CELEX: 62019CJ0870
Преюдициално запитване
Сближаване на законодателствата
Контролни уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт
Регламент (ЕИО) № 3821/85
Член 15, параграф 7
Регламент (ЕО) № 561/2006
Процедура за контрол
Административна санкция
Непредставяне на регистрационните листове на тахографа за текущия ден и предходните 28 дни
Едно-единствено нарушение или множество нарушения

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 15, параграф 7 от Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт (
ОВ L 370, 1985 г., стр. 8
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 234), изменен с Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. (
ОВ L 102, 2006 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214) (наричан по-нататък „Регламент № 3821/85“).
Запитванията са отправени в рамките на два спора между Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze (префектура, областно бюро на правителството на Флоренция, Италия), от една страна, и съответно MI (дело C‑870/19) и TB (дело C‑871/19), двама водачи на пътни превозни средства, по повод на няколко административни наказания, наложени на последните за нарушения на правната уредба относно спазването на продължителността на управление и почивките.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент (ЕО) № 3821/85
Регламент № 3821/85 отменя и заменя Регламент (ЕИО) № 1463/70 на Съвета от 20 юли 1970 година за въвеждането на записващо оборудване в автомобилния транспорт (
ОВ L 164, 1970 г., стр. 1
). Самият Регламент № 3821/85 е отменен и заменен с Регламент (ЕС) № 165/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно тахографите в автомобилния транспорт, за отмяна на Регламент № 3821/85 и за изменение на Регламент № 561/2006 (
ОВ L 60, 2014 г., стр. 1
). Предвид момента на настъпване на фактите по главното производство обаче следва да се вземе предвид Регламент № 3821/85.
Трето, седмо и единадесето съображение от Регламент № 3821/85 гласят следното:
„[К]ато има предвид, че използването на контролни уреди за регистриране на данните за движението, което може да отчита периодите от време, указани в Регламент (ЕИО) № 3820/85 относно хармонизирането на някои разпоредби в социалната област, свързани с автомобилния транспорт [(
ОВ L 370, 1985 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 45)] е предназначено за осигуряване на ефективния контрол върху прилагането на това социално законодателство;
[…]
като има предвид, че с автоматичното записване на други подробности на пътуването на дадено превозно средство, като например скорост и изминато разстояние, значително ще се допринесе за безопасността на движението по пътищата и ще се насърчи разумното управление на превозното средство, като има предвид, че, следователно изглежда уместно да се постави изискване оборудването да произвежда запис и на тези данни,
[…]
като има предвид, че, за да се постигнат гореуказаните цели - осъществяване на контрол относно периодите на работа и почивка, е необходимо работодателите и водачите да носят отговорност за правилното функциониране на контролните уреди и за надлежното изпълнение на препоръчаните действия от тяхна страна“.
Член 3, параграф 1 от този регламент гласи:
„Записващото устройство се монтира и използва в превозни средства, които са регистрирани в държава членка и които се използват за автомобилен превоз на пътници или товари, с изключение на превозните средства, посочени в член 3 от Регламент […] № 561/2006 […]“.
Член 13 от този регламент предвижда:
„Работодателят и водачите на превозни средства осигуряват правилното функциониране и надлежното използване, от една страна, на контролните уреди за регистриране на данните за движението на автомобилите, и от друга страна, на картата на водача, когато водачът трябва да управлява превозно средство, на което е монтиран контролен уред в съответствие с изискванията по приложение IБ“.
Член 14, параграфи 1 и 2 от този регламент гласи:
„1.   Работодателят издава достатъчно на брой тахографски листове на водачите на превозните средства, на които е монтиран контролен уред за регистриране на данните за движението на автомобилите в съответствие с изискванията по приложение I, вземайки под внимание както факта, че тахографските листове са лични, така и продължителността на срока на експлоатация на уредите и евентуалното задължение да подменя листовете, които са повредени или са били иззети от длъжностно лице с контролни функции. Работодателят издава на водачите само тахографски листове от одобрен тип, подходящи за използване в уредите, монтирани на превозното средство.
