CELEX: 62019CJ0938
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Aplinka
Direktyva 2003/87/EB
Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema
2 straipsnio 1 dalis
Taikymo sritis
3 straipsnio e punktas
Sąvoka „įrenginys“
Įtaka emisijoms ir teršimui
Papildoma įranga, neišmetanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų
10a straipsnis
Nemokamo leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu tvarka
Duomenų rinkimo šablonas
Patikslintoji kvota
Apskaičiavimo metodas
Sprendimas 2011/278/ES
6 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa
Šalčio eksportavimas į vienetą, priskiriamą prie sektoriaus, kuriam būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB (
OL L 275, 2003, p. 32
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631), iš dalies pakeistos 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/29/EB (
OL L 140, 2009, p. 63
; toliau – Direktyva 2003/87), visų pirma jos 2 straipsnio 1 dalies ir 3 straipsnio e punkto, „corrected eligibility ratio“ (patikslintoji kvota), numatytos
Data Collection Template
(Duomenų rinkimo šablonas), kurį galima rasti Europos Komisijos interneto svetainėje, ir 2011 m. balandžio 27 d. Komisijos sprendimo 2011/278/ES, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės (
OL L 130, 2011, p. 1
), visų pirma jo 6 straipsnio 1 dalies, išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG
(toliau – EDW) ir
Bundesrepublik Deutschland
(Vokietijos Federacinė Respublika) ginčą dėl prašymo nemokamai suteikti šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinius taršos leidimus (toliau – apyvartiniai taršos leidimai) termofikacinei jėgainei, kurioje naudojami dujiniai varikliai, kaip papildomą įrangą turinčiai absorbcinius aušintuvus.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2003/87
Direktyvos 2003/87 20 konstatuojamoji dalis išdėstyta taip:
„Ši direktyva skatins dažniau taikyti mažai energijos naudojančias technologijas, įskaitant kombinuotą šilumos ir elektros energijos gamybos technologiją, išmetančią mažiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų pagaminamam produkcijos vienetui, tuo tarpu būsima Europos Parlamento ir Tarybos direktyva dėl naudingosios šilumos paklausa energijos vidaus rinkoje pagrįstos bendros šilumos ir elektros energijos gamybos skatinimo specialiai ragins taikyti kombinuotas šilumos ir elektros energijos gamybos technologijas.“
Šios direktyvos 2 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje numatyta:
„Ši direktyva taikoma I priede nurodytoms veikloms, kurias vykdant išmetamos šiltnamio efektą sukeliančios dujos, ir II priede išvardytoms šiltnamio efektą sukeliančioms dujoms.“
Minėtos direktyvos 3 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ numatyta:
„Šioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
<…>
b)
„emisijos“ – tai šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimai į atmosferą iš įrenginio šaltinių arba I priede išvardytų rūšių aviacijos veiklą vykdančio orlaivio išmetamos dujos, susijusios su ta veikla;
<…>
e)
„įrenginys“ – tai stacionarusis techninis įrenginys, kuriame vykdoma viena arba daugiau iš I priede išvardytų veiklų ir bet kokios su ja susijusios kitos veiklos, kurios techniniu požiūriu yra susijusios su toje vietoje vykdoma veikla ir kurios galėtų turėti įtakos emisijoms ir teršimui;
<…>
u)
elektros energijos gamybos įrenginys – įrenginys, kuriuo 2005 m. sausio 1 d. gaminta ar vėliau gaminama trečiosioms šalims parduoti skirta elektros energija ir kuriame nevykdoma jokia kita I priede nurodyta veikla, išskyrus „kuro deginimą“.“
Minėtos direktyvos 8 straipsnyje „Derinimas su Direktyva 96/61/EB“ numatyta:
„Valstybės narės imasi būtinų priemonių, siekdamos, jeigu įrenginiais vykdomos [1996 m. rugsėjo 24 d. Tarybos] direktyvos 96/61/EB [dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (
OL L 257, 1996, p. 26
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 3 t., p. 80)] I priede nurodytos veiklos, kad šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimo išdavimo sąlygos ir tvarka būtų derinamos su toje direktyvoje numatytosiomis taikyti išduodant leidimą. Šios direktyvos 5, 6 ir 7 straipsniuose nustatytus reikalavimus galima įtraukti į Direktyvoje [96/61] numatytą tvarką.“
Šios direktyvos 10a straipsnyje „Nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu Bendrijos taisyklės“ nustatyta:
„1.   Ne vėliau kaip 2010 m. gruodžio 31 d. Komisija priima visai Bendrijai taikomas ir visiškai suderintas įgyvendinimo priemones dėl apyvartinių taršos leidimų paskirstymo <…>.
<…>
Pirmoje pastraipoje nurodytomis priemonėmis kiek įmanoma apibrėžiami visos Bendrijos
ex ante
santykiniai taršos rodikliai siekiant užtikrinti, kad leidimai būtų skirstomi skatinant mažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas bei naudoti efektyviai energiją vartojančias technologijas, atsižvelgiant į efektyviausius metodus, pakaitalus, alternatyvius gamybos procesus, didelio naudingumo termofikaciją, veiksmingą energijos gaminimą iš dujų atliekų, biomasės naudojimą ir anglies dioksido surinkimą, transportavimą bei saugojimą ten, kur yra tokie įrenginiai, ir kad nebūtų skatinama didinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų. <…>
<…>
3.   Pagal 4 ir 8 dalis ir nepaisant 10c straipsnio, elektros energijos gamybos įrenginiams, anglies dioksido surinkimo įrenginiams, transportavimo vamzdynams arba saugykloms nemokami apyvartiniai taršos leidimai nesuteikiami.
4.   Šilumos gamybai ar vėsinimui nemokami apyvartiniai taršos leidimai suteikiami centriniam šildymui ir didelio naudingumo termofikacijai, kaip apibrėžta [2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/8/EB dėl termofikacijos skatinimo, remiantis naudingosios šilumos paklausa vidaus energetikos rinkoje, ir iš dalies keičiančioje Direktyvą 92/42/EEB], siekiant patenkinti ekonomiškai pagrįstą paklausą[, kiek tai susiję su šilumos ir šalčio gamyba]. <…>
<…>
11.   Laikantis 10b straipsnio, pagal šio straipsnio 4–7 dalis nemokamai suteikiamų apyvartinių taršos leidimų skaičius 2013 m. yra 80 % leidimų skaičiaus, nustatyto taikant 1 dalyje minėtas priemones, o vėliau, siekiant, kad 2027 m. nemokamų apyvartinių taršos leidimų visai nebūtų skiriama, nemokamai suteikiamų leidimų skaičius mažėja kiekvienais metais vienodomis dalimis, taigi 2020 m. suteikiama 30 % nemokamų apyvartinių taršos leidimų.
12.   Laikantis 10b straipsnio 2013 m. ir kiekvienais tolesniais metais iki 2020 m. įrenginiams sektoriuose arba jų pošakiuose, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, pagal 1 dalį nemokamai suteikiama iki 100 % pagal 1 dalį nustatyto apyvartinių taršos leidimų skaičiaus.
<…>“
Šios direktyvos 13 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad trečiasis prekybos laikotarpis apima 8 metus nuo 2013 m. iki 2020 m. (toliau – trečiasis prekybos laikotarpis).
Sprendimas 2011/278
Direktyvos 2011/278 3 straipsnis „Apibrėžtys“ išdėstytas taip:
„Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
a)
esamas įrenginys – bet koks įrenginys, kuriame vykdoma vienos ar daugiau Direktyvos [2003/87] I priede išvardytų rūšių veikla arba veikla, kuri į Sąjungos sistemą įtraukta pirmą kartą pagal direktyvos 24 straipsnį:
i)
kuriam leidimas išmesti šiltnamio efektą sukeliančias dujas išduotas anksčiau kaip 2011 m. birželio 30 d.; arba
ii)
kuris faktiškai veikia, kuriam visi reikiami aplinkosaugos leidimai, įskaitant, jei taikoma, numatytą [2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/1/EB dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (
OL L 24, 2008, p. 8
)], išduoti anksčiau kaip 2011 m. birželio 30 d. ir kuris iki 2011 m. birželio 30 d. atitinka visus kitus atitinkamos valstybės narės nacionalinės teisės aktuose nustatytus kriterijus, kurių pagrindu įrenginys galėtų gauti leidimą išmesti šiltnamio efektą sukeliančias dujas;
<…>
c)
su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis – sąnaudos, produkcija ir su jomis susijusios išmetamosios ŠESD, kurių neapima su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis, susijusios su toliau nurodytos išmatuojamos šilumos gamyba ir importu iš įrenginio ar kito vieneto, kuriems taikoma Sąjungos sistema, arba ir su jos importu, ir su jos gamyba; išmatuojama šiluma turi būti
–
suvartojama įrenginyje produktams gaminti, mechaninei energijai (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti) gaminti, taip pat šildymui arba vėsinimui (išskyrus suvartojamą elektros energijos gamybai), arba
–
eksportuojama į įrenginį arba kitą vienetą, kuriam Sąjungos sistema netaikoma, išskyrus eksportuojamą elektros energijai gaminti;
<…>“
Šio sprendimo 6 straipsnio „Dalijimas į įrenginio technologinio proceso dalis“ 1 dalyje nustatyta:
„Taikydamos šį sprendimą valstybės narės kiekvieną įrenginį, atitinkantį nemokamo ATL suteikimo pagal Direktyvos [2003/87] 10a straipsnį reikalavimus, prireikus padalija į vieną ar daugiau toliau išvardytų įrenginio technologinio proceso dalių:
a)
su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
b)
su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
c)
su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
d)
su proceso metu išsiskiriančiomis ŠESD susijusią įrenginio technologinio proceso dalį.
