CELEX: 61984CJ0125
Monetære udligningsbeløb
modregning

1 Ved kendelse afsagt den 21 . februar 1984 , indgaaet til Domstolens justitskontor den 14 . maj s.aa ., har Irlands Supreme Court i medfoer af EOEF-traktatens artikel 177 anmodet Domstolen om en praejudiciel afgoerelse vedroerende fortolkningen af artikel 2 a i Raadets forordning nr . 974/71 af 12 . maj 1971 om visse konjunkturpolitiske foranstaltninger , der skal traeffes inden for landbrugssektoren som foelge af den midlertidige udvidelse af graenserne for kursudsving i visse medlemsstaters valuta ( EFT 1971 I , s . 231 ) med henblik paa at kunne afgoere , om det irske interventionsorgan kan foretage modregning mellem en fordring paa monetaere udligningsbeloeb , der skal betales af en irsk eksportoer i anledning af eksport af landbrugsvarer fra Irland , og en fordring paa monetaere udligningsbeloeb , som vedkommende eksportoer i medfoer af naevnte bestemmelse har erhvervet paa interventionsorganet i anledning af indfoersel til Det forenede Kongerige og Italien af landbrugsvarer hidroerende fra Irland .
2 Det bemaerkes , at det i naevnte forordning bestemmes , at monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel henholdsvis opkraeves eller udbetales af den eksporterende medlemsstat , mens monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel saedvanligvis udbetales eller opkraeves af den importerende medlemsstat . Imidlertid bestemmes det i artikel 2 a , som aendret ved artikel 2 i Raadets forordning nr . 1112/73 af 30 april 1973 ( EFT L 114 , s . 4 ):
»Naar varer , der er udfoert fra en medlemsstat , er blevet indfoert i en medlemsstat , hvem det paahviler at yde et udligningsbeloeb ved indfoersel , kan den eksporterende medlemsstat betale de udligningsbeloeb , der skal ydes af den indfoerende medlemsstat . I saa fald ydes der intet udligningsbeloeb af den indfoerende medlemsstat for varer med oprindelse i den paagaeldende medlemsstat.«
3 Sagsoegeren i hovesagen , selskabet Continental Irish Meat Ltd , der er under likvidation ( in receivership and in voluntary liquidation ), udfoerte i 1976 og 1977 bl.a . oksekoed til Det forenede Kongerige og Italien . Selskabet kom herved til at skylde sagsoegte , landbrugsministeriet , der er det irske interventionsorgan , monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel . Da de paagaeldende tre medlemsstater har gjort brug af den i naevnte artikel 2 hjemlede mulighed , kom det irske interventionsorgan paa sin side til at skylde det sagsoegende selskab de monetaere udligningsbeloeb , der er fastsat for indfoersel i Det forenede Kongerige og Italien .
4 I 1978 udbetalte det irske interventionsorgan det beloeb , der udgjorde differencen mellem de monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel og monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel . For resten af selskabets fordring paa monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel foretog interventionsorganet modregning med fordringen paa selskabet for monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel .
5 Sagsoegeren anlagde sag ved High Court med paastand om , at sagsoegte blev tilpligtet at betale restbeloebet , og gjorde herved gaeldende , at en af betingelserne for modregning i irsk ret ikke var opfyldt i det foreliggende tilfaelde , idet det kraeves , at de to krav er af samme retlig karakter ( »in the same right« ). Selskabet har gjort gaeldende , at interventionsorganet har optraadt i to forskellige egenskaber , idet det ved opkraevning af monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel goer sit eget krav som interventionsorgan gaeldende , mens det handler paa vegne af den indfoerende medlemsstat , der yder monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel , naar det foretager udbetaling af monetaere udligningsbeloeb i medfoer af artikel 2 a .
6 High Court doemte sagsoegte til at betale beloebet , hvorefter sagsoegte ankede til Supreme Court , der har besluttet at forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal :
»Skal artikel 2 a i Raadets forordning nr . 974/71 , som aendret ved artikel 2 i Raadets forordning nr . 1112/73 , fortolkes saaledes , at en eksporterende medlemsstat , der har indgaaet en aftale med en importerende medlemsstat om betaling af et monetaert udligningsbeloeb , der skulle have vaeret udbetalt af den importerende medlemsstat , skal anses som mandatar for den naevnte importerende medlemsstat , naar den foretager udbetalingen eller bliver forpligtet hertil?«
7 Det bemaerkes indledningsvis , at Supreme Court anvender begrebet mandatar ( »agent« ), der er et nationalretligt begreb , som det ifoelge kompetencefordelingen i traktatens artikel 177 om praejudicielle sager tilkommer den nationale ret at fortolke . Af forlaeggelseskendelsen fremgaar imidlertid klart , at der oenskes en afgoerelse af , om de to fordringer er »in the same right« , det vil sige om interventionsorganet i de to omhandlede situationer handler i én og samme egenskab . Domstolen skal foelgelig tage stilling til dette sidste spoergsmaal , der som Supreme Court har anfoert udelukkende vedroerer fortolkningen af Faellesskabsretten .
