CELEX: 62019TJ0020
Europos Sąjungos prekių ženklas
Protesto procedūra
Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo „mediFLEX easystep“ paraiška
Ankstesnis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Stepeasy“
Santykiniai atsisakymo registruoti pagrindai
Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas

)
Ginčo aplinkybės
2016 m. rugpjūčio 3 d. įstojusi į bylą šalis
docPrice GmbH
pagal iš dalies pakeistą 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
) (panaikintas 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 154, 2017, p. 1
) pateikė Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai (EUIPO) paraišką įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą.
Prašomas įregistruoti prekių ženklas yra žodinis žymuo „mediFLEX easystep“.
Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų ženklų registravimo klasifikacijos 10 ir 25 klasėms ir pagal kiekvieną iš šių klasių atitinka šį aprašymą:
–
10 klasė: „Ortopedinė avalynė, ortopediniai padai ir batų vidpadžiai, ant kulno išlenkimo maunamos ortopedinės movos, batai medicinos reikmėms, ortopediniai tvarsčiai ir įtvarai“,
–
25 klasė: „Drabužiai, galvos apdangalai, avalynė ir jos dalys, visų pirma batų padai, batų sagtys ir batų kulnai, avalynė sveikatos reikmėms“.
2016 m. rugsėjo 15 d. ieškovė
Pablosky, SL
pareiškė protestą dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo registracijos visoms šio sprendimo 3 punkte nurodytoms prekėms.
Protestas buvo grindžiamas toliau pavaizduotu vaizdiniu Europos Sąjungos prekių ženklu, kurio paraiška pateikta 2016 m. vasario 4 d. ir kuris įregistruotas 2016 m. birželio 22 d. numeriu 15076961 prie 25 klasės priskiriamiems „drabužiams“, „avalynei“ ir „galvos apdangalams“:
Grįsdama protestą ieškovė rėmėsi Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkte (dabar – Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) nurodytais pagrindais.
2017 m. gruodžio 12 d. Protestų skyrius iš dalies patenkino protestą, motyvuodamas tuo, kad yra galimybė supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą, ir kad dėl šios priežasties reikia atsisakyti įregistruoti prekių ženklą prie 10 klasės priskiriamiems „ortopedinei avalynei“ ir „batams medicinos reikmėms“, taip pat prie 25 klasės priskiriamiems „drabužiams“, „galvos apdangalams“, „avalynei“ ir „avalynei sveikatos reikmėms“ (toliau kartu – ginčijamos prekės), tačiau nurodė, kad prašomas prekių ženklas gali būti įregistruotas kitoms prekėms, t. y. prie 10 klasės priskiriamiems „ortopediniams padams ir batų vidpadžiams, ant kulno išlenkimo maunamoms movoms“, taip pat „ortopediniams raiščiams ir įtvarams“ ir prie 25 klasės priskiriamoms „avalynės dalims, visų pirma batų padams, batų sagtims ir kulnams“.
2018 m. sausio 11 d. įstojusi į bylą šalis, remdamasi Reglamento 2017/1001 66–71 straipsniais, pateikė EUIPO apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo tiek, kiek juo buvo iš dalies patenkintas protestas dėl ginčijamų prekių arba bent jau dėl prie 10 klasės priskiriamų „ortopedinės avalynės“ ir „batų medicinos reikmėms“.
2018 m. lapkričio 8 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) EUIPO ketvirtoji apeliacinė taryba nusprendė, kad, kiek tai susiję su visomis nagrinėjamomis prekėmis, net ir tomis, kurios yra tapačios, nėra galimybės supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą. Dėl šios priežasties ji panaikino Protestų skyriaus sprendimą ir atmetė visą protestą, įskaitant dėl ginčijamų prekių.
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo iš esmės prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
atmesti prašomo įregistruoti prekių ženklo registracijos paraišką visoms paraiškoje nurodytoms prie 10 ir 25 klasių priskiriamoms prekėms,
–
priteisti iš EUIPO ir iš įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.
EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo iš esmės prašo:
–
patvirtinti ginčijamą sprendimą ir atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
(Praleista)
Dėl esmės
Savo reikalavimus dėl sprendimo panaikinimo ir sprendimo pakeitimo ieškovė iš esmės grindžia vieninteliu pagrindu dėl Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimo.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis prašo atmesti visą ieškinį, motyvuodamos tuo, kad Apeliacinė taryba ginčijamame sprendime teisingai konstatavo, kad nėra galimybės supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Primintina, kad pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą, ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prašomas prekių ženklas neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurias žymi abu prekių ženklai, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kur ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas. Galimybė supainioti apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.