Šios įrenginio technologinio proceso dalys turi kuo labiau atitikti fizines įrenginio dalis.
Remdamosi NACE ir
Prodcom
kodais valstybės narės aiškiai atskiria, kurie su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusių įrenginio technologinio proceso dalių, su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusių įrenginio technologinio proceso dalių ir su proceso metu išsiskiriančiomis ŠESD susijusių įrenginio technologinio proceso dalių procesai yra skirti sektoriams arba jų pošakiams, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, kaip nustatyta [2009 m. gruodžio 24 d. Komisijos] sprendimu 2010/2/ES [kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/87/EB nustatomas sektorių ir jų pošakių, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, sąrašas (
OL L 1, 2010, p. 10
)].
Jei įrenginyje, kuriam taikoma Sąjungos sistema, pagaminta išmatuojama šiluma ir ji eksportuota į įrenginį arba vienetą, kuriam Sąjungos sistema netaikoma, valstybės narės laiko, kad atitinkamas su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies procesas, kurio metu pagaminta ta šiluma, nėra skirtas sektoriams ar pošakiams, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, kaip nustatyta Sprendimu [2010/2], nebent kompetentinga institucija yra įsitikinusi, kad išmatuojamos šilumos vartotojas priklauso sektoriui arba pošakiui, kuriam didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika yra būdinga, kaip nustatyta Sprendimu 2010/2/ES.“
Šio sprendimo 7 straipsnyje „Bazinių duomenų rinkimas“ nustatyta:
„1.   Apie kiekvieną esamą įrenginį, atitinkantį nemokamo ATL suteikimo pagal Direktyvos [2003/87] 10a straipsnį reikalavimus, įskaitant tik retkarčiais eksploatuojamus įrenginius, pavyzdžiui, atsarginius ar parengties būsenos įrenginius ir pagal sezoninį grafiką veikiančius įrenginius, valstybės narės iš veiklos vykdytojų surenka 2005 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d. laikotarpio, arba, jei taikytina, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpio kiekvienų metų, kuriais įrenginys veikė, visus IV priede išvardytų parametrų duomenis ir atitinkamą informaciją.
<…>
5.   Valstybės narės renka, registruoja ir dokumentuoja duomenis taip, kad kompetentinga institucija galėtų tinkamai jais naudotis.
Valstybės narės gali pareikalauti, kad veiklos vykdytojas naudotų elektroninį šabloną, arba nurodyti konkretų duomenų teikimo rinkmenos formatą. Tačiau valstybės narės priima duomenis, kuriuos veiklos vykdytojas pateikia naudodamasis elektroniniu šablonu arba rinkmenos formatu, kuriuos Komisija nustato duomenų pagal šį straipsnį pateikimo tikslu, nebent pagal valstybės narės šabloną arba nurodytąjį rinkmenos formatą reikia pateikti bent tuos pačius duomenis.
<…>“
Sprendimo 2011/278 9 straipsnio „Ankstesnio laikotarpio veiklos lygis“ 3 dalyje numatyta:
„Su šiluma susijęs ankstesnio laikotarpio veiklos lygis yra įrenginyje ankstesniu baziniu laikotarpiu per metus pagamintos arba iš kito įrenginio, kuriam taikoma Sąjungos sistema, importuotos išmatuojamos šilumos, suvartotos įrenginyje produktams gaminti, mechaninei energijai gaminti (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), šildymui arba vėsinimui (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), kiekio mediana, arba ir pagaminto, ir importuoto kiekio mediana, arba į įrenginius ar kitus vienetus, kuriems Sąjungos sistema netaikoma eksportuotos išmatuojamos šilumos kiekio (išskyrus eksportuotą elektros energijai gaminti) mediana, išreikšta teradžauliais per metus.“
Šio sprendimo 10 straipsnyje „ATL suteikimas įrenginiams“ nustatyta:
„1.   Remdamosi pagal 7 straipsnį surinktais duomenimis, valstybės narės pagal 2–8 dalis apskaičiuoja, kokį ATL skaičių jos kiekvienais metais nuo 2013 m. nemokamai suteiks kiekvienam esamam įrenginiui savo teritorijoje.
2.   Kad galėtų tai apskaičiuoti, pirmiausia valstybės narės nustato preliminarų metinį kiekvienai įrenginio technologinio proceso daliai atskirai suteiktinų nemokamų ATL skaičių, kaip nurodyta toliau:
<…>
b)
ir
i)
preliminarus metinis įrenginio technologinio proceso daliai, susijusiai su šilumos santykiniu taršos rodikliu, konkrečiais metais suteiktinų nemokamų ATL skaičius atitinka išmatuojamos šilumos santykinio taršos rodiklio vertę, nurodytą I priede, padaugintą iš suvartotos šilumos ankstesnio laikotarpio su šiluma susijusio veiklos lygio vertės;
<…>“
Sprendimai 2010/2 ir 2014/746/ES
Sprendimo 2010/2 priedo 1.4 punkte tarp sektorių, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, minima elektroninių lempų ir vamzdžių bei kitų elektroninių komponentų, priskirtų prie Europos bendrijos ekonominės veiklos rūšių klasifikatoriaus (NACE) 3210 kodo, gamyba.
2014 m. spalio 27 d. Komisijos sprendimo 2014/746/ES, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2003/87/EB nustatomas 2015–2019 m. laikotarpio sektorių ir jų pošakių, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, sąrašas (
OL L 308, 2014, p. 114
), kuriuo panaikintas Sprendimas 2010/2, priedo 1.1 punkte tarp sektorių, pasižyminčių tokia rizika, taip pat minimas elektroninių komponentų, kuriems priskirtas NACE 2611 kodas, gamyba.
Deleguotasis reglamentas (ES) 2019/331
2018 m. gruodžio 19 d. Komisijos deleguotajame reglamente (ES) 2019/331, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės (
OL L 59, 2019, p. 8
) yra VII priedas „Duomenų stebėsenos metodai“. Šio priedo 7 punkte „Grynosios išmatuojamos šilumos nustatymo taisyklės“ yra 7.1 punktas „Principai“, jo ketvirtoje pastraipoje numatyta:
„Jeigu šiluma naudojama vėsinimui taikant absorbcija pagrįstą vėsinimo procesą, tas vėsinimo procesas laikomas šilumą naudojančiu procesu.“
Direktyva 96/61
Direktyvos 96/61, kuri buvo panaikinta ir pakeista Direktyva 2008/1, 2 straipsnyje „Sąvokos“ nustatyta:
„Šioje direktyvoje vartojami šie sąvokų apibrėžimai:
<…>
2)
„tarša“ yra žmonių veiklos sukeliamas medžiagų, virpesių, šilumos arba triukšmo tiesioginis arba netiesioginis išmetimas į orą, vandenį ar žemę, kas gali kenkti žmogaus sveikatai arba aplinkai, daryti žalą materialiniam turtui arba kenkti ar trukdyti patogumams ir kitokiam įteisintam naudojimuisi aplinka;
3)
„įrenginys“ yra stacionarus technikos objektas, kuriame vykdoma viena arba kelios I priede išvardintų veiklos rūšių, ir bet kuri kita tiesiogiai susijusi veikla, kuri techniškai siejasi su toje vietoje vykdoma veikla, galinčia sukelti teršalų išmetimą ir taršą;
<…>
5)
„teršalų išmetimas“ yra medžiagų, virpesių, šilumos arba triukšmo tiesioginis arba netiesioginis išleidimas iš įrenginio pavienių arba paskleistų šaltinių į orą, vandenį arba dirvą;
<…>“
Direktyva 2010/75/ES
Iš 2010 m. lapkričio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2010/75/ES dėl pramoninių išmetamų teršalų (taršos integruotos prevencijos ir kontrolės) (
OL L 334, 2010, p. 17
) 1 konstatuojamosios dalies matyti, kad ja nauja redakcija išdėstytos septynios direktyvos, įskaitant Direktyvą 2008/1.
Direktyvos 2010/75 3 straipsnyje „Terminų apibrėžtys“ nustatyta:
„Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
2.
tarša – žmonių veiklos sukeliamas tiesioginis arba netiesioginis medžiagų, virpesių, šilumos arba triukšmo skleidimas ore, vandenyje ar žemėje, galintis pakenkti žmonių sveikatai arba aplinkos kokybei, darantis žalą materialiajam turtui, žalojantis gamtą ir trukdantis teisėtai ja naudotis;
3.