8 Sagsoegeren har for Domstolen gjort gaeldende , at naar det irske interventionsorgan handler som interventionsorgan og opkraever et monetaert udligningsbeloeb ved udfoersel af irske landbrugsprodukter til en anden medlemsstat , handler det paa egne vegne som den nationale myndighed , der af faellesskabsbestemmelserne er udpeget hertil . Sagsoegeren har herved henvist til , at ifoelge Domstolens praksis og blandt andet Domstolens dom af 18 . oktober 1984 ( Eurico , 109/83 , Sml . 1984 , s . 3581 ) er den nationale forvaltning ved udfoerelsen af de opgaver , der er tillagt den ved faellesskabsreglerne om de faelles markedsordninger , helt uafhaengig af faellesskabsmyndighederne . De opkraevede monetaere udligningsbeloeb skal ganske vist i sidste ende indbetales til Faellesskabet , nemlig til Den europaeiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget ( i det foelgende benaevnt EUGFL ), men de nationale interventionsorganer kan ikke af denne grund anses for mandatarer for Faellesskabets myndigheder , som opkraever eller udbetaler monetaere udligningsbeloeb paa Faellesskabets vegne .
9 Det er sagsoegerens opfattelse , at ministeriet omvendt ved udbetalingen til det sagsoegende selskab af de monetaere udligningsbeloeb , selskabet har krav paa ved indfoersel til Det forenede Kongerige og Italien , efter naevnte artikel 2 a blot optraeder som »udbetalingsagent« for den importerende stat , eller kasserer , der udbetaler beloeb , som ydes af sidt naevnte stats myndigheder . Sagsoegeren har til stoette for denne opfattelse henvist til Domstolens domme af 18 . september 1980 ( Pesch , 795/79 , Sml . s . 2705 ) og af 1 . oktober 1981 ( Anglo- Irish Meat , 196/80 , Sml . s . 2263 ), hvor Domstolen fastslog , at den udfoerende medlemsstat ved fastsaettelsen af det monetaere udligningsbeloeb for indfoersel til en anden medlemsstat er bundet af den tarifering , som sidstnaevnte stat anvender for den paagaeldende vare . Sagsoegeren har saerligt fremhaevet , at Kommissionen i sit indlaeg i den sidstnaevnte sag , har givet udtryk for den opfattelse , at den udfoerende medlemsstat »kun forestaar udbetalingen« og at den saaledes er bundet af den indfoerende medlemsstats samlede skoen vedroerende de monetaere udligningsbeloeb , som skal udbetales ved indfoerslen .
10 Ifoelge sagsoegeren har landbrugsministeriet derfor ikke handlet i samme egenskab i de to tilfaelde , og dermed er betingelserne i irsk ret for den modregning , ministeren har foretaget over for selskabet , ikke opfyldt .
11 Det irske landbrugsministerium har anfoert , at modregning i praksis gennemfoeres over en konto , som interventionsorganet foerer for hver enkelt eksportoer , og hvis saldo til enhver tid angiver differencen mellem monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel og monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel . Ministeriet har fremhaevet , at medlemsstaterne og de af dem udpegede interventionsorganer retligt er fuldstaendigt uafhaengigt af faellesskabsmyndighederne . De er forpligtet til at anvende faellesskabsforordningerne i eget navn og i enhver henseende udelukkende paa eget ansvar og herfor svarer de over for EUGFL.Ved en udbetaling i henhold til en aftale paa grundlag af naevnte artikel 2 a forpligtes den eksporterende medlemsstats interventionsorgan direkte over for eksportoeren og staar til ansvar herfor umiddelbart over for EUGFL . Ministeriet har derfor handlet i samme egenskab i de to tilfaelde , og der kan derfor efter irsk ret ske modregning .
