CELEX: 62018CJ0505
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Valsts atbalsts
Lēmums 2009/402/EK
Francijas Republikas īstenotie ārkārtas rīcības plāni augļu un dārzeņu nozarē
Atbalsta nelikumīguma konstatācija
Rīkojums par atgūšanu
Lēmuma piemērošanas joma
Lauksaimniecības ekonomikas komitejas

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Lēmumu 2009/402/EK (2009. gada 28. janvāris) par “ārkārtas rīcības plāniem” augļu un dārzeņu nozarē, kurus īstenojusi Francija (
OV 2009, L 127, 11. lpp.
).
Šis lūgums tika iesniegts tiesvedībā starp
Copebi SCA
un
Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer
[Valsts lauksaimniecības un zivsaimniecības produktu iestāde] (turpmāk tekstā – “
FranceAgriMer
”) saistībā ar maksājuma rīkojuma, ko
FranceAgriMer
izdeva
Copebi SCA
, lai atgūtu summu, kas atbilst valsts atbalstam, kurš tai tika izmaksāts no 1998. līdz 2002. gadam, kā arī atbilstošos procentus, atcelšanu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula (EK) Nr. 659/1999
Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (1999. gada 22. marts), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus [LESD 108. panta] piemērošanai (
OV 1999, L 83, 1. lpp.
), 1. panta “Definīcijas” h) punktā ir noteikts:
“Šajā regulā:
[..]
h)
“ieinteresētās personas” ir visas dalībvalstis un visas personas, uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības, kuru intereses var ietekmēt atbalsta piešķīrums, jo īpaši attiecīgā atbalsta saņēmējs, konkurējošie uzņēmumi un arodapvienības.”
Šīs regulas 6. panta “Formālā izmeklēšanas procedūra” 1. punktā ir noteikts:
“Lēmumā sākt formālu izmeklēšanas procedūru rezumē attiecīgus faktiskus un tiesiskus jautājumus, tajā ir Komisijas sākotnējais izvērtējums par to, vai ierosinātajam pasākumam ir atbalsta iezīmes, kā arī izklāstīti iemesli, kas liek šaubīties par tā saderību ar kopējo tirgu. Lēmums aicina attiecīgo dalībvalsti un citas ieinteresētās personas iesniegt piezīmes noteiktā termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi. Pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija var pagarināt noteikto termiņu.”
Lēmums 2009/402
Lēmuma 2009/402 15., 17., 24.–27., 29. un 71. apsvērums ir formulēti šādi:
“(15)
Astoņas lauksaimniecības ekonomikas komitejas (Ronas un Vidusjūras Francijas reģionu (
Rhône‑Méditerranée
), Dienvidrietumu Francijas reģionu (
Grand Sud‑Ouest
), Korsikas, Luāras ielejas (
Val de Loire
), Ziemeļfrancijas (
Nord
), Ziemeļaustrumu Francijas (
Nord‑Est
), Bretaņas un Normandijas) vairākus gadus saņēma valsts līdzekļus, kurus piešķīra galvenokārt [
Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture
(Valsts augļu, dārzeņu un augkopības starpnozaru birojs,
Oniflhor
)] un kurus izmantoja, lai finansētu tā saukto “ārkārtas rīcības plānu” atbalsta pasākumus, kas ietver darbības Kopienas iekšējā un ārējā tirgū, kuru mērķis ir veicināt Francijā novākto lauksaimniecības produktu pārdošanu, jo īpaši krīzes situācijās.
[..]
(17)
Francijas iestādes savā 2002. gada 26. decembra vēstulē attiecībā uz precīzu pasākumu veidu paskaidroja, ka to mērķis bija novērst vai krīzes situācijās mazināt sekas, ko radīja piedāvājuma pārsvars pār pieprasījumu, veicot darbību trijos virzienos, proti, ārējā tirgū, iekšējā tirgū un pārstrādes nozarē.
[..]
(24)
Francija 2002. gada 26. decembra vēstulē paskaidroja, ka 30–50 % pasākumu finansējuma nodrošināja attiecīgās nozares, pārējo daļu finansēja no valsts iestādēm.
