CELEX: 62019CJ0563
Kasační opravný prostředek
Hospodářská soutěž
Kartelové dohody
Trh recyklace automobilových baterií
Oznámení o spolupráci z roku 2006
Bod 26
Částečná ochrana před pokutami
Dodatečné skutečnosti zvyšující závažnost nebo délku trvání protiprávního jednání
Skutečnosti známé Evropské komisi
Snížení pokuty
Pořadí pro účely snížení
Chronologické pořadí

Kasačním opravným prostředkem se společnosti Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA a Harz-Metall GmbH domáhají zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 23. května 2019, Recylex a další v. Komise (T‑222/17, dále jen „napadený rozsudek“,
EU:T:2019:356
), kterým Tribunál zamítl jejich žalobu znějící na snížení pokuty, která jim byla uložena rozhodnutím Komise C(2017) 900 final ze dne 8. února 2017 v řízení podle článku 101 SFEU (AT.40018) – Recyklace automobilových baterií) (dále jen „sporné rozhodnutí“).
Právní rámec
Nařízení (ES) č. 1/2003
Článek 23 odst. 2 první pododstavec písm. a) a odstavec 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 a 102 SFEU] (
Úř. věst. 2003, L 1, s. 1
; Zvl. vyd. 08/02, s. 205), stanoví:
„2.   Komise může rozhodnutím uložit podnikům a sdružením podniků pokuty, pokud úmyslně nebo z nedbalosti:
a)
se dopouštějí jednání v rozporu s články [101 nebo 102 SFEU] […]
[…]
3.   Při stanovování výše pokuty se přihlíží k závažnosti a k délce trvání protiprávního jednání.“
Oznámení o spolupráci z roku 2002
Bod 23 písm. b) poslední pododstavec oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (
Úř. věst. 2002, C 45, s. 3
; Zvl. vyd. 08/02, s. 155, dále jen „oznámení o spolupráci z roku 2002“) stanovil:
„Pokud podnik kromě toho poskytne důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Komisi známy a mají přímý dopad na závažnost nebo trvání předpokládaného kartelu, Komise je nevezme v úvahu při stano[vo]vání pokuty pro podnik, který tyto důkazy předložil.“
Oznámení o spolupráci z roku 2006
Body 8, 10 a 11, jakož i bod 12 písm. a) oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (
Úř. věst. 2006, C 298, s. 17
, dále jen „oznámení o spolupráci z roku 2006“), jež jsou uvedeny v oddílu II tohoto oznámení, nadepsaném „Ochrana před pokutami“ stanoví:
„(8)
Komise poskytne podniku, který přizná svou účast v údajném kartelu majícím dopad na [Unii], ochranu před všemi pokutami, které by mu byly jinak uloženy, pokud tento podnik předloží jako první informace a důkazy, jež podle názoru Komise jí umožní, aby:
a)
provedla cílenou kontrolu v souvislosti s údajným kartelem […]; nebo
b)
zjistila protiprávní jednání podle článku [101 SFEU] v souvislosti s údajným kartelem.
[…]
(10)
Ochrana před pokutami podle bodu 8 písm. a) nebude poskytnuta v případě, kdy v okamžiku předložení žádosti má Komise již dostatek důkazů, aby mohla přijmout rozhodnutí provést inspekci týkající se údajného kartelu[, anebo] již takovou inspekci provedla.
(11)
Ochrana před pokutami podle bodu 8 písm. b) bude poskytnuta pouze za předpokladu, že Komise neměla v okamžiku podání žádosti dostatek důkazů ke zjištění protiprávního jednání podle článku [101 SFEU] v souvislosti s údajným kartelem a že žádnému podniku nebyla poskytnuta podmínečná ochrana před pokutami podle bodu 8 písm. a) v souvislosti s údajným kartelem. Aby vznikl nárok na poskytnutí ochrany před pokutami, musí podnik jako první předložit usvědčující důkazy o údajném kartelu, pocházející z doby trvání protiprávního jednání, jakož i prohlášení podniku obsahující informace uvedené v bodu 9 písm. a), které Komisi umožní zjistit protiprávní jednání podle článku [101 SFEU].
(12)
Kromě podmínek uvedených v bodě 8 písm. a) a bodech 9 a 10, nebo v bodě 8 písm. b) a bodě 11 musí podnik k tomu, aby mu vznikl nárok na poskytnutí ochrany před pokutami, splňovat ještě tyto podmínky:
a)
Podnik musí s Komisí od okamžiku podání své žádosti po celou dobu správního řízení před Komisí skutečně […], plně, průběžně a pohotově spolupracovat. […]“
Body 23 až 26 oznámení o spolupráci z roku 2006, uvedené v jeho oddílu III, nadepsaném „Snížení pokuty“, stanoví:
„(23)
Podniky odhalující svoji účast na údajném kartelu majícím dopad na [Unii], které nesplňují podmínky oddílu II, mohou mít nárok na snížení jakékoli pokuty, kterou by jim jinak bylo možné udělit.