įrenginys – stacionarus technikos objektas, kuriame vykdoma viena arba kelios I priede arba VII priedo 1 dalyje išvardytos veiklos rūšys ir bet kuri kita toje pačioje vietoje vykdoma tiesiogiai susijusi veikla, kuri techniškai susijusi su tuose prieduose išvardytų rūšių veikla ir gali sukelti teršalų išmetimą ir taršą;
4.
teršalų išmetimas – medžiagų, virpesių, šilumos arba triukšmo tiesioginis arba netiesioginis išmetimas iš organizuotų arba pasklidųjų taršos šaltinių į orą, vandenį arba žemę;
<…>“
Vokietijos teisė
2013 m. gegužės 17 d. redakcijos (
BGBl
. 2013 I, p. 1274) 1974 m. kovo 15 d.
Bundes-Immissionsschutzgesetz
(Federalinis apsaugos nuo teršalų įstatymas) (
BGBl
. 1974 I, p. 721, toliau –
BImSchG
) 4 straipsnio „Leidimas“ 1 dalyje numatyta:
„Būtinas įrenginių, kurie dėl jų pačių ar eksploatavimo ypatumų gali daryti itin žalingą poveikį aplinkai, labai kenkti ar sukelti didelių nepatogumų bendruomenei ar kaimynystei <…>, statybos ir eksploatavimo leidimas. <…>“
2011 m. liepos 21 d.
Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz
(Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos įstatymas) (
BGBl
. 2011 I, p. 1475, toliau – TEHG) 2 straipsnyje nustatyta:
„1.   Šis įstatymas taikomas 1 priedo 2 dalyje nurodytų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijoms, nurodytoms 1 priedo 2 dalyje, kurias lemia joje minima veikla. Šis įstatymas taikomas įrenginiams, nurodytiems 1 priedo 2 dalyje, taip pat tais atvejais, kai tai yra įrenginio, nenurodyto 1 priedo 2 dalyje, dalys arba papildoma įranga.
2.   Kalbant apie įrenginius, nurodytus 1 priedo 2 dalies 2–31 punktuose, šis įstatymas taikomas:
1) visoms įrenginio dalimis ir technologinio proceso etapams, kurie būtini eksploatuojant įrenginį; ir
2) visai papildomai įrangai, kuri erdvės ir techniniu atžvilgiu yra susijusi su įrenginio dalimis ir technologinio proceso etapais, nurodytais 1 punkte, ir kuri gali turėti įtakos šiltnamio efektą sukeliančių dujų, nurodytų 1 priedo 2 dalyje, išsiskyrimui.
Pirmas sakinys
mutatis mutandis
taikomas degimo įrenginiams, nurodytiems 1 priedo 2 dalies 1 punkte.
<…>
4.   Jei dėl įrenginių, nurodytų 1 priedo 2 dalies 2–30 punktuose, reikalingas leidimas pagal
BImSchG
4 straipsnio 1 dalies trečią sakinį, nustatant šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytų įrenginių ribas vadovaujamasi specifikacijomis, pateiktomis leidime, išduotame įrenginiui pagal
BImSchG
. Pirmas sakinys
mutadis mutandis
taikomas degimo įrenginiams, nurodytiems 1 priedo 2 dalies 1 punkte. 1 dalies antrame sakinyje nurodytais atvejais pirmas sakinys
mutatis mutandis
taikomas kalbant apie specifikacijas, nurodytas leidime, suteiktame pagal
BImSchG
, susijusias su įrenginių dalimis arba papildoma įranga.“
TEHG 4 straipsnyje „Emisijų leidimas“ nustatyta:
„1.   Įrenginį eksploatuojantis veiklos vykdytojas dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų, kurias lemia veikla, nurodyta 1 priedo 2 dalies 1–32 punktuose, turi gauti leidimą. Leidimą įrenginį eksploatuojančio veiklos vykdytojo prašymu suteikia kompetentinga valdžios institucija, jei, remdamasi su prašymu pateiktais dokumentais, ji gali konstatuoti 3 dalyje nurodytus požymius.
<…>
4.   Kalbant apie įrenginius, dėl kurių leidimai suteikti iki 2013 m. sausio 1 d. pagal
BImSchG
nuostatas, leidimas, suteikiamas atsižvelgiant į teisę, susijusią su apsauga nuo emisijų, – tai leidimas, suteikiamas pagal 1 dalį. Vis dėlto pirmame sakinyje numatytu atveju įrenginį eksploatuojantis veiklos vykdytojas taip pat gali prašyti suteikti atskirą leidimą pagal 1 dalį. Tokiu atveju pirmas sakinys taikomas tik tol, kol suteikiamas atskiras leidimas.“
TEHG 9 straipsnio „Nemokamas apyvartinių taršos leidimų suteikimas įrenginį eksploatuojantiems veiklos vykdytojams“ 2 dalyje nustatyta:
„Apyvartiniai taršos leidimai nemokamai suteikiami pateikus prašymą kompetentingai valdžios institucijai. <…>“
2019 m. sausio 18 d. redakcijos (
BGBl
. 2019 I, p. 37) TEHG 34 straipsnio „Pereinamojo laikotarpio nuostatos įrenginį eksploatuojantiems veiklos vykdytojams“ 1 dalyje nustatyta:
„1.   Šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijoms, kurias lemia 1 priede nurodyta veikla, 2013–2020 m. prekybos laikotarpiu tebetaikomi iki 2019 m. sausio 24 d. pabaigos galiojusios redakcijos 1–36 straipsniai.“
2011 m. rugsėjo 26 d.
Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas-Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020
(Nutarimas dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimo 2013–2020 m. prekybos laikotarpiu) (
BGBl
. I 2011, p. 1921) 2 straipsnio „Apibrėžtys“ 30 punkte „Su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijęs suteikimo elementas“ numatyta:
„Visos sąnaudos, produkcija ir su tuo susijusios išmetamosios ŠESD, kurių neapima apyvartinių taršos leidimų suteikimo elementas, kaip tai suprantama pagal 28 punktą, susijusios su išmatuojamos šilumos gamyba ar importu iš įrenginio, kuriam taikomas [TEHG], jei šiluma nebuvo gauta nei iš elektros energijos, nei gaminant azoto rūgštį, ir nebuvo nei naudojama elektros energijai gaminti, nei eksportuota siekiant gaminti elektros energiją, su sąlyga, kad ši šiluma:
a)
suvartojama įrenginyje, išskyrus suteikimo elementą, kaip tai suprantama pagal 28 punktą, siekiant gaminti produktus, mechaninę energiją arba šildyti ar vėsinti; arba
b)
grąžinama į įrenginius ir kitus prietaisus, kurie nepatenka į [TEHG] taikymo sritį.
Nutarimo dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimo 2013–2020 m. prekybos laikotarpiu 3 straipsnyje „Suteikimo elementų nustatymas“ nustatyta:
„<…>
2.   Siekiant apibrėžti 1 dalies 2 punkte nurodytą suteikimo elementą, išmatuojamos šilumos tiekimas į šilumos paskirstymo tinklą prilygsta tiekimui į kitą prietaisą, kaip tai suprantama pagal 2 straipsnio 30 punkto b papunktį. <…>
3.   Kalbant apie 1 dalies 2–4 punktuose nurodytus suteikimo elementus, pažymėtina, kad pareiškėjas turi sudaryti atskirus suteikimo elementus produktų gamybos procesui, susijusiam su sektoriais, kuriems būdinga nutekėjimo rizika, ir kitiems procesams. <…>
4.   Dėl su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusių apyvartinių taršos leidimų suteikimo elementų pažymėtina, kad juos priskiriant prie atskirų leidimų suteikimo elementų, kaip tai suprantama pagal 3 dalį, reikia daryti taip:
1) tiesioginio šilumos tiekimo klientui, kuris nepatenka į TEHG taikymo sritį, atveju ši šiluma turi būti priskirta sektoriams, kuriems būdinga nutekėjimo rizika, jeigu eksploatuotojas įrodo, kad klientas priklauso sektoriui, kuriam būdinga nutekėjimo rizika; kitais atvejais šiluma turi būti priskirta sektoriams, kuriems nebūdinga nutekėjimo rizika;
2) jei šiluma tiekiama į šilumos paskirstymo tinklus, sektoriams, kuriems būdinga nutekėjimo rizika, reikia priskirti bendro tiekiamos šilumos kiekio dalį, atitinkančią bendro šilumos, kurią tinklo eksploatuotojas tiekia atitinkamu tiekimo laikotarpiu pagal 8 straipsnio 1 dalį, kiekio dalį, tiekiamą sektoriaus, kuriam būdinga nutekėjimo rizika, klientams; kitais atvejais ši šiluma turi būti priskirta sektoriams, kuriems nebūdinga nutekėjimo rizika.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Ieškovė pagrindinėje byloje EDW eksploatuoja didelio našumo pramoninę termofikacinę jėgainę, kurioje naudojami dujiniai varikliai ir kuriai taikoma Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema (toliau – ATLPS). Ši termofikacinė jėgainė kaip papildomą įrangą apima ir aušintuvus, be kita ko, absorbcinius aušintuvus (toliau – aušintuvai), kurie šilumą paverčia šalčiu. Šie aušintuvai neišskiria šiltnamio efektą sukeliančių dujų.
Minėta termofikacinė jėgainė aptarnauja tik
Global Foundries
puslaidininkių gamyklą, kuri nepriklauso EDW.
Global Foundries
, kuriai netaikoma ATLPS, veikla priskiriama sektoriui, kuriam pagal sprendimus 2010/2 ir 2014/746 būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika.