(25)
[
Fédération des comités économiques agricoles rattachés à la filière de production des fruits et légumes
(Lauksaimniecības ekonomikas komiteju federācija, kas ir saistīta ar augļu un dārzeņu ražošanas nozari, turpmāk tekstā – “
Fedecom
)] sīkāk izskaidroja ārkārtas rīcības plānu finansēšanas mehānismu, kā arī komiteju lomu. Francija neapstrīdēja šos paskaidrojumus.
(26)
Saskaņā ar [
Fedecom
] sniegto informāciju piemērojamos pasākumus noteica vienīgi [
Oniflhor
], un ekonomikas komitejām tie bija jāīsteno. [
Oniflhor
] attiecībā uz katru plānu un katru augu sugu pieņēma lēmumu par pasākumiem, kas jāveic, un uzticēja attiecīgajam valsts sektoram tos īstenot. [
Oniflhor
] arī lēma par summām, kas piešķiramas attiecīgajam plānam, kā arī par to iemaksu apjomu, kur[as] jāmaksā ekonomikas komitejām.
(27)
Pasākumi tika finansēti no darbības fonda, kuru pārvalda ekonomikas komitejas. Šī fonda darbība pamatojās uz tādiem pašiem principiem kā tie, kurus piemēro Kopienas atbalstam un kuri paredzēti Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulas (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju [
OV 1996, L 297, 1. lpp.
] 15. pantā, proti, daļēji to uzturēja ar valsts atbalsta palīdzību un daļēji no ražotāju organizāciju biedru veiktajām finanšu iemaksām (tā sauktajām nozares iemaksām) pēc pārdoto augļu un dārzeņu daudzuma vai vērtības. Nozares iemaksās nebija iekļautas ar noteikumu paplašināšanu saistītās iemaksas. Tādējādi saskaņā ar ministrijas dekrētu tās nebija obligātas.
[..]
(29)
[Šajā 29. punktā ietvertajā tabulā] sniegts summu kopsavilkums euro, ko laikposmā no 1992. līdz 2002. gadam saskaņā ar “ārkārtas rīcības plāniem” izmaksāja [
Oniflhor
]. Šīs summas ir sadalītas pa gadiem un pasākumiem. Tomēr attiecībā uz 1992. un 1993. gadu tabulā ir atrodama vienīgi kopējā atbalsta summa. Francija paskaidroja, ka attiecībā uz šiem abiem gadiem [
Oniflhor
] arhīvi vairs nevar sniegt detalizētu sadalījumu.
[..]
(71)
Saskaņā ar informāciju, kas ir Komisijas rīcībā, “ārkārtas rīcības plāni” paredzēja pasākumus, kas vērsti uz to, lai pārvarētu krīzes, ko radīja Francijas produktu pārmērīgs piedāvājums Kopienas tirgū, jo īpaši izmantojot pārdošanas cenu subsidēšanu, subsīdijas uzglabāšanai vai daļas ražas iznīcināšanai, kā arī finanšu ieguldījumus svaigu produktu pārstrādē. Tirgos ārpus Eiropas Savienības arī subsīdijas eksportam veicināja Francijas produktu pārpalikumu pārdošanu un varēja nostiprināt tirgus dalībnieku konkurences situāciju. Šķiet, ka šis atbalsts tika piešķirts, pamatojoties uz cenām un saražotajiem daudzumiem.”
Šī lēmuma 1. pantā ir noteikts:
“Valsts atbalsts, kas piešķirts augļu un dārzeņu ražotājiem saskaņā ar “ārkārtas rīcības plāniem” un ko laika posmā no 1992. līdz 2002. gadam nelikumīgi īstenojusi Francija, pārkāpjot [LESD 108. panta 3. punktu], nav saderīgs ar kopējo tirgu.”
Šā lēmuma 2. pantā ir noteikts:
“1.   Francija veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu no saņēmējiem atbalstu, kas nav saderīgs ar kopējo tirgu un kas minēts 1. pantā.