Tai, kad šalys, prašančios panaikinti Apeliacinės tarybos sprendimą, neginčija tam tikrų veiksnių, kurie yra esminiai nagrinėjant galimybę supainioti, nedaro įtakos aplinkybei, kad Bendrasis Teismas gali ar privalo patikrinti jų pagrįstumą, nes šie veiksniai yra esminis motyvavimo, kurį jis turi pateikti, kad atliktų šią kontrolę, etapas. Kadangi viena iš šalių, prašanti panaikinti Apeliacinės tarybos sprendimą, ginčijo jos vertinimą dėl galimybės supainioti, remdamasi veiksnių, į kuriuos atsižvelgiama, ypač prekių ženklų ir jais žymimų prekių bei paslaugų panašumo, tarpusavio priklausomybės principu, Bendrasis Teismas yra kompetentingas nagrinėti minėtos tarybos atliktą šių veiksnių vertinimą (šiuo klausimu žr. 2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimo Les Éditions Albert René / VRDT,
C‑16/06 P
,
EU:C:2008:739
,
punktą). Iš tikrųjų, kai Bendrasis Teismas turi įvertinti EUIPO apeliacinės tarybos sprendimo teisėtumą, jam neprivalomas šios tarybos klaidingai atliktas faktinių aplinkybių vertinimas tiek, kiek jis yra išvadų, kurių teisėtumas ginčijamas Bendrajame Teisme, dalis (2008 m. gruodžio 18 d. Sprendimo ÉditionsAlbert René / VRDT,
C‑16/06 P
,
EU:C:2008:739
,
punktas).
(Praleista)
Dėl atitinkamos visuomenės ir jos pastabumo lygio
Ginčijamo sprendimo 11 punkte Apeliacinė taryba nurodė, kad nagrinėjamos prekės „daugiausia skirtos plačiajai visuomenei, kuri bus vidutiniškai pastabi jų atžvilgiu, nes tai yra ilgalaikiai gaminiai, kurie įprastai nėra perkami dažnai“.
Ieškovė neginčija, kad atitinkama visuomenė yra plačioji visuomenė, tačiau, atrodo, mano, kad jos pastabumo lygis perkant nagrinėjamas prekes yra nedidelis, o ne vidutinis, kaip ginčijamame sprendime nurodo Apeliacinė taryba, nes minėtos prekės yra kasdienio vartojimo prekės, kurias rinkdamasis vidutinis vartotojas tam neskiria daug laiko.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus ir pažymi, kad Apeliacinė taryba klaidingai įvertino kai kurias faktines aplinkybes.
EUIPO patvirtina, kad atitinkama visuomenė yra plačioji visuomenė, tačiau, atkreipusi dėmesį į prieštaringą ieškovės argumentų pobūdį, nurodo, kad nors sutinka su Apeliacine taryba, kad šios visuomenės pastabumo lygis turi būti laikomas vidutiniu, kiek tai susiję su prie 25 klasės priskiriamais „drabužiais“, „galvos apdangalais“ ir „avalyne“, vis dėlto teigia, kad pastabumo lygis yra didelis, kiek tai susiję su „avalyne sveikatos reikmėms“, t. y. prie 25 klasės priskiriama avalyne, turinčia teigiamų savybių jas dėvinčio asmens pėdoms, taip pat su prie 10 klasės priskiriamais „ortopedine avalyne“ ir „batais medicinos reikmėms“. Dėl ypatingų poreikių, kurie lemia šių prekių įsigijimą, ir dėl to, kad šios prekės gali būti pagamintos pagal specialų užsakymą, arba dėl to, kad tokias prekes reikia pritaikyti prie asmeninės jų pirkėjų negalios, taip pat atsižvelgiant į jurisprudenciją dėl plačiosios visuomenės pastabumo lygio perkant su sveikata susijusias prekes, reikia konstatuoti, kad, perkant šias prekes, atitinkamos visuomenės pastabumo lygis yra didelis.
Nors įstojusi į bylą šalis neginčija, kad atitinkama visuomenė yra plačioji visuomenė, kurios pastabumo lygis yra vidutinis, kiek tai susiję su prie 25 klasės priskiriamais „drabužiais“, „galvos apdangalais“ ir „avalyne“, ji teigia, kad prie 25 klasės priskiriama „avalynė sveikatos reikmėms“, taip pat prie 10 klasės priskiriami „ortopedinė avalynė“ ir „batai medicinos reikmėms“ yra prekės, kurios skirtos ne plačiajai visuomenei, o specialių ortopedinių žinių turintiems specialistams ir specifinei vartotojų, kurie kenčia nuo tam tikrų fizinių problemų, dėl kurių turi nešioti ortopedinę avalynę, kategorijai, kurių pastabumo lygis dėl su sveikata susijusių prekių yra didelis.
Kai prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, registruojami arba prašoma juos įregistruoti įvairioms prekėms ar paslaugoms, Apeliacinė taryba turi identifikuoti vartotojus, kurie atitinkamoje teritorijoje gali naudoti kiekvieną iš šių prekių ar paslaugų (2017 m. vasario 17 d. Sprendimas Construlink / EUIPO – Wit-Software (GATEWIT),
T‑351/14
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:101
,
punktas).
