CELEX: 61995CJ0225
Direktiv 89/48/EØF
Generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for videregående uddannelser
Anvendelsesområde
En medlemsstats rent interne forhold

Dommens præmisser
1 Ved beslutninger af 30. marts 1995, indgaaet til Domstolen den 28. juni 1995, har Diikitiko Protodikio, Athen, i medfoer af EF-traktatens artikel 177 forelagt Domstolen tre praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af Raadets direktiv 89/48/EOEF af 21. december 1988 om indfoerelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst tre aars varighed (EFT 1989 L 19, s. 16, herefter »direktivet«).
2 Disse spoergsmaal er blevet rejst under en tvist mellem Anestis Kapasakalis, Dimitris Skiathitis og Antonis Kougiagkas og den graeske stat vedroerende godtgoerelse af skade, som sidstnaevnte haevdes at have forvoldt ved ikke at have udstedt de praesidentdekreter, som er omhandlet i nationale og faellesskabsretlige bestemmelser med henblik paa beskyttelse af de faglige interesser hos kandidater fra de videregaaende tekniske skoler.
Faellesskabsretten
3 Direktivet omhandler de omstaendigheder, hvorunder en medlemsstat er forpligtet til at anerkende, at eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst tre aars varighed, som er udstedt af en myndighed i en anden medlemsstat, skal sidestilles med eksamensbeviser for videregaaende uddannelser, der er udstedt paa dens eget omraade.
4 Ifoelge direktivets tiende betragtning har indfoerelsen af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for videregaaende uddannelser hverken til formaal at aendre de erhvervsmaessige, herunder etiske, bestemmelser, som gaelder for enhver, der udoever et erhverv paa en medlemsstats omraade, eller at unddrage vandrende arbejdstagere anvendelsen af disse bestemmelser; ordningen begraenses til fastsaettelse af passende foranstaltninger, hvorved det kan sikres, at den vandrende arbejdstager overholder de bestemmelser, som gaelder for det paagaeldende erhverv i vaertslandet.
5 Det bestemmes i direktivets artikel 1, litra b), at der ved »vaertsland« forstaas den medlemsstat, hvori en EF-statsborger ansoeger om tilladelse til at udoeve et lovreguleret erhverv, og som ikke er den stat, i hvilken den paagaeldende erhvervede sit eksamensbevis eller foerst udoevede det paagaeldende erhverv. Samme artikels litra d) definerer »lovreguleret erhvervsmaessig virksomhed« som erhvervsmaessig virksomhed, naar der enten direkte eller indirekte ifoelge love eller administrative bestemmelser kraeves et eksamensbevis for i en medlemsstat at optage eller udoeve denne virksomhed eller en form heraf.
6 Direktivet gaelder ifoelge sin artikel 2, stk. 1, for enhver EF-statsborger, der oensker at udoeve lovreguleret erhverv som selvstaendig eller loenmodtager i et vaertsland.
7 Ifoelge artikel 12, stk. 1, skulle medlemsstaterne traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden for en frist paa to aar fra dets meddelelse og straks underrette Kommissionen herom.
National ret
8 Det fremgaar af de indlaeg, der er blevet indgivet for Domstolen, at de videregaaende tekniske skoler (herefter »TEI«) er offentligretlige juridiske personer oprettet ved lov nr. 1404/1983 om TEI's struktur og funktion. De er tilsluttet den faglige videregaaende uddannelse, undergivet tilsyn af Ministeriet for Undervisning og Trossamfund og har til opgave at varetage teoretisk og praktisk undervisning, som giver adgang til erhverv, der kraever videnskabelige, tekniske, kunstneriske eller andre kundskaber og evner.
