CELEX: 62018CJ0022
Преюдициално запитване
Гражданство на Съюза
Членове 18, 21 и 165 ДФЕС
Правила на спортна федерация
Участие на спортист аматьор, който е гражданин на една държава членка, в национален шампионат на друга държава членка
Различно третиране поради гражданството
Ограничаване на свободното движение

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС и 165 ДФЕС.
Запитването е отправено във връзка със спор между Topit eV и г‑н Daniele Biffi с Deutscher Leichtethletikverband eV (Германска национална федерация по лека атлетика) относно условията за участие на граждани на други държави членки в националните шампионати за аматьори в категорията за спортисти ветерани.
Правна уредба
Правото на Съюза
Дял XII от ДФЕС е озаглавен „Образование, професионално обучение, младеж и спорт“ и в съдържащият се в него член 165, параграфи 1 и 2 предвижда:
„1.   […]
Съюзът допринася за насърчаването на ролята на спорта в европейския живот, като отчита в същото време спецификите му, структурите, основаващи се на доброволното участие, както и неговата социална и възпитателна функция.
2.   Действията на Съюза целят:
[…]
–
развиване на европейското измерение в спорта чрез насърчаване на равнопоставеността и принципа на откритост в спортните състезания и сътрудничеството между организациите, отговарящи за спорта, както и чрез закрила на физическата и морална неприкосновеност на спортистите, по- специално на най-младите сред тях“.
Правилата на DLV
Член 5.2.1 от Deutsche Leichtathletikordnung (Правила по лека атлетика на Германия, наричани по-нататък „Правилата по лека атлетика“), който урежда правото на участие в германските шампионати, в редакцията си от 17 юни 2016 г. гласи:
„За участие в шампионатите по принцип се допускат спортисти, които са германски граждани и имат валидно право да се състезават за германска организация/сдружение по лека атлетика“.
По-рано Правилата по лека атлетика са съдържали член 5.2.2, който е предвиждал, че граждани на Съюза имат право да участват в германски шампионати, ако една година са имали право да се състезават за германски клуб/сдружение по лека атлетика. Този член е окончателно отменен на 17 юни 2016 г.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Г‑н Biffi е италиански гражданин, роден през 1972 г., който от 2003 г. живее в Германия. Той практикува като аматьор бягане на 60 m, 100 m, 200 m и 400 m в категорията за спортисти ветерани (над 35 години). Г‑н Biffi членува в Topfit — спортно сдружение със седалище в Берлин (Германия), както и в Berliner Leichtethletik-Verband (Берлинска федерация по лека атлетика), която от своя страна е член на DLV.
DLV обединява всички съществуващи федерации по лека атлетика на равнище провинции (Länder). Тя организира национални шампионати по лека атлетика в три категории, а именно за юноши и девойки под 20 години, за млади спортисти от категория „Елит“ и за спортисти ветерани.
След 2012 г., когато вече не е член на Италианската федерация по лека атлетика, г‑н Biffi участва в националните шампионати за спортисти ветерани.
До 17 юни 2016 г. член 5.2.2 от Правилата по лека атлетика предвижда, че в германските шампионати могат да участват граждани на Съюза, които не са германски граждани, ако най-малко от една година имат право да се състезават за германски клуб или сдружение по лека атлетика.
На споменатата дата DLV изменя правилата и отменя споменатата разпоредба. Член 5.2 от Правилата се отнася вече само за германски граждани, а съгласно приетите от DLV насоки спортистите с германско гражданство се ползват с приоритет при избора на участници за националните шампионати.
Запитващата юрисдикция отбелязва, че според DLV тази промяна е обоснована, тъй като шампионът на Германия трябвало да е само германски гражданин и да може да участва в шампионати, като носи означението „GER“, което е съкращение от думата „Germany“, тоест Германия. Въвеждането на изключение, предназначено само за спортистите ветерани, от правилата, приложими за другите категории спортисти, а именно за юношите и девойките до 20 години и за категорията „Елит“, не било възможно.
В писменото си становище DLV уточнява, че съгласно Правилата по лека атлетика чужденците, които имат право да се състезават за клуб или сдружение по лека атлетика на територията на DLV или за друга национална федерация, можели в обосновани случаи да бъдат допуснати до участие без класиране, ако са получили разрешение за това преди крайната дата за регистриране за въпросното спортно събитие. В такъв случай те можели да участват само в първия кръг от състезанието по бягане или в първите три опита от квалификациите.
