CELEX: 62020CJ0340
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP)
Ribojamosios priemonės Irano Islamo Respublikai
Reglamentas (EB) Nr. 423/2007
Asmenų, subjektų ar organizacijų, kuriuos Europos Sąjungos Taryba pripažino dalyvaujančiais platinant branduolinį ginklą, lėšų įšaldymas
Sąvokos „lėšų įšaldymas“ ir „ekonominių išteklių įšaldymas“
Galimybė taikyti apsaugos priemonę įšaldytoms lėšoms ir įšaldytiems ekonominiams ištekliams
Skola, atsiradusi anksčiau, nei buvo įšaldytos lėšos, ir nesusijusi su Irano branduoline ir balistine programa

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2007 m. balandžio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui (
OL L 103, 2007, p. 1
) 1 straipsnio h, j punktų ir 7 straipsnio 1 dalies, 2010 m. spalio 25 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 423/2007 (
OL L 281, 2010, p. 1
), 1 straipsnio h, i punktų ir 16 straipsnio 1 dalies ir 2012 m. kovo 23 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas (ES) Nr. 961/2010 (
OL L 88, 2012, p. 1
), 1 straipsnio j, k punktų ir 23 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Bank Sepah
, Teherane (Iranas) įsteigtos bendrovės, ginčą su
Overseas Financial Limited
ir
Oaktree Finance Limited
, įsteigtomis Delavero valstijoje (Jungtinės Valstijos), dėl galimybės be išankstinio kompetentingos nacionalinės institucijos leidimo taikyti apsaugos priemones lėšoms ir ekonominiams ištekliams, įšaldytiems taikant ribojamąsias priemones Irano Islamo Respublikai.
Teisinis pagrindas
Tarptautinė teisė
Siekdama daryti spaudimą Irano Islamo Respublikai, kad ji nutrauktų branduolinių ginklų platinimo riziką keliančią veiklą ir branduolinių ginklų tiekimo sistemų kūrimo veiklą, 2006 m. gruodžio 23 d. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba (toliau – Saugumo Taryba), vadovaudamasi Jungtinių Tautų Chartijos VII skyriaus 41 straipsniu, priėmė Rezoliuciją 1737 (2006), kuria šiai valstybei nustatomos tam tikros ribojamosios priemonės.
Pagal šios rezoliucijos 2 ir 12 punktus Saugumo Taryba:
„2. Šiomis aplinkybėmis
nusprendžia
, kad Iranas turi nedelsdamas sustabdyti savo branduolinę veiklą, susijusią su branduolinių ginklų platinimo rizika <…>
<…>
12. Nusprendžia, kad visos valstybės narės turi įšaldyti lėšas, kitą finansinį turtą ir ekonominius išteklius, esančius jų teritorijoje šios rezoliucijos priėmimo dieną ar būsimus joje vėliau, kurie priklauso ar kuriuos kontroliuoja asmenys ar subjektai, numatyti priede, ar kiti asmenys ar subjektai, kurie, kaip nustatė Taryba arba [Sankcijų] Komitetas, dalyvauja, yra tiesiogiai susiję ar teikia paramą, įskaitant neteisėtas priemones <…>, Irano branduolinei veiklai, susijusiai su branduolinių ginklų platinimo rizika, ir branduolinių ginklų tiekimo sistemų kūrimo veiklai, arba asmenys ar subjektai, veikiantys pirmiau minėtų asmenų vardu ar jų nurodymu, ar subjektai, kurie yra šių asmenų nuosavybė arba jų kontroliuojami; taip pat nusprendžia, kad visos valstybės turi stengtis sutrukdyti savo piliečiams ar jų teritorijoje esantiems asmenims ar subjektams, leisti pirmiau minėtiems asmenims ar subjektams arba jų naudai naudotis lėšomis, finansiniu turtu ar ekonominiais ištekliais.“
2007 m. kovo 24 d. Saugumo Tarybos rezoliucijoje 1747 (2007)
Bank Sepah
įtrauktas į subjektų, kurie dalyvauja Irano branduolinėje arba balistinių raketų programoje ir kurių turtas turi būti įšaldytas, sąrašą.
Sąjungos teisė
Bendroji pozicija 2007/140/BUSP
Įgyvendindama Rezoliuciją 1737 (2006), Europos Sąjungos Taryba priėmė 2007 m. vasario 27 d. Bendrąją poziciją 2007/140/BUSP dėl ribojančių priemonių Iranui (
OL L 61, 2007, p. 49
).
Šios bendrosios pozicijos 1 ir 9 konstatuojamosiose dalyje buvo nurodyta:
„(1)
2006 m. gruodžio 23 d. <…> Saugumo Taryba priėmė Rezoliuciją 1737 (2006) <…>, kuria Iranas raginamas nedelsiant nutraukti kai kurią branduolinę veiklą, susijusią su padidinta platinimo rizika, ir nustatomos tam tikros ribojančios priemonės Iranui.