2.   Atbalsts, kas jāatgūst, ietver procentus, kas aprēķināti no dienas, kad atbalsts tika nodots saņēmēju rīcībā, līdz tā atgūšanas dienai.
[..]”
Atbilstoši minētā lēmuma 5. pantam:
“Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
Oniflhor
, kura tiesību pārņēmēja ir
FranceAgriMer
, ir rūpnieciska un komerciāla valsts iestāde, kura ir valsts uzraudzībā un kuras uzdevums tostarp ir veicināt ekonomisko efektivitāti augļu un dārzeņu nozarē.
Oniflhor
laikposmā no 1998. līdz 2002. gadam radīja ekonomisku stimulu finanšu atbalsta veidā katrā tirdzniecības gadā attiecībā uz piegādes līgumu slēgšanu ar pārstrādes uzņēmumiem, kas nodarbojas ar tā saucamo “
bigarreau
” [bigaro] šķirnes ķiršu rūpniecisko pārstrādi.
Šis atbalsts bija paredzēts ražotāju grupām, kuras saistībā ar daudzgadu līgumiem, kas noslēgti, piemērojot starpnozaru nolīgumu, veica
bigarreau
šķirnes ķiršu piegādi pārstrādes uzņēmumiem pēc attiecīgās ražas novākšanas.
Atbalsts, ko maksāja
Oniflhor
, tika novirzīts caur
comité économique bigarreau industrie
(
Bigarreau
šķirnes ķiršu rūpnieciskās pārstrādes ekonomikas lietu komiteja, turpmāk tekstā “
CEBI
”), kura tālāk nodeva naudas līdzekļus saviem dalībniekiem, tostarp
Copebi
, kura kopumā saņēma naudas summu 2823708,83 EUR apmērā.
Pēc sūdzības saņemšanas Komisija ar Lēmumu 2009/402 par atbalsta pasākumiem, ko saistībā ar “ārkārtas rīcības plāniem” augļu un dārzeņu nozarē, kurus īstenojusi Francijas Republika, it īpaši piešķīra
Oniflhor
, apstiprināja, ka atbalsts Francijas augļu un dārzeņu nozarē bija paredzēts, lai atvieglotu Francijas produktu realizāciju, manipulējot ar pārdošanas cenu vai tirgū piedāvātajiem daudzumiem. Tā secināja, ka šāda intervence ir valsts atbalsts, kas tika īstenots, pārkāpjot Savienības tiesības, un pieprasīja to atgūt.
Šis lēmums tika apstiprināts ar diviem Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2012. gada 27. septembra spriedumiem lietā Francija/Komisija (
T‑139/09
,
EU:T:2012:496
) un lietā Fedecom/Komisija (
T‑243/09
, nav publicēts,
EU:T:2012:497
).
Pēc šiem spriedumiem Francijas Republika apņēmās atgūt nelikumīgi izmaksāto atbalstu rūpnieciskai pārstrādei
bigarreau
šķirnes ķiršu audzētājiem, tostarp
Copebi
, kurai
FranceAgriMer
2013. gada 29. martā bija izdevusi maksājuma rīkojumu ar mērķi atgūt naudas summu 5042768,78 EUR apmērā, kas atbilst laikposmā no 1998. līdz 2002. gadam izmaksātajam valsts atbalstam un uzkrātajiem procentiem.
Ar 2015. gada 20. janvāra spriedumu
tribunal administratif de Nîmes
(Nīmas Administratīvā tiesa, Francija) noraidīja
Copebi
prasību atcelt šo maksājuma rīkojumu.
Ar 2016. gada 18. aprīļa spriedumu
cour administrative d’appel de Marseille
(Marseļas Administratīvā apelācijas tiesa, Francija) noraidīja
Copebi
iesniegto apelācijas sūdzību par šo spriedumu.
Līdz ar to
Copebi
pārsūdzēja minēto spriedumu
Conseil d’État
(Valsts padome, Francija).