Konkrečiai kalbant, termofikacinė jėgainė gaminta 80 °C karštą vandenį ir garus. Iš katilo šis 80 °C karštas vanduo, viena vertus, tiesiogiai tiekiamas
Global Foundries
ir, kita vertus, kartu su garais tiekiamas į termofikacinės jėgainės aušintuvus. Šie aušintuvai 5 °C arba 11 °C vandeniu vėsina
Global Foundries
, siekiant gaminti puslaidininkius. 32 °C šiltas vanduo taip pat gaminamas kartu su aušintuvų atiduodama šiluma bei naudojant šilumą, kuri 11 °C arba 17 °C temperatūros vandens forma grįžta
Global Foundries
aušinimo grandine į šiuos aušintuvus.
Išduodant
BImSchG
reikalaujamą leidimą, termofikacinė jėgainė ir papildoma įranga dėl joms veikiant keliamo triukšmo laikomos sudarančiomis vieną ir tą patį įrenginį.
2012 m. sausio 19 d. EDW pateikė
Deutsche Emissionshandelsstelle
(Vokietijos apyvartinių taršos leidimų pardavimo tarnyba, toliau –
DEHSt
) prašymą nemokamai suteikti apyvartinių taršos leidimų; ši pagal nuostatas, susijusias su įrenginio technologinio proceso dalimi, susijusia su šilumos santykiniu taršos rodikliu, 2014 m. vasario 17 d. sprendimu nemokamai suteikė 63770 apyvartinių taršos leidimų, o 2017 m. balandžio 28 d. sprendimu dėl skundo – 14 497 papildomų apyvartinių taršos leidimų.
Be kita ko, sprendime dėl apyvartinių taršos leidimų suteikimo ir sprendime dėl skundo
DEHSt
laikėsi nuomonės, kad absorbciniai aušintuvai yra EDW įrenginio, kuriam taikoma ATLPS, dalis. Be to, ji atsisakė sektoriams ir jų pošakiams, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, taikomos vėsinimo, aušintuvų tiekiamo
Global Foundries
, sistemos. Be to,
DEHSt
atsisakė suteikti teises šilumos srautams iš šilto 32 °C vandens, nes šiluma gaunama veikiant aušintuvams. Iš EDW paprašytos šilumos kiekio ji taip pat atėmė šilumos importą iš įrenginio, kuriam netaikoma ATLPS.
2017 m. rugpjūčio 9 d. pareikštu ieškiniu
Verwaltungsgericht Berlin
(Berlyno administracinis teismas, Vokietija) EDW toliau prašė suteikti 121013 papildomų nemokamų apyvartinių taršos leidimų.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jo nagrinėjamo ginčo sprendimas visų pirma priklauso nuo to, ar su Direktyva 2003/87, būtent su jos 2 straipsnio 1 dalimi ir 3 straipsnio e punktu, suderinama nacionalinės teisės nuostata, kurioje numatyta, kad siekiant nustatyti įrenginio, kuriam taikoma ATLPS, ribas prireikus turi būti atsižvelgiama į įrenginių specifikacijas, nurodytas pagal kitas nacionalines nuostatas, susijusias su tarša, išduotame leidime, dėl ko į šio įrenginio ribas gali būti įtraukta papildoma įranga, kaip antai pagrindinėje byloje aptariami aušintuvai, neišmetanti šiltnamio efektą sukeliančių dujų. Šis teismas nurodo, kad klausimas, ar šie aušintuvai yra pagrindinėje byloje aptariamo įrenginio, kuriam taikoma ATLPS, viduje ar išorėje, turi reikšmės apyvartinių taršos leidimų skaičiui, kurį EDW gali nemokamai gauti.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl tvarkos, pagal kurią nustatomas su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusioms įrenginio technologinio proceso dalims nemokamai suteikiamų apyvartinių taršos leidimų skaičius. Be kita ko, jam kyla klausimas, kaip, atsižvelgiant į iš įrenginių, kuriems netaikoma ATLPS, importuotą šilumą, reikia apskaičiuoti ir taikyti patikslintąją kvotą, nurodytą duomenų rinkimo šablone, ir, konkrečiai kalbant, ar reikia laikytis bendro požiūrio į atitinkamo įrenginio šilumos srautus, o gal siekiant apskaičiuoti šį šilumos importą galima atskirti šiuos skirtingus srautus.
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas dėl sistemos, taikomos sektoriams arba jų pošakiams, kuriems būdinga „didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika“, įgyvendinimo sąlygų, taikant Sprendimo 2011/278 6 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą, kiek tai susiję su EDW aušintuvų gaminamu ir
Global Foundries
tiekiamu vėsinimu.
Šiomis aplinkybėmis
Verwaltungsgericht Berlin
(Berlyno administracinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Direktyvos 2003/87/EB 2 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad su ja suderinama tokia norma, kaip [TEHG] 2 straipsnio 4 dalies pirmas sakinys, kuriame numatyta, kad įrenginiui, kuriam išduotas leidimas pagal [
BImSchg
], taip pat taikoma [ATLPS] tiek, kiek leidimas galioja ir papildomai įrangai, kuri neišmeta šiltnamio efektą sukeliančių dujų?
2.
Jei į pirmąjį klausimą bus atsakyta teigiamai:
Ar iš Komisijos sukurtame [duomenų rinkimo šablone] numatytų ir valstybėms narėms privalomų nurodymų, kaip apskaičiuoti patikslintąją kvotą <…> iš įrenginių, kuriems netaikoma [ATLPS], importuotai šilumai, matyti, kad ši kvota privalo būti taikoma visai įrenginyje, kuriam taikoma [ATLPS], pagamintai šilumai ir tada, kai importuotą šilumą galima aiškiai priskirti prie vieno iš kelių lengvai identifikuojamų ir atskirai apskaitomų šilumos srautų ir (arba) prie įrenginio viduje suvartojamos šilumos?
3.
Ar Sprendimo 2011/278/ES 6 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą reikia aiškinti taip, kad su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies procesas, kurio metu gaminama šiluma, yra skirtas sektoriui ir jo pošakiui, dėl kurio Sprendimu 2010/2/ES yra pripažinta, kad jam būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, jeigu ši šiluma naudojama šalčiui gaminti, o šaltis suvartojamas įrenginio, kuriam netaikoma apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, sektoriuje ar jo pošakyje, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika?
Ar Komisijos sprendimo 2011/278/ES 6 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos taikymui turi reikšmės tai, ar šalčio gamyba vyksta tik įrenginio, kuriam taikoma [ATLPS], ribose?“
Procesas Teisingumo Teisme
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašė Teisingumo Teismo šią bylą nagrinėti pagal pagreitintą procedūrą, kaip numatyta Procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalyje.
Grįsdamas savo prašymą jis teigė, kad pagal Vokietijos jurisprudenciją teisės į nemokamus apyvartinius taršos leidimus prarandamos, jei dėl jų nepriimama sprendimo dėl suteikimo iki kitų metų, einančių po trečiojo prekybos laikotarpio pabaigos, balandžio 30 d., nes nėra nuostatų, leidžiančių jas perkelti į ketvirtąjį prekybos laikotarpį. Todėl, jeigu toks aiškinimas atitiktų Sąjungos teisę, EDW, nesant iki 2021 m. balandžio 30 d.
res judicata
galią įgijusio sprendimo, galėtų prarasti papildomų nemokamų apyvartinių taršos leidimų, į kuriuos pretenduoja. Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad šis klausimas kyla daugelyje jo nagrinėjamų bylų.
Kaip nurodyta Procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalyje, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašymu arba išimties tvarka savo iniciatyva Teisingumo Teismo pirmininkas, išklausęs teisėją pranešėją ir generalinį advokatą, gali nuspręsti nagrinėti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pagal pagreitintą procedūrą, nukrypstant nuo šio reglamento nuostatų, jeigu dėl bylos pobūdžio reikia, kad ji būtų greitai išnagrinėta.
2020 m. sausio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininkas, išklausęs teisėją pranešėją ir generalinį advokatą, nusprendė atmesti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo prašymą šią bylą nagrinėti pagal pagreitintą procedūrą.
Šis sprendimas motyvuotas tuo, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nurodytos priežastys neįrodo, jog šioje byloje buvo įvykdytos Procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos (pagal analogiją žr. 2021 m. vasario 25 d. Sprendimo Gmina Wrocław (Uzufrukto teisės pakeitimas),
C‑604/19
,
EU:C:2021:132
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad vien teisės subjektų suinteresuotumas, nors ir teisėtas, kuo greičiau nustatyti iš Sąjungos teisės kylančių teisių apimtį negali įrodyti, kad egzistuoja išimtinė aplinkybė, kaip tai suprantama pagal Procedūros reglamento 105 straipsnio 1 dalį (2019 m. sausio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties VW(Teisė turėti advokatą, jeigu jis neatvyksta),
C‑659/18
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2019:45
,
punktas).