Be to, remiantis jurisprudencija, atitinkamą visuomenę, į kurią reikia atsižvelgti vertinant galimybę supainioti, sudaro tik tie vartotojai kurie gali vartoti tiek ankstesniu prekių ženklu žymimas prekes ir paslaugas, tiek prekes, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo Apple Computer / VRDT – TKS-Teknosoft (QUARTZ),
T‑328/05
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2008:238
,
punktą ir 2010 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo PVS / VRDT – MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata),
T‑270/09
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2010:419
,
punktą).
Be to, visapusiškai vertinant galimybę supainioti reikia atsižvelgti į vidutinį nagrinėjamų prekių ar paslaugų vartotoją, kuris laikomas pakankamai informuotu ir protingai pastabiu bei nuovokiu. Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad vidutinio vartotojo pastabumo lygis gali kisti atsižvelgiant į nagrinėjamas prekes ar paslaugas (šiuo klausimu žr. 2007 m. vasario 13 d. Sprendimo Mundipharma / VRDT– Altana Pharma (RESPICUR),
T‑256/04
,
EU:T:2007:46
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo klausimu iš jurisprudencijos matyti, kad prie 25 klasės priskiriami „drabužiai“, „avalynė“ ir „galvos apdangalai“ yra laikomi kasdieninio vartojimo prekėmis, skirtomis plačiajai visuomenei, kurios pastabumo lygis įsigyjant prekes yra vidutinis (šiuo klausimu žr. 2012 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Tuzzi fashion / VRDT – El Corte Inglés (Emidio Tucci),
T‑535/08
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2012:495
,
,
ir
punktus; 2016 m. lapkričio 24 d. Sprendimo CG / EUIPO – Perry Ellis International Group (P PRO PLAYER),
T‑349/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2016:677
,
,
ir
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją; 2019 m. vasario 8 d. Sprendimo Serendipity ir kt. / EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI),
T‑647/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2019:73
,
,
,
ir
punktus).
Be to, buvo nuspręsta, kad ortopedijos gaminių atveju atitinkama visuomenė sudaryta iš šio sektoriaus profesionalų ir pacientų, kenčiančių nuo iškrypimų ar sutrikimų, kurie taisomi avint tokius gaminius, todėl atitinkamos visuomenės techninių žinių lygis turi būti laikomas dideliu (2010 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Fidelio / VRDT (Hallux),
T‑286/08
,
EU:T:2010:528
,
punktas). Taip pat buvo nuspręsta, kad nors prie 10 klasės priskiriamos „ortopedinės avalynės“ gali įsigyti plačiosios visuomenės vartotojai ar sveikatos priežiūros specialistai, šios prekės visada pasirenkamos kruopščiai (2016 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Birkenstock Sales / EUIPO (Banguotų susikertančių linijų rašto vaizdas),
T‑579/14
,
EU:T:2016:650
,
ir
punktai). Iš tiesų sveikatos prekės ir paslaugos gali būti skirtos ir specialistams, ir galutiniams vartotojams, kurie yra labai pastabūs, kai renkasi prekes ir paslaugas, susijusias su jų sveikatos būkle (žr. 2014 m. spalio 8 d. Sprendimo Laboratoires Polive / VRDT – Arbora & Ausonia (DODIE),
T‑77/13
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2014:862
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Galiausiai visapusiškas galimybės supainioti vertinimas turi būti atliekamas atsižvelgiant į vidutinį vartotoją, kurio pastabumo lygis yra mažiausias (šiuo klausimu žr. 2011 m. liepos 15 d. Sprendimo ErgoVersicherungsgruppe / VRDT – Société de développement et de recherche industrielle (ERGO),
T‑220/09
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2011:392
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Vykstant protesto procedūrai, grindžiamai Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktu, EUIPO gali remtis tik prekių, kurioms prašoma įregistruoti nagrinėjamą prekių ženklą, sąrašu, atsižvelgdama į galimus jo pakeitimus (žr. 2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo Oro Clean Chemie / VRDT – Merz Pharma (PROSEPT),
T‑284/12
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2013:454
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Nagrinėjamu atveju, atsižvelgiant į šio sprendimo 40 punkte nurodytą jurisprudenciją, reikia pažymėti, kad Apeliacinė taryba nepadarė klaidos, kai nusprendė, kad prie 25 klasės priskiriami „drabužiai“, „galvos apdangalai“ ir „avalynė“, žymimi prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, yra kasdienio vartojimo prekės, skirtos plačiajai visuomenei, kurios pastabumo lygis įsigyjant šias prekes yra vidutinis.