Tā konstatēja, ka, lai gan Lēmums 2009/402 kopumā ir vērsts uz augļu un dārzeņu tirgu, kas ietilpst augļu un dārzeņu tirgus kopējā organizācijā, kura faktu rašanās laikā bija reglamentēta Padomes Regulā (EEK) Nr. 1035/72 (1972. gada 18. maijs) (
OV 1972, L 118, 1. lpp.
), bet vēlāk Padomes Regulā (EK) Nr. 2200/96 (1996. gada 28. oktobris) (
OV 1996, L 297, 1. lpp.
), kuras abas ir par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju, kurā ietilpst
bigarreau
šķirnes ķiršu rūpnieciskās pārstrādes nozare, un lai gan no 2015. gada 12. februāra sprieduma Komisija/Francija (
C‑37/14
, nav publicēts,
EU:C:2015:90
) izriet, ka
CEBI
pamatlietā aplūkoto atbalstu saņēma, lai, manipulējot ar pārdošanas cenu vai tirgū piedāvātajiem daudzumiem, atvieglotu Francijas produktu realizāciju, tomēr
CEBI
nav viena no astoņām Lēmuma 2009/402 15. punktā minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām.
Iesniedzējtiesa uzskata, ka no šī lēmuma arī izriet, ka pamatlietā aplūkotais atbalsts, atšķirībā no minētā lēmuma 24.–28. punktā aprakstītā finansēšanas mehānisma, tika finansēts nevis ar brīvprātīgām ražotāju iemaksām, sauktām par “nozares iemaksām”, bet tikai ar
Oniflhor
subsīdijām.
Šajā ziņā iesniedzējtiesa norāda, ka, lai arī ikgadējās atbalsta summas, ko
Oniflhor
izmaksāja
bigarreau
šķirnes ķiršu audzētājiem rūpnieciskai pārstrādei ar
CEBI
starpniecību, ir iekļautas Lēmuma 2009/402 29. punktā ietvertajā tabulā, Francijas iestādes par šīm summām bija paziņojušas un nekas šajā lēmumā neliecina par to, ka Eiropas Komisija tās būtu oficiāli apstiprinājusi, jo tā minētā lēmuma 15. apsvērumā min tikai astoņas ekonomikas komitejas, izņemot
CEBI
. Šī tabula ir minēta tikai tajā lēmuma daļā, kuras mērķis ir aprakstīt attiecīgo atbalstu, bet nav minēta daļā, kas attiecas uz atgūšanas procedūru.
Iesniedzējtiesai tātad rodas jautājums par maksājuma rīkojuma, ko
FranceAgriMer
, balstoties uz Lēmumā 2009/402 minētā atbalsta atgūšanu, izdevusi
Copebi
, likumību. Šī maksājuma rīkojuma likumība it īpaši ir atkarīga no atbildes uz jautājumu, vai šis lēmums ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz atbalstu, ko
Oniflhor
izmaksāja
CEBI
un ko
bigarreau
šķirnes ķiršu audzētājiem rūpnieciskai pārstrādei piešķīra ražotāju grupas, kas ir minētās komitejas biedri, lai gan
CEBI
nav viena no astoņām minētā lēmuma 15. punktā minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām un šī atbalsta finansējuma veids būtiski atšķīrās.
Šādos apstākļos
Conseil d’État
(Valsts padome) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Lēmums [2009/402] ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz atbalstu, ko
Oniflhor
izmaksāja
CEBI
un ko
bigarreau
šķirnes ķiršu audzētājiem rūpnieciskai pārstrādei piešķīra ražotāju grupas, kas ir šīs komitejas biedres, lai gan
CEBI
nav viena no astoņām lēmuma 15. punktā minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām un attiecīgais atbalsts, atšķirībā no šī lēmuma 24.–28. punktā aprakstītā finansēšanas mehānisma, tika finansēts tikai ar
Oniflhor
subsīdijām, nevis ar ražotāju brīvprātīgām iemaksām, sauktām par nozares iemaksām?”