(24)
Pro získání nároku musí podnik poskytnout Komisi důkaz o údajném protiprávním jednání, který představuje významnou přidanou hodnotu k důkazům, které má Komise již k dispozici a musí splnit kumulativní podmínky uvedené výše v bodě 12 písm. a) až bodě 12 písm. c).
(25)
Pojem ‚[přidaná hodnota]‘ se vztahuje na rozsah, v němž poskytnutý důkaz posiluje svou povahou a/nebo obsaženými podrobnostmi schopnost Komise dokázat údajný kartel. Při vyhodnocování Komise obvykle přikládá větší hodnotu písemným důkazům, které pocházejí z doby, k níž se [tyto důkazy] vztahují, než později vypracovaným důkazům. Usvědčující důkazy, které mají přímý vztah k dotyčným otázkám, mají větší hodnotu než důkazy, které s nimi souvisejí pouze nepřímo. Obdobně bude mít na hodnotu uvedených důkazů dopad míra jejich potvrzení z jiných zdrojů nezbytná k tomu, aby se dalo na předložené důkazy spoléhat ve vztahu k podnikům účastným na případu. Přesvědčivým důkazům tak bude přisouzena větší hodnota než důkazům jako jsou prohlášení, která, jsou-li rozporována, vyžadují potvrzení.
(26)
Komise v každém konečném rozhodnutí přijatém na konci správního řízení určí úroveň snížení, na kterou má podnik nárok ve vztahu k pokutě, která by mu byla jinak uložena, a to tímto způsobem. Pro
–
první podnik, který poskytl významnou přidanou hodnotu: snížení o 30–50 %,
–
druhý podnik, který poskytl významnou přidanou hodnotu: snížení o 20–30 %,
–
další podniky, které poskytly významnou přidanou hodnotu: snížení do 20 %.
Při určování úrovně snížení v každém z těchto pásem Komise přihlédne k době, kdy byly předloženy důkazy splňující požadavky bodu 24, a k míře, v jaké tyto důkazy představovaly přidanou hodnotu.
Pokud žadatel o snížení pokuty předloží jako první přesvědčivé důkazy ve smyslu odstavce [bodu] 25, které Komise použije ke zjištění dodatečných skutečností zvyšujících závažnost nebo délku trvání protiprávního jednání, Komise tyto dodatečné skutečnosti nebude zohledňovat při stanovování pokuty, která má být uložena podniku, jenž tyto důkazy poskytl.“
Skutečnosti předcházející sporu a sporné rozhodnutí
Recylex, Fonderie et Manufacture de Métaux, jakož i Harz-Metall (dále jen společně „Recylex“) jsou společnostmi, jež mají sídlo, v tomto pořadí, v Belgii, ve Francii a v Německu a působí v odvětví výroby recyklovaného olova, jakož i jiných výrobků.
V návaznosti na žádost o ochranu před pokutami podanou dne 22. června 2012 na základě oznámení o spolupráci z roku 2006 společnostmi Johnson Controls Inc., Johnson Controls Tolling GmbH Co. KG a Johnson Controls Recycling GmbH (dále jen společně „JCI“) bylo zahájeno šetření vůči skupinám společností Recylex, JCI a dalším dvěma skupinám podniků, a sice Campine NV a Campine Recycling NV (dále jen společně „Campine“), jakož i Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH a Société de traitement chimique des métaux SAS (dále jen společně „Eco-Bat“), jehož předmětem byla kartelová dohoda v odvětví výkupu vyřazených automobilových baterií. Dne 13. září 2012 poskytla Komise skupině společností JCI podle bodu 18 uvedeného oznámení podmínečnou ochranu.
V období od 26. do 28. září 2012 provedla Komise neohlášené kontroly v prostorách jednotlivých dotčených podniků, a to v Belgii, Německu a Francii.
Skupiny společností Eco-Bat a Recylex podaly, v tomto pořadí, dne 27. září 2012 a dne 23. října 2012 žádosti o ochranu před pokutami a podpůrně žádosti o snížení pokuty, v jejichž rámci předložily prohlášení podniku a listinné důkazy. Dne 4. prosince 2012 podala žádost o snížení pokuty skupina společností Campine.
Dne 24. června 2015 Komise zahájila správní řízení vůči skupinám společností JCI, Recylex, Eco-Bat a Campine a oznámila jim příslušné námitky. Dopisem z téhož dne Komise informovala skupiny společností Eco-Bat a Recylex o svém předběžném závěru, podle kterého důkazy, které jí poskytly, mají významnou přidanou hodnotu ve smyslu bodů 24 a 25 oznámení o spolupráci z roku 2006, a oznámila jim svůj záměr snížit částku pokuty, která jim bude uložena. Komise rovněž informovala skupinu společností Campine o svém záměru nesnížit jí pokutu.