Vis dėlto, atsižvelgiant į šio sprendimo 41 punkte nurodytą jurisprudenciją, reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba ginčijamame sprendime padarė klaidą, kai nusprendė, kad prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimi prie 10 klasės priskiriami „ortopedinė avalynė“ ir „batai medicinos reikmėms“ yra skirti plačiajai visuomenei, kurios pastabumo lygis vidutinis, o ne sveikatos specialistams, besispecializuojantiems ortopedijos srityje, ir plačiosios visuomenės vartotojams, kenčiantiems nuo ortopedinių problemų, dėl kurių jie turi avėti pritaikytą avalynę, o jų pastabumo lygis, kiek tai susiję su jų profesine veikla ar sveikatos būkle, yra didelis. Tas pats pasakytina apie prie 25 klasės priskirtą „avalynę sveikatos reikmėms“, kuriai skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas ir kuri, kaip matyti iš paraiškoje įregistruoti prekių ženklą pasirinkto pavadinimo, yra ypatinga avalynės, be kita ko, naudingos žmonių kojų sveikatai, dėl ko ją įsigyja plačiosios visuomenės vartotojai, kurie susiduria su ortopedinio pobūdžio sveikatos problemomis ir kurių pastabumo lygis yra didelis, kategorija.
Dėl nagrinėjamų prekių palyginimo
Ginčijamo sprendimo 13 punkte Apeliacinė taryba patvirtino Protestų skyriaus vertinimą, kad prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimi prie 25 klasės priskiriami „drabužiai“, „galvos apdangalai“, „avalynė“ ir „avalynė sveikatos reikmėms“ yra tapatūs prie tos pačios klasės priskiriamiems „drabužiams“, „galvos apdangalams“ ir „avalynei“, žymimiems ankstesniu prekių ženklu, nurodydama, kad „avalynė sveikatos reikmėms“ priklauso platesnei „avalynės“ kategorijai. Ginčijamo sprendimo 15 punkte ji taip pat patvirtino Protestų skyriaus vertinimą, kad prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimi ir prie 10 klasės priskiriami „ortopedinė avalynė“ ir „batai medicinos reikmėms“ yra panašūs ar bent jau šiek tiek panašūs į ankstesniu prekių ženklu žymimą, prie 25 klasės priskiriamą „avalynę“. Jos teigimu, vartotojas turi galimybę įsigyti įprastą avalynę, apimančią tam tikras avalynės sveikatos reikmėms rūšis, arba labiau specializuotą ortopedinę avalynę, arba batus medicinos reikmėms, atsižvelgdamas į savo ortopedinius ar medicininius poreikius. Tačiau apskritai visos šios prekės yra panašios dėl savo pobūdžio, naudojimo, gamybos būdo ir jų galutinių naudotojų panašumo, taip pat dėl to, kad jos gali konkuruoti vienos su kitomis, nes jų paskirtis ta pati, t. y. pėdos apsauga.
Ieškovė nurodo, kad dėl tų pačių priežasčių, kurias Apeliacinė taryba nurodė ginčijamame sprendime, prie 10 klasės priskiriami „ortopedinė avalynė“ ir „batai medicinos reikmėms“, kuriems skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, ir prie 25 klasės priskiriama „avalynė“, kuriai skirtas ankstesnis prekių ženklas, yra „labai panašūs“. Vis dėlto ji prašo, kad Bendrasis Teismas laikytų, jog nagrinėjamos prekės, t. y. pirma, prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimos ginčijamos prekės ir, antra, prie 25 klasės priskiriami ir ankstesniu prekių ženklu žymimi „drabužiai“, „avalynė“ ir „galvos apdangalai“, yra „tapačios prekės“. Nepaisant šio akivaizdaus prieštaravimo, atrodo, ieškovė ginčija Apeliacinės tarybos ginčijamame sprendime pateikto vertinimo, pagal kurį prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimi prie 10 klasės priskiriami „ortopedinė avalynė“ ir „batai medicinos reikmėms“ yra panašūs, nors ir nežymiai, į prie 25 klasės priskiriamą „avalynę“, kuriai skirtas ankstesnis prekių ženklas, pagrįstumą.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus. Vis dėlto įstojusi į bylą šalis nurodo, kad kai kurie Apeliacinės tarybos atlikti faktinių aplinkybių vertinimai yra klaidingi. Jos teigimu, prie 25 klasės priskiriama „avalynė sveikatos reikmėms“ ir prie 10 klasės priskiriami „ortopedinė avalynė“ ir „batai medicinos reikmėms“, kuriems skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, negali būti laikomi panašiais į prekes, kurioms skirtas ankstesnis prekių ženklas.