Šiuo klausimu aplinkybė, kad EDW ieškinį pareiškė 2017 m. birželio 1 d., t. y. daugiau nei prieš dvejus su puse metų iki to laiko, kai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nusprendė Teisingumo Teismui pateikti šį prašymą priimti prejudicinį sprendimą, dar labiau sumažina pagrindinės bylos skubą (pagal analogiją žr. 2019 m. sausio 18 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties Adusbef ir kt.,
C‑686/18
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2019:68
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Be to, iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad vien ekonominiai interesai, nesvarbu, kokie svarbūs ir teisėti, negali pateisinti pagreitintos procedūros taikymo (šiuo klausimu žr. 2021 m. vasario 25 d. Sprendimo Gmina Wrocław (Uzufrukto teisės pakeitimas),
C‑604/19
,
EU:C:2021:132
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Kita vertus, iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad vien tai, jog yra daug asmenų ar teisinių situacijų, kuriuos gali paveikti sprendimas, nacionalinio teismo turimas priimti po kreipimosi į Teisingumo Teismą su prašymu priimti prejudicinį sprendimą, savaime negali būti išimtinė aplinkybė, kuri galėtų pateisinti pagreitintos procedūros taikymą (šiuo klausimu žr. 2020 m. gruodžio 8 d. Sprendimo Staatsanwaltschaft Wien (Suklastoti mokėjimo nurodymai),
C‑584/19
,
EU:C:2020:1002
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2003/87 2 straipsnio 1 dalis ir 3 straipsnio e punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos leidžiama į įrenginio, kuriam taikoma ATLPS, ribas įtraukti papildomą įrangą, kuri neišmeta šiltnamio efektą sukeliančių dujų.
Nagrinėjamu atveju pagrindinėje byloje nagrinėjamuose nacionalinės teisės aktuose numatyta, kad įrenginio ribos, kiek tai susiję su ATLPS taikymu, nustatomos pagal specifikacijas, nurodytas šiam įrenginiui išduotame leidime pagal kitus nacionalinės teisės aktus, susijusius su tarša. Todėl pagrindinėje byloje nagrinėjami aušintuvai, kurie neišmeta šiltnamio efektą sukeliančių dujų, yra įtraukti į įrenginio ribas, kiek tai susiję su šiuo leidimu, dėl jų skleidžiamo triukšmo.
Primintina, kad šios direktyvos 2003/87/EB 3 straipsnio e punkte „įrenginys“ apibrėžiamas kaip stacionarusis techninis įrenginys, kuriame vykdoma vienos arba daugiau iš I priede išvardytų rūšių veikla ir bet kokios tiesiogiai su ja susijusios kitos veiklos rūšys, kurios techniniu požiūriu yra susijusios su toje vietoje vykdoma veikla ir galėtų turėti įtakos emisijai ir teršimui.
Taigi, kadangi juose nevykdoma jokios šiame I priede nurodytos veiklos, įrenginiai, kaip antai pagrindinėje byloje nagrinėjami aušintuvai, gali būti įtraukti į įrenginį, kuriam taikoma ATLPS, tik jeigu jų veikla visų pirma yra tiesiogiai susijusi su minėtame I priede nurodyta veikla, vykdoma įrenginyje, ir kai šis tiesioginis ryšys pasireiškia tuo, kad egzistuoja techninis ryšys, t. y. atitinkamų veiklos rūšių ryšys prisideda prie šios direktyvos I priede nurodytos veiklos bendro techninio proceso vientisumo (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 29 d. Sprendimo Granarolo,
C‑617/19
,
EU:C:2021:338
,
ir
punktus).
Be to, jeigu šie kriterijai tenkinami, kiek tai susiję su trečiuoju kriterijumi, kad atitinkama veikla turi galėti daryti įtaką emisijoms ir taršai, reikia pažymėti, kad pagal Direktyvos 2003/87 2 straipsnio 1 dalį, kuriame apibrėžta šios direktyvos taikymo sritis, ši direktyva taikoma jos II priede išvardytų šiltnamio efektą sukeliančių dujų „emisijoms“, tarp kurių yra CO
, „išmetam[as] vykdant šios direktyvos I priede nurodytas veiklos rūšis“ (2019 m. birželio 20 d. Sprendimo ExxonMobil Production Deutschland,
C‑682/17
,
EU:C:2019:518
,
punktas ir nurodyta jurisprudencija).
Taigi Teisingumo Teismas nusprendė, kad minėtame I priede nurodyta veikla patenka į minėtos direktyvos, vadinasi, ir į ATLPS, taikymo sritį tik jeigu dėl jos atsiranda šiltnamio efektą sukeliančių dujų „emisijos“, išvardytos direktyvos II priede (2018 m. vasario 28 d. Sprendimo Trinseo Deutschland,
C‑577/16
,
EU:C:2018:127
,
punktas).
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas, aišku, nustatęs, kad į įrenginį gali būti įtraukta veikla, tiesiogiai susijusi su jame vykdoma Direktyvos 2003/87 I priede nurodyta veikla, numatė, kad ATLPS gali apimti veiklą, kuri neatitinka šios direktyvos taikymo sritį apibrėžiančių sąlygų, visų pirma tų, kurios nenumatytos šiame I priede (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 9 d. Sprendimo Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ,
C‑158/15
,
EU:C:2016:422
,
ir
punktus).
Vis dėlto iš to negalima daryti išvados, kad trečiasis kriterijus, numatytas minėtos direktyvos 3 straipsnio e punkte, yra tenkinamas, jei vykdant atitinkamą veiklą, nors ir susidaro emisijos ir tarša, neišmetama tų pačių direktyvos II priede išvardytų šiltnamio efektą sukeliančių dujų.
Iš tiesų pagal Direktyvos 2003/87 3 straipsnio b punktą „emisijos“ šioje direktyvoje suprantamos kaip šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimas į atmosferą iš įrenginio šaltinių. Iš paties šios nuostatos teksto matyti, kad „emisijos“, kaip jos suprantamos pagal tą nuostatą, suponuoja šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimą į atmosferą iš įrenginio (2019 m. vasario 6 d. Nutarties Solvay Chemicals,
C‑561/18
,
EU:C:2019:101
,
punktas ir nurodyta jurisprudencija).
Taigi būtent atsižvelgiant į šią apibrėžtį turi būti aiškinamos šios direktyvos 3 straipsnio e punkte nurodytos emisijos ir teršimas, kurie dėl to gali būti susiję tik su minėtos direktyvos II priede išvardytomis šiltnamio efektą sukeliančiomis dujomis.
Vadinasi, pagrindinėje byloje aptariamų aušintuvų veikimo keliamas triukšmas netenkina trečiojo kriterijaus, susijusio su įtaka emisijoms ir teršimui, šiuo klausimu reikalaujamo Direktyvos 2003/87 3 straipsnio e punkte. O dėl šios priežasties EDW aušintuvai ir termofikacinė jėgainė negali būti laikomi vienu ir tuo pačiu įrenginiu ATLPS taikymo tikslais.
Taigi tokie aušintuvai negali būti laikomi įtrauktais į įrenginį, kuriam taikoma ATLPS, vien dėl to, kad, kaip numatyta pagrindinėje byloje nagrinėjamuose nacionalinės teisės aktuose, dėl tokio skleidžiamo triukšmo jie laikomi patenkančiais į įrenginio ribas, kiek tai susiję su leidimu, suteiktu pagal kitus nacionalinės teisės aktus dėl taršos.
Reikia patikslinti, kad šios išvados negali paneigti Vokietijos vyriausybės pateiktas argumentas, kad, atsižvelgiant į Sąjungos teisės aktų leidėjo valią Direktyvos 2003/87 3 straipsnio e punkte įtvirtinti iš esmės tokią pačią sąvokos „įrenginys“ apibrėžtį pagal šią direktyvą kaip ir galiojančią Sąjungos teisės aktuose, susijusiuose su integruotos taršos prevencijos ir sumažinimo įgyvendinimu, visų pirma direktyvose 96/61 ir 2010/75, leidžiama ATLPS taikymo tikslais išlaikyti atitinkamo įrenginio ribas, kurios jau buvo nustatytos remiantis nacionalinėmis nuostatomis, įgyvendinančiomis šias direktyvas.
Pirma, reikia konstatuoti, kad Direktyvos 2003/87 8 straipsnyje numatyta, kad jeigu įrenginiais vykdomos Direktyvos 96/61, paskutinį kartą pakeistos Direktyva 2010/75, I priede nurodytos veiklos rūšys, išduodamos leidimus valstybės narės imasi būtinų priemonių, siekdamos, kad šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimo išdavimo sąlygos ir tvarka būtų derinamos su numatytosiomis taikyti Direktyvoje 96/61.
Vis dėlto ši procedūrinė nuostata negali pakeisti materialinių ATLPS taikymo sąlygų, visų pirma kiek tai susiję su įrenginių, kuriems ji taikoma, ribų nustatymu.
Antra, šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Direktyvos 96/61 2 straipsnio 2 ir 5 dalyse ir Direktyvos 2010/75 3 straipsnio 2 ir 4 dalyse atitinkamai numačius, kad, viena vertus, sąvoka „tarša“ yra žmonių veiklos sukeliamas tiesioginis arba netiesioginis medžiagų, virpesių, šilumos arba triukšmo skleidimas ore, vandenyje ar žemėje, galintis pakenkti žmonių sveikatai arba aplinkos kokybei, darantis žalą materialiajam turtui, žalojantis gamtą ir trukdantis teisėtai ja naudotis, ir, kita vertus, sąvoka „teršalų išmetimas“ yra medžiagų, virpesių, šilumos arba triukšmo tiesioginis arba netiesioginis išmetimas iš organizuotų arba pasklidųjų taršos šaltinių į orą, vandenį arba žemę, šios direktyvos grindžiamos platesniu šių sąvokų vertinimu nei tas, kuris vyrauja Direktyvoje 2003/87.
