CELEX: 62014TJ0579
Znamka Evropske unije
Mednarodna registracija, v kateri je imenovana Evropska unija
Figurativna znamka, ki prikazuje vzorec medsebojno prepletenih valovitih črt
Absolutni razlog za zavrnitev
Razlikovalni učinek
Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009
Reliefni vzorec
Uporaba reliefnega vzorca na embalaži proizvoda

Dejansko stanje
Tožeča stranka, družba Birkenstock Sales GmbH, je pravna naslednica družbe Birkenstock Orthopädie GmbH & Co. KG, ki je 27. junija 2012 pri mednarodnem uradu Svetovne organizacije za intelektualno lastnino (WIPO) pridobila mednarodno registracijo na podlagi nemške znamke, v kateri je imenovana Evropska unija, za to figurativno znamko:
Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) je 25. oktobra 2012 prejel obvestilo o mednarodni registraciji tega znaka.
Razširitev varstva je bila zahtevana za proizvode in storitve, ki spadajo v razrede 10, 18 in 25 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji blaga in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kot je bil revidiran in spremenjen, in ki za vsak razred ustrezajo tem opisom:
—
razred 10: „Kirurški, medicinski, zobozdravstveni in veterinarski aparati in inštrumenti; proteze, umetne oči in zobne proteze; ortopedski pripomočki; kirurški material za šivanje, kirurški material za šivanje za operativne namene; ortopedska obutev in takšna za rehabilitacijo, za telovadbo s stopali in terapijo ter druge medicinske namene in njihovi deli, vključno z ortopedskimi čevlji, tudi tovrstni čevlji z vložkom ali ortopedskimi stopalnimi oporami ter vložki za stopala in za čevlje; tovrstne stopalne opore in vložki za stopala in za čevlje in njihovi deli, tudi v obliki trdih termoplastičnih vložkov, sestavni deli čevljev in vgradni deli čevljev za ortopedsko obdelavo čevljev, predvsem prilegajoči deli, zagozde, blazinice, vložki, notranji podplati, penaste blazinice, okrogle penaste blazinice ter anatomsko oblikovani podplati za stopala, tudi v obliki vložkov iz polne plastike z ortopedskim vložkom iz naravne plute, termo plute, umetnih snovi, lateksa ali penastih materialov iz umetnih snovi, tudi iz elastične vezne mase iz zmesi plute in lateksa ali zmesi umetnih snovi in plute; ortopedski vložki za stopala in za čevlje; ortopedske opore za stopala in čevlje; ortopedska obutev, zlasti ortopedski sandali in copati; ortopedski vložki za čevlje; vložki, tudi iz umetnih snovi, lateksa ali penastih materialov iz umetnih snovi, tudi iz elastične vezne mase iz zmesi plute in lateksa ali zmesi umetnih snovi in plute“;
—
razred 18: „Usnje in imitacije usnja, kot tudi izdelki iz njih, vključeni v razred 18; živalske kože, kože; kovčki in potovalne torbe; dežniki, sončniki in sprehajalne palice; biči, konjska zaprega in sedlarske potrebščine; denarnice za drobiž; torbice; ročne torbice; kovčki za dokumente; torbice za okoli pasu; potovalne torbe za oblačila; etuiji za ključe iz usnja; skrinjice za kozmetiko; toaletne torbice, toaletne torbe; potovalne torbe; nahrbtniki“;
—
razred 25: „Oblačila, pokrivala, obutev, tudi udobna obutev in takšna za delo, prosti čas, zdravje stopala in šport, vključno s sandali, sandali za okrepitev spodnjih mišic, natikači, copati, cokle, tudi z vložkom, zlasti z anatomsko oblikovanim nizkim vložkom, stopalnimi oporami ter vložki za stopala in za čevlje, zaščitnimi vložki; deli in oprema takšne obutve, in sicer zgornji deli čevljev, pete, podplati za obutev, notranji podplati, deli za dno čevlja, tudi vložki za stopala, podnožniki; vložki za stopala in čevlje, zlasti z vložki za stopala ali anatomsko oblikovanimi globokimi vložki za stopala iz naravne plute, termo plute, plastike, lateksa ali penastih plastičnih materialov; tudi iz elastične povezovalne mase iz mešanic plute in lateksa ali mešanic plastike in plute; notranji podplati; obutev; in sicer čevlji in sandali; škornji; deli in prilegajoči deli za vse prej omenjene izdelke, v kolikor so vključeni v razred 25; pasovi; pledi (šali, rute); ovratne rute“.
