CELEX: 62020CJ0340
Trimitere preliminară
Politica externă și de securitate comună (PESC)
Măsuri restrictive împotriva Republicii Islamice Iran
Regulamentul (CE) nr. 423/2007
Înghețarea fondurilor persoanelor, entităților și organismelor identificate de Consiliul Uniunii Europene că participă la proliferarea nucleară
Noțiunile de «înghețare a fondurilor» și «înghețare a resurselor economice»
Posibilitatea de a aplica o măsură asigurătorie asupra fondurilor și a resurselor economice înghețate
Creanță anterioară înghețării activelor și fără legătură cu programul nuclear și balistic iranian

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 1 literele (h) și (j) și a articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (
JO 2007, L 103, p. 1
), a articolului 1 literele (h) și (i) și a articolului 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007 (
JO 2010, L 281, p. 1
), precum și a articolului 1 literele (j) și (k) și a articolului 23 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 (
JO 2012, L 88, p. 1
).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Bank Sepah, o societate cu sediul în Teheran (Iran), pe de o parte, și Overseas Financial Limited și Oaktree Finance Limited, cu sediul în statul Delaware (Statele Unite), pe de altă parte, în legătură cu posibilitatea de a se aplica, fără autorizarea prealabilă a autorității naționale competente, măsuri asigurătorii asupra fondurilor și a resurselor economice înghețate în cadrul unor măsuri restrictive luate împotriva Republicii Islamice Iran.
Cadrul juridic
Dreptul internațional
Pentru a face presiuni asupra Republicii Islamice Iran în scopul ca aceasta din urmă să pună capăt activităților nucleare ce prezintă un risc de proliferare și dezvoltării vectorilor de transport de arme nucleare, Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite (denumit în continuare „Consiliul de Securitate”) a adoptat la 23 decembrie 2006, în temeiul articolului 41 din capitolul VII din Carta Națiunilor Unite, Rezoluția 1737 (2006), prin care se instituie o serie de măsuri restrictive împotriva acestui stat.
Potrivit alineatelor 2 și 12 din rezoluția menționată, Consiliul de Securitate:
„2.
Decide
, în acest context, ca, fără nicio întârziere, Iranul să suspende [activitățile] nucleare care implică riscul proliferării […]
[…]
12.
Decide
ca toate statele să înghețe fondurile, activele financiare și resursele economice aflate pe teritoriul lor la data adoptării prezentei rezoluții sau la orice dată ulterioară, care sunt proprietatea sau sub controlul persoanelor sau entităților desemnate în anexă, precum și pe acelea aparținând altor persoane sau entități desemnate de Consiliu sau de [Comitetul pentru sancțiuni] ca participând direct sau sprijinind activitățile susceptibile de proliferare nucleară ale Iranului, sau implicate în dezvoltarea sistemului de vectori purtători de arme nucleare, ori persoane sau entități care acționează în nume propriu sau prin entități deținute sau controlate de acestea, inclusiv prin mijloace ilicite […], și
decide
ca toate statele să se asigure că resortisanții lor sau orice persoană sau entitate de pe teritoriul propriu nu pun la dispoziție acestor persoane sau entități fonduri, active financiare sau resurse economice sau nu permit utilizarea acestora în beneficiul lor.”
Prin Rezoluția 1747 (2007) din 24 martie 2007, Consiliul de Securitate a inclus Bank Sepah în lista entităților implicate în programul nuclear sau de rachete balistice iranian ale căror active trebuiau înghețate.
Dreptul Uniunii
Poziția comună 2007/140/PESC
Pentru a pune în aplicare Rezoluția 1737 (2006), Consiliul Uniunii Europene a adoptat Poziția comună 2007/140/PESC din 27 februarie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului (
JO 2007, L 61, p. 49
).
Considerentele (1) și (9) ale acestei poziții comune aveau următorul cuprins:
„(1)
La 23 decembrie 2006, Consiliul de Securitate […] a adoptat Rezoluția 1737 (2006) […], care cere Iranului să înceteze fără întârziere anumite activități nucleare cu risc de proliferare și care introduce anumite măsuri restrictive împotriva Iranului.
[…]
(9)
[Rezoluția 1737 (2006)] mai impune înghețarea fondurilor, a altor active financiare și a resurselor economice care, în mod direct sau indirect, aparțin, sunt deținute, controlate sau în proprietatea persoanelor sau entităților desemnate de Consiliul de Securitate sau de [Comitetul pentru sancțiuni] ca participând, fiind asociate în mod direct sau furnizând sprijin activităților nucleare ale Iranului cu risc de proliferare sau perfecționării vectorilor de transport ai armelor nucleare sau persoanelor sau entităților care acționează în numele sau la instrucțiunile acestora, entităților care sunt în proprietatea acestora sau controlate de acestea, inclusiv prin mijloace ilicite; rezoluția instituie, de asemenea, o obligație ca niciun fel de fonduri, bunuri financiare sau resurse economice să nu fie puse la dispoziția sau utilizate în beneficiul unor asemenea persoane sau entități.”