9 Det bestemmes i artikel 25, stk. 2, litra c), i lov nr. 1404/1983, at de faglige rettigheder, som tilkommer kandidater fra TEI, fastsaettes ved praesidentdekreter, som for de eksisterende specialfag vedtages senest seks maaneder, inden de foerste studerende ved TEI afslutter deres studier, og for de nye specialfag paa det tidspunkt, hvor de oprettes, eller der aabnes de tilsvarende afdelinger. De samme praesidentdekreter skal fastsaette de betingelser og oevrige vilkaar, der gaelder for meddelelse af tilladelse til udoevelse af erhvervet for de tilfaelde, hvor dette kraeves.
10 Inden de blev ophaevet ved lov nr. 1404/1983, var centrene for videregaaende teknisk og faglig uddannelse (herefter »KATEE«) omfattet af lov nr. 576/1977. De bestod af flere offentlige hoejere tekniske skoler og fagskoler, der skulle bibringe de studerende de noedvendige teoretiske og praktiske kundskaber, som kraevedes for at blive overordnet personale med evne til at bidrage til udviklingen af en bestemt sektor inden for den nationale oekonomi.
11 Det bestemmes i artikel 5, stk. 1, i lov nr. 1865/1989, at eksamensbeviser fra KATEE opnaaet efter tre aars studier (seks semestre) ligestilles med eksamensbeviser for de tilsvarende specialfag fra TEI.
Tvisten i hovedsagen
12 Anestis Kapasakalis, Dimitris Skiathitis og Antonis Kougiagkas er graeske statsborgere og kandidater fra TEI og KATEE og udoever erhverv som ingenioerer i Graekenland, de to foerste med speciale i maskinteknik og den tredje med speciale i byggeri.
13 Ved staevninger af 12. juni 1993 har de alle tre anlagt erstatningssoegsmaal ved Diikitiko Protodikio, Athen, mod den graeske stat paa grund af manglende vedtagelse af praesidentdekreter til beskyttelse af deres faglige interesser, som omhandlet i artikel 25, stk. 2, litra c), i lov nr. 1404/1983, og paa grund af manglende overholdelse af forpligtelsen til at traeffe de noedvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet inden for en frist paa to aar. Domstolen har fastslaaet dette traktatbrud ved dom af 23. marts 1995 (sag C-365/93, Kommissionen mod Graekenland, Sml. I, s. 499).
14 Sagsoegerne i hovedsagerne har til stoette for deres soegsmaal anfoert, at denne undladelse har til foelge, at de i det vaesentlige beroeves deres ret til at arbejde paa graesk omraade inden for deres specialfag eller at drage nytte af deres eksamensbeviser.
De praejudicielle spoergsmaal
.15 Diikitiko Protodikio, Athen, har ved afgoerelse af 30. marts 1995 frifundet den graeske stat, idet den fandt, at soegsmaalene var uden grundlag, for saa vidt som de vedroerte tilsidesaettelse af en forpligtelse i henhold til nationale retsforskrifter.
16 Den forelaeggende ret, som i oevrigt fandt, at afgoerelsen af tvisterne i hovedsagerne afhang af fortolkningen af faellesskabsbestemmelser, og navnlig af direktivets bestemmelser, har besluttet at udsaette sagerne og forelaegge Domstolen foelgende praejudicielle spoergsmaal:
»1) Tillaegger Raadets direktiv 89/48/EOEF de borgere, som det gaelder for, rettigheder, som skal anerkendes?
2) Er indholdet af disse rettigheder tilstraekkelig praecist beskrevet til, at det kan fastlaegges alene paa grundlag af direktivets bestemmelser?
3) Skal der vaere aarsagsforbindelse mellem den graeske stats tilsidesaettelse af sin forpligtelse i henhold til direktivets artikel 12 og det tab, som sagsoegeren goer gaeldende at have lidt?«
Det foerste spoergsmaal
17 Med det foerste spoergsmaal tilsigter den forelaeggende ret naermere bestemt at faa oplyst, om en statsborger i en medlemsstat, der befinder sig i samme situation som sagsoegerne i hovedsagerne, kan paaberaabe sig de rettigheder, der er tildelt ved direktivet.