<…>
(9)
[Rezoliucijoje 1737 (2006)] taip pat nustatyta, kad įšaldomos lėšos, kitas finansinis turtas ir ekonominiai ištekliai, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai priklauso, kuriuos turi, valdo ar kontroliuoja asmenys ar subjektai, kurie, kaip nustatė Saugumo Taryba arba [Sankcijų] Komitetas, dalyvauja, yra tiesiogiai susiję ar teikia paramą, taip pat ir neteisėtomis priemonėmis, Irano branduolinei veiklai, susijusiai su padidinta platinimo rizika, ar branduolinių ginklų pristatymo sistemų kūrimu, arba asmenys ar subjektai, veikiantys pirmiau minėtų asmenų vardu ar jų nurodymu, [ar] kurie yra šių asmenų nuosavybė arba yra jų kontroliuojami; joje taip pat nustatyta, kad tokiems asmenims ar subjektams arba jų naudai neleidžiama naudotis jokiomis lėšomis, finansiniu turtu ar ekonominiais ištekliais.“
Šios bendrosios pozicijos 5 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Įšaldomos visos lėšos ir ekonominiai ištekliai, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai priklauso, arba kuriuos turi, valdo ar kontroliuoja:
a)
asmenys ir subjektai, nurodyti [Rezoliucijos] 1737 (2006) priede, taip pat kiti asmenys ir subjektai, kuriuos Saugumo Taryba arba [Sankcijų] Komitetas įvardijo pagal [Rezoliucijos] 1737 (2006) 12 punktą; tokie asmenys arba subjektai išvardyti I priede,
<…>“
Reglamentas Nr. 423/2007
Remdamasi Bendrąja pozicija 2007/140, Taryba priėmė Reglamentą Nr. 423/2007, kuris įsigaliojo 2007 m. balandžio 20 d.
Šio reglamento 3 konstatuojamojoje dalyje buvo nurodyta:
„[Bendrojoje pozicijoje 2007/140 numatytos ribojamosios priemonės] patenka į Europos bendrijos steigimo sutarties taikymo sritį, todėl siekiant, kad ekonominės veiklos vykdytojai visose valstybėse narėse jas taikytų vienodai, būtina priimti Bendrijos teisės aktą joms įgyvendinti Bendrijos mastu.“
Minėto reglamento 1 straipsnio h ir j punktuose buvo numatyta:
„Šiame reglamente taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
<…>
h)
lėšų įšaldymas – bet kokios formos lėšų judėjimo, pervedimo, keitimo, naudojimo, galimybės pasinaudoti ar operavimo jomis pakeičiant jų dydį, sumą, vietą, nuosavybės teisę, valdymą, pobūdį, paskirtį arba atliekant kitus pakeitimus, kurie leistų naudotis lėšomis, įskaitant investicijų portfelio valdymą, uždraudimas;
<…>
j)
ekonominių išteklių įšaldymas – draudimas naudoti ekonominius išteklius lėšoms, prekėms ar paslaugoms įsigyti bet kokiu būdu, įskaitant jų pardavimą, nuomą arba įkeitimą [hipoteką], tačiau tuo neapsiribojant“.
To paties reglamento 7 straipsnyje buvo numatyta:
„1.   Įšaldomos visos IV priede nurodytiems asmenims, subjektams ir organizacijoms priklausančios, jų turimos, jų valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai. Į IV priedą įtraukiami asmenys, subjektai ir organizacijos, kurias pagal <…> rezoliucijos 1737 (2006) 12 dalį nurodė <…> Saugumo Taryba arba Sankcijų komitetas.
<…>
3.   IV ir V prieduose nurodytiems fiziniams arba juridiniams asmenims, subjektams arba organizacijoms, arba jų naudai neleidžiama nei tiesiogiai, nei netiesiogiai naudotis jokiomis lėšomis arba ekonominiais ištekliais.