12 Ministeriet har anfoert , at modregningsadgangen desuden foelger af Domstolens dom af 1 . marts 1983 ( DEKA , 250/78 , Sml . s . 421 ), hvori Domstolen anerkendte , at faellesskabsinstitutionerne kunne modregne et krav paa erstatning for retsstridig afskaffelse af produktionsrestitutioner med et krav paa tilbagebetaling af eksportre stitutioner , som vedkommende virksomhed ved svig havde faaet udbetalt fra det kompetente interventionsorgan , hvilket krav dette havde overdraget til faellesskabsinstitutionerne .
13 Det forenede Kongeriges regering har anfoert , at forholdet mellem interventionsorganet i den eksporterende medlemsstat og interventionsorganet i den importerende medlemsstat ikke kan betegnes et »mandatforhold« . Dette privatretlige begreb spiller nemlig ingen rolle i forvaltningsretten og har efter dets saedvanlige indhold slet ingen relevans i en situation som den foreliggende . Den importerende medlemsstat udoever ingen kontrol med den eksporterende medlemsstats udbetaling af monetaere udligningsbeloeb . Interventionsorganet i sidstnaevnte stat udbetaler beloebene paa denne stats vegne , og denne er paa sin side ikke ansvarlig over for den importerende stat , men udelukkende over for EUGFL . De afholdte udgifter optages paa det aarsregnskab , som den eksporterende medlemsstat forelaegger Kommissionen med afslutning for oeje . Tariferingen i den importerende medlemsstat er en del af de toldformaliteter , der er noedvendige for at tildele monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel , og angiver paa ingen maade , at der bestaar et mandatforhold .
14 Ifoelge den engelske regering er den eksporterende medlemsstats udbetaling af monetaere udligningsbeloeb ved , jfr . naevnte artikel 2 a , en rent administrativt ordning , der har sit grundlag i faellesskabsretten og ikke i aftalen mellem de omhandlede medlemsstater . Den eksporterende medlemsstats forpligtelse til at opkraeve monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel og til at betale monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel i en anden stat udspringer i begge tilfaelde af faellesskabsretten , og der skal aflaegges regnskab for begge over for samme faellesskabsfond . Under disse omstaendigheder handler interventionsorganet i samme egenskab i de to tilfaelde , og det er derfor berettiget at foretage modregning , hvilket , som fastslaaet af Domstolen i naevnte dom af 1 . marts 1983 ( DEKA ), er oenskeligt af hensyn til en ordentlig forvaltning af faellesskabets midler .
15 Kommissionen har anerkendt , at Domstolens domme af 18 . september 1980 og 1 . oktober 1981 ( de naevnte Pesch- og Anglo-Irish Meat-domme ) kan forstaas saaledes , at den eksporterende medlemstat ved anvendelsen af artikel 2 a i forordning nr . 974/71 blot handler paa vegne den importerende medlemsstat , idet den anvender den af myndighederne i sidstnaevnte stat trufne beslutning uden at kunne fravige denne . Det er imidlertid Kommissionens opfattelse , at en fortolkning , hvorefter den eksporterende medlemsstat ikke handler i samme egenskab i de to tilfaelde , er uholdbar . Faellesskabets politik gennemfoeres for saa vidt angaar landbrugspolitikken i de enkelte medlemsstater af organer , der handler paa Faellesskabets vegne . Naar interventionsorganet i den eksporterende medlemsstat udbetaler monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel , handler det saaledes ikke paa vegne en anden medlemsstat , men paa vegne Faellesskabet , paa samme maade som naar det betaler eller opkraever monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel .
16 Men henblik paa afgoerelsen af dette spoergsmaal erindres om , at de monetaere udligningsbeloeb i handelen mellem medlemsstater skal afboede virkningerne af svingende valutakurser , der i forbindelse med markedsordninger for landbrugsvarer , der bygger paa faste priser , kan fremkalde forstyrrelser i samhandelen . Monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel eller ved indfoersel , som opkraeves eller udbetales , har i begge tilfaelde samme regulerende funktion i forbindelse med de faelles markedsordninger . I overensstemmelse hermed er det artikel 7 , stk . 2 , i naevnte forordning nr . 974/71 , som aendret ved forordning nr . 2746/72 ( EFT 1972 ( 28.12 .), s . 20 ) bestemt , at hvad angaar finansieringen af den faelles landbrugspolitik , betragtes de udligningsbeloeb , der opkraeves eller ydes i samhandelen mellem medlemsstaterne , som en del af interventionerne til regulering af landbrugsmarkederne .
