CELEX: 62018CJ0642
Fördragsbrott
Direktiv 2008/98/EG
Artiklarna 30 och 33
Avfallsplaner
Autonoma regionerna Balearerna och Kanarieöarna (Spanien)
Översynsskyldighet
Skyldighet att informera kommissionen
Avsaknad av giltig formell underrättelse
Den formella underrättelsen har skickats ut för tidigt
Avvisning

Europeiska kommissionen har yrkat att domstolen ska fastställa att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 30.1 respektive artikel 33.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/98/EG av den 19 november 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (
EUT L 312, 2008, s. 3
), genom att inte se över avfallsplanerna för de autonoma regionerna Balearerna och Kanarieöarna enligt de krav som uppställs i detta direktiv och genom att inte officiellt informera kommissionen om översynen av dessa avfallsplaner.
Tillämpliga bestämmelser
I artikel 28.1 i direktiv 2008/98 föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna ska se till att deras behöriga myndigheter i enlighet med artiklarna 1, 4, 13 och 16 fastställer en eller flera avfallsplaner.
Dessa planer ska var för sig eller i kombination omfatta den berörda medlemsstatens geografiska territorium i dess helhet.”
I artikel 30.1 i direktivet föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna ska säkerställa att avfallsplanerna och de avfallsförebyggande programmen utvärderas åtminstone vart sjätte år och ses över vid behov, i förekommande fall i enlighet med artiklarna 9 och 11.”
I artikel 33.1 i direktivet föreskrivs följande:
”Medlemsstaterna ska informera kommissionen om avfallsplanerna och de avfallsförebyggande programmen enligt artiklarna 28 och 29, när dessa har antagits, och om varje väsentlig ändring av planerna och programmen.”
Enligt artikel 40.1 i direktiv 2008/98 skulle direktivet ha införlivats senast den 12 december 2010, det vill säga två år efter dess ikraftträdande den 12 december 2008.
Det administrativa förfarandet
Den 18 november 2016 skickade kommissionen en formell underrättelse till Konungariket Spanien, i vilken den gjorde gällande att Konungariket Spanien hade åsidosatt artikel 28.1, artikel 30.1 och artikel 33.1 i direktiv 2008/98, eftersom denna medlemsstat inte hade antagit eller sett över avfallsplanerna för de autonoma regionerna Aragonien, Balearerna, Kanarieöarna, Kantabrien, Kastilien-La Mancha, Katalonien, Extremadura, Galicien, La Rioja, Madrid, Murcia, Navarra och den autonoma stadsregionen Ceuta och följaktligen inte informerat kommissionen om dessa avfallsplaner.
Konungariket Spanien besvarade den formella underrättelsen genom en skrivelse av den 18 januari 2017.
Den 14 juli 2017 avgav kommissionen ett motiverat yttrande i vilket den fann att Konungariket Spanien fortsatte att underlåta att uppfylla sina skyldigheter enligt direktiv 2008/98 beträffande de autonoma regionerna Aragonien, Balearerna, Kanarieöarna, Madrid och den autonoma stadsregionen Ceuta och uppmanade denna medlemsstat att vidta erforderliga åtgärder inom två månader från mottagandet av det motiverade yttrandet, det vill säga den 14 september 2017.
Konungariket Spanien besvarade det motiverade yttrandet genom en skrivelse av den 14 september 2017 respektive den 17 januari, den 18 och den 23 maj och den 6 juni 2018.
Eftersom kommissionen ansåg att Konungariket Spanien inte hade vidtagit nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt direktiv 2008/98, beslutade kommissionen den 12 oktober 2018 att väcka förevarande talan om fördragsbrott.
Förfarandet vid domstolen
Kommissionen har i sin ansökan gjort gällande att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som följer av artikel 28.1 respektive artikel 30.1 och artikel 33.1 i direktiv 2008/98 genom att inte informera om avfallsplanerna för de autonoma regionerna i Aragonien, Balearerna, Kanarieöarna, Madrid och den autonoma stadsregionen Ceuta.