Articolul 5 alineatul (1) din poziția comună menționată prevedea:
„Toate fondurile și resursele economice care, în mod direct sau indirect, aparțin, sunt deținute, controlate sau în proprietatea persoanelor sau entităților de mai jos, și anume:
(a)
persoanel[e] și entitățil[e] enumerate în anexa la [Rezoluția 1737 (2006)], precum și […] celelalte persoane și entități desemnate de Consiliul de securitate sau de către [Comitetul pentru sancțiuni] în conformitate cu alineatul (12) din [Rezoluția 1737 (2006)], asemenea persoane și entități fiind enumerate în anexa I,
[…]
sunt înghețate.”
Regulamentul nr. 423/2007
În temeiul Poziției comune 2007/140/PESC, Consiliul a adoptat Regulamentul nr. 423/2007, intrat în vigoare la 20 aprilie 2007.
Potrivit considerentului (3) al acestui regulament:
„[Măsurile restrictive prevăzute de Poziția comună 2007/140/PESC] intră în domeniul de aplicare a Tratatului de instituire a Comunității Europene; prin urmare, pentru a se asigura aplicarea uniformă a acestora de către operatorii economici în toate statele membre, este necesară adoptarea unui act normativ comunitar pentru punerea în aplicare a acestora la nivel comunitar.”
Articolul 1 literele (h) și (j) din acest regulament prevedea:
„Exclusiv în sensul prezentului regulament:
[…]
(h)
«înghețarea fondurilor» înseamnă împiedicarea în orice mod a oricărui flux, transfer, a oricărei modificări, utilizări sau manipulări de fonduri, care ar avea drept consecință o modificare a volumului, valorii, localizării, proprietății, posesiei, naturii, destinației acestora sau o altă modificare care ar putea permite utilizarea acestora, inclusiv administrarea portofoliului;
[…]
(j)
«înghețarea resurselor economice» înseamnă împiedicarea în orice mod a utilizării resurselor economice pentru obținerea de fonduri, produse sau servicii, inclusiv, dar nu exclusiv prin vânzarea, închirierea sau ipotecarea acestora”.
Articolul 7 din același regulament prevedea:
„(1)   Toate fondurile și resursele economice care aparțin, sunt în proprietatea, sunt deținute sau sunt controlate de persoanele, entitățile și organismele enumerate în anexa IV sunt înghețate. Anexa IV menționează persoanele, entitățile și organismele desemnate de Consiliul de Securitate […] sau de Comitetul pentru sancțiuni în conformitate cu alineatul (12) din [Rezoluția 1737 (2006)] […]
[…]
(3)   Se interzice punerea la dispoziție de fonduri sau resurse economice, în mod direct sau indirect, persoanelor fizice sau juridice, entităților sau organismelor enumerate în anexele IV și V sau în beneficiul acestora.
(4)   Se interzice participarea voluntară și deliberată la activități care au drept scop sau efect direct sau indirect eludarea măsurilor prevăzute la alineatele (1), (2) și (3).”
Potrivit articolului 8 din Regulamentul nr. 423/2007:
„Prin derogare de la articolul 7, autoritățile competente din statele membre, menționate pe website‑urile din anexa III, pot autoriza deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate, în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
fondurile sau resursele economice fac obiectul unei măsuri sau al unei hotărâri judecătorești, administrative sau arbitrale pronunțate sau adoptate înainte de 23 decembrie 2006;
[…]”
Articolul 9 din acest regulament prevedea:
„Prin derogare de la articolul 7, în cazul în care o persoană, entitate sau organism enumerat în anexele IV sau V datorează o plată în baza unui contract, a unei obligații sau a unui acord încheiat de acestea sau care obligă persoana, entitatea sau organismul în cauză înainte de data la care persoana, entitatea sau organismul respectiv a fost identificat de Comitetul pentru sancțiuni, de Consiliul de Securitate sau de Consiliu, autoritățile competente din statele membre indicate pe website‑urile din anexa III pot autoriza, după îndeplinirea condițiilor pe care acestea le consideră necesare, deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate, în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
autoritatea competentă în cauză s‑a asigurat că:
(i)
fondurile și resursele economice sunt utilizate pentru efectuarea unei plăți de către o persoană, entitate sau organism enumerat în anexele IV sau V;
(ii)
contractul, acordul sau obligația nu vor contribui la producția, vânzarea, cumpărarea, transferul, exportul, importul, transportul sau utilizarea produselor și tehnologiilor enumerate în anexele I și II; și
(iii)
plata nu încalcă dispozițiile articolului 7 alineatul (3);
(b)
dacă se aplică articolul 7 alineatul (1), statul membru în cauză a notificat Comitetului pentru sancțiuni decizia sa, precum și intenția de a acorda o autorizație și acesta nu a ridicat obiecții în termen de zece zile lucrătoare de la notificare; și
(c)
dacă se aplică articolul 7 alineatul (2), statul membru în cauză a notificat, cu cel puțin cu două săptămâni înainte de eliberarea autorizației, celorlalte state membre și Comisiei decizia luată de către autoritatea sa competentă și intenția sa de a acorda o autorizație.”