Когато на превозното средство е монтиран контролен уред за регистриране на данните за движението на автомобилите в съответствие с изискванията по приложение IБ, работодателят и водачът осигуряват, като вземат предвид продължителността на срока на експлоатация на уредите, отпечатването при предявяване, посочено в приложение IБ, да бъде правилно извършено в случай на контрол.
2.   Предприятието съхранява регистрационни листове и разпечатки, независимо дали разпечатките са направени с цел спазване на член 15, параграф 1, в хронологичен ред и четливо за срок най-малко една година след тяхното използване и издава копия на заинтересованите водачи при искане от тяхна страна. […]“.
Член 15 от Регламент № 3821/85 предвижда:
„[…]
2.   Водачите използват тахографски листове или карта на водача всеки ден, през който управляват превозно средство, считано от момента на поемането му. Тахографският лист или карта на водача не може да бъдат изваждан преди края на дневното работно време, освен ако има специално разрешение за това. Тахографският лист или карта на водача не може да бъде използван за по-дълъг период от време от този, за който е предназначен.
[…]
7.
a)
Когато водачът управлява превозно средство, снабдено със записващо оборудване в съответствие с приложение I, водачът трябва да представи при всяко поискване на инспектора:
i)
регистрационните листове за текущата седмица и тези, използвани от водача през предходните 15 дни;
ii)
картата на водача, ако има такава; и
iii)
всеки ръчен запис и разпечатка, направени през текущата седмица и предходните 15 дни съгласно изискванията на настоящия регламент и Регламент […] № 561/2006.
Независимо от това след 1 януари 2008 г. периодите по точки i) и iii) обхващат текущия ден и предходните 28 дни.
б)
Когато водачът управлява превозно средство, снабдено със записващо оборудване в съответствие с приложение IБ, водачът трябва да бъде да представи при всяко поискване на инспектора:
i)
картата на водача, притежавана от него;
ii)
всеки ръчен запис и разпечатка, направени през текущата седмица и предходните 15 дни съгласно изискванията на настоящия регламент и Регламент […] № 561/2006, и
iii)
регистрационните листове, отговарящи за същия период като този, посочен в предходната алинея, през които той е управлявал превозно средство със записващо оборудване в съответствие с приложение I.
Независимо от това след 1 януари 2008 г. периодите по точка ii) обхващат текущия ден и предходните 28 дни.
в)
Упълномощеният инспектор може да проверява спазването на Регламент […] № 561/2006 чрез анализ на [тахографските] листове, на показанията или разпечатаните данни, които са записани от [контролния уред] или от картата на водача, или ако това е невъзможно, чрез анализ на всеки друг подкрепящ документ, който доказва неспазването на разпоредба като тези, предвидени в член 16, параграфи 2 и 3.
[…]“.
Член 19, параграф 1 от Регламент № 3821/85 гласи:
„Държавите членки своевременно и след консултации с Комисията приемат законите, подзаконовите нормативни актове и административните правила, необходими за прилагането на настоящия регламент.
Такива мерки обхващат, наред с другото, реорганизацията на проверките за съответствие, процедурата и начините за осъществяването им, и наказанията, които се налагат в случай на нарушение“.
Приложение I към този регламент съдържа точка I, озаглавена „Определения“, която гласи:
„В настоящото приложение:
а)
„Контролни уреди за регистриране на данните за движението на автомобилите“ означава:
уредите, предназначени да бъдат монтирани в пътни превозни средства, които показват и записват автоматично или полуавтоматично подробности за движението на тези превозни средства и за някои периоди на работа на техните водачи;
б)
„Тахографски лист“ означава:
лист, приспособен да приема и задържа записани данни, който се поставя в контролните уреди за регистриране на данните за движението на автомобилите, като неговите записващи части произвеждат непрекъснат запис на данните, които трябва да бъдат регистрирани;
[…]“.