Med beaktande av de uppgifter som Konungariket Spanien har lämnat i sitt svaromål, som i huvudsak rör antagandet och överlämnandet till kommissionen under år 2018 av nya avfallsplaner för de autonoma regionerna Aragonien och Madrid, samt den autonoma stadsregionen Ceuta beslutade kommissionen att återkalla sin talan om fördragsbrott i den del den avsåg dessa autonoma regioner och den autonoma stadsregionen. Vad vidare gäller de autonoma regionerna Balearerna och Kanarieöarna har kommissionen beslutat att återkalla den anmärkning som avser att det inte hade antagits avfallsplaner för dessa två autonoma regioner, det vill säga anmärkningen att artikel 28.1 i direktiv 2008/98 hade åsidosatts, eftersom Konungariket Spanien hade informerat om dessa avfallsplaner, vilka antogs innan direktivet trädde i kraft.
Kommissionen har således avgränsat föremålet för sin talan om fördragsbrott till de anmärkningar som avser åsidosättande av skyldigheten att underrätta kommissionen om och se över de avfallsplaner som föreskrivs i artikel 30.1 respektive artikel 33.1 i direktiv 2008/98, i fråga om de autonoma regionerna Balearerna och Kanarieöarna.
Parternas yrkanden
Kommissionen har yrkat att domstolen ska
–
fastställa att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 30.1 i direktiv 2008/98 genom att inte se över avfallsplanerna för de autonoma regionerna Balearerna och Kanarieöarna enligt de krav som uppställs i detta direktiv,
–
fastställa att Konungariket Spanien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 33.1 i direktiv 2008/98 genom att inte officiellt informera kommissionen om översynen av avfallsplanerna för de autonoma regionerna Balearerna och Kanarieöarna, och
–
förplikta Konungariket Spanien att ersätta rättegångskostnaderna.
Konungariket Spanien har yrkat att domstolen ska
–
ogilla talan, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Huruvida talan kan tas upp till prövning
I detta avseende erinrar domstolen om att syftet med det administrativa förfarandet enligt artikel 258 första stycket FEUF är att ge den berörda medlemsstaten möjlighet att fullgöra sina skyldigheter enligt unionsrätten eller att på ett ändamålsenligt sätt bemöta de anmärkningar som framställts av kommissionen. Ett korrekt genomförande av det administrativa förfarandet är således nödvändigt enligt EUF-fördraget, som syftar till att den berörda medlemsstatens rättigheter ska garanteras. Det är bara med utgångspunkt i ett korrekt genomfört administrativt förfarande som det kontradiktoriska förfarandet inför domstolen ger densamma möjlighet att avgöra huruvida medlemsstaten faktiskt har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som kommissionen påstår att staten har åsidosatt. Den formella underrättelsen har i synnerhet till syfte att under det administrativa förfarandet avgränsa saken i målet och att ge den medlemsstat som uppmanas att inkomma med synpunkter de uppgifter den behöver för att den ska kunna förbereda sitt försvar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 5 juni 2003, kommissionen/Italien,
C‑145/01
,
EU:C:2003:324
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Enligt domstolens fasta praxis förutsätter utfärdandet av en formell underrättelse enligt artikel 258 första stycket FEUF för det första att kommissionen på ett giltigt sätt kan göra gällande att den berörda medlemsstaten har underlåtit att uppfylla en skyldighet som åligger den (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 februari 2001, kommissionen/Frankrike,
C‑230/99
,
EU:C:2001:100
, punkt
, och dom av den 27 oktober 2005, kommissionen/Luxemburg,
C‑23/05
,
EU:C:2005:660
, punkt
).
Härav följer att inledandet av den administrativa fasen av det förfarande som föreskrivs i artikel 258 första stycket FEUF – även om kommissionen inte på ett giltigt sätt kan göra gällande att den berörda medlemsstaten har underlåtit att uppfylla en skyldighet som åligger den – med nödvändighet påverkar ett korrekt genomförande av förfarandet för fastställelse av en medlemsstats fördragsbrott.