TopFit заявява участие на г‑н Biffi в дисциплините бягане на 60 m, 200 m и 400 m на германския шампионат в зала за спортисти ветерани, който се провежда на 4 и 5 март 2017 г. в Ерфурт. DLV отхвърля заявката за участие на г‑н Biffi, като го лишава напълно от възможност да участва в този шампионат, въпреки че отговаря на всички условия, освен на това за германско гражданство. Topfit и г‑н Biffi обжалват решението пред комисията по правни въпроси на федерацията, която обаче го потвърждава.
DLV организира друг германски шампионат по бягане за спортисти ветерани в Цитау от 30 юни до 2 юли 2017 г. г‑н Biffi покрива минималните постижения за участие в бягането на 100 m, 200 m и 400 m. Тъй като е допуснат да участва само „извън класирането“ „или „без класиране“, г‑н Biffi подава съвместно искане с Topfit за налагане на временна мярка с оглед гарантиране на пълноправното му участие в шампионата. Искането им е отхвърлено.
Г‑н Biffi получава разрешение за участие в тези състезания, но само частично, тоест без възможност за класиране в квалификациите или във финала, а на бягането на 100 m не е допуснат и въобще да участва във финала.
С оглед на това г‑н Biffi и TopFit предявяват искане пред запитващата юрисдикция да разпореди допускане на г‑н Biffi до участие и класиране в организираните в бъдеще германски шампионати по лека атлетика. Според тях той отговаря на всички изисквания на DLV, що се отнася по-специално до постиженията му, освен на условието за германско гражданство.
Запитващата юрисдикция иска да се установи дали такова условие за гражданство не представлява незаконна дискриминация, която противоречи на правилата на Договора.
Запитващата юрисдикция отбелязва, че според DLV Правилата за лека атлетика не противоречат на разпоредбите на ДФЕС, тъй като въпросната спортна дейност не е икономическа дейност и следователно не попада в приложното поле на правото на Съюза.
Като подчертава, че г‑н Biffi е спортист ветеран и че въпреки значителните си постижения остава спортист аматьор, който не извършва икономическа дейност, когато участва в шампионати, запитващата юрисдикция иска да се установи дали прилагането на правото на Съюза в областта на спорта винаги е обусловено от упражняването на такава дейност. В това отношение запитващата юрисдикция отбелязва, че правото на Съюза вече изрично споменава спорта в член 165 ДФЕС и че правото на гражданите на Съюза по членове 18, 20 и 21 ДФЕС да пребивават в друга държава членка без каквато и да било дискриминация, не зависи от упражняването на икономическа дейност.
Изразеното не без известни съмнения становище на запитващата юрисдикция е, че участието на граждани на една държава членка в спортни шампионати на друга държава членка би трябвало по принцип да е допустимо. В това отношение можели да се предвидят изключения за титлите и националните шампионати, но ограниченията трябвало да са пропорционални и да не надхвърлят строго необходимото за гарантиране на спортния дух на състезанията.
При тези обстоятелства Amtsgericht Darmstadt (Районен съд Дармщат, Германия) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС и 165 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че разпоредба от Правилата по лека атлетика на федерация на държава членка, която за участие в национални шампионати предвижда условие за гражданство на същата държава членка, представлява недопустима дискриминация?
2)
Трябва ли членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС и 165 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че [спортна] федерация на държава членка недопустимо дискриминира спортисти аматьори, които не са граждани на същата държава членка, ако все пак им позволява да участват в национални шампионати, но само „извън класирането“ или „без класиране“ и без да могат да участват във финалите на състезанията и първенствата?
3)
Трябва ли членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС и 165 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че [спортна] федерация на държава членка недопустимо дискриминира спортисти аматьори, които не са граждани на същата държава членка, като ги лишава от възможност да им бъдат присъждани национални отличия или да заемат места в класиранията?“.
По искането за възобновяване на устната фаза на производството
След представянето на заключението на генералния адвокат, на 20 март 2019 г. DLV изпраща писмо, с което иска възобновяване на устната фаза на производството, тъй като счита, че макар поставените въпроси да се отнасят само до членове 18, 21 и 165 ДФЕС, заключението се основава главно на член 49 ДФЕС, както и че страните не са имали възможност да изразят становището си по значението на член 49 ДФЕС за разрешаването на спора в главното производство.