Preizkuševalec je 21. novembra 2012 tožečo stranko obvestil o
ex offo
začasni zavrnitvi varstva mednarodne znamke v Uniji v celoti. To zavrnitev je utemeljil z neobstojem razlikovalnega učinka zadevnega znaka za vse zadevne proizvode in storitve v smislu člena 7(1)(b) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (
UL 2009, L 78, str. 1
).
Preizkuševalni oddelek je z odločbo z dne 29. avgusta 2013 po tem, ko je tožeča stranka odgovorila na očitke iz začasne zavrnitve, na podlagi obrazložitve, ki je bila enaka prejšnji, potrdil zavrnitev mednarodne znamke v Uniji v celoti.
Tožeča stranka je 4. oktobra 2013 pri EUIPO vložila pritožbo proti tej odločbi na podlagi členov od 58 do 60 Uredbe št. 207/2009.
Prvi odbor za pritožbe pri EUIPO je z odločbo z dne 15. maja 2014 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) pritožbo zavrnil, ker je bil zadevni znak brez razlikovalnega učinka za zadevne proizvode.
Odbor za pritožbe je med drugim menil, da je zadevni znak predstavljal valovite črte, ki se sekajo pod pravim kotom in se ponavljajo tako, da se lahko nadaljujejo v vse štiri smeri kvadrata, ter se torej uporabljajo na kateri koli dvodimenzionalni ali tridimenzionalni površini. Zadevni znak naj bi se torej takoj zaznal kot reliefni vzorec.
Odbor za pritožbe je navedel tudi, da je splošno znano, da so površine proizvoda ali njihova embalaža okrašene z vzorci iz različnih razlogov, predvsem zaradi estetskega videza in/ali zaradi izpolnitve tehničnih zahtev.
Poudaril je, da iz sodne prakse izhaja, da povprečni potrošniki nimajo navade, da na podlagi znakov, ki sovpadajo z videzom samih proizvodov, domnevajo o trgovskem izvoru proizvodov, saj naj bi ti znaki imeli razlikovalni učinek v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 le, če se občutno razlikujejo od standarda ali poslovnih običajev tega sektorja. Menil je, da se je ta sodna praksa v tej zadevi uporabila, ker je zadevni znak sovpadal z videzom zadevnih izdelkov.
Odbor za pritožbe je menil, da je splošni vtis, ki ga ustvari zadevni znak, preprost, in da je tak reliefni vzorec mogoče najti na vseh zadevnih proizvodih, pri katerih ima lahko estetsko ali tehnično funkcijo. Meni, da naj celoten vtis zadevnega znaka ne bi občutno odstopal oziroma naj sploh ne bi odstopal od poslovnih običajev v zadevnih sektorjih.
Odbor za pritožbe je sklenil, da naj bi upoštevna javnost glede na vso podobnost znak dojela kot preprost reliefni vzorec, in ne kot označbo določenega trgovskega izvora.
Predlogi strank
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
—
izpodbijano odločbo razveljavi;
—
EUIPO naloži plačilo stroškov.
EUIPO Splošnemu sodišču predlaga, naj:
—
tožbo zavrne;
—
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Pravo
Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja samo en tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
Tožeča stranka med drugim trdi, da je odbor za pritožbe uporabil merila, ki niso navedena v členu 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009. Odločitev odbora za pritožbe naj ne bi temeljila na tisti obliki mednarodne znamke, v kateri je bila registrirana, in sicer na sliki, katere površina naj bi bila jasno omejena in ki naj ne bi sovpadala z obliko proizvodov, ampak naj bi znamko neupravičeno razširil in trdil, da jo je mogoče reproducirati in nadaljevati.