Приложение IБ към посочения регламент съдържа точка I, озаглавена „Определения“, която гласи:
„За целите на настоящото приложение се разбира:
[…]
у) под „карта на водача“:
тахографска карта, издадена от властите на дадена държава членка на определен водач;
Картата на водача дава самоличността на водача и позволява съхраняването на данни относно дейностите, извършвани от него.
[…]
дд)
под „уред за регистриране на данните за движението“: съвкупността от оборудване, предназначено да бъде монтирано на пътните превозни средства с цел да указва, записва и съхранява автоматично или полуавтоматично данни относно движението на тези превозни средства и относно някои периоди на работа на водачите
[…]“.
Регламент (ЕО) № 561/2006
Съображения 17, 26 и 27 от Регламент № 561/2006 гласят:
„(17)
Настоящият регламент цели подобряване на социалните условия за работниците и служителите, които са обхванати от него, както и подобряване на общата безопасност по пътищата. […]
[…]
(26)
Държавите членки следва да предвидят правила за санкциите, приложими към нарушения на настоящия регламент, и да осигурят тяхното прилагане. Тези санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни. […]
(27)
В интерес на ясното и ефективно привеждане в изпълнение е желателно да бъдат осигурени единни разпоредби относно отговорността на транспортните предприятия и водачите при нарушения на настоящия регламент. Отговорността може [да] доведе до наказателни, граждански или административни санкции в държавите членки, според случая“.
Член 1 от този регламент предвижда:
„Настоящият регламент определя правилата относно времето за управление, почивките в работно и извънработно време по отношение на водачите, извършващи автомобилен превоз на стоки и пътници с цел хармонизиране на условията на конкуренция между режимите на сухопътен транспорт, особено в автомобилния сектор, и подобряване на условията на труд и пътната безопасност. Настоящият регламент също така има за цел да насърчи подобряването на практиките на наблюдение и привеждане в изпълнение на държавите членки и подобряването на работните практики в автомобилната транспортна промишленост“.
Член 6 от посочения регламент определя максималната продължителност на дневното, седмичното и на две последователни седмици време на управление, докато членове 7 и 8 от него се отнасят до почивките в работно и извънработно време.
Член 19 от същия регламент гласи:
„1.   Държавите членки определят правила относно санкциите, приложими при нарушения на настоящия регламент и на Регламент […] № 3821/85, и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни. Нарушенията на настоящия регламент и на Регламент […] № 3821/85 не могат да бъдат подлагани на повече от една санкция или процедура. Държавата членка съобщава на Комисията тези мерки и правилата относно санкциите преди датата, посочена в член 29, втора алинея. Комисията уведомява своевременно другите държави членки.
[…]
4.   Държавите членки [гарантират], че системата от пропорционални санкции, която може да включва финансови санкции, ще се прилага за нарушения на настоящия регламент и на Регламент […] № 3821/85 от страна на предприятията, свързаните с тях изпращачи, туроператорите, основните изпълнители, подизпълнителите и агенциите за наемане на водачи“.
Директива 2006/22
Член 9, озаглавен „Система на класифициране на риска“, от Директива 2006/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно минималните условия за изпълнение на регламенти (ЕИО) № 3820/85 и (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно социалното законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт, и за отмяна на Директива 88/559/ЕИО на Съвета (
ОВ L 102, 2006 г., стр. 35
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 187), изменена с Директива 2009/5/ЕО на Комисията от 30 януари 2009 г. (
ОВ L 29, 2009 г., стр. 45
) (наричана по-нататък „Директива 2006/22“), предвижда следното:
„1.   Държавите членки въвеждат система за класифициране на риска за предприятията на базата на относителния брой и [относителната тежест на нарушенията] на Регламенти […] № 3820/85 и […] № 3821/85, извършени от отделно предприятие. Комисията подкрепя диалога между държавите членки, за да насърчи съгласуваността между тези системи за класифициране на риска.