Par prejudiciālo jautājumu
Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Lēmums 2009/402 ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz atbalstu, ko
Oniflhor
izmaksāja
CEBI
un ko
bigarreau
šķirnes ķiršu audzētājiem rūpnieciskai pārstrādei piešķīra ražotāju grupas, kas ir šīs komitejas biedres, lai gan, pirmkārt, šī komiteja nav viena no astoņām šajā lēmumā minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām un, otrkārt, šis atbalsts, atšķirībā no minētajā lēmumā aprakstītā finansēšanas mehānisma, tika finansēts tikai ar
Oniflhor
subsīdijām, bet netika finansēts arī ar ražotāju brīvprātīgām iemaksām.
Pirmkārt, attiecībā uz to, ka
CEBI
nav minēta Lēmumā 2009/402, ir jānorāda, ka netiek apstrīdēts, ka prasītāja pamatlietā no 1998. līdz 2002. gadam saņēma atbalstu, ko
Oniflhor
izmaksāja ar
CEBI
starpniecību.
Netiek arī apstrīdēts, ka
CEBI
ir tāds pats juridiskais raksturs kā astoņām pārējām Lēmuma 2009/402 15. punktā minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām, ka tās darbība ir reglamentēta tajos pašos valsts tiesību aktos un ka šī komiteja, kā to arī norāda iesniedzējtiesa, patiesi saņēma atbalstu, ko izmaksāja tā pati valsts iestāde, proti,
Oniflhor
, lai, manipulējot ar pārdošanas cenu vai ar tirgū piedāvātajiem produktu daudzumiem, atvieglotu Francijas produktu realizāciju.
Turklāt ir jānorāda, ka saskaņā ar Lēmuma 2009/402 1. pantu “valsts atbalsts, kas piešķirts augļu un dārzeņu ražotājiem saskaņā ar “ārkārtas rīcības plāniem” un ko laika posmā no 1992. līdz 2002. gadam nelikumīgi īstenojusi Francija, pārkāpjot [LESD 108. panta 3. punktu], nav saderīgs ar kopējo tirgu”. Līdz ar to ir jākonstatē, kā to norādījusi Komisija savos rakstveida apsvērumos, ka Lēmuma 2009/402 rezolutīvā daļa neattiecas tikai uz šī lēmuma 15. apsvērumā minētajām astoņām lauksaimniecības ekonomikas komitejām.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka lēmumi par valsts atbalsta atgūšanu ir adresēti atbildīgajai dalībvalstij, nevis atbalsta saņēmējiem un ka nevienā no tiesību normām, kas attiecas uz valsts atbalsta kontroles procedūru, salīdzinājumā ar citām ieinteresētajām personām, nav piešķirta īpaša loma atbalsta saņēmējam (skat. it īpaši spriedumu, 2002. gada 24. septembris, Falck un Acciaierie di Bolzano/Komisija,
C‑74/00 P un C‑75/00 P
,
EU:C:2002:524
,
81.
un
83.
punkts).
Tādējādi Lēmums 2009/402 saskaņā ar tā 5. pantu ir adresēts konkrēti Francijas Republikai, nevis īpašai lauksaimniecības ekonomikas komitejai. Līdz ar to saskaņā ar šī lēmuma 2. pantu šai dalībvalstij ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai atbalstu, kas ar minēto lēmumu atzīts par nesaderīgu, atgūtu no tā saņēmējiem, kā arī jānosaka struktūras, kas ir šī atbalsta saņēmējas.
Tiesa ir arī noteikusi, ka atbalsta programmas gadījumā Komisija var aprobežoties ar attiecīgās programmas īpašību izpēti, lai sava lēmuma pamatojumā novērtētu, vai programma tajā paredzēto nosacījumu dēļ nodrošina būtisku priekšrocību tās adresātiem salīdzinājumā ar to konkurentiem un ir tāda, kas galvenokārt dod labumu uzņēmumiem, kuri piedalās tirdzniecībā starp dalībvalstīm (skat. spriedumu, 2002. gada 7. marts, Itālija/Komisija,
C‑310/99
,
EU:C:2002:143
,
89.
punkts).