Articolul 10 din regulamentul menționat prevedea:
„(1)   Prin derogare de la articolul 7, autoritățile competente din statele membre indicate pe website‑urile din anexa III pot autoriza, după îndeplinirea condițiilor pe care acestea le consideră necesare, deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate sau punerea la dispoziție a anumitor fonduri sau resurse economice, în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
autoritatea competentă în cauză a considerat că fondurile sau resursele economice sunt:
(i)
necesare pentru a acoperi nevoile de bază ale persoanelor enumerate în anexele IV sau V și ale membrilor familiilor acestora care se află în întreținerea lor, inclusiv cheltuielile pentru alimente, chirie sau rate ipotecare, medicamente sau cheltuieli medicale, impozite, prime de asigurare și servicii publice;
(ii)
destinate exclusiv plății unor onorarii rezonabile și rambursării cheltuielilor legate de furnizarea unor servicii juridice; sau
(iii)
destinate exclusiv plății unor comisioane sau a unor cheltuieli operaționale pentru păstrarea sau gestionarea curentă a unor fonduri sau resurse economice înghețate; și
[…]
(2)   Prin derogare de la articolul 7, autoritățile competente din statele membre, indicate pe website‑urile din anexa III, pot autoriza deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate sau punerea la dispoziție a anumitor fonduri sau resurse economice înghețate, după ce au constatat că acestea sunt necesare pentru acoperirea unor cheltuieli extraordinare, cu condiția ca[:]
(a)
în cazul în care autorizația privește o persoană, o entitate sau un organism enumerat în anexa IV, această decizie să fi fost notificată de către statul membru în cauză Comitetului pentru sancțiuni și acesta să o fi aprobat; și
(b)
în cazul în care autorizația privește o persoană, o entitate sau un organism enumerat în anexa V, autoritatea competentă să fi comunicat, cu cel puțin două săptămâni înainte de eliberarea autorizației, celorlalte autorități competente din statele membre și Comisiei motivele pentru care consideră că ar trebui acordată o autorizație specială.
[…]”
În urma adoptării Rezoluției 1747 (2007), Consiliul a adoptat Poziția comună 2007/246/PESC din 23 aprilie 2007 de modificare a Poziției comune 2007/140/PESC (
JO 2007, L 106, p. 67
).
Comisia a adoptat Regulamentul (CE) nr. 441/2007 din 20 aprilie 2007 de modificare a Regulamentului nr. 423/2007 (
JO 2007, L 104, p. 28
). Prin Regulamentul nr. 441/2007, Bank Sepah a fost inclusă în lista care figurează în anexa IV la Regulamentul nr. 423/2007.
La 25 octombrie 2010, Consiliul a adoptat Regulamentul nr. 961/2010, prin care Regulamentul nr. 423/2007 a fost abrogat. Regulamentul nr. 961/2010 a fost abrogat, la rândul său, prin Regulamentul nr. 267/2012.
Articolul 1 literele (h) și (i) și articolul 16 din Regulamentul nr. 961/2010, precum și articolul 1 literele (j) și (k) și articolul 23 din Regulamentul nr. 267/2012 sunt în esență identice cu articolul 1 literele (h) și (j) și cu articolul 7 din Regulamentul nr. 423/2007. Denumirea Bank Sepah a fost inclusă în listele cuprinse în anexa VII la Regulamentul nr. 961/2010 și în anexa VIII la Regulamentul nr. 267/2012.