2.   Предприятията с висока степен на риск се проверяват по-щателно и по-често. Критериите и подробните правила за прилагане на такава система трябва да се обсъдят в Комитета, посочен в член 12, с цел да се създаде система за обмен на информация на основата на най-добрите практики.
3.   Първоначален списък с нарушения на Регламенти […] № 3820/85 и […] № 3821/85 е даден в приложение III.
С цел осигуряване на насоки за тежестта на нарушенията на Регламенти […] № 3820/85 и […] № 3821/85 Комисията може, ако е подходящо, в съответствие с процедурата, посочена в член 12, параграф 2, да адаптира приложение III, за да разработи насоки за общия обхват на нарушенията, разделени в категории според тежестта им.
[…]“.
Приложение III към Директива 2006/22, озаглавено „Нарушения“, съдържа таблица с „насоки за общия обхват на нарушенията на регламенти […] № 561/2006 и […] № 3821/85, разделени в категории според тежестта им“. Точка 2 от тази таблица, озаглавена „Групи нарушения на Регламент […] № 3821/85“, включва точка И, в която са изброени седем вида нарушения на член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85, свързани с непредставянето на документи и всички квалифицирани като „много сериозно нарушение (МСН)“. Тези нарушения са формулирани съответно в точки И1—И7 от посочената таблица, които гласят следното:
И1
Член 15.7
Отказ на водача да бъде проверен
И2
Член 15.7
Водачът не е в състояние да представи тахографските листове от текущия ден
И3

Водачът не е в състояние да представи тахографските листове от предходните 28 дни
И4

Водачът не е в състояние да представи записите от картата на водача, ако той има такава
И5

Водачът не е в състояние да представи ръчните записи и разпечатките, направени през текущия ден и предходните 28 дни
И6

Водачът не е в състояние да представи карта на водача
И7

Водачът не е в състояние да представи разпечатките, направени през текущия ден и предходните 28 дни.
Италианското право
Съгласно член 19 от legge n. 727 — Attuazione del regolamento […] n. 1463/70 […], e successive modificazioni e integrazioni, relativo alla istituzione di uno speciale apparecchio di misura destinato al controllo degli impieghi temporali nel settore dei trasporti su strada (Закон № 727 за прилагане на Регламент № 1463/70, изменен и допълнен, за въвеждане на специален измервателен апарат, предназначен за контрол върху спазването на работното време в сектора на автомобилния транспорт) от 13 ноември 1978 г. (GURI бр. 328 от 23 ноември 1978 г., наричан по-нататък „Закон № 727/1978“) всяко лице, което наруши разпоредбите на Регламент № 1463/70, изменен и допълнен, както и разпоредбите на този закон и правилниците за прилагането му, за които не е предвидена конкретна санкция, подлежи на административна санкция.
От преписката е видно, че максималният размер на тази административна санкция, който може да бъде приложен в главното производство, съответства на двойния минимален размер на посочената санкция и не надвишава 100 EUR.
Споровете в главните производства, преюдициалният въпрос и производството пред Съда
При две пътни проверки, извършени на 26 юли и на 8 август 2013 г. в Италия, компетентните национални органи констатират, че съответно MI (дело C‑870/19) и TB (дело C‑871/19), в качеството си на водачи на пътни превозни средства, не са били в състояние да представят регистрационните листове на тахографа, монтиран в превозното средство, отнасящи се до текущия ден и до няколко от предходните 28 дни.
Така тези органи налагат няколко административни наказания на MI и на TB за няколко нарушения на Закон № 727/1978.
По всяко от тези дела компетентният първоинстанционен съд отхвърля жалбите на MI и на TB срещу тези решения.
