CELEX: 61989CJ0355
Restriktioner for den frie bevægelighed for arbejdstagere på øen Man
Traktatens artikel 177
realitetspåkendelse

1 Ved kendelse af 13. november 1989, indgaaet til Domstolen den 21. november s.aa., har Deputy High Bailiff' s Court, Douglas (oeen Man), i medfoer af EOEF-Traktatens artikel 177 forelagt nogle praejudicielle spoergsmaal vedroerende fortolkningen af protokol nr. 3 om Kanaloeerne og oeen Man (EFT 1972, saerudgave af 27.3.1972, s. 164, herefter benaevnt "protokol nr. 3") til akten vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af Traktaterne (EFT 1972, saerudgave af 27.3.1972, s. 14, herefter benaevnt "tiltraedelsesakten"), som er knyttet til Traktaten vedroerende Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab (EFT 1972, saerudgave af 27.3.1972, s. 5, herefter benaevnt "tiltraedelsestraktaten").
2 Spoergsmaalene er rejst under en straffesag, hvorunder der paa grundlag af en anmeldelse, indgivet af Department of Health and Social Security (oeen Man), er rejst tiltale mod Christopher Barr, som arbejdstager, og selskabet Montrose Holdings Limited (herefter benaevnt "Montrose"), som arbejdsgiver, for overtraedelse af en raekke bestemmelser i Control of Employment Act 1975 (lov om tilsyn med beskaeftigelsen), som er udstedt af parlamentet paa oeen Man. Christopher Barr, som er britisk statsborger, havde taget beskaeftigelse som virksomhedsjurist i selskabet Montrose uden at indhente den saerlige arbejdstilladelse, som personer, der har en saadan stilling, og som ikke er hjemmehoerende arbejdstagere paa oeen Man, skal indhente i henhold til Control of Employment Act.
3 De tiltalte i hovedsagen har ikke bestridt de faktiske omstaendigheder, som disse er beskrevet i anklageskrifterne, men har paastaaet sig frifundet under henvisning til, at lovgivningen paa oeen Man er i strid med artikel 4 i protokol nr. 3, i henhold til hvilken myndighederne paa de af protokollen omfattede oeer "anvender den samme behandling over for enhver fysisk eller juridisk person i Faellesskabet".
4 Dette er baggrunden for, at Deputy High Bailiff' s Court, Douglas, har besluttet at udsaette sagen, indtil Domstolen har truffet en praejudiciel afgoerelse vedroerende foelgende spoergsmaal:
"1) Er de af Tynwald udstedte lovbestemmelser i Control of Employment Act 1975 (med senere aendringer) i strid med protokol nr. 3 til tiltraedelsesakten af 1972, som denne protokol retteligt boer fortolkes, naar disse lovbestemmelser
a) med hensyn til beskaeftigelse paa oeen Man af andre end de paa oeen hjemmehoerende arbejdstagere - saaledes som dette begreb forstaas efter loven (med senere aendringer) - foreskriver kontrol med eller begraensninger i beskaeftigelsen, som indebaerer forskelsbehandling efter branche, erhverv eller beskaeftigelsens art,
b) med hensyn til beskaeftigelsen paa oeen Man behandler fysiske og juridiske personer i Faellesskabet anderledes end personer fra oeen Man behandles i Det Forenede Kongerige?
2) Skal artikel 4 i protokol nr. 3 retteligt fortolkes paa den maade, at den alene forbyder myndighederne paa oeen Man at forskelsbehandle fysiske og juridiske personer i Faellesskabet paa grundlag af nationalitet?"
5 Vedroerende hovedsagens faktiske omstaendigheder, retsforhandlingernes forloeb og de skriftlige indlaeg for Domstolen henvises i oevrigt til retsmoederapporten. Disse omstaendigheder omtales derfor kun i det foelgende i det omfang, det er noedvendigt for forstaaelsen af Domstolens argumentation.