Sporným rozhodnutím přijatým dne 8. února 2017 Komise konstatovala, že skupiny společností Recylex, JCI, Campine a Eco-Bat se v rozporu s článkem 101 SFEU podílely na kartelové dohodě představující jediné a trvající protiprávní jednání v odvětví výkupu vyřazených automobilových baterií, ke kterému došlo v období od 23. září 2009 do 26. září 2012 a které spočívalo v dohodách nebo jednáních ve vzájemné shodě, jejichž předmětem byla koordinace cen.
Tímto rozhodnutím Komise uložila skupině společností Recylex společně a nerozdílně pokutu ve výši 26739000 eur za její účast na konstatovaném protiprávním jednání za období od 23. září 2009 do 26. září 2012, přičemž toto protiprávní jednání se týkalo území několika členských států, včetně Francie.
V tomto kontextu se Komise vyjádřila k použití oznámení o spolupráci z roku 2006 na podniky odpovědné za uvedené protiprávní jednání.
Zaprvé tento orgán přiznal skupině společností JCI ochranu před pokutami na základě bodu 8 písm. a) tohoto oznámení poté, co konstatoval, že spolupráce tohoto podniku splňovala podmínky stanovené v bodě 12 uvedeného oznámení.
Zadruhé Komise uvedla, že skupina společností Eco-Bat byla prvním podnikem, který poskytl důkazy s významnou přidanou hodnotou, a přiznala jí maximální snížení pokuty, a sice o 50 %, podle bodu 26 prvního pododstavce první odrážky oznámení o spolupráci z roku 2006.
Zatřetí Komise přiznala skupině společností Recylex snížení pokuty o 30 % podle bodu 26 prvního pododstavce druhé odrážky oznámení o spolupráci z roku 2006, přičemž měla za to, že skupina společností Recylex byla druhým podnikem, který poskytl důkazy mající významnou přidanou hodnotu, které se týkaly zejména počátků kartelové dohody, různých protisoutěžních kontaktů, které ostatní podniky neuvedly, mnohostranné schůzky ve Windhagenu, která se konala v září 2009 (dále jen „schůzka ve Windhagenu“) a znamenala počátek protiprávního jednání, jakož i různých telefonních hovorů a výměn zpráv mezi skupinou společností Recylex a jejími konkurenty.
Komise zamítla argumenty skupiny společností Recylex týkající se poskytnutí výraznějšího snížení pokuty, a to od 30 % do 50 %. Konkrétně, ačkoli Komise připustila, že skupina společností Recylex jako první poskytla informace týkající se schůzky ve Windhagenu, uvedla, že tyto důkazy se týkaly pouze organizačních otázek a že již během kontroly v prostorách skupiny společností Campine získala „přesvědčivé důkazy“ týkající se pořadu jednání a obsahu této schůzky. Komise rovněž odmítla argument skupiny společností Recylex, podle kterého tyto společnosti jako první poskytly důkazy týkající se územní působnosti kartelové dohody, která zahrnovala Francii. V tomto ohledu Komise zejména uvedla, že již měla informace o zeměpisném rozsahu kartelové dohody, včetně území Francie.
Konečně začtvrté Komise odmítla vyhovět žádosti o snížení pokuty předložené skupinou společností Campine.
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 18. dubna 2017 podala skupina společností Recylex na základě článku 263 SFEU žalobu znějící na snížení pokuty, která jí byla uložena sporným rozhodnutím. Na podporu této žaloby bylo uplatněno šest žalobních důvodů. První a druhý žalobní důvod vycházel z nesprávného použití třetího pododstavce bodu 26 oznámení o spolupráci z roku 2006. V tomto ohledu skupina společností Recylex v podstatě tvrdila, že jí měla být poskytnuta částečná ochrana před pokutami stanovená v tomto pododstavci, pokud jde o důkazy předložené ohledně toho, že protiprávní jednání začalo na schůzce ve Windhagenu (první žalobní důvod) a že územní působnost protiprávního jednání zahrnovala Francii (druhý žalobní důvod). V rámci čtvrtého žalobního důvodu skupina společností Recylex tvrdila, že se Komise tím, že jí nepřiznala snížení pokuty o 50 %, dopustila pochybení při použití bodu 26 prvního pododstavce tohoto oznámení. Ostatní tři žalobní důvody uplatněné před Tribunálem nejsou pro účely posouzení kasačního opravného prostředku relevantní.
Napadeným rozsudkem Tribunál zamítl žalobu, jež mu byla předložena, v plném rozsahu.
Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastnic řízení
V kasačním opravném prostředku skupina společností Recylex navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek v rozsahu, ve kterém potvrdil pokutu, kterou jí Komise uložila sporným rozhodnutím, a v rozsahu, v němž jí uložil náhradu nákladů řízení;
–
zrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž jí Komise uložila pokutu ve výši 26739000 eur;
–
snížil částku pokuty, která jí byla uložena, v závislosti na důvodech kasačního opravného prostředků, jimž bude vyhověno, a
–
uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením před Tribunálem.
Komise Soudnímu dvoru navrhuje, aby zamítl kasační opravný prostředek a uložil skupině společnosti Recylex náhradu nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
K první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku a k druhému důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastnic řízení
V první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku, která směřuje proti bodům 79 až 99 napadeného rozsudku a vychází z nesprávného právního posouzení, skupina společností Recylex tvrdí, že úvahy Tribunálu nejsou soudržné a jasné, pokud jde o právní kritéria použitelná na poskytnutí částečné ochrany před pokutami na základě bodu 26 třetího pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006.
V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku směřujícího proti bodům 100 až 108 napadeného rozsudku skupina společností Recylex dále tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění kritérií pro poskytnutí částečné ochrany před pokutami podle bodu 26 třetího pododstavce uvedeného oznámení, když měl za to, že se nemůže domáhat takové ochrany z důvodu, že Komise již věděla o skutečnostech, kterých se týkaly informace poskytnuté těmito společnostmi, a to o existenci schůzky ve Windhagenu a územní působnosti kartelové dohody, která zahrnovala Francii. Skupina společností Recylex má za to, že byla oprávněna domáhat se této ochrany, jelikož Komise nebyla schopna prokázat tyto skutečnosti právně dostačujícím způsobem prostřednictvím důkazů, které již měla k dispozici. Podle skupiny společností Recylex je otázka, zda uvedené skutečnosti byly Komisi předtím známy, či nikoli, irelevantní.
Na podporu této argumentace skupina společností Recylex uvádí, že se znění bodu 26 třetího pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006 liší od odpovídajícího ustanovení oznámení o spolupráci z roku 2002, a sice bodu 23 písm. b) posledního pododstavce tohoto oznámení, které výslovně odkazovalo na „skutečnosti, které předtím nebyly Komisi známy“. Kritérium vycházející z toho, že dotyčné skutečnosti byly Komisi známy, které bylo relevantní v kontextu oznámení o spolupráci z roku 2002, se tak na základě oznámení o spolupráci z roku 2006 již nepoužije. V tomto rámci je nezbytné provést srovnání mezi důkazní hodnotou informací sdělených dotčenými společnostmi a důkazní hodnotou informací, které již byly obsaženy ve spisu Komise.
Komise má za to, že tato argumentace musí být odmítnuta jako neopodstatněná.
Závěry Soudního dvora
Úvodem je třeba konstatovat, že oznámení o spolupráci z roku 2006 nahradilo od svého zveřejnění v
Úředním věstníku Evropské unie
dne 8. prosince 2006 oznámení o spolupráci z roku 2002. V tomto rámci bod 26 třetí pododstavec oznámení o spolupráci z roku 2006 nahradil bod 23 písm. b) poslední pododstavec oznámení o spolupráci z roku 2002.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že bod 23 písm. b) poslední pododstavec oznámení o spolupráci z roku 2002 stanovil, že „[p]okud podnik […] poskytne důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Komisi známy a mají přímý dopad na závažnost nebo trvání předpokládaného kartelu, Komise je nevezme v úvahu při stano[vo]vání pokuty pro podnik, který tyto důkazy předložil“. Bod 26 třetí pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006 stanoví, že „[p]okud žadatel o snížení pokuty předloží jako první přesvědčivé důkazy […], které Komise použije ke zjištění dodatečných skutečností zvyšujících závažnost nebo délku trvání protiprávního jednání, Komise tyto dodatečné skutečnosti nebude zohledňovat při stanovování pokuty, která má být uložena podniku, jenž tyto důkazy poskytl“.
Zatímco tedy oznámení o spolupráci z roku 2002 výslovně odkazovalo na „skutečnosti, které předtím nebyly Komisi známy“ a mají „přímý dopad na závažnost nebo trvání předpokládaného kartelu“, oznámení o spolupráci z roku 2006 odkazuje na „dodatečné skutečnosti zvyšující závažnost nebo délku trvání protiprávního jednání“.
Ve své judikatuře týkající se bodu 23 písm. b) posledního pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2002 měl Soudní dvůr za to, že částečná ochrana před pokutami stanovená tímto ustanovením vyžaduje, aby byly splněny dvě podmínky, a to zaprvé že dotyčný podnik jako první prokázal skutečnosti, které předtím nebyly Komisi známy, a zadruhé že kvůli těmto skutečnostem, které mají přímý dopad na závažnost nebo dobu trvání předpokládaného kartelu, Komise může dospět k novým závěrům o protiprávním jednání (rozsudek ze dne 9. června 2016, Repsol Lubricantes y Especialidades a další v. Komise,
C‑617/13 P
,
EU:C:2016:416
, bod
, jakož i citovaná judikatura).