В това отношение член 83 от Процедурния правилник на Съда предвижда, че Съдът може във всеки един момент след изслушване на генералния адвокат да постанови възобновяване на устната фаза на производството, по-специално когато счита, че делото трябва да се реши въз основа на довод, който не е бил обсъден от страните.
В случая Съдът счита, че разполага с всички необходими данни, за да може да отговори на поставените му въпроси, и че за решаването на делото не се налага да се основе на довод, който е изведен от член 49 ДФЕС и който не е бил обсъден от страните.
Поради това не следва да се постановява възобновяване на устната фаза на производството.
По преюдициалните въпроси
С въпросите си, които следва да бъдат разгледани заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали членове 18, 21 и 165 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правила на национална спортна федерация като разглежданите в главното производство, съгласно които гражданин на Съюза и на друга държава членка, пребиваващ от много години на територията на държавата членка, където тази федерация е установена и където практикува бягане като аматьор в категорията за спортисти ветерани, не може да участва в националните шампионати за тези дисциплини на същото основание като гражданите на приемащата държава членка или пък може да участва в тях само „извън класирането“ или „без класиране“, без да може да се състезава за финалите и да получава титлата „национален шампион“ и като може дори да му бъде отказано участие в тези шампионати.
В това отношение следва да се отбележи, че гражданин на Съюза като г‑н Biffi — италиански гражданин, отишъл да живее в Германия и пребиваващ там от 15 години — е упражнил правото си на свободно движение по смисъла на член 21 ДФЕС.
Съгласно установената съдебна практика статутът на гражданин на Съюза е замислен като основен статут на гражданите на държавите членки, позволяващ на тези от тях, които са в еднакво положение, да получават еднакво правно третиране, независимо от тяхното гражданство и без да се засягат изрично предвидените в това отношение изключения (решение от 20 септември 2001 г., Grzelczyk,
C‑184/99
,
EU:C:2001:458
, т.
).
В този смисъл Съдът вече е постановил, че положението на гражданин на Съюза, който е упражнил правото си на свободно движение, попада в приложното поле на член 18 ДФЕС, който установява принципа на недопускане на дискриминация, основана на гражданство (решение от 13 ноември 2018 г., Raugevicius,
C‑247/17
,
EU:C:2018:898
, т.
).
Посоченият член е приложим за гражданин на Съюза като г‑н Biffi, който е гражданин на една държава членка, но пребивава в друга държава членка и иска там да участва в спортни състезания като спортист аматьор.
Освен това Съдът вече е постановил, че правото на Съюза гарантира на всеки гражданин на държава членка както свобода да отиде в друга държава членка, за да започне там дейност като заето или като самостоятелно заето лице, така и свобода да пребивава там, след като е извършвал такава дейност, като достъпът до развлекателните дейности, предлагани в тази държава, е следствие от свободата на движение (решение от 7 март 1996 г., Комисия/Франция,
C‑334/94
,
EU:C:1996:90
, т.
).
Съдът е постановил също и че правата, предоставени на гражданин на Съюза с член 21, параграф 1 ДФЕС, целят по-специално да стимулират постепенното интегриране на съответния гражданин на Съюза в обществото на приемащата държава членка (вж. в този смисъл решение от 14 ноември 2017 г., Lounes,
C‑165/16
,
EU:C:2017:862
, т.
).
Освен това член 165 ДФЕС отбелязва голямото значение за обществения живот в Съюза на спорта, и по-специално на спорта за аматьори, изтъкнато и в Декларация № 29 за спорта, приложена към заключителния акт на конференцията за приемане на текста на Договора от Амстердам (вж. в този смисъл решения от 15 декември 1995 г., Bosman,
C‑415/93
,
EU:C:1995:463
, т.
и от 13 април 2000 г., Lehtonen и Castors Braine,
C‑176/96
,
EU:C:2000:201
, т.
), както и ролята на спорта като фактор за интегриране в обществото на приемащата държава членка.
Анализът на член 21, параграф 1 във връзка с член 165 ДФЕС показва, че практикуването по-специално в спортен клуб на аматьорски спорт позволява на гражданин на Съюза, който пребивава в държава членка, различна от тази, на която е гражданин, да изгради или да укрепи връзките си с обществото в държавата, в която е отишъл и пребивава. Същото важи и за участието в спортни състезания на всички равнища.
Следователно гражданин на Съюза като г‑н Biffi с основание може да се позове на членове 18 и 21 ДФЕС по отношение на практикуването на аматьорски спорт в обществото на приемащата държава членка.