Remiantis suformuota jurisprudencija, siekiant įvertinti nagrinėjamų prekių ar paslaugų panašumą, reikia atsižvelgti į visus svarbius ryšį tarp jų apibūdinančius veiksnius. Šie veiksniai pirmiausia yra jų pobūdis, paskirtis, naudojimas, taip pat tai, ar jos tarpusavyje konkuruoja, ar vienos kitas papildo. Taip pat galima atsižvelgti į kitus veiksnius, kaip antai atitinkamų prekių platinimo ar paslaugų teikimo būdus (žr. 2007 m. liepos 11 d. Sprendimo El Corte Inglés / VRDT – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños),
T‑443/05
,
EU:T:2007:219
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Kai ankstesniu prekių ženklu žymimos prekės apima prekes, nurodytas prekių ženklo paraiškoje, šios prekės laikomos tapačiomis (2005 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Sadas / VRDT – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE),
T‑346/04
,
EU:T:2005:420
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šiuo atveju Apeliacinė taryba nepadarė klaidos, kai ginčijamame sprendime konstatavo, kad prie 25 klasės priskiriami „drabužiai“, „galvos apdangalai“ ir „avalynė“, kuriems skirti prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra atitinkamai tapačios prekės.
Be to, atsižvelgiant į šio sprendimo 50 punkte nurodytą jurisprudenciją, Apeliacinė taryba nepadarė klaidos, kai ginčijamame sprendime nurodė, kad prie 25 klasės priskiriama „avalynė sveikatos reikmėms“, kuriai skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, yra tapati prie tos pačios klasės priskiriamai „avalynei“, kuriai skirtas ankstesnis prekių ženklas. Iš tiesų, skirtingai nei ortopedinė avalynė, kuri daugiausia gaminama kaip sveikatos prekės, avalynė sveikatos reikmėms yra ypatinga avalynės kategorija, kuri, be kita ko, yra naudinga ją avinčių asmenų kojų sveikatai. Taigi, kaip ginčijamame sprendime nurodo Apeliacinė taryba, „avalynė sveikatos reikmėms“ patenka į bendresnę „avalynės“ kategoriją.
Priešingai, nei ginčijamame sprendime nurodė Apeliacinė taryba, reikia konstatuoti, kad prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimi prie 10 klasės priskiriami „ortopedinė avalynė“ ir „batai medicinos reikmėms“ ir prie 25 klasės priskiriama „avalynė“, žymima ankstesniu prekių ženklu, yra šiek tiek panašūs, o ne „bent jau šiek tiek“, kaip pažymi Apeliacinė taryba, nes tai leistų manyti, kad prekės panašios daugiau nei šiek tiek.
Tokia išvada pateisinama dėl kelių priežasčių.
Pirmiausia, nepaisant to, kad Nicos klasifikacija buvo priimta išimtinai administravimo tikslais, įvairių šios klasifikacijos klasių paaiškinimai yra svarbūs siekiant nustatyti lyginamų prekių ir paslaugų pobūdį bei paskirtį (šiuo klausimu žr. 2014 m. sausio 23 d. Sprendimo Sunrider / VRDT – Nannerl (SUN FRESH),
T‑221/12
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2014:25
,
punktą; 2014 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo DTM Ricambi / VRDT – STAR (STAR),
T‑199/13
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2014:761
,
punktą ir 2017 m. birželio 8 d. Sprendimo Bundesverband Deutsche Tafel / EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel),
T‑326/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:380
,
punktą). Iš tiesų, ypač tais atvejais, kai prekių ir paslaugų, kurioms įregistruotas prekių ženklas, aprašymas yra toks bendras, kad gali apimti labai skirtingas prekes ir paslaugas, negalima atmesti galimybės, kad, aiškinant nurodytas prekes ir paslaugas ar siekiant jas patikslinti, būtų atsižvelgiama į klases, kurias prekių ženklo pareiškėjas pasirinko minėtoje klasifikacijoje (šiuo klausimu žr. 2018 m. sausio 25 d. Sprendimo Brunner / EUIPO – CBM (H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE),
T‑367/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:28
,
punktą ir 2018 m. birželio 19 d. Sprendimo Erwin Müller / EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (NOVUS),
T‑89/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:353
,
punktą). Šiuo atveju aiškinamojoje pastaboje dėl minėtos klasifikacijos 25 klasės nurodyta, jog ši klasė, iš esmės susijusi su „aprangos prekėmis žmonėms“, neapima, be kita ko, „ortopedinės avalynės“, kuri priklauso kitai klasei, t. y. 10 klasei, kuri iš esmės susijusi su „chirurginiais, medicinos, odontologijos ir veterinarijos aparatais, instrumentais ir gaminiais, kurie paprastai naudojami diagnozei, gydymui ar gyvūnų bei žmonių sveikatos būklei gerinti“, todėl galima daryti išvadą, kad ortopedinė avalynė ar avalynė medicinos reikmėms turi būti iš principo suprantama kaip medicinos prietaisas, o ne kaip aprangos prekė (nors papildomai ji gali būti tokia laikoma). Iš tiesų, nors ortopedinė avalynė arba avalynė medicinos reikmėms, kaip ir visa „avalynė“, leidžia apauti ir apsaugoti kojas, jos pagrindinė funkcija – pašalinti ortopedinio pobūdžio fizinę negalią.
