Verde má veľmi výrazný negatívny dosah na 17 druhov voľne žijúcich
vtákov uvedených v prílohe I smernice 79/409, ako aj na biotop týchto vtákov.
Portugalská republika tvrdí, že Komisia sa obmedzuje na všeobecné úvahy vybrané zo štúdie o dosahu na životné prostredie bez
toho, aby preukázala, akým spôsobom malo otvorenie tejto trasy veľmi výrazný negatívny dosah. Podľa nej bolo potrebné porovnať
škody, ktoré by mohli ovplyvniť OCHÚ Castro Verde, so škodami, ktoré skutočne nastali.
Podľa článku 6 ods. 3 smernice o biotopoch príslušné vnútroštátne orgány súhlasia s plánom alebo projektom, ktorý priamo nesúvisí
so správou lokality alebo nie je pre ňu potrebný, ale môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu iba po presvedčení
sa na základe primeraného odhadu jeho dosahov na danú lokalitu a v prípade potreby po získaní stanoviska verejnosti, že nepriaznivo
neovplyvní jej integritu.
Toto ustanovenie teda zavádza konanie, v ktorom sa prostredníctvom predbežnej kontroly zabezpečuje, aby plány a projekty,
ktoré priamo nesúvisia so správou lokality alebo nie sú pre ňu potrebné, ale môžu ju významne ovplyvniť, boli povolené, len
ak nepriaznivo neovplyvnia integritu tejto lokality (rozsudok zo 7. septembra 2004, Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging,
C‑127/02, Zb. s. I‑7405, bod 34).
V tejto súvislosti už Súdny dvor rozhodol, že povolenie predmetného plánu alebo projektu môže byť udelené len pod podmienkou,
že sa príslušné vnútroštátne orgány presvedčili, že tento plán alebo projekt nebude mať škodlivé následky na integritu dotknutej
lokality. O taký prípad ide, keď z vedeckého hľadiska neexistuje žiadna primeraná pochybnosť o tom, že tu takéto účinky nie
sú (rozsudok Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging, už citovaný, body 56 a 59).
V prejednávanej veci poukazuje štúdia o dosahu na životné prostredie na prítomnosť 17 druhov vtákov uvedených v prílohe I
smernice 79/409 v OCHÚ Castro Verde, ako aj na zvýšený stupeň citlivosti niektorých z týchto druhov na rušivé vplyvy a/alebo
delenie ich biotopu vyplývajúce z projektu trasy časti diaľnice A2 medzi oblasťami Aljustrel a Castro Verde.
Z tejto štúdie tiež vyplýva, že dotknutý projekt má „výrazne zvýšený“ globálny vplyv, ako aj „zvýšený negatívny vplyv“ na
vtáctvo v OCHÚ Castro Verde.
Je preto nutné konštatovať, že v čase, keď portugalské orgány povolili projekt trasy diaľnice A2, neboli oprávnené sa domnievať,
že tento projekt nemá škodlivé následky na integritu dotknutého územia.
Skutočnosť, že projekt po jeho realizácii takéto následky nemal, nemá na toto posúdenie žiaden vplyv. Práve v čase prijatia
rozhodnutia, ktorým sa povoľuje realizácia projektu, totiž nesmie existovať žiadna primeraná pochybnosť z vedeckého hľadiska,
pokiaľ ide o neprítomnosť škodlivých následkov na integritu dotknutej lokality (pozri v tomto zmysle rozsudky z 29. januára
2004, Komisia/Rakúsko, C‑209/02, Zb. s. I‑1211, body 26 a 27, a Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging, už citovaný,
body 56 a 59).
Za týchto okolností mohli portugalské orgány buď odmietnuť povoliť realizáciu tohto projektu, alebo ho povoliť podľa článku
6 ods. 4 smernice o biotopoch za predpokladu splnenia podmienok uvedených v tomto ustanovení (pozri v tomto zmysle rozsudok
Waddenvereniging a Vogelbeschermingsvereniging, už citovaný, body 57 a 60).
V tomto prípade je teda potrebné preskúmať, či projekt trasy diaľnice A2 medzi oblasťami Aljustrel a Castro Verde mohol byť
povolený na základe článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch.
V tejto súvislosti Komisia tvrdí, že Portugalská republika toto ustanovenie nerešpektovala, pretože portugalské orgány v prejednávanej
veci opomenuli preskúmať určité alternatívne trasy, ktoré by nemali negatívny dosah na OCHÚ Castro Verde ani na obyvateľstvo
tohto územia.
Komisia predovšetkým uvádza, že tieto orgány nevzali do úvahy alternatívne trasy nachádzajúce sa mimo OCHÚ Castro Verde, ako
aj mimo obytného územia tvoreného oblasťami Alcarias, Conceição, Aivados a Estação de Ourique.