Възниква обаче въпросът дали правилата на националните спортни федерации трябва да бъдат, също както и приетите от държавни органи правни норми, в съответствие с разпоредбите от ДФЕС.
В това отношение следва да се припомни, че съгласно установената съдебна практика предвидените от Договора основни свободи и забраната за дискриминация, основана на гражданството, трябва да бъдат спазвани и от правила, които не са приети от публичноправни органи и имат за цел да уредят общо отношения, свързани със заетостта на наетите лица и предоставянето на услуги (вж. по-специално решения от 12 декември 1974 г., Walrave и Koch,
36/74
,
EU:C:1974:140
, т.
, от 15 декември 1995 г., Bosman,
C‑415/93
,
EU:C:1995:463
, т.
, от 18 декември 2007 г., Laval un Partneri,
C‑341/05
,
EU:C:2007:809
, т.
и от 16 март 2010 г., Olympique Lyonnais,
C‑325/08
,
EU:C:2010:143
, т.
).
В този смисъл Съдът е приел, че премахването на пречките пред свободното движение на хора и пред свободното предоставяне на услуги — основна цел на Европейската общност съгласно член 3, буква в) от Договора за ЕИО (който член е отменен с Договора от Лисабон) и заменилите го по същество членове 3—6 ДФЕС — биха били възпрепятствани, ако отстраняването на въведените от държавата ограничения можеше да бъде неутрализирано от пречки, произтичащи от упражняването на правната автономия на сдружения или органи, които не са публичноправни субекти (вж. в този смисъл решение от 12 декември 1974 г., Walrave и Koch,
36/74
,
EU:C:1974:140
, т.
).
Принципът, който е установен с посочената практика на Съда, е приложим и в случаите, когато група или организация разполага с известни правомощия спрямо частноправни субекти и може да им налага условия, които възпрепятстват упражняването на гарантираните от Договора основни свободи (вж. в този смисъл решение от 3 октомври 2000 г., Ferlini,
C‑411/98
,
EU:C:2000:530
, т.
).
Ето защо правила на национална спортна федерация като разглежданите в главното производство, с които се урежда правото на участие на граждани на Съюза в спортни състезания, трябва да бъдат в съответствие с разпоредбите от ДФЕС, и по-специално с членове 18 и 21 ДФЕС.
Поради това следва да се установи дали разглежданите правила са в съответствие с посочените членове.
В това отношение запитващата юрисдикция посочва, че след 17 юни 2016 г., когато DLV изменя Правилата по лека атлетика, съществува разлика в третирането на гражданин на Съюза като г‑н Biffi и гражданин на приемащата държава членка.
Според запитващата юрисдикция такъв гражданин на Съюза — дори да отговаря на изискванията за определени спортни постижения и да има право да участва в спортни състезания като член на клуб от националната федерация по лека атлетика от повече от една година — може поради гражданството си да получи отказ за участие в национален шампионат по бягане на къси разстояния за аматьори в категорията за спортисти ветерани или да бъде допуснат само до частично участие в него.
Следва да се отбележи че такова неравно третиране може да доведе до ограничаване на свободата на движение на гражданин на Съюза (вж. в този смисъл решение от 13 ноември 2018 г., Raugevicius,
C‑247/17
,
EU:C:2018:898
, т.
).
В случая от акта за преюдициално запитване следва, че спортист аматьор като г‑н Biffi няма същия достъп до националните шампионати, които DLV организира в категорията за спортисти ветерани, като германските граждани, въпреки че тези шампионати са сред най-важните състезания на национално равнище. В случай че бъде допуснат да участва в тези шампионати, той може да се включи само в квалификациите, но без класиране и следователно без участие във финалите, или в отделните серии, но извън класирането.
Правила като разглежданите в главното производство могат, както твърдят в писмените си становища TopFit и г‑н Biffi, да доведат до положение, при което спортисти, които са граждани на държава членка, различна от Федерална република Германия, се ползват с по-малка подкрепа от спортните клубове, чиито членове са, тъй като тези клубове имат по-малък интерес да инвестират в спортист, който не отговаря на условията за участие в национални шампионати. В такъв случай спортистите, които като г‑н Biffi са граждани на други държави членки, биха били по-слабо интегрирани в съответния спортен клуб и следователно в обществото на държавата членка, в която пребивават.
Следва да се констатира, че посочените последици могат да направят упражняването на аматьорския спорт по-малко привлекателно за гражданите на Съюза и следователно представляват ограничение за свободата им на движение по смисъла на член 21 ДФЕС.