Domstolens kompetence
6 Det skal foerst undersoeges, om Deputy High Bailiff' s Court, Douglas, maa anses for en ret, som ifoelge Traktatens artikel 177 har befoejelse til at forelaegge et praejudicielt spoergsmaal for Domstolen, selv om Deputy High Bailiff' s Court, Douglas (oeen Man), ikke efter Det Forenede Kongeriges lovgivning henhoerer under den britiske domstolsordning.
7 Herom bemaerkes, at det fremgaar af EOEF-Traktatens artikel 227, stk. 5, litra c), som aendret ved tiltraedelsesakten, at EOEF-Traktatens bestemmelser kun finder anvendelse paa Kanaloeerne og oeen Man i det omfang, det er fastsat i protokol nr. 3.
8 Videre bemaerkes, at ifoelge tiltraedelsestraktatens artikel 1, stk. 3, finder bestemmelserne vedroerende den myndighed og de befoejelser, der er tillagt Faellesskabernes institutioner, ogsaa anvendelse i relation til protokol nr. 3, som ifoelge tiltraedelsesaktens artikel 158 udgoer en integrerende del af akten. Foelgelig omfatter den kompetence til at afgoere praejudicielle spoergsmaal, som er tillagt Domstolen ved Traktatens artikel 177, ogsaa protokol nr. 3.
9 Hertil kommer, at der ikke kunne sikres en ensartet anvendelse af protokol nr. 3 paa oeen Man, saafremt retterne dér var afskaaret fra at forelaegge spoergsmaal for Domstolen vedroerende fortolkningen af protokollen og de EF-forskrifter, hvortil protokollen henviser samt vedroerende disses gyldighed eller vedroerende fortolkningen og gyldigheden af de retsakter, som EF' s institutioner har udstedt i medfoer af protokol nr. 3.
10 For at sikre den ensartede anvendelse af protokollen maa Deputy High Bailiff' s Court herefter anses for en ret, som er befoejet til at forelaegge saadanne spoergsmaal for Domstolen i henhold til Traktatens artikel 177.
De praejudicielle spoergsmaal
11 Ifoelge fast praksis kan Domstolen ikke under en praejudiciel sag, som er forelagt i henhold til Traktatens artikel 177, udtale sig om, hvorvidt en national lovbestemmelse eller administrativ forskrift er forenelig med faellesskabsretten. Domstolen kan derimod oplyse den nationale ret om alle de fortolkningselementer vedroerende faellesskabsretten, som giver denne mulighed for at vurdere, om de nationale retsforskrifter er forenelige med den paaberaabte faellesskabsbestemmelse.
Foerste led af det foerste spoergsmaal samt det andet spoergsmaal
12 Disse spoergsmaal maa forstaas og afgraenses naermere paa baggrund af sagens omstaendigheder, saaledes som disse fremgaar af lovgivningen paa oeen Man, indlaeggene for Domstolen og de forklaringer, der er afgivet under den mundtlige forhandling.
13 De tiltalte i hovedsagen har gjort gaeldende, at de omhandlede bestemmelser i Control of Employment Act ikke kan anvendes paa grund af artikel 4 i protokol nr. 3. De anfoerer herom, at denne lov indeholder et forbud for andre end hjemmehoerende arbejdstagere paa oeen Man mod, under strafansvar, at udfoere eller forpligte sig til at udfoere en beskaeftigelse paa oeen uden at have indhentet tilladelse hertil fra Department of Health and Social Security samt et tilsvarende forbud mod at beskaeftige nogen, som ikke er hjemmehoerende arbejdstager paa oeen, uden en saadan tilladelse. Ifoelge loven kan dog visse typer af beskaeftigelse, som er opregnet i bilag 1, uden forudgaaende tilladelse udoeves af personer, som ikke er hjemmehoerende arbejdstagere paa oeen Man, men heriblandt er ikke naevnt den type beskaeftigelse som virksomhedsjurist, som Barr udoever.