Be to, kaip teisingai pažymi įstojusi į bylą šalis, gerai žinoma, kad ortopedinę avalynę arba avalynę medicinos reikmėms tiesiogiai suteikia gydytojas pagal receptą arba ji parduodama specializuotose ortopedinių ar medicinos prekių parduotuvėse.
Be to, taip pat gerai žinoma, kad ortopedinė avalynė arba avalynė medicinos reikmėms nėra gaminama pramoniniu būdu ir standartizuotai kaip avalynė apskritai; ji gaminama pagal individualų užsakymą arba ortopedijos technikai ją bent jau pritaiko prie kiekvieno paciento poreikių (šiuo klausimu žr. 1994 m. kovo 24 d. Sprendimo 3M Medica,
C‑148/93
,
EU:C:1994:123
,
ir
punktus; 2002 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Lohmann ir Medi Bayreuth,
C‑260/00–C‑263/00
,
EU:C:2002:637
,
punktą ir 2009 m. birželio 11 d. Sprendimo Hans & Christophorus Oymanns,
C‑300/07
,
EU:C:2009:358
,
punktą).
(Praleista)
Dėl visapusiškos galimybės supainioti analizės
Ginčijamo sprendimo 26 ir 27 punktuose Apeliacinė taryba nusprendė, kad visų nagrinėjamų prekių, net ir tapačių, atveju nėra galimybės supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą, dėl to, kad nedidelį prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo laipsnį lemia jų sutapimas, nesusijęs su labiausiai skiriamaisiais ar dominuojančiais jų elementais, t. y. prašomo įregistruoti prekių ženklo žodinis elementas „mediflex“ ir ankstesniame prekių ženkle esantis žodis „step“, ir dėl to, kad ankstesnio prekių ženklo daromas bendras įspūdis, atsižvelgiant į jo vaizdą, ankstesniam prekių ženklui būdingas ir akiai patrauklias spalvas, taip pat pado formos motyvą, aiškiai skiriasi nuo prašomo įregistruoti prekių ženklo bendro įspūdžio.
Ieškovė priekaištauja Apeliacinei tarybai, kad ši nusprendė, jog visų nagrinėjamų prekių, net ir tapačių, atveju nėra galimybės supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą, nes nedidelis prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo laipsnis atsiranda dėl sutampančių prekių ženklų dalių, kurios nėra labiausiai skiriamieji ar dominuojantys jų elementai. Jos nuomone, šie prekių ženklai yra labai panašūs vizualiai ir fonetiškai, nes sutampa jų elementas, kuris kiekviename iš prekių ženklų yra labiausiai skiriamasis ir dominuojantis. Atsižvelgiant į tai, kad sutampa žodžiai „easy“ ir „step“ minėtuose prekių ženkluose, ir, be kita ko, į didelį minėtų prekių panašumo laipsnį arba tapatumą, prašomą įregistruoti prekių ženklą galima suvokti kaip paprastą ankstesnio prekių ženklo variantą. Taigi ginčijamame sprendime Apeliacinė taryba turėjo padaryti išvadą, kad egzistuoja galimybė supainioti, kaip tai suprantama pagal minėtą nuostatą, bent jau kiek tai susiję su atitinkamos visuomenės dalimi, kuri neturi anglų kalbos pagrindų, kaip antai Lenkijos ir Ispanijos plačiosios visuomenės.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus. Įstojusi į bylą šalis, be kita ko, pažymi, kad ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis yra silpnas dėl elemento „stepeasy“ apibūdinamojo pobūdžio ir dėl vien ornamentinio ar apibūdinamojo (bato padas) vaizdinių elementų pobūdžio, o prašomo įregistruoti prekių ženklo skiriamasis požymis yra bent jau vidutinis, nes elementas „mediflex“ neturi reikšmės anglų ar kita Sąjungos kalba.
Pagal suformuotą jurisprudenciją galimybę supainioti sudaro tikimybė, kad atitinkama visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamos prekės ar paslaugos yra pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių. Remiantis ta pačia jurisprudencija, galimybė suklaidinti turi būti vertinama visapusiškai, atsižvelgiant į tai, kaip suinteresuota visuomenės dalis suvokia žymenis ir nagrinėjamas prekes arba paslaugas, ir į visus šioje byloje esamus tinkamus veiksnius, ypač į žymenų ir nagrinėjamų prekių arba paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Sprendimo Laboratorios RTB / VRDT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS),
T‑162/01
,
EU:T:2003:199
,
–
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją). Pagal tarpusavio priklausomybės principą galimybė supainioti gali egzistuoti, nepaisant nedidelio nagrinėjamų prekių ženklų panašumo laipsnio, kai prekės ar paslaugos, kurioms jie skirti, yra labai panašios (žr. 2002 m. spalio 23 d. Sprendimo Fifties,
T‑104/01
,
EU:T:2002:262
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Taikant Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą, galimybė supainioti reiškia, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra tapatūs arba panašūs ir kad prekės ar paslaugos, kurioms jie skirti, yra tapačios arba panašios. Šios sąlygos yra kumuliacinės (žr. 2009 m. sausio 22 d. Sprendimo Commercy / VRDT – easyGroup IP Licensing (easyHotel),
T‑316/07
,
EU:T:2009:14
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Iš jurisprudencijos matyti, kad kuo ryškesnis ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis, tuo didesnė yra galimybė supainioti (1997 m. lapkričio 11 d. Sprendimo SABEL,
C‑251/95
,
EU:C:1997:528
,
punktas ir 1998 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Canon,
C‑39/97
,
EU:C:1998:442
,
punktas).