4.   Draudžiama sąmoningai ir apgalvotai dalyvauti veikloje, kurios tikslas arba poveikis yra tiesiogiai arba netiesiogiai apeiti 1, 2 ir 3 dalyse minimas priemones.“
Reglamento Nr. 423/2007 8 straipsnyje išdėstyta:
„Nukrypdamos nuo 7 straipsnio, kompetentingos valstybių narių institucijos, kaip nurodyta III priede pateiktuose tinklalapiuose, gali nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą, jeigu laikomasi šių sąlygų:
a)
lėšos arba ekonominiai ištekliai yra iki 2006 m. gruodžio 23 d. teismine, administracine arba arbitražo tvarka nustatyto turto sulaikymo, arba iki tos dienos priimto teismo, administracinio arba arbitražo sprendimo objektas;
<…>“
Šio reglamento 9 straipsnyje buvo numatyta:
„Nukrypdamos nuo 7 straipsnio ir su sąlyga, kad IV arba V priede nurodytas asmuo, subjektas arba organizacija privalo atlikti mokėjimą pagal sutartį arba susitarimą, kuris buvo atitinkamo asmens, subjekto arba organizacijos sudarytas, arba įpareigojimą, kuris buvo atitinkamam asmeniui, subjektui arba organizacijai nustatytas iki datos, kai atitinkamą asmenį, subjektą arba organizaciją nurodė Sankcijų komitetas, Saugumo Taryba arba Taryba, kompetentingos valstybių narių institucijos, kaip nurodyta III priede pateiktuose tinklalapiuose, jų manymu tinkamomis sąlygomis gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą, jeigu laikomasi šių sąlygų:
a)
atitinkama kompetentinga institucija nustatė, kad:
i)
lėšos arba ekonominiai ištekliai bus naudojami IV arba V priede nurodyto asmens, subjekto arba organizacijos mokėjimui atlikti;
ii)
sutarties, susitarimo arba įpareigojimo vykdymu nebus prisidedama prie I ir II prieduose nurodytų prekių ir technologijų gamybos, pardavimo, pirkimo, perdavimo, eksporto, importo, transportavimo arba naudojimo; ir
iii)
mokėjimu nepažeidžiama 7 straipsnio 3 dalis;
b)
jeigu taikoma 7 straipsnio 1 dalis, atitinkama valstybė narė pranešė Sankcijų komitetui apie šį sprendimą ir ketinimą suteikti leidimą, o Sankcijų komitetas nepareiškė prieštaravimo dėl tokių veiksmų per dešimt darbo dienų po pranešimo pateikimo; ir
c)
jeigu taikoma 7 straipsnio 2 dalis, atitinkama valstybė narė bent prieš dvi savaites iki leidimo suteikimo pranešė kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie tokį savo kompetentingos institucijos nutarimą ir ketinimą suteikti leidimą.“
Minėto reglamento 10 straipsnyje buvo nurodyta:
„1.   Nukrypdamos nuo 7 straipsnio nuostatų kompetentingos valstybių narių institucijos, kaip nurodyta III priede pateiktuose tinklalapiuose, gali jų manymu tinkamomis sąlygomis leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą arba leisti naudotis tam tikromis įšaldytomis lėšomis arba ekonominiais ištekliais, jeigu laikomasi šių sąlygų:
a)
atitinkama kompetentinga institucija nustatė, kad lėšos arba ekonominiai ištekliai yra:
i)
reikalingi IV arba V priede nurodytų asmenų ir nuo jų priklausomų šeimos narių pagrindiniams poreikiams tenkinti, įskaitant mokėjimus už maisto produktus, nuomą arba hipoteką [hipotekinį kreditą], vaistus ir gydymą, mokesčius, draudimo įmokas ir mokesčius už komunalines paslaugas;
ii)
skirti išskirtinai pagrįstiems profesiniams mokesčiams sumokėti ir patirtoms išlaidoms, susijusioms su teisinių paslaugų teikimu, kompensuoti; arba
iii)
skirti išimtinai mokesčiams arba paslaugų mokesčiams už kasdieninį įšaldytų lėšų arba ekonominių išteklių laikymą ar tvarkymą sumokėti; ir
<…>
2.   Nukrypdamos nuo 7 straipsnio nuostatų kompetentingos valstybių narių institucijos, kaip nurodyta III priede pateiktuose tinklalapiuose, jų manymu tinkamomis sąlygomis, gali leisti nutraukti tam tikrų lėšų arba ekonominių išteklių įšaldymą arba leisti naudotis tam tikromis lėšomis arba ekonominiais ištekliais, jeigu jos nustatė, kad lėšos arba ekonominiai ištekliai reikalingi ypatingosioms išlaidoms, su sąlyga, kad:
a)
jeigu leidimas susijęs su IV priede nurodytu asmeniu, subjektu arba organizacija, atitinkama valstybė narė pranešė apie šį nutarimą Sankcijų komitetui ir Sankcijų komitetas šį sprendimą patvirtino; ir
b)
jeigu leidimas susijęs su V priede nurodytu asmeniu, subjektu arba organizacija, kompetentinga institucija prieš dvi savaites iki leidimo suteikimo pranešė kitoms kompetentingoms valstybių narių institucijoms ir Komisijai apie motyvus, kuriais buvo grindžiamas nutarimas suteikti specialius leidimus.
<…>“
Priėmus Rezoliuciją 1747 (2007) Taryba priėmė 2007 m. balandžio 23 d. Bendrąją poziciją 2007/246/BUSP, kuria iš dalies pakeičiama Bendroji pozicija 2007/140 (
OL L 106, 2007, p. 67
).
Europos Komisija priėmė 2007 m. balandžio 20 d. Reglamentą (EB) Nr. 441/2007, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 423/2007 (
OL L 104, 2007, p. 28
). Reglamentu Nr. 441/2007
Bank Sepah
buvo įtrauktas į Reglamento Nr. 423/2007 IV priede pateiktą sąrašą.
2010 m. spalio 25 d. Taryba priėmė Reglamentą Nr. 961/2010, kuriuo panaikintas Reglamentas Nr. 423/2007. Reglamentas Nr. 961/2010 savo ruožtu panaikintas Reglamentu Nr. 267/2012.
Reglamento Nr. 961/2010 1 straipsnio h, i punktai ir 16 straipsnis ir Reglamento Nr. 267/2012 1 straipsnio j, k punktai ir 23 straipsnis yra iš esmės identiški Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio h, j punktams ir 7 straipsniui.