Komisia sa totiž domnieva, že takéto alternatívne trasy mali byť preskúmané, najmä tie, kde by diaľnica A2 prechádzala koridorom
nachádzajúcim sa na západ od OCHÚ Castro Verde, medzi jeho hranicou a cestou IC1 v rovinatej oblasti s veľmi nízkou hustotou
obyvateľstva, takže portugalské orgány mohli zvoliť bez výrazných technických ťažkostí alebo neprimeraných dodatočných hospodárskych
nákladov alternatívnu trasu, ktorá by nemala negatívny dosah na toto OCHÚ a neovplyvnila by ani už uvedené oblasti a ani iné
oblasti.
Podľa Portugalskej republiky prináleží Komisii nielen takúto trasu označiť, ale ju aj definovať a charakterizovať a tiež preukázať
existenciu a udržateľnosť alternatívneho riešenia, ktoré je menej škodlivé pre životné prostredie a ktoré portugalské orgány
nevzali do úvahy. Komisia však v tejto súvislosti nepredložila žiaden dôkaz.
Portugalská republika v každom prípade tvrdí, že riešenie, ktoré navrhuje Komisia, nemožno považovať za „alternatívne riešenie“
v zmysle článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch. Podľa nej totiž tento pojem neoznačuje jednoducho náhradné riešenie, ktorého
teoretickú uskutočniteľnosť je možné obhájiť, ale vyplýva z neho tiež zohľadnenie negatívnych vplyvov takéhoto riešenia.
Realizácia trasy navrhovanej Komisiou by pritom spôsobila výrazné sociálne, ekonomické a environmentálne škody, pretože by
mala vplyv na obyvateľstvo Conceição, Aivados a Estação de Ourique, ako aj na hydrografické povodie priehrady Monte da Rocha.
Tento členský štát sa preto domnieva, že okrajový a bezvýznamný zásah do integrity OCHÚ Castro Verde vyplývajúci z trasy,
ktorú zvolili portugalské orgány, je menej výrazný ako zásah, ktorý by spôsobila realizácia riešenia navrhovaného Komisiou.
Článok 6 ods. 4 smernice o biotopoch stanovuje, že ak sa aj napriek negatívnemu výsledku odhadu uskutočnenému podľa odseku 3
prvej vety tohto článku a pri neexistencii alternatívnych riešení musí plán alebo projekt realizovať z dôvodov vyššieho verejného
záujmu, členský štát prijme všetky kompenzačné opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby celková koherencia sústavy Natura
2000 bola ochránená.
Toto ustanovenie, ktoré umožňuje za určitých okolností realizovať plán alebo projekt, ktorý bol v rámci odhadu uvedeného v článku
6 ods. 3 prvej vete smernice o biotopoch posúdený negatívne, sa ako výnimka z kritéria povolenia vyjadreného v druhej vete
ods. 3 musí vykladať reštriktívne.
Realizácia plánu alebo projektu podľa článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch teda podlieha najmä podmienke preukázania neexistencie
alternatívnych riešení.
V prejednávanej veci je nepochybné, že portugalské orgány preskúmali a zamietli viaceré riešenia, ktoré obchádzali oblasti
Alcarias, Conceição, Aivados a Estação de Ourique, ale ktorých trasy prechádzali západnou stranou OCHÚ Castro Verde.
Naopak, zo spisu nevyplýva, že uvedené orgány preskúmali riešenia vedúce mimo tohto OCHÚ a na západ od vyššie uvedených oblastí,
hoci podľa informácií predložených Komisiou nebolo možné
a priori
vylúčiť, že prijatie týchto riešení mohlo zodpovedať alternatívnym riešeniam v zmysle článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch,
a to aj keby mohli predstavovať určité problémy, tak ako to tvrdí Portugalská republika.
Keďže portugalské orgány nepreskúmali tento typ riešení, nepreukázali neprítomnosť alternatívnych riešení v zmysle uvedeného
ustanovenia.
Za týchto okolností je potrebné konštatovať, že Portugalská republika si tým, že realizovala projekt diaľnice, ktorej trasa
prechádza OCHÚ Castro Verde, napriek negatívnym výsledkom odhadu dosahu na životné prostredie, a bez toho, aby preukázala
neexistenciu alternatívnych riešení tejto trasy, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 4 smernice o biotopoch.

O trovách
Podľa článku 69 ods. 2 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania,
ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Portugalskú republiku na náhradu trov konania a Portugalská
republika nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol a vyhlásil:
1.
Portugalská republika si tým, že realizovala projekt diaľnice, ktorej trasa prechádza osobitne chráneným územím Castro Verde,
napriek negatívnym výsledkom odhadu dosahu na životné prostredie, a bez toho, aby preukázala neexistenciu alternatívnych riešení
tejto trasy, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 4 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane
prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/62/ES z 27. októbra 1997.
2.
Portugalská republika je povinná nahradiť trovy konania.
Podpisy
*
Jazyk konania: portugalčina.