Dreptul francez
Codul procedurilor civile de executare
Articolul L. 521‑1 din Codul procedurilor civile de executare prevede:
„Sechestrul asigurător poate viza toate bunurile mobile corporale sau necorporale care aparțin debitorului. Prin intermediul său, bunurile în cauză sunt indisponibilizate. […]”
Articolul L. 522‑1 din acest cod prevede:
„Creditorul care a obținut sau care deține un titlu executoriu prin care se constată o creanță lichidă și exigibilă poate solicita să se procedeze la vânzarea bunurilor care au fost indisponibilizate până la concurența valorii creanței sale.”
Articolul L. 523‑1 din codul menționat prevede:
„Atunci când sechestrul privește o creanță care are ca obiect o sumă de bani, aceasta se indisponibilizează prin actul de sechestru până la concurența sumei autorizate de instanță sau, dacă această autorizare nu este necesară, până la concurența sumei pentru care se practică sechestrul. Sechestrul produce efectele unei consemnări, prevăzute la articolul 2350 din Codul civil.”
Potrivit articolului L. 531‑1 din Codul procedurilor civile de executare:
„Se poate constitui o garanție judiciară cu titlu asigurătoriu asupra imobilelor, a fondului de comerț, a acțiunilor, a părților sociale și a valorilor mobiliare.”
Articolul L. 531‑2 din acest cod are următorul cuprins:
„Bunurile grevate de o garanție judiciară continuă să fie alienabile. Prețul acestora este plătit și distribuit în condițiile stabilite prin decret al Conseil d’État [Consiliul de Stat, Franța].
Cu toate acestea, în cazul vânzării de valori mobiliare înscrise într‑un cont ținut și administrat de un intermediar autorizat, prețul poate fi utilizat pentru achiziționarea altor valori care se subrogă în acest caz valorilor vândute.”
Codul civil
Articolul 2333 din Codul civil prevede:
„Gajul este o convenție prin care persoana care îl constituie acordă unui creditor dreptul de a fi plătit în mod preferențial față de alți creditori ai săi dintr‑un bun mobil sau dintr‑un ansamblu de bunuri mobile corporale, prezente sau viitoare.
[…]”
Articolul 2350 din acest cod prevede:
„Depunerea sau consemnarea sumelor, a efectelor sau a valorilor, dispuse pe cale judiciară cu titlu de garanție sau cu titlu asigurătoriu, implică o afectare specială și un drept de preferință în sensul articolului 2333.”
Litigiul principal și întrebările preliminare
Printr‑o hotărâre din 26 aprilie 2007, cour d’appel de Paris (Curtea de Apel din Paris, Franța) a obligat Bank Sepah la plata către Overseas Financial și către Oaktree Finance a sumelor de 2500000 de dolari americani (USD) (aproximativ 1800000 de euro) și, respectiv, de 1500000 USD (aproximativ 1100000 de euro), majorate cu dobânzi la rata legală începând de la acea dată.
După obținerea unor plăți parțiale, intervenite între anul 2007 și anul 2011, la 2 decembrie 2011, Overseas Financial și Oaktree Finance au solicitat ministre chargé de l’Économie (ministrul economiei, Franța) să autorizeze, în temeiul articolului 8 din Regulamentul nr. 423/2007, deblocarea soldului datorat. Overseas Financial și Oaktree Finance au introdus o acțiune în anulare împotriva deciziei implicite de respingere a cererii lor la tribunal administratif de Paris (Tribunalul Administrativ din Paris, Franța). Acesta din urmă a respins acțiunea menționată printr‑o hotărâre din 21 octombrie 2013.
La 17 mai 2016, Overseas Financial și Oaktree Finance au transmis somații de plată în scopul efectuării unei popriri asigurătorii împotriva Bank Sepah, după care, la 5 iulie 2016, au solicitat efectuarea unor popriri executorii și a unor popriri ale drepturilor unor asociați și ale unor valori mobiliare în mâinile unei bănci franceze. Printr‑o hotărâre din 9 ianuarie 2017, judecătorul însărcinat cu executările silite din cadrul tribunal de grande instance de Paris (Tribunalul de Mare Instanță din Paris, Franța) a validat aceste popriri, precum și cuantumul lor, inclusiv dobânzile prevăzute prin hotărârea cour d’appel de Paris (Curtea de Apel din Paris) din 26 aprilie 2007. Deși a recunoscut că era ținută să plătească creanța principală din sumele la care fusese obligată, Bank Sepah a apreciat, în schimb, că nu datorează dobânzi și, prin urmare, a contestat măsurile de executare în fața acestui judecător însărcinat cu executările silite. Ea a susținut în special că nu putea fi obligată să plătească dobânzi, considerând că a fost pusă în imposibilitatea de a‑și plăti datoria de un caz de forță majoră care derivă din înghețarea activelor sale prin Regulamentul nr. 423/2007, ceea ce a determinat suspendarea curgerii acestor dobânzi.