Bank Sepah
pavadinimas įtrauktas į Reglamento Nr. 961/2010 VII priede ir Reglamento Nr. 267/2012 VIII priede pateiktus sąrašus.
Prancūzijos teisė
Civilinio proceso vykdymo kodeksas
Civilinio proceso vykdymo kodekso L. 521-1 straipsnyje nustatyta:
„Prevencinis areštas gali būti taikomas visam skolininkui priklausančiam kilnojamajam, materialiajam ar nematerialiajam turtui. Dėl to jis tampa įšaldytas. <…>“
Šio kodekso L. 522-1 straipsnyje numatyta:
„Kreditorius, kuris gavo arba turi vykdomąjį dokumentą, kuriame konstatuojamas fiksuoto dydžio ir vykdytinas reikalavimas, gali parduoti įšaldytą turtą, neviršydamas reikalavimo sumos.“
Minėto kodekso 523-1 straipsnyje nurodyta:
„Jeigu areštas susijęs su reikalavimu sumokėti pinigų sumą, arešto veiksmas reiškia, kad ji įšaldoma neviršijant teismo leidžiamos sumos arba, kai toks leidimas nebūtinas, neviršijant sumos, dėl kurios pritaikytas areštas. Areštas turi Civilinio kodekso 2350 straipsnyje numatytas įkaitu užtikrinto skolinio įsipareigojimo pasekmes.“
Pagal Civilinio proceso vykdymo kodekso L. 531-1 straipsnį:
„Teisminė prievolių įvykdymo užtikrinimo priemonė gali būti apsaugos sumetimais taikoma nekilnojamajam turtui, komerciniams ištekliams, akcijoms, akcinio kapitalo dalims ir vertybiniams popieriams.“
Šio kodekso L. 531-2 straipsnyje numatyta:
„Turtas, kuriam taikoma teisminė prievolių įvykdymo užtikrinimo priemonė, gali būti perleidžiamas. Atlygis mokamas ir paskirstomas
Conseil d’État
(Valstybės Taryba) dekrete nustatytomis sąlygomis.
Vis dėlto, pardavus vertybinius popierius, įrašytus į įgalioto tarpininko atidarytą ir tvarkomą sąskaitą, gautas atlygis gali būti naudojamas kitiems vertybiniams popieriams, kuriais pakeičiami parduoti vertybiniai popieriai, įsigyti.“
Civilinis kodeksas
Civilinio kodekso 2333 straipsnyje numatyta:
„Užtikrinimas – tai susitarimas, kuriuo davėjas suteikia kreditoriui teisę reikalauti pirmumo tvarka, palyginti su kitais davėjo kreditoriais, patenkinti jo skolinius reikalavimus iš konkretaus kilnojamojo turto arba viso esamo ar būsimo materialaus kilnojamojo turto.
<…>“
Šio kodekso 2350 straipsnyje numatyta:
„Sumų, daiktų ar vertybinių popierių deponavimas ar įkeitimas, teismo nurodytas kaip garantija arba kaip apsaugos priemonė, turi specialią paskirtį ir suteikia pirmumo teisę, kaip tai suprantama pagal 2333 straipsnį.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2007 m. balandžio 26 d. sprendimu
Cour d’appel de Paris
(Paryžiaus apeliacinis teismas, Prancūzija) priteisė iš
Bank Sepah
bendrovėms
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
atitinkamai 2500000 Jungtinių Valstijų dolerių (USD) (apie 1800000 EUR) ir 1500000 USD (apie 1100000 EUR) sumas su teisės aktuose nustatytomis palūkanomis, skaičiuojamomis nuo minėtos dienos.
2007 m.–2011 m. gavusios dalį sumų, 2011 m. gruodžio 2 d.
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
paprašė
ministre chargé de l’Économie
(ekonomikos ministras, Prancūzija) leisti pagal Reglamento Nr. 423/2007 8 straipsnį nutraukti mokėtino likučio įšaldymą.
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
pareiškė ieškinį
tribunal administratif de Paris
(Paryžiaus administracinis teismas, Prancūzija), prašydamos panaikinti implicitinį sprendimą atmesti jų prašymą. 2013 m. spalio 21 d. sprendimu šis teismas ieškinį atmetė.
2016 m. gegužės 17 d.
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
įteikė
Bank Sepah
nurodymus sumokėti prieš taikant priverstinį turto areštą ir pardavimą, o 2016 m. liepos 5 d. inicijavo arešto ir išieškotinų skolų pervedimo išieškotojui procedūras ir akcininkų teisių ir vertybinių popierių, saugomų Prancūzijos banko, arešto procedūrą. 2017 m. sausio 9 d. sprendimu vykdymo bylą nagrinėjantis
tribunal de grande instance de Paris
(Paryžiaus apygardos teismas, Prancūzija) teisėjas patvirtino šiuos areštus ir jų sumą, įskaitant 2007 m. balandžio 26 d.