След подадените от MI и TB въззивни жалби срещу посочените решения пред Tribunale di Firenze (Съд на Флоренция, Италия) с решения от 26 юли 2016 г. последният приема, че MI и TB са извършили само едно нарушение на Закон № 727/1978, а именно не са били в състояние да представят изискваните документи за съответния период. Поради това този съд свежда наказанието им до едно-единствено наказание.
Префектурата, областно бюро на правителството на Флоренция, сезира запитващата юрисдикция, Corte suprema di cassazione (Върховен касационен съд, Италия), с жалба срещу всяко от тези две решения на Tribunale di Firenze (Съд на Флоренция). В подкрепа на двете си жалби тя изтъква, че когато водачът не е в състояние да представи определен брой регистрационни листове на тахографа, монтиран в превозното средство по отношение на текущия ден и предходните 28 дни, на водача не трябва да се налага едно-единствено наказание за едно-единствено нарушение, а няколко наказания за всеки от по-кратките периоди, включени в този общ период, обхващащ текущия ден и предходните 28 дни, и за които водачът не е в състояние да представи тези документи.
Запитващата юрисдикция уточнява, че в Италия има хиляди спорове, идентични с делата по главните производства, и че предвид противоречивата национална съдебна практика в тази област споровете в главните производства би трябвало да се решат с принципно решение.
Тази юрисдикция посочва, че MI и TB са нарушили член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85 и че разрешаването на споровете по главните производства зависи от тълкуването на тази разпоредба.
Всъщност, ако посочената разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че налага на водача едно-единствено задължение, изразяващо се в това в случай на контрол да представи всички регистрационни листове за целия релевантен период, нарушението на същата разпоредба би съставлявало едно-единствено нарушение и то би могло да доведе само до налагане на едно-единствено наказание.
Напротив, ако член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85 трябва да се тълкува в смисъл, че предвижда множество задължения, неспазването им би могло да доведе до нарушения, които биха били извършени в дни или в групи от дни през периода от деня на проверката и от предходните 28 дни, за които не са били представени регистрационните листове.
При тези обстоятелства Corte suprema di cassazione (Върховен касационен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос, формулиран по идентичен начин във всяко от двете съединени дела:
„Може ли в конкретната хипотеза на водач на моторно превозно средство член 15, [параграф 7 от Регламент № 3821/85] да се тълкува в смисъл, че тази норма предвижда едно единно съставно поведение, с което се извършва едно-единство нарушение и за което се налага едно-единствено наказание, или в смисъл, че посредством кумулиране тя може да доведе до установяване на толкова нарушения и налагане на толкова наказания, колкото са дните, за които не са представени регистрационните листове на тахографа в рамките на предвидения период от време („текущия ден и предходните 28 дни“)?“.
С решение на председателя на Съда от 23 декември 2019 г. дела C‑870/19 и C‑871/19 са съединени за целите на писмената фаза на производството и на съдебното решение.
По преюдициалния въпрос
С въпроса си запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85 и член 19 от Регламент № 561/2006 трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай на непредставяне от водача на пътно превозно средство, което е било проверено, на регистрационните листове на контролния уред за няколко дни на управление през период от време, обхващащ деня на проверката и предходните 28 дни, компетентните органи на държавата членка по мястото на проверката трябва да наложат на този водач едно-единствено наказание за едно-единствено нарушение, или няколко различни наказания за няколко различни нарушения, чийто брой съответства на броя на липсващите регистрационни листове.
Регламенти № 3821/85 и № 561/2006 целят, от една страна, подобряването на условията на труд на водачите, към които се прилагат тези регламенти, както и най-общо на безопасността по пътищата, и от друга страна, уреждането на единни правила относно времето на управление и почивките на водачите, както и относно контрола за спазването им (вж. в този смисъл решение от 9 февруари 2012 г., Urbán,
C‑210/10
,
EU:C:2012:64
, т.
).