Întrucât această argumentație a fost respinsă de judecătorul însărcinat cu executările silite menționat, Bank Sepah a formulat apel. Printr‑o hotărâre din 8 martie 2018, cour d’appel de Paris (Curtea de Apel din Paris) a respins acest apel pentru motivul că indisponibilizarea provizorie a fondurilor și a resurselor economice ale Bank Sepah nu avusese incidență asupra curgerii dobânzilor.
În plus, această instanță a arătat, pe de o parte, că în speță se aplică un termen de prescripție de cinci ani și, pe de altă parte, că nimic nu ar fi împiedicat Overseas Financial și Oaktree Finance să inițieze măsuri de executare cu titlu asigurătoriu, care ar fi putut întrerupe această prescripție. Întrucât astfel de măsuri nu au fost întreprinse înainte de somațiile de plată din 17 mai 2016, dobânzile pe care le puteau pretinde Overseas Financial și Oaktree Finance trebuiau, în consecință, să fie limitate la cele care curg începând cu 17 mai 2011, și anume cu cinci ani înainte de aceste somații.
Atât Bank Sepah, cât și Overseas Financial și Oaktree Finance au formulat recurs la Cour de cassation (Curtea de Casație, Franța). Overseas Financial și Oaktree Finance contestă în special partea din hotărârea din apel menționată referitoare la termenul de prescripție de cinci ani aplicabil dobânzilor.
În această privință, instanța de trimitere apreciază că soluționarea litigiului principal depinde de aspectul dacă Overseas Financial și Oaktree Finance ar fi putut întrerupe prescripția prin aplicarea unei măsuri asiguratorii sau de executare silită asupra activelor înghețate ale Bank Sepah.
Această instanță arată că nici Regulamentul nr. 423/2007, nici Regulamentele nr. 961/2010 și 267/2012 nu conțin o interdicție expresă aplicabilă creditorului de a solicita și de a obține o măsură asigurătorie sau de executare silită. Având în vedere definițiile date noțiunilor de„înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” în aceste acte, nu se poate exclude posibilitatea ca măsuri care nu intră sub incidența niciuneia dintre interdicțiile vizate de aceste definiții să fie puse în aplicare asupra activelor înghețate.
Mai precis, ea ridică problema posibilității de a întreprinde, fără autorizație prealabilă, măsuri care nu au efect atributiv, precum garanțiile judiciare și sechestrele sau popririle asigurătorii. Astfel, pe de o parte, o garanție judiciară, indiferent dacă este constituită asupra unui imobil, și anume o ipotecă, asupra unui fond de comerț sau asupra unor părți sociale și a unor valori mobiliare, și anume un gaj, nu ar implica nicio obligație pentru titularul bunurilor sau al drepturilor în cauză de a le cesiona și nu ar afecta dreptul acestuia de a alege persoana căreia să i le cesioneze. Singurul efect al garanției judiciare ar fi acela că, în cazul cesiunii bunurilor sau a drepturilor asupra cărora este constituită, creanța persoanei care a constituit garanția trebuie plătită cu prioritate din prețul cesiunii. Pe de altă parte, în ceea ce privește sechestrele și popririle asiguratorii, acestea ar fi de asemenea lipsite de efect atributiv întrucât bunurile, creanțele și drepturile indisponibilizate rămân în patrimoniul debitorului, producând efectele unei consemnări, care are drept consecință, potrivit Codului civil, o afectare specială și un drept de preferință.
Instanța de trimitere ridică însă problema dacă asemenea măsuri nu ar avea ca efect o modificare a „destinației” fondurilor care fac obiectul lor, în sensul definiției noțiunii de „înghețare a fondurilor”, sau, mai general, dacă ele nu ar fi susceptibile să permită o „utilizare” a fondurilor și a resurselor economice înghețate, în sensul Regulamentelor nr. 423/2007, 961/2010 și 267/2012. De asemenea, instanța de trimitere ridică problema dacă, pentru a răspunde la această întrebare, este relevantă împrejurarea că temeiul creanței nu are legătură cu programul nuclear și balistic iranian și este anterior înghețării activelor Bank Sepah.
În aceste condiții, Cour de cassation (Curtea de Casație) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Articolul 1 literele (h) și (j) și articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul […] nr. 423/2007, articolul 1 literele (i) și (h) și articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul […] nr. 961/2010, precum și articolul 1 literele (k) și (j) și articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul […] nr. 267/2012 trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării asupra unor active înghețate, fără autorizarea prealabilă a autorității naționale competente, a unei măsuri lipsite de efect atributiv, precum o garanție judiciară sau un sechestru asigurător, prevăzute de Codul […] privind procedurile civile de executare?