Pritarus Vokietijos vyriausybės argumentui, nurodytam šio sprendimo 59 punkte, būtų panaikintas ATLPS ribų veiksmingumas, šiuo atveju kiek tai susiję su šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimu, kurias nustatė Sąjungos teisės aktų leidėjas, taigi, kaip savo išvados 49 punkte nurodė generalinis advokatas, būtų nepaisoma skirtingų, pirma, Direktyvos 2003/87 ir, antra, direktyvų 96/61 ir 2010/75, tikslų.
Tokiu atveju reikia pažymėti, kad su sąlyga, jog šis apribojimas taikomas emisijoms ir teršimui, susijusiems su Direktyvos 2003/87 II priede išvardytomis šiltnamio efektą sukeliančioms dujomis, iš šios direktyvos 3 straipsnio e punkto formuluotės matyti, kad nereikia siaurai aiškinti sąlygų, kuriomis šiame straipsnyje nurodytas trečiasis kriterijus gali būti laikomas tenkinamu.
Iš tiesų, viena vertus, šioje nuostatoje nereikalaujama, kad vykdant atitinkamą veiklą būtų išmetamos šiltnamio efektą sukeliančios dujos; reikia tik įtakos šiuo atžvilgiu. Kita vertus, kadangi veikla turi tik galėti daryti tokią įtaką, pagal šį kriterijų nereikalaujama nustatyti realios įtakos emisijoms ir taršai; reikia, kad galėtų būti nustatyta tik tokios įtakos galimybė.
Darytina išvada, kad jei tenkinami kiti Direktyvos 2003/87 3 straipsnio e punkte numatyti kriterijai, veikla, kuri gali turėti įtakos dėl šios direktyvos I priede numatytos veiklos išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekiui, gali būti įtraukta į to paties įrenginio, kaip ir pastaroji veikla, ribas.
Be to, tokį aiškinimą patvirtina ATLPS siekiami tikslai. Šiuo klausimu iš pradžių reikia priminti, kad Direktyvos 2003/87 tikslas – sukurti apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą, kuria siekiama sumažinti į atmosferą išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį tiek, kad jis būtų tokio lygio, kad pavojingas antropogeninis poveikis nesutrikdytų klimato sistemos, ir kurios galutinis tikslas yra aplinkos apsauga (2020 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Ingredion Germany,
C‑320/19
,
EU:C:2020:983
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Ši sistema grindžiama ekonomine logika, pagal kurią visi jos dalyviai skatinami išmesti mažesnį šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, nei jie turi teisę pagal iš pradžių suteiktus leidimus, kad galėtų juos perleisti kitiems dalyviams, kurių emisija viršija jiems suteiktų leidimų skaičių (2020 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Ingredion Germany,
C‑320/19
,
EU:C:2020:983
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šiomis šių tikslų įgyvendinimo aplinkybėmis pažymėtina, kad, kaip matyti iš Direktyvos 2003/87 20 konstatuojamosios dalies ir 10a straipsnio 1 dalies, ja siekiama skatinti mažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį ir gerinti energijos panaudojimo efektyvumą, atsižvelgiant į pažangiausias technologijas (šiuo klausimu žr. 2018 m. sausio 18 d. Sprendimo INEOS,
C‑58/17
,
EU:C:2018:19
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją; 2018 m. balandžio 12 d. Sprendimo PPC Power,
C‑302/17
,
EU:C:2018:245
,
punktą ir 2018 m. birželio 21 d. Sprendimo Lenkija / Parlamentas ir Taryba,
C‑5/16
,
EU:C:2018:483
,
punktą).
Tokiomis aplinkybėmis, kai lygis, kuriuo veiklos vykdytojas vykdo šios direktyvos I priede nurodytą veiklą, taigi, ir iš jos susidarančių šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų lygis, priklauso nuo veiklos, kuri nenumatyta šiame priede ir kuri, remiantis kitais šios direktyvos 3 straipsnio e punkte nurodytais kriterijais, primintais šio sprendimo 50 punkte, yra tiesiogiai su ja susijusi ir dėl to, kad egzistuoja techninis ryšys, integruota į bendrą techninį procesą, negalima atmesti galimybės, kad nors veikla, kuri nenurodyta šiame priede, pati nesudaro šiltnamio efektą sukeliančių dujų, ATLPS dalyvis gali būti skatinamas gerinti savo veiklą, kad būtų sumažinti jos poreikiai, susiję su tame pačiame I priede numatyta veikla, taigi, ir dėl šios veiklos susidarančios emisijos.
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismo turimos informacijos matyti, kad dalis EDW pramoninės termofikacinės jėgainės gaminamos šilumos gaunama siekiant patenkinti jos aušintuvų poreikius, todėl tokie poreikiai lemia šios jėgainės veiklos lygį, taigi, ir išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį.
Kaip savo išvados 65 punkte pažymėjo generalinis advokatas, galima manyti, kad aušintuvai gali daryti poveikį emisijoms ir taršai, todėl, jei tenkinami kiti Direktyvos 2003/87 3 straipsnio e punkte nustatyti kriterijai, šie aušintuvai ir EDW šiluminė jėgainė sudaro vieną ir tą patį įrenginį, o tai prireikus turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2003/87 2 straipsnio 1 dalis ir 3 straipsnio e punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos leidžiama į įrenginio, kuriam taikoma ATLPS, ribas įtraukti papildomą įrangą, neišmetančią šiltnamio efektą sukeliančių dujų, jeigu ji tenkina šios direktyvos 3 straipsnio e punkte numatytus kriterijus ir visų pirma jei gali daryti įtaką emisijoms ir teršimui, susijusiems su šiltnamio efektą sukeliančiomis dujomis, išvardytomis šios direktyvos II priede.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar net jei išmatuojama šiluma, importuota iš įrenginio, kuriam netaikoma ATLPS, gali būti priskirta prie konkretaus šilumos srauto, Komisijos pagal Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 5 dalį parengtame duomenų rinkimo šablone nurodyta patikslintoji kvota yra viena kvota, kuri, be kita ko, siekiant apskaičiuoti nemokamų apyvartinių taršos leidimų skaičių įrenginio technologinio proceso daliai, susijusiai su šilumos santykiniu taršos rodikliu, turi būti apskaičiuojama ir taikoma laikantis bendro požiūrio į šios įrenginio technologinio proceso dalies šilumos srautus.
Konkrečiai kalbant, šis teismas siekia sužinoti, ar tiek, kiek pagrindinėje byloje nagrinėjami aušintuvai patenka į įrenginio ribas, reikia laikytis tokio bendro požiūrio, nors iš
Global Foundries
gautos šilumos 11 °C ar 17 °C temperatūros vandens forma importas gali būti įtrauktas į šilumos, susijusios su šiltu 32 °C vandeniu, kurį gamina termofikacinės jėgainės aušintuvai, srautą.
Pirmiausia reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 3 dalį, nepažeidžiant, be kita ko, šio straipsnio 4 dalies, elektros energijos gamybos įrenginiams, kaip jie suprantami pagal šios direktyvos 3 straipsnio u punktą, nemokami apyvartiniai taršos leidimai nesuteikiami. Pagal šią 4 dalį nemokami apyvartiniai taršos leidimai suteikiami centriniam šildymui ir didelio naudingumo termofikacijai, kaip apibrėžta Direktyvoje 2004/8, siekiant patenkinti ekonomiškai pagrįstą paklausą, palyginti su šilumos gamyba ir vėsinimu.
Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktos informacijos matyti, kad EDW eksploatuoja labai produktyvią pramoninę termofikacinę jėgainę, todėl bet kuriuo atveju jai taikomos Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 4 dalies nuostatos, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Pateikus šias pirmines pastabas, reikia konstatuoti, kad Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad kiekvienam esamam įrenginiui, atitinkančiam nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal šios direktyvos 10a straipsnį sąlygas, valstybės narės iš veiklos vykdytojų surenka visus 2005 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d. laikotarpio arba, jei taikytina, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpio kiekvienų metų, kuriais įrenginys veikė, šio sprendimo IV priede išvardytų parametrų duomenis ir atitinkamą informaciją.
Be to, pagal šio 7 straipsnio 5 dalies antrą pastraipą valstybės narės gali pareikalauti, kad veiklos vykdytojas naudotų elektroninį šabloną, arba nurodyti konkretų duomenų teikimo rinkmenos formatą. Vis dėlto valstybės narės priima duomenis, kuriuos veiklos vykdytojas pateikia naudodamasis elektroniniu šablonu arba rinkmenos formatu ir kuriuos Komisija prašo pateikti pagal šį straipsnį, nebent pagal valstybės narės šabloną arba nurodytąjį rinkmenos formatą reikia pateikti bent tuos pačius duomenis.