За тази цел посочените регламенти предвиждат съвкупност от мерки, по-специално единни правила относно времето на управление и почивките на водачите, както и относно контрола за спазването им, което трябва да се гарантира от държавите членки с прилагането на санкционен режим за всяко нарушение на тези регламенти.
Съгласно единадесето съображение от Регламент № 3821/85 за целите на осъществяване на контрол относно периодите на работа и почивка е необходимо работодателите и водачите да носят отговорност за правилното функциониране на контролните уреди и за надлежното изпълнение на препоръчаните действия от тяхна страна.
Както е видно от приложения I и IБ към този регламент, монтираният в пътни превозни средства контролен уред, чието функциониране може да бъде аналогово или цифрово, трябва да позволява да се посочат и регистрират някои данни относно движението на тези превозни средства, както и относно периодите на управление от техните водачи.
В случай че пътното превозно средство е оборудвано с аналогово устройство за контрол, тези данни се записват върху поставен в апарата тахографски лист. Когато превозното средство е оборудвано с апарат за цифров контрол, посочените данни се съхраняват в картата на водача.
Член 15, параграф 2 от посочения регламент предвижда, че водачите използват тахографски листове или карта на водача всеки ден, през който управляват превозното средство, започвайки от момента на приемане на превозното средство, и тахографският лист или карта на водача не се изважда преди края на дневното работно време, освен ако има специално разрешение за това.
Във връзка с това задължение член 15, параграф 7, буква а) от Регламент № 3821/85 предвижда, че по искане на контролните органи водачът на превозно средство, оборудвано с аналогов контролен уред, е длъжен по-специално след 1 януари 2008 г. да представи регистрационните листове за текущия ден и предходните 28 дни.
Съгласно текста на член 15, параграф 7, буква а) от Регламент № 3821/85 по отношение на регистрационните листове се въвежда задължение, съгласно което водачът трябва да е в състояние да представи регистрационните листове за периода, обхващащ деня на проверката и предходните 28 дни. Тази разпоредба установява единно задължение, което обхваща целия този общ период, а не няколко отделни задължения за всеки от посочените дни или за всеки от съответните регистрационни листове.
Така нарушението на задължението, въведено с член 15, параграф 7, буква а) от Регламент № 3821/85, представлява едно-единствено и извършено в определен момент нарушение, изразяващо се в невъзможност към момента на извършване на проверката съответният водач да представи всички или част от тези 29 регистрационни листа. Това нарушение може да бъде основание за едно-единствено наказание.
Всъщност съгласно член 19, параграф 1 от Регламент № 561/2006 нито едно нарушение на Регламент № 3821/85 не дава основание за налагане на повече от едно наказание.
Това тълкуване не се поставя под съмнение от разпоредбите на приложение III към Директива 2006/22. Всъщност в приложимата към спора в главното производство редакция това приложение III не цели да установи точен и изчерпателен списък на нарушенията на регламенти № 3821/85 и № 561/2006, а само установява по отношение на държавите членки насоките за общия обхват на нарушенията на тези регламенти. Следователно тези насоки не могат да се отклоняват от тълкуването на член 15, параграф 7, буква а) от Регламент № 3821/85, произтичащо от неговия текст, така както следва от точки 39 и 40 от настоящото решение.
Преследваните с регламенти № 3821/85 и № 561/2006 цели, припомнени в точки 32 и 33 от настоящото решение, също не могат да оборят тълкуването, произтичащо от текста на член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85.
От изложените по-горе съображения следва, че когато при проверка водачът на пътно превозно средство не е в състояние да представи регистрационните листове на тахографа за текущия ден и за предходните 28 дни, това поведение представлява едно-единствено нарушение, което трябва да доведе до налагане на едно-единствено наказание.