14 Disse undtagelser fra kravet om arbejdstilladelse indebaerer ifoelge de tiltalte i hovedsagen, at visse stillinger, saasom stillinger i politiet, de vaebnede styrker eller den offentlige forvaltning paa oeen Man, forbeholdes statsborgere i Det Forenede Kongerige - som Christopher Barr selv - eller irlandske statsborgere, hvilket maa anses for en forskelsbehandling til fordel for disse statsborgere. Heraf slutter de tiltalte, at hele ordningen ifoelge bestemmelserne i Control of Employment Act, herunder kravet om arbejdstilladelse for den type beskaeftigelse, som Barr udoever, strider mod artikel 4 i protokol nr. 3.
15 Paa denne baggrund maa foerste led af det foerste spoergsmaal samt det andet spoergsmaal i det vaesentlige forstaas saaledes, at det oenskes oplyst, om den omstaendighed, at myndighederne paa oeen Man kraever arbejdstilladelse for alle EF-borgere, som oensker at udoeve en bestemt type beskaeftigelse, udgoer en tilsidesaettelse af ligebehandlingsforpligtelsen i artikel 4 i protokol nr. 3, naar den nationale lovgivning for andre typer af beskaeftigelse indeholder undtagelser fra denne forpligtelse og undtagelsesbestemmelserne foerer til, at disse beskaeftigelser kun kan udoeves af statsborgere fra to medlemsstater.
16 Herom bemaerkes, som det med rette er fremhaevet af Det Forenede Kongerige, at bestemmelsen i artikel 4 i protokol nr. 3 ikke maa fortolkes saaledes, at den indirekte vil kunne benyttes til at anvende EF-forskrifter paa oeen Man, som ellers ikke gaelder paa oeen i henhold til EOEF-Traktatens artikel 227, stk. 5, litra c), og artikel 1 i protokol nr. 3, saasom bestemmelserne om den frie bevaegelighed for arbejdstagere.
17 Ligebehandlingsprincippet i artikel 4 i protokol nr. 3 er imidlertid ikke, som haevdet af Det Forenede Kongerige, begraenset til de omraader af EF-retten, der er naevnt i artikel 1 i protokol nr. 3. Denne artikel vedroerer de frie varebevaegelser, mens artikel 4 vedroerer fysiske og juridiske personer. Artikel 4 skal derfor betragtes som en selvstaendig bestemmelse inden for sit anvendelsesomraade. Den skal fortolkes saaledes, at den er til hinder for enhver form for forskelsbehandling af medlemsstaternes fysiske og juridiske personer, naar disse befinder sig i situationer, som er reguleret af EF-retten, og inden for de geografiske omraader, hvor Traktaten finder anvendelse uden begraensning.
18 Da retten til at tage beskaeftigelse er et af de omraader, som er reguleret af EF' s regler, gaelder reglen i artikel 4 i protokol nr. 3 ogsaa for denne ret, selv om EF-borgere ikke dermed paa oeen Man er omfattet af bestemmelserne om den frie bevaegelighed for arbejdstagere.
19 Paa baggrund af det anfoerte kan den omstaendighed, at statsborgere fra nogle af Faellesskabets medlemsstater med hensyn til visse beskaeftigelser kan blive forskelsbehandlet i forhold til statsborgere fra andre medlemsstater, ikke medfoere, at kravet om en arbejdstilladelse for andre beskaeftigelser derved kommer i strid med EF-retten, saafremt kravet anvendes uden forskelsbehandling over for samtlige EF-borgere. Den omstaendighed, at der med hensyn til visse beskaeftigelser kan forekomme forskelsbehandling, indebaerer saaledes ikke med noedvendighed, som det haevdes af de tiltalte i hovedsagen, at den ved Control of Employment Act indfoerte ordning som helhed kommer i strid med faellesskabsretten.