Tādējādi Komisijas lēmumā, ar ko atbalsts atzīts par nesaderīgu ar iekšējo tirgu, nav jābūt analīzei par atbalstiem, kuri piešķirti individuālos gadījumos saskaņā ar šo shēmu. Vienīgi atbalstu atgūšanas stadijā ir jāpārbauda katra attiecīgā uzņēmuma individuālā situācija (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2002. gada 7. marts, Itālija/Komisija,
C‑310/99
,
EU:C:2002:143
,
91.
punkts).
Tas tā ir vēl jo vairāk tāpēc, ka Komisijai, kā tā norāda, nav iespējas no dalībvalstīm saņemt pietiekamu informācijas par precīzu veidu, kā šie pasākumi tika piemēroti, kopumu.
Līdz ar to no tā, ka
CEBI
nav starp astoņām Lēmumā 2009/402 minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām, nevar secināt, ka šis lēmums neattiecas uz atbalstu, ko
Oniflhor
pārskaitīja ar šīs lauksaimniecības ekonomikas komitejas starpniecību un kas tika piešķirts
Copebi
.
Turklāt nevar apgalvot, ka Lēmums 2009/402 tika pieņemts, pārkāpjot prasītājas pamatlietā tiesības tikt uzklausītai. Ir jāatgādina, ka Tiesa ir arī nospriedusi, ka “ieinteresētās personas” jēdziens Regulas Nr. 659/1999 1. panta h) punkta izpratnē attiecas uz nenoteiktu adresātu skaitu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 27. oktobris, Austrija/Scheucher‑Fleisch u.c.,
C‑47/10 P
,
EU:C:2011:698
,
132.
punkts) un ka līdz ar to šajā tiesību normā nav paredzēts pienākums individuāli informēt konkrētas personas (šajā nozīmē skat. spriedumu, 1984. gada 14. novembris, Intermills/Komisija,
323/82
,
EU:C:1984:345
,
17.
punkts).
Tā vienīgais mērķis ir paredzēt Komisijas pienākumu nodrošināt, ka visas iespējami ieinteresētās personas ir informētas un iegūst iespēju iesniegt savus argumentus. Šādos apstākļos paziņojuma publicēšana
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
ir piemērots līdzeklis valsts atbalsta pārbaudes jomā, lai visām ieinteresētajām personām paziņotu par procedūras uzsākšanu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1984. gada 14. novembris, Intermills/Komisija,
323/82
,
EU:C:1984:345
,
17.
punkts, kā arī 2002. gada 24. septembris, Falck un Acciaierie di Bolzano/Komisija,
C‑74/00 P un C‑75/00 P
,
EU:C:2002:524
,
80.
punkts).
Otrkārt, attiecībā uz apstākli, ka
Copebi
saņemtais atbalsts, pretēji finansēšanas mehānismam, ko Komisija aprakstījusi Lēmumā 2009/402, tika finansēts tikai ar
Oniflhor
subsīdijām, nevis arī ar ražotāju brīvprātīgajām iemaksām, no šī lēmuma izriet, ka “ārkārtas rīcības plānu” finansējumu 30–50 % apmērā nodrošināja attiecīgās nozares. Šo nozares iemaksu daļu papildināja finansējums no valsts iestādēm ar
Oniflhor
starpniecību. Šīs nozares iemaksas bija pieprasījušas lauksaimniecības ekonomikas komitejas, un to neveikšana principā bija līdzvērtīga atteikumam saņemt atbalstu no
Oniflhor
.
Ir jākonstatē, ka, lai arī
Copebi
saņemtais atbalsts tika finansēts tikai no
Oniflhor
subsīdijām bez attiecīgās nozares iemaksām, šis atbalsts tomēr tika piešķirts no valsts līdzekļiem.
Līdz ar to šāds apstāklis nenozīmē, ka
Copebi
saņemtais atbalsts nevar tikt kvalificēts par “valsts atbalstu” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē un tātad neietilpst Lēmuma 2009/402 piemērošanas jomā.