С оглед на обстоятелствата по спора в главното производство, посочени в точка 19 от настоящото решение, следва също да се припомни, че съгласно член 19 от Регламент № 561/2006 санкциите за нарушения на регламенти № 3821/85 и № 561/2006 трябва да бъдат ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни. В това отношение е важно да се подчертае, че нарушаването на член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85 не може да се счита за леко нарушение (вж. в този смисъл решение от 9 февруари 2012 г., Urbán,
C‑210/10
,
EU:C:2012:64
, т.
и
). Следователно санкцията, предвидена за това неизпълнение на задължения, трябва да бъде достатъчно висока с оглед на тежестта на нарушението, за да може да породи реален възпиращ ефект.
Освен това нарушението на член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85 е толкова по-тежко, колкото е по-голям броят на регистрационните листове, които не могат да бъдат представени от водача. Всъщност подобно неизпълнение на задължения възпрепятства ефективния контрол на условията на труд на водачите и спазването на безопасността на движението по пътищата в продължение на няколко дни.
Следователно, за да се спази изискването за пропорционалност на наказанието по член 19, параграф 1 от Регламент № 561/2006, наказанието трябва да е достатъчно гъвкаво в зависимост от тежестта на нарушението (вж. в този смисъл решение от 9 февруари 2012 г., Urbán,
C‑210/10
,
EU:C:2012:64
, т.
и
).
Когато размерът на наказанието, което се налага за такова нарушение съгласно правото на държава членка не е достатъчен, за да има възпиращ ефект, националният съд е длъжен съгласно принципа на съответстващо тълкуване на вътрешното право във възможно най-голяма степен да тълкува вътрешното право в съответствие с изискванията на правото на Съюза. Прилагането на този принцип от националния съд му позволява да осигури в рамките на своята компетентност пълната ефективност на правото на Съюза, когато се произнася по спора, с който е сезиран (вж. в този смисъл решение от 15 октомври 2020 г., Association française des usagers de banques,
C‑778/18
,
EU:C:2020:831
, т.
и цитираната съдебна практика).
Този съд обаче трябва да следи и за спазването на принципа на законоустановеност на престъпленията и наказанията, закрепен в член 49, параграф 1, първо изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз. Съгласно практиката на Съда този принцип изисква законът ясно да определя нарушенията и наказанията, с които те се санкционират. Това условие е изпълнено, когато от текста на приложимата разпоредба, а при нужда и чрез тълкуването ѝ от съдилищата, правният субект може да разбере за кои действия и бездействия се предвижда наказателна отговорност (решение от 22 октомври 2015 г., AC‑Treuhand/Commission,
C‑194/14 P
,
EU:C:2015:717
, т.
).
От това следва, че дори ако максималният размер на глобата, която може да бъде наложена по делата в главните производства, се окаже на националния съд недостатъчно висок, за да има възпиращо действие, този съд не би могъл да наложи няколко санкции, всяка за един или няколко дни, включени в периода, обхващащ деня на проверката и предходните 28 дни.
С оглед на всички изложени по-горе съображения на поставения въпрос трябва да се отговори, че член 15, параграф 7 от Регламент № 3821/85 и член 19 от Регламент № 561/2006 трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай на непредставяне от водача на пътно превозно средство, което е било проверено, на регистрационните листове на контролния уред за няколко дни на управление през периода от време, обхващащ деня на проверката и предходните 28 дни, компетентните органи на държавата членка по мястото на проверката трябва да установят едно-единствено нарушение, извършено от водача и да му наложат едно-единствено наказание за това нарушение.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (десети състав) реши:

Член 15, параграф 7 от Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт, изменен с Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г., и член 19 от Регламент № 561/2006 трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай на непредставяне от водача на пътно превозно средство, което е било проверено, на регистрационните листове на контролния уред за няколко дни на управление през периода от време, обхващащ деня на проверката и предходните 28 дни, компетентните органи на държавата членка по мястото на проверката трябва да установят едно-единствено нарушение, извършено от водача и да му наложат едно-единствено наказание за това нарушение.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.