Avsaknaden av en formell underrättelse som uppfyller kraven i artikel 258 FEUF utgör för övrigt ett rättegångshinder som inte kan avhjälpas och som domstolen på eget initiativ kan pröva när som helst (se, för ett liknande resonemang, beslut av den 13 september 2000, kommissionen/Nederländerna,
C‑341/97
,
EU:C:2000:434
, punkt
, och dom av den 27 oktober 2005, kommissionen/Luxemburg,
C‑23/05
,
EU:C:2005:660
, punkterna
och
).
I förevarande fall har kommissionen, såsom generaladvokaten har påpekat i punkterna 17–19 i sitt förslag till avgörande, genom att rikta sin formella underrättelse till Konungariket Spanien den 18 november 2016, kritiserat denna medlemsstat för att ha underlåtit att uppfylla vissa skyldigheter som följer av direktiv 2008/98, vilket vid den tidpunkten ännu inte kunde göras gällande.
För det första har kommissionen, såsom framgår av repliken, tolkat artikel 30.1 i direktivet, i vilken det föreskrivs att medlemsstaterna ska säkerställa att avfallsplanerna utvärderas åtminstone vart sjätte år och ses över vid behov, på så sätt att direktivet ålägger medlemsstaterna att se över avfallsplanerna inom sex år från och med dagen för direktivets ikraftträdande, det vill säga från och med den 12 december 2008.
Skyldigheten att utvärdera och, i förekommande fall, se över de avfallsplaner som antagits av de autonoma regionerna Balearerna och Kanarieöarna, vilken föreskrivs i artikel 30.1 i direktiv 2008/98, kan emellertid endast uppkomma vid utgången av fristen för införlivande av nämnda direktiv, vilket även framgår av artikel 40.1 i direktivet, det vill säga från och med den 12 december 2010.
Den frist som ålagts medlemsstaterna i artikel 30.1 i direktiv 2008/98 för att fullgöra sina skyldigheter enligt denna artikel löpte följaktligen ut först sex år efter det att fristen för att införliva direktivet hade löpt ut, det vill säga den 12 december 2016.
Härav följer att kommissionen, genom att den 18 november 2016 uppmana Konungariket Spanien att upphöra med det påstådda åsidosättandet av den skyldighet som föreskrivs i artikel 30.1 i nämnda direktiv, inledde den administrativa fasen av det förfarande som föreskrivs i artikel 258 FEUF för tidigt.
Eftersom den skyldighet som kommissionen påstår har åsidosatts endast uppkom efter det datum då den formella underrättelsen hade utfärdats, kan kommissionen nämligen inte på ett giltigt sätt göra gällande att den skyldighet som föreskrivs i artikel 30.1 har åsidosatts.
Det motsatta skulle för övrigt oundvikligen undergräva de rättssäkerhetskrav som måste upprätthållas i förfaranden som kan leda till tvister (se, analogt, dom av den 15 februari 2001, kommissionen/Frankrike,
C‑230/99
,
EU:C:2001:100
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Detsamma gäller för det andra det påstådda åsidosättandet av skyldigheten att informera om varje väsentlig ändring av avfallsplanerna i den mening som avses i artikel 33.1 i direktiv 2008/98.
Eftersom denna informationsskyldighet är accessorisk till skyldigheten att se över avfallsplanerna är det först efter det att utvärderingsförfarandet och en eventuell översyn av avfallsplanerna har avslutats som det är möjligt att göra en bedömning av omfattningen av översynen och, i förekommande fall, konstatera att en medlemsstat har åsidosatt informationsskyldigheten i artikel 33.1 i direktiv 2008/98.
Av detta följer att kommissionen, före utgången av den frist på sex år som föreskrivs i artikel 30.1 i direktiv 2008/98, det vill säga före den 12 december 2016, inte heller på ett giltigt sätt kunde göra gällande att informationsskyldigheten i den mening som avses i artikel 33.1 hade åsidosatts.
Av det anförda följer att kommissionens talan om fördragsbrott ska avvisas.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Konungariket Spanien har yrkat att kommissionen skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom kommissionens talan har avvisats, skall Konungariket Spaniens yrkande bifallas.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (åttonde avdelningen) följande:

1)
Talan avvisas.

2)
Europeiska kommissionen ska ersätta rättegångskostnaderna.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: spanska.