Šiuo atveju iš Teisingumo Teismo turimos informacijos matyti, kad
DEHSt
patvirtino Komisijos paskelbtą duomenų rinkimo šabloną, kuriame patikslintoji kvota numatyta E skyriaus „EnergyFlows“ – Data on Energy Input, Measurable Heat and Electricity“ („Energijos srautai“ – Duomenys apie energijos sąnaudas, išmatuojamą šilumą ir elektros energiją) II.2 skirsnio „Complete balance of measurable heat at the installation“ („Išsami išmatuojamos šilumos įrenginyje apžvalga“) j punkte.
Siekiant atsakyti į antrąjį klausimą, reikia pažymėti, pirma, kad Sprendimo 2011/278 6 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, jog šiame sprendime valstybės narės kiekvieną įrenginį, atitinkantį nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo sąlygas pagal Direktyvos 2003/87 10a straipsnį, padalija į vieną ar daugiau šioje nuostatoje nurodytų įrenginio technologinio proceso dalių pagal poreikius; tarp šių yra su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis, kuria remiantis buvo nemokamai suteiktas apyvartinis taršos leidimas, dėl ko kilo ginčas.
Šiuo klausimu minėto sprendimo 3 straipsnio c punkte sąvoka „su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ apibrėžiama kaip sąnaudos, produkcija ir dėl to atsirandančios šiltnamio efektą sukeliančios dujos, kurių neapima su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis, siejamos su toliau nurodytos išmatuojamos šilumos gamyba ir importu iš įrenginio ar kito vieneto, kuriems taikoma Sąjungos sistema, arba ir su jos importu, ir su gamyba; išmatuojama šiluma turi būti suvartojama įrenginyje produktams gaminti, mechaninei energijai (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti) gauti, taip pat šildymui arba vėsinimui (išskyrus suvartojamą elektros energijos gamybai), arba eksportuojama į įrenginį ar kitą vienetą, kuriam Sąjungos sistema netaikoma, išskyrus eksportuojamą elektros energijai gaminti.
Be to, su sąlyga, kad tai patikrins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pagrindinėje byloje nagrinėjamas įrenginys yra „esamas įrenginys“, kaip tai suprantama pagal Sprendimo 2011/278 3 straipsnio a punktą, kaip jis turi būti aiškinamas atsižvelgiant į Direktyvos 2003/87 3 straipsnio e punktą.
Pagal šio sprendimo 10 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies b punkto i papunktį preliminarus metinis nemokamai technologinio proceso daliai suteiktinų apyvartinių taršos leidimų skaičius apskaičiuojamas remiantis duomenimis, surinktais pagal šio sprendimo 7 straipsnį, ir atitinka išmatuojamos šilumos santykinio taršos rodiklio vertę, nurodytą I priede, padaugintą iš suvartotos šilumos ankstesnio laikotarpio su šiluma susijusio veiklos lygio vertės.
Pagal šio sprendimo 9 straipsnio 3 dalį su šiluma susijęs ankstesnio laikotarpio veiklos lygis iš esmės yra įrenginyje ankstesniu baziniu laikotarpiu per metus pagamintos arba iš kito įrenginio, kuriam taikoma Sąjungos sistema, importuotos išmatuojamos šilumos, suvartotos įrenginyje produktams gaminti, mechaninei energijai gaminti (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), šildyti arba vėsinti (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), kiekio mediana, arba ir pagaminto, ir importuoto kiekio mediana, arba į įrenginius ar kitus vienetus, kuriems Sąjungos sistema netaikoma, eksportuotos išmatuojamos šilumos kiekio (išskyrus eksportuotą elektros energijai gaminti) mediana.
Taigi reikia konstatuoti, kad pagal šią nuostatą nemokamai apyvartiniai taršos leidimai suteikiami pagal kriterijus, sudarančius sąvoką „su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“, kaip ji suprantama pagal Sprendimo 2011/278 3 straipsnio c punktą, atlikus bendrą, o ne atskirą atitinkamo įrenginio šilumos srauto vertinimą.
Antra, atsižvelgiant į tai, kas minėta, reikia pažymėti, kad Komisijos paskelbtas duomenų rinkimo šablonas atitinka šiame sprendime numatytus reikalavimus siekiant nustatyti nemokamų apyvartinių taršos leidimų, kurių gali prašyti su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies operatorius, skaičių.
Iš tiesų pagal šį duomenų rinkimo šabloną reikalaujama, visų pirma pagal E skyriaus II.2 skirsnio a–e punktus, viena vertus, apskaičiuoti visą įrenginyje išmatuojamą šilumą ir, kita vertus, nustatyti „ratio of „ETS heat“ to „Total heat“ (toliau – „šilumos, kuriai taikoma ATLPS“, kvota „iš visos šilumos“), kuri atitinka šios išmatuojamos šilumos dalies, kuriai gali būti skiriami nemokamai apyvartiniai taršos leidimai, santykį su visa turima išmatuojama šiluma.
Iš tiesų, remiantis minėtu sprendimu, suteikiant šiuos leidimus galima atsižvelgti tik į išmatuojamą šilumą, pagamintą atitinkamame įrenginyje, ir išmatuojamą šilumą, importuotą iš įrenginio, kuriam taikoma ATLPS, išskyrus išmatuojamą šilumą iš vienetų, kuriems ji netaikoma. Nagrinėjamu atveju ši kvota nustatyta siekiant atsižvelgti į iš
Global Foundries
importuotos šilumos kiekį, į kurį negalima atsižvelgti apskaičiuojant apyvartinius taršos leidimus, kurie turi būti suteikti nemokamai, nes
Global Foundries
netaikoma ATLPS.
Vis dėlto minėtą kvotą reikia patikslinti, nes, atsižvelgiant į naudojimą, kuriam ji skirta, reikia atimti tam tikrus šios turimos išmatuojamos šilumos kiekius apskaičiuojant nemokamą apyvartinių taršos leidimų skaičių pagal Sprendimo 2011/278 nuostatas. Duomenų rinkimo šablono E skyriaus II.2 skirsnio f–h punktuose numatyta apskaičiuoti išmatuojamos šilumos dalį, įrenginyje suvartotą elektros energijai gaminti, su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies sunaudotą dalį ir dalį, eksportuojamą į įrenginį, kuriam taikoma ATLPS.
Prireikus taip pat reikia nustatyti, kiek išmatuojama šiluma, kuri nėra įtraukiama atsižvelgiant į jos naudojimo paskirtį, gaunama iš šilumos kiekio, suteikiančio teisę nemokamai gauti apyvartinių taršos leidimų.
Šiuo tikslu, jei to negalima nustatyti remiantis realiu šilumos srautų vertinimu, reikia remtis „šilumos, kuriai taikoma ATLPS“, kvota „iš visos šilumos“, apskaičiuotos duomenų rinkimo šablono E skyriaus II.2 skirsnio e punkte, kaip tai visų pirma numatyta šio II.2 skirsnio f punkte, pagal išmatuojamos šilumos dalį, suvartotą įrenginyje elektros energijai gaminti.
Remiantis šio II.2 skirsnio f–h punktuose apskaičiuotais duomenimis, j punkte numatyta patikslintoji kvota leidžia, atsižvelgiant į išmatuojamos šilumos kiekius, kurie neturi būti įtraukti paisant jų naudojimo paskirties, pagal šio II.2 skirsnio i punktą nustatyti išmatuojamos šilumos kvotą, kuri leistina pagal savo kilmę, palyginti su visa išmatuojama šiluma įrenginyje.
Iš to matyti, kad patikslintoji kvota yra viena kvota, apskaičiuota ir taikoma atsižvelgiant į bendrą su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies šilumos srautą.
Iš tiesų, kaip išvados 82 punkte teigia generalinis advokatas, duomenų rinkimo šablono E skyriaus II.2 skirsnio o punkte numatyta, kad galiausiai patikslintoji kvota, siekiant nustatyti šilumos kiekį, tenkantį su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusiai įrenginio technologinio proceso daliai, taikoma visam šilumos kiekiui, kuris potencialiai gali tekti su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusiai įrenginio technologinio proceso daliai, kuris atitinka, viena vertus, įrenginyje suvartotos išmatuojamos šilumos, tenkinančios reikalavimus dėl nemokamo leidimų suteikimo, kiekio ir, kita vertus, išmatuojamos šilumos, eksportuotos į įrenginius ar vienetus, kuriems netaikoma ATLPS, kiekio sumą.
Tokios išvados nepaneigia, priešingai, nei teigia EDW, 2011 m. balandžio 14 d. ir birželio 29 d.
Guidance Document no 3 on the harmonised free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Data collection guidance)
(Gairės Nr. 3 dėl suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo Europos Sąjungoje po 2012 m. (Duomenų rinkimo gairės)), pateiktos Komisijos interneto svetainėje.
Iš tiesų, kaip matyti iš šio sprendimo 91 ir 92 punktų, viename iš išsamios apžvalgos išmatuojamos šilumos įrenginyje etapų siekiama nustatyti, kiek išmatuojama šiluma, kuri nėra įtraukiama atsižvelgiant į jos naudojimo paskirtį, gaunama iš šilumos kiekio, suteikiančio teisę nemokamai gauti apyvartinių taršos leidimų. Šiame etape reikia atlikti veiksmingą šilumos srautų vertinimą arba, nesant tokios galimybės, remtis „šilumos, kuriai taikoma ATLPS“, kvota „iš visos šilumos“, apskaičiuotos duomenų rinkimo šablono E skyriaus II.2 skirsnio e punkte.