Mednarodna registracija naj bi zahtevala varstvo za figurativno znamko kvadratne oblike z abstraktnim vzorcem, katere videz naj bi bil sam po sebi popoln, edinstven in neobičajen.
EUIPO meni, da je odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da zadevni znak prikazuje reliefni vzorec in da za zadevne proizvode nima razlikovalnega učinka.
Splošno
Člen 154(1) Uredbe št. 207/2009 določa, da so mednarodne registracije, v katerih je imenovana Unija, podvržene preizkusu glede absolutnih razlogov za zavrnitev tako kot prijave za blagovne znamke Unije.
V skladu s členom 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 se zavrne registracija znamk, ki so brez razlikovalnega učinka.
Razlikovalni učinek znamke v smislu te določbe pomeni, da je ta znamka primerna, da proizvode, za katere se zahteva registracija, označuje kot proizvode, ki izhajajo iz določenega podjetja, in jih tako razlikuje od proizvodov drugih podjetij (glej sodbo z dne 20. oktobra 2011, Freixenet/UUNT,
C‑344/10 P in C‑345/10 P
,
EU:C:2011:680
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz ustaljene sodne prakse izhaja, da je treba ta razlikovalni učinek presojati glede na proizvode ali storitve, za katere je bila zahtevana registracija, in glede na dojemanje upoštevne javnosti, ki jo sestavljajo povprečni potrošniki teh proizvodov ali storitev (sodbi z dne 29. aprila 2004, Procter & Gamble/UUNT,
C‑473/01 P in C‑474/01 P
,
EU:C:2004:260
, točka
, in z dne 22. junija 2006, Storck/UUNT,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, točka
). Pozornost povprečnega potrošnika, za katerega se šteje, da je običajno obveščen ter razumno pozoren in preudaren, se spreminja glede na kategorijo zadevnih proizvodov ali storitev (sodbi z dne 22. junija 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer,
C‑342/97
,
EU:C:1999:323
, točka
, in z dne 10. oktobra 2007, Bang & Olufsen/UUNT (Oblika zvočnika),
T‑460/05
,
EU:T:2007:304
, točka
).
V skladu z ustaljeno sodno prakso so merila za presojo razlikovalnega učinka tridimenzionalnih znamk, ki imajo videz proizvoda samega, enaka merilom, ki se uporabljajo za druge kategorije znamk. Vendar je v okviru uporabe teh meril treba upoštevati dejstvo, da zaznava povprečnih potrošnikov v primeru tridimenzionalne znamke, ki ima videz proizvoda samega, ni nujno enaka zaznavi besedne ali figurativne znamke, ki jo sestavlja znak, ki ni odvisen od videza proizvodov, ki jih znamka označuje. Kadar ni nobenega figurativnega ali besednega elementa, povprečni potrošniki namreč običajno ne sklepajo o izvoru proizvoda na podlagi oblike proizvodov ali njihove embalaže in je lahko zato težje dokazati razlikovalni učinek take tridimenzionalne znamke kot pa razlikovalni učinek besedne ali figurativne znamke (sodbi z dne 7. oktobra 2004, Mag Instrument/UUNT,
C‑136/02 P
,
EU:C:2004:592
, točka
, in z dne 22. junija 2006, Storck/UUNT,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, točki
in
).
Iz tega sledi, da ima le tridimenzionalna znamka, ki ima videz proizvoda samega, ki se znatno razlikuje od standarda ali poslovnih običajev v zadevnem sektorju in zato lahko opravlja svojo glavno funkcijo, razlikovalni učinek v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (sodbi z dne 12. januarja 2006, Deutsche SiSi-Werke/UUNT,
C‑173/04 P
,
EU:C:2006:20
, točka
, in z dne 22. junija 2006, Storck/UUNT,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, točka
).