Soudní dvůr zdůraznil, že výrazy „skutečnosti, které […] nebyly Komisi známy“, jsou jednoznačné a umožňují použít restriktivní výklad bodu 23 písm. b) posledního pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2002 v tom smyslu, že se omezuje na případy, kdy určitá společnost zúčastněná na kartelové dohodě poskytne Komisi novou informaci týkající se závažnosti nebo doby trvání protiprávního jednání (rozsudek ze dne 9. června 2016, Repsol Lubricantes y Especialidades a další v. Komise,
C‑617/13 P
,
EU:C:2016:416
, bod
, jakož i citovaná judikatura).
Soudní dvůr rovněž judikoval, že smysl, který má být přikládán těmto výrazům, musí umožňovat dosažení cílů sledovaných bodem 23 písm. b) posledním pododstavcem uvedeného oznámení o spolupráci, zejména pak účinnosti programu shovívavosti, jehož cílem je dosáhnout přiznání protiprávního jednání jeho pachateli, aby urychleně a úplně ustalo (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne ze dne 9. června 2016, Repsol Lubricantes y Especialidades a další v. Komise,
C‑617/13 P
,
EU:C:2016:416
, bod
, jakož i citovaná judikatura).
V tomto ohledu Soudní dvůr rozhodl, že musí být zajištěn užitečný účinek tohoto ustanovení, které v případě, že určitý podnik, který s cílem získat úplnou ochranu před pokutami na základě oznámení o spolupráci z roku 2002 Komisi první poskytl důkazy, které jí mohou umožnit konstatovat porušení článku 101 SFEU, avšak neodhalil informace dokládající to, že dotčené protiprávní jednání trvalo delší dobu, než o jaké svědčí uvedené důkazy, směřuje k tomu, že každý jiný podnik, který se podílel na tomto protiprávním jednání, je pobídnut být prvním, kdo takové informace odhalí (rozsudek ze dne ze dne 9. června 2016, Repsol Lubricantes y Especialidades a další v. Komise,
C‑617/13 P
,
EU:C:2016:416
, bod
, jakož i citovaná judikatura).
Je třeba konstatovat, že rozdíly existující mezi zněním bodu 26 třetího pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006 a zněním bodu 23 písm. b) posledního pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2002 nejsou takové povahy, aby restriktivní výklad tohoto posledně uvedeného ustanovení zvolený Soudním dvorem nemohl být použit na bod 26 třetí pododstavec oznámení o spolupráci z roku 2006. Konkrétně skutečnost, že výraz „skutečnosti, které předtím nebyly známy“, uvedený v bodě 23 písm. b) posledním pododstavci oznámení o spolupráci z roku 2002, nebyl výslovně převzat bodem 26 třetím pododstavcem oznámení o spolupráci z roku 2006, nemůže odůvodnit jiný výklad tohoto bodu 26 třetího pododstavce.
Podle bodu 26 třetího pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006 totiž k tomu, aby se dotyčný podnik mohl dovolávat částečné ochrany před pokutami, musí Komisi předložit důkazy týkající se dodatečných skutečností, které vedou ke zvýšení závažnosti nebo délky trvání dotčeného protiprávního jednání. Jedná se o skutečnosti, které doplňují nebo se přidávají ke skutečnostem, s nimiž se Komise již seznámila, a které mění věcný či časový záběr protiprávního jednání zjištěného Komisí. Pouze ve vztahu k těmto skutečnostem, které se přidávají k původnímu rozsahu protiprávního jednání, se může uplatnit částečná ochrana před pokutami.
Jak Tribunál správně uvedl v bodě 86 napadeného rozsudku, formulace bodu 26 třetího pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006 nemění logiku částečné ochrany před pokutami tak, jak byla vyložena judikaturou s ohledem na formulaci bodu 23 písm. b) posledního pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2002.
Za těchto podmínek je třeba bod 26 třetí pododstavec oznámení o spolupráci z roku 2006 vykládat tak, že se vztahuje na případy, kdy společnost, která se účastnila kartelové dohody, poskytne Komisi přesvědčivé důkazy, které jí umožní prokázat nové skutečnosti týkající se závažnosti nebo délky trvání protiprávního jednání, přičemž se nevztahuje na případy, kdy uvedená společnost pouze poskytla informace umožňující posílit důkazy o existenci protiprávního jednání.