Būtent atsižvelgiant į šią operaciją reikia suprasti nuorodą, pateiktą
Guidance Document Nr. 3 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Data collection guidance)
(Gairės Nr. 3 dėl suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo Europos Sąjungoje po 2012 m. (Duomenų rinkimo gairės) 46 puslapyje, pagal kurią ši kvota būtina tik tuo atveju, jei neįmanoma aiškiai nustatyti, kurios skirtingų šilumos srautų atskirai paimtos dalys yra pagamintos įrenginiuose, kuriems taikoma ATLPS, ir už jų ribų.
Taigi ši nuoroda susijusi su bendru požiūriu į su atitinkamos šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies šilumos srautus ir iš to negalima daryti išvados, kad ji leidžia suteikti nemokamai apyvartinius taršos leidimus, atsižvelgiant į atskirą šių skirtingų šilumos srautų vertinimą, kuris, be to, pažeistų Sprendimo 2011/278 reikalavimus, primintus šio sprendimo 86 punkte.
Atsižvelgiant į tai, kas minėta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip: net jei išmatuojama šiluma, importuota iš įrenginio, kuriam netaikoma ATLPS, gali būti priskirta prie konkretaus šilumos srauto, Komisijos pagal Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 5 dalį parengtame duomenų rinkimo šablone nurodyta patikslintoji kvota yra viena kvota, kuri, be kita ko, siekiant apskaičiuoti nemokamų apyvartinių taršos leidimų skaičių įrenginio technologinio proceso daliai, susijusiai su šilumos santykiniu taršos rodikliu, turi būti apskaičiuojama ir taikoma laikantis bendro požiūrio į šios įrenginio technologinio proceso dalies šilumos srautus.
Dėl trečiojo klausimo
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sprendimo 2011/278 6 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa turi būti aiškinama taip, kad su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies procesas skirtas sektoriui arba jo pošakiui, kuriam būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, jeigu šis procesas susijęs su šiluma, suvartota siekiant gaminti eksportuotą ir įrenginyje, kuriam netaikoma ATLPS ir kuris priklauso sektoriui arba jo pošakiui su būdinga didele anglies dioksido nutekėjimo rizika, suvartojamą šaltį.
Reikia priminti, kad pagal Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 11 dalį 2013 m. nemokamai suteiktų apyvartinių taršos leidimų skaičius pagal šio straipsnio 4–7 dalis atitiko 80 % leidimų skaičiaus, nustatyto pagal šio straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones. Paskui, siekiant, kad 2027 m. nemokamų apyvartinių taršos leidimų visai nebūtų skiriama, nemokamai suteikiamų leidimų skaičius mažėjo kiekvienais metais vienodomis dalimis, taigi 2020 m. suteikta 30 % nemokamų apyvartinių taršos leidimų.
Minėtos direktyvos 10a straipsnio 12 dalyje numatyta tokios taisyklės išimtis. 2013 m. ir kiekvienais paskesniais metais iki 2020 m. įrenginiams sektoriuose arba jų pošakiuose, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, nemokamai suteikta iki 100 % pagal 1 dalį nustatytų apyvartinių taršos leidimų.
Šiuo klausimu Sprendimo 2011/278 6 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje numatyta, kad valstybės narės aiškiai atskiria, kurie su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusių įrenginio technologinio proceso dalių procesai yra skirti sektoriams arba jų pošakiams su būdinga didele anglies dioksido nutekėjimo rizika, kaip nustatyta Sprendime 2010/2. Be to, pagal šios nuostatos trečią pastraipą, jei ATLPS priklausančiame įrenginyje pagaminta išmatuojama šiluma ir ji eksportuota į įrenginį arba kitą vienetą, kuris nepriklauso šiai sistemai, valstybės narės laiko, kad atitinkamas su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies procesas, per kurį pagaminta ta šiluma, nėra skirtas sektoriams ar pošakiams su būdinga didele anglies dioksido nutekėjimo rizika, nebent kompetentinga institucija yra įsitikinusi, kad išmatuojamos šilumos vartotojas priklauso tokiam sektoriui arba pošakiui.
Darytina išvada, kad bet kuriuo atveju, norint pasinaudoti nuostatomis, susijusiomis su sektoriais arba jų pošakiais, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, reikia, kad eksportuotą išmatuojamą šilumą sunaudotų vienetas, priklausantis sektoriui ar jo pošakiui, kuriam tokia rizika būdinga.
Pagal Sprendimo 2011/278 3 straipsnio c punkte numatytą sąvokos „su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ apibrėžtį tokia įrenginio technologinio proceso dalis apima išmatuojamos šilumos, naudojamos vėsinti, vartojimą.
Taigi, priešingai, nei teigia EDW, ir, kaip savo išvados 91 ir 92 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, iš to darytina išvada, kad vieneto, kuris priklauso sektoriui ar jo pošakiui, kuriam būdinga tokia rizika, šalčio vartojimas neprilygsta šilumos suvartojimui. Šiluma vartojama įrenginyje, kuriame šaltis gaminamas siekiant jį eksportuoti į tokį vienetą. Todėl procesas, susijęs su taip suvartota šiluma, negali būti laikomas skirtu sektoriui ar jo pošakiui, kuriam būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, kaip tai suprantama pagal minėto sprendimo 6 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą.
Nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad būtent EDW aušintuvuose vartojama išmatuojama šiluma, būtina šalčiui, kuris eksportuojamas į
Global Foundries
gamyklą, gaminti, todėl dėl tokio vartojimo neturi būti taikomos nuostatos, susijusios su sektoriais arba jų pošakiais, kuriems būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika.
Priešingai, nei teigia EDW, Komisijos dokumentas „Frequently Asked Questions on Free Allocation Rules for the ES ETS post 2020“ („Dažniausiai užduodami klausimai dėl nemokamo leidimų suteikimo taisyklių Europos Sąjungoje po 2020 m.“) negali leisti suabejoti tokia išvada. Iš tiesų, kaip savo išvados 95–97 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, be to, kad šis dokumentas neturi privalomosios galios ir susijęs su vėlesniu nei pagrindinėje byloje nagrinėjamu prekybos laikotarpiu, reikia konstatuoti, kad jame daroma nuoroda į Deleguotojo reglamento 2019/331 VII priedo 7.1 skirsnį ir jis turi būti aiškinamas taip, kad, kai šiluma vartojama vėsinti absorbcija pagrįstame vėsinimo procese, kaip nagrinėjamas EDW aušintuvuose, tai laikoma šilumą naudojančiu procesu.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Sprendimo 2011/278 6 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa turi būti aiškinama taip, kad su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies procesas neskirtas sektoriui ar jo pošakiui, kuriam būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, jeigu šis procesas susijęs su šiluma, suvartota siekiant gaminti eksportuotą ir įrenginyje, kuriam netaikoma ATLPS ir kuris priklauso sektoriui arba jo pošakiui su būdinga didele anglies dioksido nutekėjimo rizika, suvartojamą šaltį, nes šis vienetas nėra šilumos vartotojas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

1.
2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, iš dalies pakeistos 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/29/EB, 2 straipsnio 1 dalis ir 3 straipsnio e punktas turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos leidžiama į įrenginio, kuriam taikoma Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, ribas įtraukti papildomą įrangą, neišmetančią šiltnamio efektą sukeliančių dujų, jeigu ji tenkina šios iš dalies pakeistos direktyvos 3 straipsnio e punkte numatytus kriterijus ir visų pirma jei gali daryti įtaką emisijoms ir teršimui, susijusiems su šiltnamio efektą sukeliančiomis dujomis, išvardytomis šios iš dalies pakeistos direktyvos II priede.

2.
Net jei išmatuojama šiluma, importuota iš įrenginio, kuriam netaikoma Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema, gali būti priskirta prie konkretaus šilumos srauto, Komisijos pagal 2011 m. balandžio 27 d. Sprendimo 2011/278/ES, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės, 7 straipsnio 5 dalį parengtame duomenų rinkimo šablone nurodyta patikslintoji kvota yra viena kvota, kuri, be kita ko, siekiant apskaičiuoti nemokamų apyvartinių taršos leidimų skaičių įrenginio technologinio proceso daliai, susijusiai su šilumos santykiniu taršos rodikliu, turi būti apskaičiuojama ir taikoma laikantis bendro požiūrio į šios įrenginio technologinio proceso dalies šilumos srautus.

3.
Sprendimo 2011/278 6 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa turi būti aiškinama taip, kad su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalies procesas neskirtas sektoriui ar jo pošakiui, kuriam būdinga didelė anglies dioksido nutekėjimo rizika, jeigu šis procesas susijęs su šiluma, suvartota siekiant gaminti eksportuotą ir įrenginyje, kuriam netaikoma Europos Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema ir kuris priklauso sektoriui arba jo pošakiui su būdinga didele anglies dioksido nutekėjimo rizika, suvartojamą šaltį, nes šis vienetas nėra šilumos vartotojas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.