17 Den naevnte regulerende funktion og financeringsordningen beroeres paa ingen maade af bestemmelsen i forordningens artikel 2 a , hvorefter monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel under visse omstaendigheder betales af den eksporterende medlemsstat og ikke af den importerende medlemsstat . Denne ordning er blot en administrativ forenkling , hvorved det er muligt at samle den enkelte eksportoers skyld og tilgodehavende paa én og samme konto hos interventionsorganet i en medlemsstat og i denne stats valuta , og hvorved , for saa vidt angaar finansieringen , den eksporterende medlemsstats mellemvaerende med Faellesskabets myndigheder i anledning af de omhandlede eksport- og importforretninger regnskabsmaessigt afvikles under ét .
18 For saa vidt angaar forholdet mellem den eksporterende medlemsstat og den importerende medlemsstat maa der sondres mellem to faser , af hvilke den ene vedroerer indfoerselen i sidstnaevnte medlemsstat , mens den anden vedroerer den eksporterende medlemsstats udbetaling af de monetaere udligningsbeloeb ved den eksporterende medlemsstat efter afslutningen af importformaliteterne .
19 Ifoelge artikel 10 , stk . 2 , i Kommissionens dagaeldende forordning nr . 1380/75 af 29 . maj 1975 om gennemfoerelsesbestemmelser vedroerende monetaere udligningsbeloeb ( EFT L 139 , s . 37 ), skal betalingen af monetaere udligningsbeloeb , der ydes ved indfoersel , ske naar den importerende medlemsstats toldvaesen har afsluttet toldbehandlingen . Heraf foelger , at virksomhedens krav paa udbetaling af monetaere udligningsbeloeb afhaenger af afgoerelser truffet af sidstnaevnte medlemsstat i denne fase , hvilket Domstolen har fastslaaet i de ovenfor naevnte domme af 18 . september 1980 og 1 . oktober 1981 ( Pesch- og Anglo-Irish Meat-dommene ).
20 Naar toldbehandlingen er afsluttet , paahviler det derimod alene interventionsorganet i den eksporterende medlemsstat at udbetale de monetaere udligningsbeloeb efter den i artikel 2 a i forordning nr . 974/71 fastlagte ordning . Myndighederne i den importerende stat har ingen beslutnings- og kontrolbefoejelser i den forbindelse og intet ansvar over for Faellesskabet . Det er alene interventionsorganet i den eksporterende medlemsstat , der over for virksomheden haefter for udbetalingen af monetaere udligningsbeloeb . Dette organ udbetaler paa vedkommende stats vegne de skyldige beloeb til virksomheden , og denne medlemsstat er alene ansvarlig for denne betaling over for faellesskabsmyndighederne . Heraf foelger , at interventionsorganet i den eksporterende medlemsstat i denne fase , hvor der sker udbetaling til virksomheden af de monetaere udligningsbeloeb ved indfoersel i medfoer af artikel 2 a i forordning nr . 974/71 , ikke har en stilling , der er forskellig fra den , det har , naar det opkraever de monetaere udligningsbeloeb ved udfoersel hos samme virksomhed .
21 Spoergsmaalet fra Irlands Supreme Court maa derfor besvares saaledes , at artikel 2 a i Raadets forordning nr . 974/71 , som aendret ved artikel 2 i Raadets forordning nr . 1112/73 skal fortolkes saaledes , at den eksporterende medlemsstat , der har indgaaet en aftale med en importerende medlemsstat om betaling af et monetaert udligningsbeloeb , sidstnaevnte stat skal yde , ved udbetaling af dette beloeb og ved opkraevning af monetaere udligningsbeloeb , der skal udbetales ved udfoersel af varen fra dens eget omraade , handler i én og samme egenskab .
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
22 De udgifter , der er afholdt af den engelske regering og af Kommissionen for De europaeiske Faellesskaber , som har afgivet indlaeg for Domstolen , kan ikke godtgoeres . Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag , der verserer for den nationale ret , tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger .
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende det spoergsmaal , der er forelagt af Irlands Supreme Court ved kendelse af 21 . februar 1984 , for ret :
Artikel 2 a i Raadets forordning nr . 974/71 , som aendret ved artikel 2 i Raadets forordning nr . 1112/73 , skal fortolkes saaledes , at den eksporterende medlemsstat , der har indgaaet en aftale med en importerende medlemsstat om betaling af et monetaert udligningsbeloeb , sidstnaevnte stat skal yde , ved udbetaling af dette beloeb og ved opkraevning af monetaere udligningsbeloeb , der skal udbetales ved udfoersel af varen fra dens eget omraade , handler i én og samme egenskab .