Jak v podstatě zdůraznil generální advokát v bodech 59 až 62 svého stanoviska, tento výklad je podpořen strukturou bodu 26 uvedeného oznámení. Pokud jde totiž o skutečnosti, o nichž Komise již věděla, předložení důkazů, které mají významnou přidanou hodnotu, již může vést ke snížení pokuty v souladu s prvním pododstavcem tohoto bodu 26 ve spojení s body 24 a 25 oznámení o spolupráci z roku 2006. Je tedy třeba vyhradit částečnou ochranu před pokutami podle třetího pododstavce uvedeného bodu 26 pro podnik, který předloží důkazy týkající se nových skutečností, které předtím nebyly Komisi známy.
Konečně, jak uvedl generální advokát v bodě 63 svého stanoviska, tento výklad je rovněž v souladu s cílem sledovaným pravidlem o částečné ochraně před pokutami uvedeným v bodě 26 třetím pododstavci oznámení o spolupráci z roku 2006, který je totožný s cílem sledovaným dříve bodem 23 písm. b) posledním pododstavcem oznámení o spolupráci z roku 2002, jak je uveden v bodech 32 a 33 tohoto rozsudku. Cílem uvedeného bodu 26 třetího pododstavce je podnítit podniky, aby plně spolupracovaly s Komisí, i když jim nebyla poskytnuta podmínečná ochrana před pokutami podle bodu 8 oznámení o spolupráci z roku 2006. Při neexistenci pravidla stanoveného v bodě 26 třetím pododstavci oznámení o spolupráci z roku 2006 by se totiž tyto podniky mohly obávat, že předložením důkazů, které mají dopad na délku trvání nebo závažnost protiprávního jednání a předtím Komisi nebyly známy, budou vystaveny riziku zvýšení pokut, které jim lze uložit.
V tomto kontextu, jak zdůraznil Tribunál v bodě 88 napadeného rozsudku, je třeba připomenout, že Soudní dvůr měl při výkladu bodu 23 písm. b) posledního pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2002 za to, že vzhledem k tomu, že se informace poskytnuté podnikem netýkaly skutečností, které předtím nebyly Komisi známy, musí být žádost o částečnou ochranu před pokutami podaná takovým podnikem zamítnuta, aniž je předtím nutné porovnat důkazní hodnotu těchto informací a informací, které jí byly poskytnuty dříve jinými stranami (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 23. dubna 2015, LG Display a LG Display Taiwan v. Komise,
C‑227/14 P
,
EU:C:2015:258
, bod
). Toto konstatování platí rovněž v kontextu bodu 26 třetího pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006, pokud jde o důkazy, které se netýkají „dodatečných skutečností“ ve smyslu posledně uvedeného ustanovení.
V důsledku toho je třeba konstatovat, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a použití požadavků stanovených v bodě 26 třetím pododstavci oznámení o spolupráci z roku 2006, jelikož Komise již věděla o existenci schůzky ve Windhagenu a o územní působnosti kartelové dohody před tím, než skupina společností Recylex podala žádost o částečnou ochranu před pokutami.
Pokud jde o výtku skupiny společností Recylex obsaženou v bodě 23 tohoto rozsudku, pokud jde o údajnou nesoudržnost a nejasnost úvah Tribunálu v bodech 79 až 99 napadeného rozsudku, stačí konstatovat, jak uvedl generální advokát v bodech 46 až 56 svého stanoviska, že Tribunál v uvedených bodech napadeného rozsudku právně dostačujícím způsobem uvedl důvody pro potvrzení sporného rozhodnutí, pokud jde o odepření částečné ochrany před pokutami na základě bodu 26 třetího pododstavce tohoto oznámení.
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba první část prvního důvodu kasačního opravného rozsudku a druhý důvod kasačního opravného prostředku zamítnout jako neopodstatněné.
Ke druhé a třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastnic řízení
Druhou částí prvního důvodu kasačního opravného prostředku skupina společností Recylex tvrdí, že Tribunál zjevně zkreslil ručně psané poznámky vyhotovené zaměstnancem společnosti Campine, které byly zabaveny během kontroly v prostorách tohoto podniku, vykládané ve světle informací poskytnutých skupinou společností JCI v kontextu její žádosti o ochranu před pokutami ze dne 22. června 2012, jelikož měl v bodě 95 napadeného rozsudku za to, že tyto důkazy umožňují Komisi právně dostačujícím způsobem prokázat existenci schůzky ve Windhagenu a stanovit datum této schůzky jako počátek protiprávního jednání. Skupina společností Recylex tvrdí, že informace poskytnuté skupinou společností JCI nijak neodkazují na schůzku nebo na protisoutěžní výměnu, ke kterým došlo v září 2009, a mimoto ani nenaznačují, že by kartelová dohoda začala v tomto konkrétním okamžiku. Dále skupina společností Recylex poznamenává, že tyto ručně psané poznámky odkazují na datum, které se liší od data použitého Komisí, a sice na 24. místo na 23. září 2009, že uvedené poznámky neposkytují žádné informace o účastnících této schůzky nebo o její povaze, a konečně, že skupina společností Campine trvale během celého správního řízení popírala, že tyto poznámky měly protisoutěžní obsah.