Be to, galimybė supainioti skiriasi atsižvelgiant į atitinkamos visuomenės pastabumo lygį. Taigi, remiantis jurisprudencija, jei atitinkama visuomenė tik retai turi galimybę tiesiogiai palyginti skirtingus prekių ženklus ir turi kliautis „netobulu vaizdu, kurį išsaugojo savo atmintyje“, atitinkamos visuomenės didelis pastabumo lygis gali leisti daryti išvadą, kad ji nesupainios nagrinėjamų prekių ženklų, nepaisant to, kad negali tiesiogiai palyginti skirtingų prekių ženklų (žr. 2017 m. liepos 13 d. Sprendimo Migros-Genossenschafts-Bund / EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO),
T‑189/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:488
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo atveju reikia konstatuoti, kad nagrinėjamos prekės iš dalies tapačios, kiek tai susiję su prie 25 klasės priskiriamais „drabužiais“, „galvos apdangalais“ ir „avalyne“, kuriems skirti prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, ir prie 25 klasės priskiriamais „sportiniais batais“, žymimais prašomu įregistruoti prekių ženklu, ir iš dalies šiek tiek panašios, kiek tai susiję su prie 25 klasės priskiriama „avalyne“, kuriai skirtas ankstesnis prekių ženklas, ir prie 10 klasės priskiriamais „ortopedine avalyne“ ir „batais medicinos reikmėms“, kuriems skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas.
Be to, buvo konstatuota, kad atitinkamos visuomenės daliai, kuri neturi anglų kalbos pagrindų, prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, vizualiai, fonetiškai ir konceptualiai skiriasi, o likusiai šios visuomenės daliai jie yra šiek tiek panašūs vizualiai, fonetiškai ir konceptualiai. Iš to matyti, kad, visapusiškai vertinant, šie prekių ženklai pirmajai atitinkamos visuomenės daliai skiriasi, bet yra šiek tiek panašūs kitai atitinkamos visuomenės daliai.
Vadinasi, nagrinėjamu atveju sąlygos, būtinos tam, kad būtų galima konstatuoti galimybę supainioti, nėra įvykdytos tik atsižvelgiant į atitinkamos visuomenės dalį, kuri yra angliškai kalbanti arba turi anglų kalbos pagrindus.
Dėl įstojusios į bylą šalies tvirtinimo, kad ankstesniam prekių ženklui būdingas silpnas skiriamasis požymis dėl elemento „stepeasy“ apibūdinamojo pobūdžio ir dėl vaizdinių elementų vien ornamentinio ar apibūdinamojo pobūdžio (bato padas), svarbu pažymėti, kad Apeliacinė taryba ginčijamame sprendime aiškiai nenurodė minėtam prekių ženklui būdingo skiriamojo požymio laipsnio. Šioje byloje atitinkamos visuomenės, kuri yra angliškai kalbanti arba anglų kalbos pagrindus turinti visuomenė, požiūriu skiriamojo požymio laipsnis varijuos nuo silpno („avalynei“, nes abstraktus mėlynų ir oranžinių grotelių piešinys bus jos aliuzija ar užuomina) iki vidutinio („drabužiams“ ir „galvos apdangalams“, kurių atveju minėtas abstraktus piešinys nebus aliuzinis ar darantis užuominą).
Kalbant apie angliškai kalbančią arba anglų kalbos pagrindus turinčią plačiąją visuomenę, galinčią įsigyti 25 klasės „avalynę“, žymimą kiekvienu iš prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, net jeigu nagrinėjamos prekės yra tapačios, atsižvelgiant į vidutinį nagrinėjamos visuomenės pastabumo lygį ir ankstesniam prekių ženklui būdingą silpną skiriamąjį požymį „avalynei“, pažymėtina, jog nepakanka silpno bendro minėtų prekių ženklų panašumo laipsnio, kad šiuo atveju būtų galima konstatuoti, jog nurodyta visuomenė manys, kad minėtos prekės pagamintos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių.