Ограничение на свободата на движение на гражданите на Съюза е обосновано само ако се основава на обективни съображения и ако е пропорционално на легитимно преследваната от съответната уредба цел (вж. в този смисъл решение от 13 ноември 2018 г., Raugevicius,
C‑247/17
,
EU:C:2018:898
, т.
).
В това отношение следва да се припомни, че в областта на спорта Съдът многократно е постановявал, че разпоредбите от правото на Съюза, които се отнасят до свободата на движение на хора и услуги, допускат правила или практики, обосновани от съображения за специфичен характер и контекст на определени спортни срещи, като например мачовете между националните отбори на различни страни. Такова ограничение на приложното поле на разглежданите разпоредби трябва да не надхвърля самата преследвана цел и не може да бъде изтъквано като основание за изключването на всяка спортна дейност от приложното поле на Договора (вж. в този смисъл решение от 15 декември 1995 г., Bosman,
C‑415/93
,
EU:C:1995:463
, т.
и
).
Тъй като на пръв поглед не се отнася до всички състезания, които се провеждат на национално равнище в определена спортна дисциплина, присъждането на титлата „национален шампион“ в тази дисциплина има ограничено значение за практикуването на съответния спорт. Впрочем, както се приема и за състава на националните отбори, връчването на титлата „национален шампион“ в определена спортна дисциплина само на граждани на съответната държава членка изглежда оправдано, като това може да се разглежда като същностна характеристика на самата титла „национален шампион“. Важно е обаче ограниченията, които произтичат от преследването на тази цел, да бъдат в съответствие с принципа на пропорционалност.
В случая DLV като цяло счита, че в качеството си на спортна федерация може сама да приема правила за дейността си и че обществеността очаква националният шампион на държава да бъде неин гражданин. Освен това федерацията твърди, че съществуват две конкретни обяснения за приетите от нея правила. Първо, определянето на национален шампион и на втори и трети най-добър спортист на страната служило за подбор на спортистите, които да представляват държавата на международни шампионати, като например на европейските шампионати, и които да носят за случая означението „GER“, което е съкращение на думата „Germany“, тоест Германия. Второ, според DLV не е възможно да се предвидят различни правила за отделните възрастови категории и за спортистите ветерани да се въведе изключение от правилата, които важат за юношите и девойките до 20 години и за спортистите от категорията „Елит“.
Най-напред, по отношение на твърдението, че спортните федерации могат свободно да приемат правила за дейността си, следва да се припомни, че, както бе посочено в точка 40 от настоящото решение, автономията на частноправните сдружения при приемане на спортни правила не им позволява да ограничават упражняването на правата, които Договорът е предоставил на частноправните субекти (вж. в този смисъл решение от 15 декември 1995 г., Bosman,
C‑415/93
,
EU:C:1995:463
, т.
).
Следва да се подчертае, че фактът, че дадено правило е изцяло спортно, не означава, че то a priori е изключено от приложното поле на Договора (вж. в този смисъл решение от 18 юли 2006 г., Meca-Medina и Majcen/Комисия,
C‑519/04 P
,
EU:C:2006:492
, т.
).
Поради това доводът, че обществеността очаква националният шампион на дадена страна да бъде неин гражданин, не оправдава всяко ограничение на участието на лица, които не са нейни граждани, в националните ѝ шампионати.
Поради това следва да се разгледат и изтъкнатите от DLV конкретни основания.
По отношение на първото от тези основания, а именно че трябва да бъде определен национален шампион, който да представлява страната на международните шампионати, от проведеното съдебно заседание става ясно, че самата DLV не избира участниците в международните шампионати в категорията за спортисти ветерани, а че спортистите, които членуват в клубове от DLV и които отговарят на условията за определени постижения, могат, независимо от гражданството си, да участват в тези шампионати и да се запишат сами в тях. В този смисъл гражданин на държава членка, различна от Федерална република Германия, може да се състезава за Германия и да стане европейски шампион по бягане в категорията за спортисти ветерани. Според собствените ѝ твърдения DLV избира само най-добрите спортисти на страната, които да участват в международните шампионати в категорията „Елит“.
По отношение на второто основание на DLV, а именно че за всички възрастови групи трябва да се приемат едни и същи правила, от предишната точка е видно, че то не се потвърждава от твърденията на DLV за механизма на подбор на спортисти на международно равнище, който очевидно се отнася само за спортистите от категория „Елит“.