Cour d‘appel de Paris
(Paryžiaus apeliacinis teismas) sprendimu nustatytas palūkanas. Nors
Bank Sepah
manė, kad privalo sumokėti visas iš jo priteistas pagrindines sumas, jis buvo įsitikinęs, kad neturi mokėti palūkanų, todėl skundė vykdymo priemones šiam vykdymo bylą nagrinėjančiam teisėjui. Jis, be kita ko, nurodė, kad iš jo negali būti priteistos palūkanos, nes jis negalėjo sumokėti skolos dėl
force majeure
atvejo, kurį lėmė jo lėšų įšaldymas Reglamentu Nr. 423/2007, todėl šių palūkanų skaičiavimas turėjo būti sustabdytas.
Kadangi minėtas vykdymo bylą nagrinėjantis teisėjas atmetė šiuos argumentus,
Bank Sepah
pateikė apeliacinį skundą. 2018 m. kovo 8 d. sprendimu
Cour d’appel de Paris
(Paryžiaus apeliacinis teismas) atmetė šį apeliacinį skundą, motyvuodamas tuo, kad laikinas
Bank Sepah
negalėjimas naudotis lėšomis ir ekonominiais ištekliais neturėjo įtakos palūkanų skaičiavimui.
Be to, šis teismas pažymėjo, kad, pirma, penkerių metų senaties terminas taikomas šios bylos aplinkybėms ir, antra, niekas nedraudė
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
kreiptis dėl apsaugos vykdymo priemonių, kurios galėjo nutraukti šį senaties terminą. Kadangi iki 2016 m. gegužės 17 d. nurodymų sumokėti tokių priemonių nebuvo imtasi,
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
galėjo reikalauti tik nuo 2011 m. gegužės 17 d., t. y. per penkerius metus iki minėtų nurodymų, apskaičiuotų palūkanų.
Ir
Bank Sepah
, ir
Overseas Financial
bei
Oaktree Finance
padavė kasacinius skundus
Cour de cassation
(Kasacinis teismas, Prancūzija).
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
ginčija minėto sprendimo dėl apeliacinio skundo dalį, susijusią su penkerių metų senaties terminu dėl palūkanų.
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad pagrindinės bylos baigtis priklauso nuo to, ar
Overseas Financial
ir
Oaktree Finance
galėjo nutraukti senaties termino eigą, taikydamos apsaugos arba priverstinio išieškojimo priemonę įšaldytam
Bank Sepah
turtui.
Šis teismas pažymi, kad nei Reglamente Nr. 423/2007, nei reglamentuose Nr. 961/2010 ir Nr. 267/2012 nėra aiškiai draudžiama kreditoriui inicijuoti apsaugos ar priverstinio išieškojimo priemonių. Atsižvelgiant į sąvokų „lėšų įšaldymas“ ir „ekonominių išteklių įšaldymas“ apibrėžtis šiuose aktuose, negalima atmesti galimybės, kad priemonės, kurioms netaikomas nė vienas iš šiose apibrėžtyse nurodytų draudimų, gali būti taikomos įšaldytam turtui.
Konkrečiau kalbant, jam kyla klausimas dėl galimybės be išankstinio leidimo imtis priemonių, kurios neturi išieškotinų skolų pervedimo išieškotojui poveikio, kaip antai teisminių prievolių įvykdymo užtikrinimo priemonių ir prevencinio arešto. Iš tiesų, viena vertus, teisminė prievolių įvykdymo užtikrinimo priemonė, nesvarbu, ar taikoma nekilnojamajam turtui (hipoteka), komerciniams ištekliams ar akcinio kapitalo dalims ir vertybiniams popieriams (įkeitimas), nereiškia atitinkamo turto ar teisių turėtojo pareigos juos perleisti ir neturi poveikio jo teisei pasirinkti asmenį, kuriam perleidžiamas tas turtas ar teisės. Ji tik reiškia, kad kai perleidžiamas turtas ar teisės, kurioms ši priemonė taikoma, asmens, prašančio taikyti tokią priemonę, skolinis reikalavimas turi būti patenkintas pirmumo tvarka remiantis perleidimo kaina. Kita vertus, kalbant apie prevencinį areštą, pažymėtina, kad jis taip pat neturi išieškotinų skolų pervedimo išieškotojui poveikio, nes areštuotas turtas, skoliniai reikalavimai ir teisės lieka skolininko nuosavybė, ir sukelia įkaitu užtikrinto skolinio įsipareigojimo pasekmių, todėl turi specialią paskirtį ir suteikia pirmumo teisę pagal Civilinį kodeksą.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar dėl tokių priemonių nėra pakeičiama lėšų, į kurias tokios priemonės nukreiptos, „paskirtis“, kaip tai suprantama pagal sąvokos „lėšų įšaldymas“ apibrėžtį, ar apskritai dėl tokių priemonių taikymo neatsiranda galimybės „naudotis“ įšaldytomis lėšomis ir ekonominiais ištekliais, kaip tai suprantama pagal reglamentus Nr. 423/2007, 961/2010 ir 267/2012. Be to, jam kyla klausimas, ar, siekiant atsakyti į šį klausimą, svarbi aplinkybė, kad skolinio reikalavimo pagrindas nesusijęs su Irano branduoline ir balistine programa ir atsirado iki
Bank Sepah
turto įšaldymo.