Kalbant apie angliškai kalbančią arba anglų kalbos pagrindus turinčią plačiąją visuomenę, galinčią įsigyti prie 25 klasės priskiriamus „drabužius“ ir „galvos apdangalus“, kuriems skirti kiekvienas prekių ženklas, dėl kurio kilo ginčas, atsižvelgiant į vidutinį nagrinėjamos visuomenės pastabumo lygį, nagrinėjamų prekių tapatumą ir vidutinį ankstesniam prekių ženklui būdingą skiriamąjį požymį šioms prekėms, pažymėtina, jog pakanka nedidelio bendro minėtų prekių panašumo laipsnio, kad šiuo atveju būtų galima konstatuoti, jog nurodyta visuomenė manys, kad minėtos prekės pagamintos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių.
Kiek tai susiję su nemaža angliškai kalbančios arba anglų kalbos pagrindus turinčios plačiosios visuomenės dalimi, galinčia įsigyti tiek prie 25 klasės priskiriamą „avalynę sveikatos reikmėms“, prie 10 klasės priskiriamus „ortopedinę avalynę“ ir „batus medicinos reikmėms“, kuriems skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, tiek prie 25 klasės priskiriamą „avalynę“, kuriai skirtas ankstesnis prekių ženklas, taip pat dėl tų nagrinėjamų prekių, kurios yra tapačios, o ne tik šiek tiek panašios, atsižvelgiant į didelį nagrinėjamos visuomenės pastabumo lygį ir į ankstesniam prekių ženklui būdingą silpną skiriamąjį požymį „avalynei“, nepakanka nedidelio bendro minėtų prekių ženklų panašumo laipsnio, kad šiuo atveju būtų galima konstatuoti, jog nurodyta visuomenė manys, kad minėtos prekės pagamintos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių.
Tokiomis aplinkybėmis ieškovė pagrįstai teigia, kad ginčijamame sprendime Apeliacinė taryba padarė klaidingą išvadą, jog nėra galimybės supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą, panaikino 2017 m. gruodžio 12 d. Protestų skyriaus sprendimą ir atmetė protestą, kiek jis susijęs su prie 25 klasės priskirtais „drabužiais“ ir „galvos apdangalais“, kuriems skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas.
Taigi reikia patenkinti ieškovės prašymą panaikinti ginčijamą sprendimą, o likusią ieškinio dalį atmesti kaip nepagrįstą.
Be to, kiek tai susiję su ieškovės prašymu, kad Bendrasis Teismas pakeistų ginčijamą sprendimą, reikia priminti, kad Bendrojo Teismo turima kompetencija keisti ginčijamus sprendimus nesuteikia jam teisės keisti Apeliacinės tarybos vertinimo savuoju ir vertinti klausimų, dėl kurių Apeliacinė taryba dar nepareiškė nuomonės; sprendimų pakeitimo kompetencija turi būti naudojamasi iš esmės tik tais atvejais, kai patikrinęs Apeliacinės tarybos atliktą vertinimą Bendrasis Teismas, remdamasis nustatytomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis, gali nustatyti, kokį sprendimą turėjo priimti Apeliacinė taryba (2011 m. liepos 5 d. Sprendimo Edwin / VRDT,
C‑263/09 P
,
EU:C:2011:452
,
punktas).
Šiuo atveju reikia pabrėžti, kad Apeliacinė taryba ginčijamame sprendime padarė išvadą dėl galimybės supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, kiek tai susiję su prie 25 klasės priskiriamais „drabužiais“ ir „galvos apdangalais“, todėl šiuo klausimu Bendrasis Teismas turi teisę pakeisti ginčijamą sprendimą.
Kaip matyti, be kita ko, iš šio sprendimo 110–117 punktų, Apeliacinė taryba turėjo nuspręsti, kad, kiek tai susiję su minėtomis prekėmis, egzistuoja galimybė supainioti, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
Tokiomis aplinkybėmis pakeičiant ginčijamą sprendimą reikia atmesti įstojusios į bylą šalies Apeliacinei tarybai pateiktą apeliaciją tiek, kiek ji susijusi su šiomis prekėmis. Likusią prašymo pakeisti ginčijamą sprendimą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
(Praleista)

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (antroji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2018 m. lapkričio 8 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ketvirtosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 77/2018-4), susijusį su protesto procedūra tarp
Pablosky, SL
ir
docPrice GmbH
, kiek jis susijęs su „drabužiais“ ir „galvos apdangalais“, priskiriamais prie Nicos klasifikacijos 25 klasės.

2.
Atmesti
docPrice
EUIPO apeliacinėje taryboje pateiktą apeliaciją, kiek ji susijusi su šio sprendimo pirmame rezoliucinės dalies punkte nurodytomis prekėmis.

3.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

4.
Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Tomljenović
Škvařilová-Pelzl
Nõmm
Paskelbta 2020 m. liepos 8 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.