2)
Împrejurarea că temeiul creanței care trebuie recuperată de la persoana sau entitatea ale cărei active sunt înghețate nu are legătură cu activitățile nucleare și balistice iraniene și este anterior Rezoluției 1737 (2006) […] este pertinentă pentru a răspunde la prima întrebare?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima întrebare
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 423/2007 coroborat cu articolul 1 literele (h) și (j) din acest regulament, articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 961/2010 coroborat cu articolul 1 literele (h) și (i) din acest din urmă regulament și articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul nr. 267/2012 coroborat cu articolul 1 literele (j) și (k) din același regulament trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării asupra fondurilor sau a resurselor economice înghețate în cadrul politicii externe și de securitate comune, fără autorizarea prealabilă a autorității naționale competente, a unor măsuri asigurătorii care să instituie în beneficiul creditorului interesat un drept de a fi plătit cu prioritate în raport cu ceilalți creditori, chiar dacă asemenea măsuri nu au ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.
Cu titlu introductiv, trebuie arătat că, din moment ce dispozițiile Regulamentelor nr. 961/2010 și nr. 267/2012 citate la punctul anterior sunt în esență identice cu articolul 1 literele (h) și (j) și cu articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 423/2007, considerațiile referitoare la dispozițiile acestui din urmă regulament se aplică și dispozițiilor primelor două regulamente.
Este necesar să se arate că articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 423/2007 prevede că se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, sunt în proprietatea, sunt deținute sau sunt controlate de persoanele, entitățile și organismele enumerate în anexa IV la acest regulament.
Noțiunile de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” sunt definite la articolul 1 litera (h) și, respectiv, la articolul 1 litera (j) din acest regulament.
Articolul 1 litera (h) din Regulamentul nr. 423/2007 definește noțiunea de „înghețare a fondurilor” drept „împiedicarea în orice mod a oricărui flux, transfer, a oricărei modificări, utilizări sau manipulări de fonduri, care ar avea drept consecință o modificare a volumului, valorii, localizării, proprietății, posesiei, naturii, destinației acestora sau o altă modificare care ar putea permite utilizarea acestora, inclusiv administrarea portofoliului”.
Din această definiție reiese că prin înghețarea fondurilor se urmărește să se limiteze la maximum operațiunile susceptibile să fie desfășurate cu privire la fondurile înghețate, aspect are este atestat de numărul ridicat de ipoteze vizate și de utilizarea termenilor „oricărui” și „oricărei”. În ceea ce privește mijloacele pentru a ajunge la limitarea acestor operațiuni, ele sunt definite de asemenea în mod extensiv de legiuitorul Uniunii.
Considerațiile care precedă sunt valabile și în ceea ce privește noțiunea de „înghețare a resurselor economice”. Astfel, această noțiune este definită la articolul 1 litera (j) din Regulamentul nr. 423/2007 ca fiind „împiedicarea în orice mod a utilizării resurselor economice pentru obținerea de fonduri, produse sau servicii, inclusiv, dar nu exclusiv prin vânzarea, închirierea sau ipotecarea acestora”.
Rezultă că noțiunile de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” vizate de Regulamentul nr. 423/2007 sunt definite în mod foarte larg.
În ceea ce privește măsuri precum cele în discuție în litigiul principal, care instituie în beneficiul creditorului interesat un drept de a fi plătit cu prioritate în raport cu ceilalți creditori, este necesar să se constate că, după cum a arătat avocatul general la punctele 55-61 din concluzii, asemenea măsuri au ca efect o schimbare a destinației fondurilor înghețate și sunt de natură să permită o utilizare a resurselor economice înghețate pentru a obține fonduri, bunuri sau servicii.
Rezultă că asemenea măsuri intră în sfera noțiunilor de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” în sensul articolului 1 literele (h) și (j) și al articolului 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 423/2007.
Împrejurarea că măsuri de acest gen nu au ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului nu este susceptibilă să repună în discuție această concluzie.
Astfel, pe de o parte, noțiunea de „înghețare a fondurilor” include orice utilizare de fonduri care are drept consecință, printre altele, o schimbare a destinației acestor fonduri, chiar dacă o asemenea utilizare a fondurilor nu are ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.
Pe de altă parte, în ceea ce privește definiția noțiunii de „înghețare a resurselor economice”, aceasta menționează, cu titlu de exemplu, utilizarea resurselor economice prin ipotecarea lor. Or, o astfel de măsură nu are ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.