Tokiomis aplinkybėmis
Cour de cassation
(Kasacinis teismas, Prancūzija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1)
Ar [Reglamento Nr. 423/2007] 1 straipsnio h ir j punktus ir 7 straipsnio 1 dalį, [Reglamento Nr. 961/2010] 1 straipsnio i ir h punktus ir 16 straipsnio 1 dalį, taip pat [Reglamento Nr. 267/2012] 1 straipsnio k ir j punktus ir 23 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiama be išankstinio kompetentingos nacionalinės institucijos leidimo taikyti įšaldytam turtui išieškotinų skolų pervedimo išieškotojui poveikio neturinčias priemones, kaip antai <…> Civilinio proceso vykdymo kodekse įtvirtintas teismines prievolių įvykdymo užtikrinimo priemones arba prevencinį areštą?
2)
Ar siekiant atsakyti į pirmąjį klausimą svarbu tai, kad skolos, išieškotinos iš asmens ar subjekto, kurio turtas įšaldytas, atsiradimo priežastis nėra susijusi su Irano branduoline ir balistine programa ir atsirado prieš priimant [Rezoliuciją 1737 (2006)]?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 1 dalį, siejamą su šio reglamento 1 straipsnio h ir j punktais, Reglamento Nr. 961/2010 16 straipsnio 1 dalį, siejamą su šio reglamento 1 straipsnio h ir i punktais, ir Reglamento Nr. 267/2012 23 straipsnio 1 dalį, siejamą su šio reglamento 1 straipsnio j ir k punktais, reikia aiškinti taip, kad pagal jas draudžiama be išankstinio kompetentingos nacionalinės institucijos leidimo lėšoms ir ekonominiams ištekliams, įšaldytiems remiantis bendra užsienio ir saugumo politika, taikyti apsaugos priemones, kuriomis įtvirtinama atitinkamo kreditoriaus teisė gauti mokėjimą pirmumo tvarka, palyginti su kitais kreditoriais, net jei dėl tokių priemonių turtas nenustoja būti skolininko nuosavybė.
Pirmiausia reikia pažymėti: kadangi pirmesniame punkte nurodytos reglamentų Nr. 961/2010 ir Nr. 267/2012 nuostatos iš esmės identiškos Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio h ir j punktams ir 7 straipsnio 1 daliai, argumentai dėl pastarojo reglamento nuostatų taikomi ir pirmųjų dviejų reglamentų nuostatoms.
Pažymėtina, kad Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 1 dalyje numatyta: įšaldomos visos šio reglamento IV priede nurodytiems asmenims, subjektams ir organizacijoms priklausančios, jų turimos, jų valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
Sąvokos „lėšų įšaldymas“ ir „ekonominių išteklių įšaldymas“ apibrėžtos atitinkamai šio reglamento 1 straipsnio h punkte ir 1 straipsnio j punkte.
Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio h punkte „lėšų įšaldymas“ apibrėžtas kaip „bet kokios formos lėšų judėjimo, pervedimo, keitimo, naudojimo, galimybės pasinaudoti ar operavimo jomis pakeičiant jų dydį, sumą, vietą, nuosavybės teisę, valdymą, pobūdį, paskirtį arba atliekant kitus pakeitimus, kurie leistų naudotis lėšomis, įskaitant investicijų portfelio valdymą, uždraudimas“.
Iš šios apibrėžties matyti, kad lėšų įšaldymu siekiama kuo labiau apriboti sandorius, kurie gali būti atliekami naudojant įšaldytas lėšas, o tai patvirtina didelis nurodytų atvejų skaičius ir žodžių junginys „bet kokios“. Kalbant apie priemones, kuriomis siekiama apriboti šiuos sandorius, pažymėtina, kad jas taip pat plačiai apibrėžė Sąjungos teisės aktų leidėjas.
Tai, kas išdėstyta, taip pat galioja ir sąvokai „ekonominių išteklių įšaldymas“. Ši sąvoka apibrėžta Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio j punkte: „draudimas naudoti ekonominius išteklius lėšoms, prekėms ar paslaugoms įsigyti bet kokiu būdu, įskaitant jų pardavimą, nuomą arba įkeitimą [hipoteką], tačiau tuo neapsiribojant“.
Darytina išvada, kad Reglamente Nr. 423/2007 vartojamos „lėšų įšaldymo“ ir „ekonominių išteklių įšaldymo“ sąvokos apibrėžtos labai plačiai.
Kalbant apie priemones, kaip antai nagrinėjamas pagrindinėje byloje, kuriomis atitinkamam kreditoriui suteikiama teisė gauti mokėjimą pirmumo tvarka, palyginti su kitais kreditoriais, reikia konstatuoti, kad, kaip savo išvados 55–61 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, dėl tokių priemonių pasikeičia įšaldytų lėšų paskirtis ir leidžiama naudoti įšaldytus ekonominius išteklius turtui, prekėms ar paslaugoms įsigyti.
Darytina išvada, kad tokias priemones apima sąvokos „lėšų įšaldymas“ ir „ekonominių išteklių įšaldymas“, kaip jos suprantamos pagal Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio h ir j punktus ir 7 straipsnio 1 dalį.
Aplinkybė, kad dėl tokių priemonių turtas nenustoja būti skolininko nuosavybė, negali paneigti šios išvados.