Sodna praksa, navedena v točkah 23 in 24 zgoraj, ki se je razvila v zvezi s tridimenzionalnimi znamkami, ki imajo videz samega proizvoda, velja tudi, kadar je zadevna znamka figurativna znamka, ki je sestavljena iz oblike navedenega proizvoda. V takem primeru znamka prav tako ne vsebuje znaka, ki je neodvisen od videza proizvodov, ki jih označuje (sodba z dne 22. junija 2006, Storck/UUNT,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, točka
).
Ta sodna praksa se uporabi tudi, ko je znak sestavljen iz vzorca, ki se uporablja na površini proizvoda (glej v tem smislu sodbo z dne 9. oktobra 2002, Glaverbel/UUNT (Površina steklene plošče),
T‑36/01
,
EU:T:2002:245
, točka
).
Tako je tudi v primeru figurativne znamke, ki je delno sestavljena iz oblike proizvoda, ki ga označuje, saj jo lahko upoštevna javnost takoj in brez posebnega razmišljanja dojame kot upodobitev posebej zanimive ali privlačne podrobnosti zadevnega proizvoda, in ne kot označbo njegovega trgovskega izvora (sodba z dne 19. septembra 2012, Fraas/UUNT (Karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve),
T‑50/11
, neobjavljena,
EU:T:2012:442
, točka
).
Kot je poudaril odbor za pritožbe v točki 27 izpodbijane odločbe, odločilni element za uporabo te sodne prakse ni opredelitev zadevnega znaka kot figurativnega, tridimenzionalnega ali drugega znaka, ampak dejstvo, da sovpada z videzom označenega proizvoda.
Upoštevna javnost
Odbor za pritožbe je navedel, da se proizvodi, vključeni v razred 10, nanašajo v glavnem na ortopedsko obutev, vključno z njenimi deli. Poleg tega je tudi navedel, da te proizvode na splošno lahko kupijo potrošniki široke javnosti ali zdravstveni delavci in da jih pozorno izberejo.
Odbor za pritožbe je navedel tudi, da so proizvodi „kirurški, medicinski, zobni in veterinarski aparati in instrumenti, umetni udi, oči in zobje; ortopedski izdelki; kirurški material za šivanje“ v glavnem namenjeni zdravstvenim delavcem, ki naj bi pri izbiri proizvodov izkazali vsaj srednjo stopnjo pozornosti.
Nazadnje, menil je, da so proizvodi iz razredov 18 in 25 namenjeni široki javnosti, ki nakupuje s srednjo stopnjo pozornosti.
Ker teh ugotovitev tožeča stranka ni izpodbijala, jih je treba potrditi, razen glede proizvodov „usnje in imitacije usnja“ in „živalske kože, kože“ iz razreda 18. Ti proizvodi so v glavnem namenjeni strokovni javnosti, ki jih uporablja za izdelavo drugih proizvodov.
Uporaba sodne prakse v zvezi z znamkami, ki sovpadajo z videzom proizvodov, v tem primeru
Preučiti je treba, ali je v tem primeru odbor za pritožbe pravilno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov.
Zato je treba najprej preučiti značilnosti zadevnega znaka.
Zadevni znak je prikaz grafičnega kvadrata valovitih črt, ki se medsebojno prepletajo tako, da se navpično in vodoravno ponavlja isti vzorec. Ta prikaz nima robov.
Kot je navedel odbor za pritožbe, se lahko ta vzorec ponavlja v neskončnost v štiri smeri kvadrata in se lahko uporabi na kateri koli dvodimenzionalni ali tridimenzionalni površini.
Gre torej za znak, ki je sestavljen iz niza elementov, ki se pravilno ponavljajo, in ki ga je mogoče uporabiti predvsem kot reliefni vzorec.
Res je, kot je poudarila tožeča stranka, da mora EUIPO pri preučitvi razlikovalnega učinka znaka upoštevati prikaz prijavljene znamke, ki je priložen prijavi za registracijo, in – v ustreznih okoliščinah – opis, ki ga vsebuje ta prijava (sodba z dne 30. novembra 2005, Almdudler-Limonade/UUNT (Oblika steklenice limonade),
T‑12/04
, neobjavljena,
EU:T:2005:434
, točka
).