V rámci třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku skupina společností Recylex tvrdí, že Tribunál neuznal, že je na Komisi, aby prokázala existenci skutkových okolností zakládajících protiprávní jednání. Ručně psané poznámky vyhotovené zaměstnancem společnosti Campine, a to i ve světle informací poskytnutých ze strany skupiny společností JCI, podle této skupiny nepředstavují přesné a shodující se důkazy o protiprávním jednání, k němuž mělo dojít na schůzce ve Windhagenu. Tribunál tím, že dospěl k závěru, že tyto poznámky umožnily Komisi prokázat právně dostačujícím způsobem existenci této schůzky, porušil pravidla týkající se důkazního břemene.
Podle Komise jsou argumenty uplatněné skupinou společností Recylex v tomto rámci nepřípustné v rozsahu, v němž tvoří žádost o přezkum důkazů, a dále neopodstatněné.
Závěry Soudního dvora
Aniž je třeba zkoumat otázku, zda argumenty skupiny společností Recylex představují žádost o přezkum důkazů, či nikoli, a z tohoto důvodu rozhodnout o přípustnosti takové žádosti, je třeba uvést, že skupina společností Recylex vychází ze zjevně nesprávného výkladu napadeného rozsudku, zejména pak jeho bodů 85 až 97, jelikož vychází z toho, že se Tribunál vyjádřil k otázce, zda ručně psané poznámky zabavené při kontrole prostor společnosti Campine samy o sobě postačovaly k tomu, aby bylo právně dostačujícím způsobem stanoveno datum a obsah schůzky ve Windhagenu jako počátku protiprávního jednání.
Jak totiž v podstatě uvedl generální advokát v bodech 81 až 84 svého stanoviska, z bodů 93 až 97 napadeného rozsudku zjevně vyplývá, že se Tribunál omezil na konstatování, že tyto ručně psané poznámky, vykládané ve světle informací poskytnutých ze strany skupiny společností JCI, umožnily Komisi dozvědět se o existenci schůzky ve Windhagenu a o její protisoutěžní povaze. Na rozdíl od toho, co tvrdí skupina společností Recylex, se Tribunál nijak nevyjádřil k otázce, zda tyto poznámky samy o sobě umožňují právně dostačujícím způsobem prokázat datum a obsah této schůzky.
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že skupina společností Recylex v kasačním opravném prostředku nezpochybňuje, že ručně psané poznámky a informace předložené skupinou společností JCI umožnily Komisi dozvědět se o konání schůzky ve Windhagenu.
Pokud jde o tvrzení skupiny společností Recylex, podle kterého měl Tribunál provést srovnání mezi důkazy, které již Komise měla k dispozici, a těmi, které poskytla skupina společností Recylex, tedy srovnání, které ho mělo vést k závěru, že důkazy, které měla Komise k dispozici v den žádosti o částečnou ochranu před pokutami podané skupinou společností Recylex, by jí neumožnily právně dostačujícím způsobem prokázat existenci a obsah této schůzky, je třeba uvést, že Tribunál dospěl v bodě 97 napadeného rozsudku k závěru, že argumenty, kterých se dovolává skupina společností Recylex jsou v tomto ohledu neúčinné. Z důvodů uvedených v bodě 40 tohoto rozsudku je tento závěr učiněný Tribunálem odůvodněný, jelikož takové srovnání nebylo nutné.
V důsledku toho je třeba konstatovat, že druhá a třetí část prvního důvodu kasačního opravného prostředku jsou zjevně neopodstatněné, takže s ohledem na úvahy uvedené v bodě 43 tohoto rozsudku musí být první důvod kasačního opravného prostředku zamítnut v plném rozsahu.
K třetímu důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastnic řízení
Třetím důvodem kasačního opravného prostředku, který směřuje proti bodům 136 až 154 napadeného rozsudku, skupina společností Recylex tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při použití bodu 26 prvního pododstavce oznámení o spolupráci z roku 2006, když měl za to, že znění tohoto oznámení ani jeho struktura nepodporují výklad, podle kterého v případě, kdy dva podniky poskytnou důkazy s významnou přidanou hodnotou, zaujme ten, který je poskytl jako druhý, místo prvního, pokud spolupráce prvního podniku nesplňuje požadavky uvedené v bodě 12 uvedeného oznámení. Tribunál se tedy měl dopustit nesprávného právního posouzení, když v bodě 153 napadeného rozsudku rozhodl, že Komise správně odmítla snížit skupině společností Recylex pokutu z 30 na 50 % na základě bodu 26 prvního pododstavce první odrážky téhož oznámení, i když skupina společností Eco-Bat podle názoru skupiny společností Recylex porušila povinnost spolupráce tím, že poskytla pouze neúplné a zavádějící informace o území, jehož se týkalo konstatované protiprávní jednání.