Turklāt, ciktāl nozares iemaksu neveikšana pamatotu izslēgšanu no jebkāda
Oniflhor
atbalsta maksājuma, ir jāatgādina, ka Tiesa jau ir nospriedusi, ka jautājums par to, vai ieinteresētajiem uzņēmumiem piešķirtais labums ir bijis atbilstošs valsts tiesību aktiem vai arī – tieši otrādi – uzskatāms par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas vai nodokļu krāpšanu, neietekmē attiecīgās dalībvalsts pienākumu noteiktajos termiņos atgūt atbalstus (spriedums, 2011. gada 5. maijs, Komisija/Itālija,
C‑305/09
,
EU:C:2011:274
,
42.
punkts).
Līdz ar to, tas, ka
Copebi
guva labumu no ārkārtas rīcības plāniem, neveicot tajos iemaksas, un ka tai tātad tika piemērots labvēlīgāks režīms nekā citiem saņēmējiem, nav apstāklis, lai izvairītos no Lēmuma 2009/402 piemērošanas jomas.
Visbeidzot – treškārt, prasītāja pamatlietā apgalvo, ka, atšķirībā no Lēmumā 2009/402 minētajiem “ārkārtas rīcības plāniem”, starpnozaru atbalsta pasākumi
bigarreau
šķirnes ķiršu rūpnieciskajai pārstrādei bija saistīti ar strukturālu plānu īslaicīga un lokalizēta atbalsta veidā, kura mērķis nebija mazināt piedāvājuma pagaidu atlikumu.
Tomēr ir jākonstatē, ka no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka atbalsts, ko
Oniflhor
izmaksāja
CEBI
, bija finansiāls atbalsts, kas tika atjaunots katra attiecīgā rīcības plāna ietvaros un kura mērķis bija novērst grūtības, ar kādām šī nozare saskārās Itālijas un Spānijas pārstrādes nozares izdarītā lielā konkurences spiediena un no Centrāleiropas valstīm ievesto izejvielu dēļ. No Tiesā iesniegtajiem lietas materiāliem arī izriet, ka šis atbalsts katru gadu tika aprēķināts, ņemot vērā piemēroto ražas metodi un produkta izmantošanas mērķi noteikta attiecīgo augļu daudzuma ietvaros.
Ņemot vērā iepriekš minēto, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Lēmums 2009/402 ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz atbalstu, ko
Oniflhor
izmaksāja
CEBI
un ko
bigarreau
šķirnes ķiršu audzētājiem rūpnieciskai pārstrādei piešķīra ražotāju grupas, kas ir šīs komitejas biedres, pat ja, pirmkārt, šī komiteja nav viena no astoņām šajā lēmumā minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām un, otrkārt, šis atbalsts, atšķirībā no minētajā lēmumā aprakstītā finansēšanas mehānisma, tika finansēts tikai ar
Oniflhor
subsīdijām, nevis arī ar ražotāju brīvprātīgām iemaksām.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:

Komisijas Lēmums 2009/402/EK (2009. gada 28. janvāris) par “ārkārtas rīcības plāniem” augļu un dārzeņu nozarē, kurus īstenojusi Francija, ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz atbalstu, ko
Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture
[
Valsts augļu, dārzeņu un augkopības starpnozaru birojs
] (
Oniflhor
)
izmaksāja
comité économique bigarreau industrie
[
Bigarreau
šķirnes ķiršu rūpnieciskās pārstrādes ekonomikas lietu komitejai
] (
CEBI
)
un ko
bigarreau
šķirnes ķiršu audzētājiem rūpnieciskai pārstrādei piešķīra ražotāju grupas, kas ir šīs komitejas biedres, pat ja, pirmkārt, šī komiteja nav viena no astoņām šajā lēmumā minētajām lauksaimniecības ekonomikas komitejām un, otrkārt, šis atbalsts, atšķirībā no minētajā lēmumā aprakstītā finansēšanas mehānisma, tika finansēts tikai ar
Oniflhor
subsīdijām, nevis arī ar ražotāju brīvprātīgām iemaksām
.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.