În consecință, trebuie constatat că înseși definițiile noțiunilor de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” vizează în special măsuri care nu au ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.
Această interpretare este confirmată de obiectivele Regulamentului nr. 423/2007, care pune în aplicare măsuri restrictive adoptate împotriva Republicii Islamice Iran.
În această privință trebuie arătat că Regulamentul nr. 423/2007 asigură, potrivit considerentului (3) al acestuia, punerea în aplicare a Poziției comune 2007/140/PESC, adoptată pentru realizarea în Uniunea Europeană a obiectivelor Rezoluției 1737 (2006), și urmărește astfel punerea în aplicare a acesteia din urmă. Prin urmare, în vederea interpretării regulamentului amintit, trebuie să se țină seama de textul și de obiectivul rezoluției menționate (Hotărârea din 21 decembrie 2011, Afrasiabi și alții,
C‑72/11
,
EU:C:2011:874
, punctul
).
Or, rezultă atât din cuprinsul Rezoluției 1737 (2006), în special din cuprinsul alineatelor 2 și 12 ale acesteia, cât și din Poziția comună 2007/140//PESC, în special din considerentele (1) și (9) ale acesteia, că măsurile restrictive adoptate împotriva Republicii Islamice Iran au o vocație preventivă, în sensul că urmăresc să împiedice un risc de proliferare nucleară în acest stat (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 decembrie 2011, Afrasiabi și alții,
C‑72/11
,
EU:C:2011:874
, punctul
).
Măsurile de înghețare a fondurilor și a resurselor economice urmăresc, în consecință, să evite ca activul vizat de o măsură de înghețare să fie utilizat pentru procurarea de fonduri, de bunuri sau de servicii susceptibile să contribuie la proliferarea nucleară în Iran, pe care Rezoluția 1737 (2006), Poziția comună 2007/140/PESC și Regulamentul nr. 423/2007 urmăresc să o combată (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 decembrie 2011, Afrasiabi și alții,
C‑72/11
,
EU:C:2011:874
, punctul
).
După cum a arătat domnul avocat general la punctul 50 din concluzii, pentru a atinge aceste scopuri, este nu doar legitim, ci și indispensabil ca definiția noțiunilor de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice” să primească o interpretare largă, deoarece se are în vedere împiedicarea oricărei utilizări a activelor înghețate care ar permite eludarea regulamentelor în cauză și exploatarea lacunelor sistemului.
Având în vedere considerațiile care precedă, trebuie să se constate că înghețarea fondurilor și a resurselor economice prevăzută la articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 423/2007 coroborat cu articolul 1 literele (h) și (j) din acest regulament se opune aplicării asupra activelor înghețate a unor măsuri asigurătorii care să instituie în beneficiul creditorului interesat un drept de a fi plătit cu prioritate în raport cu ceilalți creditori, chiar dacă astfel de măsuri nu au ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.
Trebuie precizat și că, deși articolul 7 din Regulamentul nr. 423/2007 stabilește principiul înghețării fondurilor și a resurselor economice ale persoanelor și entităților desemnate și în ceea ce privește aceste măsuri, o autorizație prealabilă poate totuși să fie eliberată de autoritatea națională competentă în conformitate cu derogările prevăzute la articolele 8-10 din acest regulament, sub rezerva îndeplinirii condițiilor impuse de acestea.
Având în vedere considerațiile care precedă, trebuie să se răspundă la prima întrebare că articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 423/2007 coroborat cu articolul 1 literele (h) și (j) din acest regulament, articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul nr. 961/2010 coroborat cu articolul 1 literele (h) și (i) din acest din urmă regulament și articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul nr. 267/2012, coroborat cu articolul 1 literele (j) și (k) din același regulament trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării asupra fondurilor sau a resurselor economice înghețate în cadrul politicii externe și de securitate comune, fără autorizarea prealabilă a autorității naționale competente, a unor măsuri asigurătorii care să instituie în beneficiul creditorului interesat un drept de a fi plătit cu prioritate în raport cu ceilalți creditori, chiar dacă asemenea măsuri nu au ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.
Cu privire la a doua întrebare
Prin intermediul celei de a doua întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă împrejurarea că temeiul creanței care trebuie recuperată de la persoana sau entitatea ale cărei fonduri sau resurse economice sunt înghețate nu are legătură cu programul nuclear și balistic iranian și este anterior Rezoluției 1737 (2006) este relevantă pentru a răspunde la prima întrebare.