Iš tiesų, viena vertus, sąvoka „lėšų įšaldymas“ apima bet kokį lėšų panaudojimą, dėl kurio, be kita ko, pasikeičia šių lėšų paskirtis, net jeigu dėl tokio lėšų panaudojimo turtas nenustoja būti skolininko nuosavybė.
Kita vertus, kiek tai susiję su sąvokos „ekonominių išteklių įšaldymas“ apibrėžtimi, pažymėtina, kad joje kaip pavyzdys nurodytas ekonominių išteklių naudojimas, įskaitant jų hipoteką. Vis dėlto tokia priemonė nereiškia, kad turtas nustoja būti skolininko nuosavybė.
Todėl reikia konstatuoti, kad pačios sąvokų „lėšų įšaldymas“ ir „ekonominių išteklių įšaldymas“ apibrėžtys apima, be kita ko, priemones, dėl kurių turtas nenustoja būti skolininko nuosavybė.
Tokį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 423/2007, įgyvendinančio Irano Islamo Respublikai nustatytas ribojamąsias priemones, tikslai.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Reglamentu Nr. 423/2007, kaip numatyta jo 3 konstatuojamojoje dalyje, įgyvendinama Bendroji pozicija 2007/140, priimta tam, kad Europos Sąjungoje būtų pasiekti Rezoliucijos 1737 (2006) tikslai, taigi juo siekiama įgyvendinti šią rezoliuciją. Todėl aiškinant šį reglamentą reikia atsižvelgti į minėtos rezoliucijos tekstą ir tikslus (2011 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Afrasiabi ir kt.,
C‑72/11
,
EU:C:2011:874
,
punktas).
Vis dėlto ir iš Rezoliucijos 1737 (2006), ypač jos 2 ir 12 punktų, ir iš Bendrosios pozicijos 2007/140, ypač jos pirmos ir devintos konstatuojamųjų dalių, teksto matyti, kad Irano Islamo Respublikos atžvilgiu priimtos ribojamosios priemonės yra prevencinio pobūdžio, nes jomis siekiama užkirsti kelią branduolinių ginklų platinimo rizikai šioje valstybėje (2011 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Afrasiabi ir kt.,
C‑72/11
,
EU:C:2011:874
,
punktas).
Taigi lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymo priemonėmis siekiama neleisti, kad turtas, kuriam taikoma įšaldymo priemonė, galėtų būti naudojamas siekiant gauti lėšų, prekių ar paslaugų, kurias panaudojus galėtų būti prisidedama prie branduolinių ginklų platinimo Irane, su kuriuo kovoti siekiama pagal Rezoliuciją 1737 (2006), Bendrąją poziciją 2007/140 ir Reglamentą Nr. 423/2007 (2011 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Afrasiabi ir kt.,
C‑72/11
,
EU:C:2011:874
,
punktas).
Kaip pažymėjo generalinis advokatas išvados 50 punkte, siekiant šių tikslų ne tik teisėta, bet ir būtina, kad sąvokų „lėšų įšaldymas“ ir „ekonominių išteklių įšaldymas“ apibrėžtys būtų aiškinamos plačiai, nes reikia užkirsti kelią bet kokiam įšaldyto turto naudojimui, kuris leistų apeiti nagrinėjamus reglamentus ir išnaudoti sistemos spragas.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas, numatytas Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 1 dalyje, siejamoje su šio reglamento 1 straipsnio h ir j punktais, draudžia įšaldytam turtui taikyti apsaugos priemones, kuriomis įtvirtinama atitinkamo kreditoriaus teisė gauti mokėjimą pirmumo tvarka, palyginti su kitais kreditoriais, net jei dėl tokių priemonių turtas nenustoja būti skolininko nuosavybė.
Be to, reikia patikslinti, kad nors Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnyje įtvirtintas į sąrašą įtrauktų asmenų ir subjektų lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymo principas ir kiek tai susiję ir su šiomis priemonėmis, kompetentinga nacionalinė institucija gali išduoti išankstinį leidimą pagal šio reglamento 8–10 straipsniuose numatytas išimtis su sąlyga, kad laikomasi juose nustatytų sąlygų.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 1 dalį, siejamą su šio reglamento 1 straipsnio h ir j punktais, Reglamento Nr. 961/2010 16 straipsnio 1 dalį, siejamą su šio reglamento 1 straipsnio h ir i punktais, ir Reglamento Nr. 267/2012 23 straipsnio 1 dalį, siejamą su šio reglamento 1 straipsnio j ir k punktais, reikia aiškinti taip, kad pagal jas draudžiama be išankstinio kompetentingos nacionalinės institucijos leidimo lėšoms ir ekonominiams ištekliams, įšaldytiems remiantis bendra užsienio ir saugumo politika, taikyti apsaugos priemones, kuriomis įtvirtinama atitinkamo kreditoriaus teisė gauti mokėjimą pirmumo tvarka, palyginti su kitais kreditoriais, net jei dėl tokių priemonių turtas nenustoja būti skolininko nuosavybė.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju prejudiciniu klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar atsakant į pirmąjį prejudicinį klausimą svarbu tai, kad skolos, išieškotinos iš asmens ar subjekto, kurio turtas ar ekonominiai ištekliai įšaldyti, priežastis nėra susijusi su Irano branduoline ir balistine programa ir atsirado prieš priimant Rezoliuciją 1737 (2006).