18  Det bemaerkes herved for det foerste, at direktivet, som er udstedt i henhold til traktatens artikel 49, artikel 57, stk. 1, og artikel 66, tilsigter at fremme den frie bevaegelighed for personer og tjenesteydelser ved at goere det muligt for medlemsstaternes statsborgere at udoeve erhverv som selvstaendig eller loenmodtager i en anden medlemsstat end den, hvori de har opnaaet deres erhvervsmaessige kvalifikationer.
19 Dernaest fremgaar det klart af direktivets tiende betragtning og af dets artikel 2, stk. 1, at det kun gaelder for EF-statsborgere, der oensker at udoeve et lovreguleret erhverv som selvstaendig eller loenmodtager i en anden medlemsstat end vedkommendes oprindelsesmedlemsstat, og at det ikke tilsigter at aendre de bestemmelser, som gaelder for personer, der udoever et erhverv paa en medlemsstats omraade.
20 Det fremgaar af forelaeggelsesbeslutningerne og af indlaeggene for Domstolen, at tvisterne i hovedsagerne vedroerer graeske statsborgere, som arbejder i Graekenland.
21 Som generaladvokaten har anfoert i punkt 2 i forslaget til afgoerelse, har sagsoegerne i hovedsagerne endvidere hverken arbejdet, studeret eller taget nogen universitets- eller erhvervsmaessig uddannelse i en anden medlemsstat i Faellesskabet end deres oprindelsesstat.
22 Endelig skal det bemaerkes, at ifoelge fast retspraksis kan traktatens bestemmelser om fri bevaegelighed og de retsakter, der er udstedt til gennemfoerelse heraf, ikke finde anvendelse paa aktiviteter, som ikke har tilknytning til nogen af de forhold, faellesskabsretten gaelder for, og som udgoer et rent internt forhold i en medlemsstat (dom af 5.6.1997, forenede sager C-64/96 og C-65/96, Uecker og Jacquet, Sml. I, s. 3171, praemis 16, af 16.1.1997, sag C-134/95, USSL n_ 47 di Biella, Sml. I, s. 195, praemis 19, og af 28.1.1992, sag C-332/90, Steen, Sml. I, s. 341, praemis 9).
23 Det fremgaar imidlertid af det ovenfor anfoerte, at sagsoegerne i hovedsagernes situation ikke har tilknytning til nogen af de forhold, faellesskabsretten gaelder for paa omraadet for fri bevaegelighed for personer og tjenesteydelser, og heller ikke har tilknytning til direktivets anvendelsesomraade.
24 Det foerste praejudicielle spoergsmaal skal derfor besvares med, at en statsborger i en medlemsstat, der befinder sig i en situation, som udgoer et rent internt forhold i denne medlemsstat, ikke kan paaberaabe sig de rettigheder, der er tildelt ved direktivet.
Det andet og det tredje spoergsmaal
25 Under hensyn til besvarelsen af det foerste praejudicielle spoergsmaal er det ufornoedent at traeffe afgoerelse om det andet og det tredje spoergsmaal.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagsomkostninger
26 De udgifter, der er afholdt af den graeske regering og af Kommissionen, som har afgivet indlaeg for Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagernes behandling i forhold til hovedsagernes parter udgoer et led i de sager, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagsomkostningerne.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
(Anden Afdeling)
vedroerende de spoergsmaal, der er forelagt af Diikitiko Protodikio, Athen, ved beslutninger af 30. marts 1995, for ret:
En statsborger i en medlemsstat, der befinder sig i en situation, som udgoer et rent internt forhold i denne medlemsstat, kan ikke paaberaabe sig de rettigheder, der er tildelt ved Raadets direktiv 89/48/EOEF af 21. december 1988 om indfoerelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregaaende uddannelser af mindst tre aars varighed.