În această privință este necesar să se arate că definițiile noțiunilor de „înghețare a fondurilor” și „înghețare a resurselor economice”, cuprinse în articolul 1 literele (h) și (j) din Regulamentul nr. 423/2007 și în dispozițiile corespunzătoare din Regulamentele nr. 961/2010 și nr. 267/2012, nu stabilesc o distincție în funcție de temeiul creanței care trebuie recuperată de la persoana sau de la entitatea care face obiectul măsurilor restrictive.
În plus, articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul nr. 423/2007 și dispozițiile corespunzătoare din Regulamentele nr. 961/2010 și nr. 267/2012 nu fac nici ele distincție, în cazul înghețării unor fonduri sau a unor resurse economice, în funcție de temeiul acestei creanțe.
După cum a arătat domnul avocat general la punctul 68 din concluzii, este necesar, în aceste condiții, să se aprecieze posibilitatea de a se pune în aplicare o măsură asupra activelor înghețate numai în funcție de efectele juridice pe care le produce aceasta, iar nu în funcție de temeiul creanței aferente acestei măsuri.
Trebuie adăugat că articolele 8-10 din Regulamentul nr. 423/2007, care prevăd și detaliază condițiile limitative în care anumite măsuri al căror efect este contrar înghețării fondurilor și a resurselor economice pot fi autorizate de autoritățile naționale competente, nu se referă la situații în care temeiul creanței care trebuie recuperată nu ar avea legătură cu programul nuclear și balistic iranian și ar fi anterior Rezoluției 1737 (2006).
Pe de altă parte, dacă împrejurarea că temeiul creanței nu are legătură cu acest program și este anterior Rezoluției 1737 (2006) ar trebui luată în considerare, ar trebui să se stabilească în fiecare caz în parte existența unei astfel de împrejurări, ceea ce ar implica riscuri reale de eludare a înghețării fondurilor și a resurselor economice și ar pune statele membre în fața unor probleme delicate de punere în aplicare (a se vedea prin analogie Hotărârea din 11 octombrie 2007, Möllendorf și Möllendorf‑Niehuus,
C‑117/06
,
EU:C:2007:596
, punctul
).
De altfel, Curtea a statuat deja că importanța obiectivelor urmărite de un act al Uniunii prin care se instituie un regim de măsuri restrictive este de natură să justifice consecințe negative, chiar considerabile, pentru anumiți agenți economici, inclusiv pentru aceia care nu au nicio responsabilitate în privința situației care a condus la adoptarea măsurilor vizate, dar care sunt afectați în special în privința dreptului lor de proprietate (a se vedea prin analogie Hotărârea din 3 septembrie 2008, Kadi și Al Barakaat International Foundation/Consiliul și Comisia,
C‑402/05 P și C‑415/05 P
,
EU:C:2008:461
, punctul
, precum și jurisprudența citată).
Având în vedere cele ce precedă, trebuie să se răspundă la a doua întrebare că împrejurarea că temeiul creanței care trebuie recuperată de la persoana sau entitatea ale cărei fonduri sau resurse economice sunt înghețate nu are legătură cu programul nuclear și balistic iranian și este anterior Rezoluției 1737 (2006) nu este relevantă pentru a răspunde la prima întrebare.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera întâi) declară:

1)
Articolul 7 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 423/2007 al Consiliului din 19 aprilie 2007 privind măsuri restrictive împotriva Iranului coroborat cu articolul 1 literele (h) și (j) din Regulamentul nr. 423/2007, articolul 16 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 961/2010 al Consiliului din 25 octombrie 2010 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 423/2007 coroborat cu articolul 1 literele (h) și (i) din Regulamentul nr. 961/2010 și articolul 23 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 267/2012 al Consiliului din 23 martie 2012 privind măsuri restrictive împotriva Iranului și de abrogare a Regulamentului nr. 961/2010 coroborat cu articolul 1 literele (j) și (k) din Regulamentul nr. 267/2012, trebuie interpretate în sensul că se opun aplicării asupra fondurilor sau a resurselor economice înghețate în cadrul politicii externe și de securitate comune, fără autorizarea prealabilă a autorității naționale competente, a unor măsuri asigurătorii care să instituie în beneficiul creditorului interesat un drept de a fi plătit cu prioritate în raport cu ceilalți creditori, chiar dacă asemenea măsuri nu au ca efect scoaterea bunurilor din patrimoniul debitorului.

2)
Împrejurarea că temeiul creanței care trebuie recuperată de la persoana sau entitatea ale cărei fonduri sau resurse economice sunt înghețate nu are legătură cu programul nuclear și balistic iranian și este anterior Rezoluției 1737 (2006) a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite din 23 decembrie 2006 nu este relevantă pentru a răspunde la prima întrebare preliminară.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: franceza.