Ze znění, struktury a cílů oznámení o spolupráci z roku 2006 podle navrhovatelky vyplývá, že podnik, jehož spolupráce nesplňuje požadavky uvedené v bodě 12 tohoto oznámení, musí být pro účely pořadí stanoveného v bodě 26 prvním pododstavci uvedeného oznámení ignorován, takže nevyvstává otázka jeho místa v tomto pořadí.
Komise tvrdí, že tento třetí důvod kasačního opravného prostředku je neopodstatněný.
Závěry Soudního dvora
Podle bodu 24 oznámení o spolupráci z roku 2006 musí podnik pro získání nároku na snížení pokuty, jak je stanoveno v bodě 26 prvním pododstavci tohoto oznámení, poskytnout Komisi důkaz o údajném protiprávním jednání, který představuje významnou přidanou hodnotu k důkazům, které má Komise již k dispozici, a musí splnit kumulativní podmínky uvedené v bodě 12 uvedeného oznámení, což zahrnuje zejména skutečnou, plnou, průběžnou a pohotovou spolupráci během celého správního řízení.
Podniku tak může být odepřeno snížení pokuty, pokud se nechová v souladu s požadavky uvedenými v bodě 12 tohoto oznámení. Nicméně skutečnost, že tento podnik nemá nárok na snížení, nemůže vést k tomu, že podniky, které později předložily důkazy s významnou přidanou hodnotou, jej mohou nahradit v chronologickém pořadí vymezeném v bodě 26 prvním pododstavci uvedeného oznámení.
V tomto ohledu je třeba konstatovat, že žádné ustanovení oznámení o spolupráci z roku 2006 nestanoví změnu pořadí, jíž se skupina společností Recylex snaží v projednávaném případě dovolat. Bod 26 první pododstavec tohoto oznámení zakotvuje pouze kritérium časové povahy tím, že stanoví pásma snížení pokuty, přičemž tato pásma závisí výlučně na pořadí, ve kterém dotčené podniky poskytly Komisi důkazy s významnou přidanou hodnotou. Stejně tak žádná skutečnost uvedená v bodech 23, 24, 29 a 30 uvedeného oznámení nestanoví změnu pořadí této povahy. Z tohoto důvodu ani znění těchto bodů, ani struktura oznámení o spolupráci z roku 2006 nepřiznávají druhému podniku v pořadí, a sice skupině společností Recylex, právo nahradit první podnik v tomto pořadí, a sice skupinu společností Eco-Bat, z důvodu, že posledně uvedená skupina nesplnila podmínky stanovené v bodě 12 tohoto oznámení.
Opačný výklad, který zastává skupina společností Recylex, navíc nemůže být odůvodněn s ohledem na cíl sledovaný programy shovívavosti, které jak uvedl Tribunál v bodě 148 napadeného rozsudku, mají za cíl vytvořit uvnitř kartelových dohod ovzduší nejistoty, které má povzbuzovat k oznamování kartelových dohod Komisi [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 20. ledna 2016, DHL Express (Italy) a DHL Global Forwarding (Italy),
C‑428/14
,
EU:C:2016:27
, bod
, jakož i citovaná judikatura].
Za účelem dosažení tohoto cíle je totiž třeba podnítit podniky k co nejrychlejší a nejúčinnější spolupráci s Komisí při provádění šetření. Připuštění přeřazení podniků, které nebyly nejrychlejší při spolupráci, z důvodu nedodržení požadavků stanovených v bodě 12 oznámení o spolupráci z roku 2006 jiným podnikem, by ohrozilo cíl urychlení likvidace kartelových dohod sledovaný tímto oznámením.
V důsledku toho je třeba konstatovat, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 136 až 154 napadeného rozsudku rozhodl, že skupina společností Recylex nemůže uplatňovat nárok na nejvyšší pásmo snížení pokuty, a sice 30 až 50 %, jelikož podle sporného rozhodnutí byla až druhým podnikem, který poskytl významnou přidanou hodnotu ve smyslu bodu 26 prvního pododstavce druhé odrážky oznámení o spolupráci z roku 2006.
Vzhledem k výše uvedeným úvahám musí být třetí důvod kasačního opravného prostředku zamítnut jako neopodstatněný.
Vzhledem k tomu, že žádnému ze tří důvodů předložených skupinou společností Recylex na podporu jejího kasačního opravného prostředku nelze vyhovět, je třeba kasační opravný prostředek zamítnout v plném rozsahu.
K nákladům řízení
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě čl. 184 odst. 1 tohoto jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
Vzhledem k tomu, že Komise náhradu nákladů řízení od skupiny společností Recylex požadovala a skupina společností Recylex neměla ve věci úspěch, je namístě posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:

1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.

2)
Společnostem Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux SA a Harz-Metall GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.