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio h ir j punktuose ir atitinkamose reglamentų Nr. 961/2010 ir 267/2012 nuostatose pateiktose sąvokų „lėšų įšaldymas“ ir „ekonominių išteklių įšaldymas“ apibrėžtyse nedaroma skirtumo pagal skolos, išieškotinos iš asmens ar subjekto, kuriam taikomos ribojamosios priemonės, priežastį.
Be to, Reglamento Nr. 423/2007 7 straipsnio 1 dalyje ir atitinkamose reglamentų Nr. 961/2010 ir Nr. 267/2012 nuostatose lėšų ar ekonominių išteklių įšaldymo atveju taip pat nedaroma skirtumo pagal šios skolos atsiradimo priežastį.
Kaip savo išvados 68 punkte pažymėjo generalinis advokatas, šiomis aplinkybėmis galimybę taikyti priemonę įšaldytam turtui reikia vertinti atsižvelgiant tik į jos sukeliamas teisines pasekmes, o ne į skolos, su kuria susijusi ši priemonė, priežastį.
Reikia pridurti, kad Reglamento Nr. 423/2007 8–10 straipsniuose, kuriuose numatytos ir detalizuojamos baigtinės sąlygos, kurioms esant kompetentingos nacionalinės institucijos gali leisti taikyti tam tikras priemones, kurių poveikis prieštarauja lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymui, nenumatyti atvejai, kai išieškotinos skolos priežastis nesusijusi su Irano branduoline ir balistine programa ir atsirado prieš priimant Rezoliuciją 1737 (2006).
Be to, jei reikėtų atsižvelgti į aplinkybę, kad skolinio reikalavimo pagrindas nesusijęs su šia programa ir atsirado prieš priimant Rezoliuciją 1737 (2006), kiekvienu konkrečiu atveju reikėtų nustatyti, ar tokia aplinkybė egzistuoja, o tai reikštų realią riziką, kad bus apeitas lėšų ir ekonominių išteklių įšaldymas, ir sukeltų valstybėms narėms keblių įgyvendinimo problemų (pagal analogiją žr. 2007 m. spalio 11 d. Sprendimą Möllendorf ir Möllendorf-Niehuus,
C‑117/06
,
EU:C:2007:596
,
punktą).
Be to, Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad Sąjungos akto, nustatančio ribojamųjų priemonių sistemą, tikslų svarba pateisina net sunkias neigiamas pasekmes kai kuriems ūkio subjektams, įskaitant tuos, kurie visiškai neatsako už situaciją, dėl kurios buvo priimtos atitinkamos priemonės, bet kuriuos, konkrečiai – jų nuosavybės teises, šios priemonės paveikia (pagal analogiją žr. 2008 m. rugsėjo 3 d. Sprendimo Kadi ir Al Barakaat International Foundation / Taryba ir Komisija,
C‑402/05 P ir C‑415/05 P
,
EU:C:2008:461
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip: atsakant į pirmąjį klausimą nėra svarbu tai, kad skolos, išieškotinos iš asmens ar subjekto, kurio turtas ar ekonominiai ištekliai įšaldyti, priežastis nesusijusi su Irano branduoline ir balistine programa ir atsirado prieš priimant Rezoliuciją 1737 (2006).
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1.
2007 m. balandžio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 423/2007 dėl ribojančių priemonių Iranui 7 straipsnio 1 dalį, siejamą su Reglamento Nr. 423/2007 1 straipsnio h ir j punktais, 2010 m. spalio 25 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 961/2010 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas Nr. 423/2007, 16 straipsnio 1 dalį, siejamą su Reglamento Nr. 961/2010 1 straipsnio h ir i punktais, ir 2012 m. kovo 23 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 267/2012 dėl ribojamųjų priemonių Iranui, kuriuo panaikinamas Reglamentas Nr. 961/2010, 23 straipsnio 1 dalį, siejamą su Reglamento Nr. 267/2012 1 straipsnio j ir k punktais, reikia aiškinti taip, kad pagal jas draudžiama be išankstinio kompetentingos nacionalinės institucijos leidimo lėšoms ir ekonominiams ištekliams, įšaldytiems remiantis bendra užsienio ir saugumo politika, taikyti apsaugos priemones, kuriomis įtvirtinama atitinkamo kreditoriaus teisė gauti mokėjimą pirmumo tvarka, palyginti su kitais kreditoriais, net jei dėl tokių priemonių turtas nenustoja būti skolininko nuosavybė.

2.
Atsakant į pirmąjį prejudicinį klausimą nėra svarbi aplinkybė, kad skolos, išieškotinos iš asmens ar subjekto, kurio turtas ar ekonominiai ištekliai įšaldyti, priežastis nesusijusi su Irano branduoline ir balistine programa ir atsirado prieš priimant 2006 m. gruodžio 23 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliuciją 1737 (2006).

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.