20 Det foerste led af det foerste spoergsmaal og det andet spoergsmaal maa herefter besvares med, at den omstaendighed, at myndighederne paa oeen Man kraever arbejdstilladelse for alle EF-borgere, der oensker at udoeve beskaeftigelse paa oeen, udgoer ikke ved beskaeftigelse i almindelighed en tilsidesaettelse af ligebehandlingsforpligtelsen i artikel 4 i protokol nr. 3, selv om den nationale lovgivning for visse beskaeftigelser indeholder undtagelser fra denne forpligtelse, og disse undtagelsesbestemmelser i visse tilfaelde foerer til forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet.
Andet led af det foerste spoergsmaal
21 Det andet led af det foerste spoergsmaal drejer sig i det vaesentlige om, hvorvidt myndighederne paa oeen Man efter protokol nr. 3 er forpligtet til at behandle EF-borgere paa samme maade med hensyn til beskaeftigelse som Det Forenede Kongerige behandler personer fra oeen Man.
22 Det fremgaar af artikel 2 i protokol nr. 3, at de rettigheder, som tilkommer hjemmehoerende paa oeen Man inden for Det Forenede Kongerige, ikke beroeres af tiltraedelsesakten. Dog nyder oeens hjemmehoerende ifoelge samme bestemmelse udtrykkeligt ikke godt af faellesskabsbestemmelserne vedroerende den frie bevaegelighed for personer og tjenesteydelser.
23 Artikel 2 i protokol nr. 3 kan herefter ikke fortolkes saaledes, at myndighederne paa oeen Man efter denne bestemmelse er forpligtet til at behandle fysiske og juridiske personer i Faellesskabet paa samme maade som Det Forenede Kongerige behandler personer fra oeen. En saadan forpligtelse foelger heller ikke af andre bestemmelser i protokollen.
24 Det andet led af det foerste spoergsmaal maa herefter besvares med, at bestemmelserne i protokol nr. 3 skal fortolkes saaledes, at de ikke indeholder en forpligtelse for myndighederne paa oeen Man til at behandle EF-borgere paa samme maade med hensyn til beskaeftigelse, som Det Forenede Kongerige behandler personer fra oeen Man.
Afgørelse om sagsomkostninger
Sagens omkostninger
25 De udgifter, der er afholdt af Det Forenede Kongeriges regering og Kommissionen for De Europaeiske Faellesskaber, som har afgivet indlaeg ved Domstolen, kan ikke erstattes. Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgoer et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at traeffe afgoerelse om sagens omkostninger.
Afgørelse
Paa grundlag af disse praemisser
kender
DOMSTOLEN
vedroerende de spoergsmaal, som er forelagt af Deputy High Bailiff' s Court, Douglas (oeen Man), ved kendelse af 13. november 1989, for ret:
1) Den omstaendighed, at myndighederne paa oeen Man kraever arbejdstilladelse for alle EF-borgere, der oensker at udoeve beskaeftigelse paa oeen, udgoer ikke ved beskaeftigelse i almindelighed en tilsidesaettelse af ligebehandlingsforpligtelsen i artikel 4 i protokol nr. 3 om Kanaloeerne og oeen Man til akten vedroerende tiltraedelsesvilkaarene og tilpasningerne af Traktaterne, der er knyttet til Traktaten vedroerende Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltraedelse af Det Europaeiske OEkonomiske Faellesskab og af Det Europaeiske Atomenergifaellesskab, selv om den nationale lovgivning indeholder undtagelser fra denne forpligtelse for visse beskaeftigelser, og disse undtagelsesbestemmelser i visse tilfaelde foerer til forskelsbehandling paa grundlag af nationalitet.
2) Bestemmelserne i protokol nr. 3 skal fortolkes saaledes, at de ikke indeholder nogen forpligtelse for myndighederne paa oeen Man til at behandle EF-borgere paa samme maade med hensyn til beskaeftigelse, som Det Forenede Kongerige behandler personer fra oeen Man.