Следователно нито едно от двете основания на DLV не почива на обективни съображения.
Запитващата юрисдикция следва да провери дали има други основания за правилата за частично недопускане на лица, които са чужди граждани, до националните шампионати.
В това отношение следва също да се припомни, че макар и да се приемат от частноправни субекти, като например от организатори на шампионати или от спортни федерации (решение от 11 април 2000 г., Deliège,
C‑51/96 и C‑191/97
,
EU:C:2000:199
, т.
), правилата за гарантиране на безпроблемно протичане на състезанията не трябва да надхвърлят необходимото за постигане на преследваната цел (решение от 13 април 2000 г., Lehtonen и Castors Braine,
C‑176/96
,
EU:C:2000:201
, т.
).
По отношение на довода, че става въпрос за индивидуален спорт, при който участниците в състезанието постепенно отпадат, а именно в случая за бягане на къси разстояния в осем коридора, следва да се констатира, че участието на един или повече чужди граждани на финала може да възпрепятства спечелването на шампионата от гражданин на приемащата държава и определянето на най-добрите ѝ спортисти.
Дори и при такива спортове обаче недопускането на чужденци до финала не трябва да надхвърля необходимото за постигане на преследваната цел. В това отношение трябва да се вземе предвид фактът, че в разглежданата по настоящото дело държава членка това изключение не съществува в продължение на години за категорията на спортистите ветерани.
Националната юрисдикция следва да установи дали евентуално не са изтъкнати други основания за този анализ, като вземе предвид целта, която може да бъде изведена от член 21, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 165 ДФЕС, за по-голяма достъпност на състезанията и значението им за интегрирането на пребиваващите лица, и то най-вече на тези, които като г‑н Biffi пребивават дългосрочно.
По-нататък, по отношение на пълното недопускане до националните шампионати DLV счита, че в случая този въпрос не се поставя, тъй като г‑н Biffi би трябвало да може да продължи да участва в тях. Видно обаче от акта за преюдициално запитва, през 2017 г. г‑н Biffi не е допуснат да участва в национален шампионат. Освен това съгласно уточненията, които DLV прави в писменото си становище, участието на чужди граждани, които са членове на клуб към DLV, се допуска с разрешение и поради това такова изключване е възможно.
В това отношение следва да се припомни, че за да бъде обоснован от гледна точка на членове 18 и 21 ДФЕС, режимът за предварително разрешение трябва да се основава на обективни, недискриминационни и предварително известни критерии, така че упражняването на преценката на DLV да се ограничи, за да се избегне произволното му прилагане (вж. в този смисъл решение от 20 февруари 2001 г., Analir и др.,
C‑205/99
,
EU:C:2001:107
, т.
).
Следва също да се отбележи, че щом съществува механизъм за участие на чуждестранни спортисти в национални шампионати, поне що се отнася до квалификациите и/или извън класирането, то пълното недопускане на такива спортисти до шампионатите на основание тяхното гражданство изглежда във всички случаи несъразмерно.
Следователно на поставените въпроси следва да се отговори, че членове 18, 21 и 165 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правила на национална спортна федерация като разглежданите в главното производство — съгласно които гражданин на Съюза и на друга държава членка, пребиваващ от много години на територията на държавата членка, където тази федерация е установена и където практикува бягане като аматьор в категорията за спортисти ветерани, не може да участва в националните шампионати за тези дисциплини на същото основание като гражданите на приемащата държава членка или пък може да участва в тях само „извън класирането“ или „без класиране“, без да може да се състезава за финалите и да получава титлата „национален шампион“ — освен ако тези правила не са обосновани от обективни съображения, които са съразмерни на преследваната легитимна цел, като запитващата юрисдикция следва да извърши необходимата проверка в това отношение.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:

Членове 18, 21 и 165 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правила на национална спортна федерация като разглежданите в главното производство — съгласно които гражданин на Съюза и на друга държава членка, пребиваващ от много години на територията на държавата членка, където тази федерация е установена и където практикува бягане като аматьор в категорията за спортисти ветерани, не може да участва в националните шампионати за тези дисциплини на същото основание като гражданите на приемащата държава членка или пък може да участва в тях само „извън класирането“ или „без класиране“, без да може да се състезава за финалите и да получава титлата „национален шампион“ — освен ако тези правила не са обосновани от обективни съображения, които са съразмерни на преследваната легитимна цел, като запитващата юрисдикция следва да извърши необходимата проверка в това отношение.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.