Vendar je EUIPO s tem, da je trdil, da se vzorec lahko ponavlja v neskončnost v štiri smeri kvadrata in da se lahko uporabi na kateri koli dvodimenzionalni ali tridimenzionalni površini, odločitev utemeljil z značilnostmi zadevnega znaka, kot izhajajo iz prikaza mednarodne znamke. Torej mu ni mogoče očitati, da je to presojo utemeljil z elementi, ki ne izhajajo iz prikaza zadevnega znaka.
Tožeča stranka trdi, da če bi se obrazložitev iz izpodbijane odločbe upoštevala „dobesedno“, ne bi bilo mogoče registrirati nobene figurativne znamke, saj se načeloma vsaka figurativna znamka lahko ponavlja ali reproducira v neskončnost in se uporablja kot vzorec na površini proizvodov.
V zvezi s tem je treba navesti, da je mogoče tudi figurativni znak, ki predstavlja „klasičen“ logo, reproducirati v neskončnost in ga uporabiti kot reliefni vzorec. Če bi odbor za pritožbe ugotovitev, da ta znak sovpada z videzom zadevnih proizvodov, utemeljil z mogočim ponavljanjem v neskončnost tega znaka, bi bil tak pristop popolnoma špekulativen.
Kadar pa je znak sam sestavljen iz ponavljajočih se elementov, EUIPO pri preučitvi njegove narave in zlasti vprašanja, ali gre za znak, ki sovpada z videzom zadevnih proizvodov, upravičeno upošteva značilnosti tega znaka. V tem primeru je odbor za pritožbe svoje odločanje utemeljil z analizo značilnosti zadevnega znaka. Temu pristopu ni mogoče ugovarjati.
Iz sodne prakse poleg tega izhaja, da dejstvo, da je bil znak označen kot figurativna znamka, ne preprečuje, da odbor za pritožbe na podlagi praktične izkušnje, v glavnem pridobljene s trženjem proizvodov iz prijave za registracijo, lahko ugotovi, da gre za reliefni vzorec (glej v tem smislu sodbo z dne 19. septembra 2012, Karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve,
T‑50/11
, neobjavljena,
EU:T:2012:442
, točka
).
Splošno sodišče je v sodbi z dne 19. septembra 2012, Karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve (
T‑50/11
, neobjavljena,
EU:T:2012:442
, točki
in
) zavrnilo trditev, da je EUIPO s tem, da je znamko, za katero se je zahtevala registracija kot figurativna znamka, štel za vzorec na blagu, izkrivil predmet prijave za registracijo.
Splošno sodišče je potrdilo, da je abstraktni vzorec na sliki, ki je pomenila prijavljeno znamko, lahko vzorec na blagu (sodba z dne 19. septembra 2012, Karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve,
T‑50/11
, neobjavljen,
EU:T:2012:442
, točka
). Splošno sodišče je navedlo, da so bili zadevni proizvodi v tej zadevi blago ali proizvodi iz blaga, ki „so lahko“ imeli površine iz blaga (sodba z dne 19. septembra 2012, Karirast vzorec temno sive, svetlo sive, črne, bež, temno rdeče in svetlo rdeče barve,
T‑50/11
, neobjavljen,
EU:T:2012:442
, točka
).
Iz sodne prakse, v skladu s katero je treba razlikovalni učinek znaka preučiti glede na proizvode, na katere se nanaša prijava (glej točko 22 zgoraj), izhaja, da Splošno sodišče torej ni le ugotovilo dejstva, da je sliko, ki predstavlja prijavljeno znamko, lahko sestavljal vzorec na blagu, ampak je preučil tudi, ali je površina proizvodov, na katere se nanaša prijavljena znamka, lahko iz blaga.
Treba je navesti, da so bili zadevni proizvodi v tej zadevi blago ali modni izdelki v širšem pomenu, za katere je očitno, da pogosto predstavljajo reliefne vzorce.
V tem primeru so proizvodi, na katere se nanaša mednarodna znamka, delno proizvodi, ki so dokazano pogosto reliefni vzorci, kot so modni izdelki v širšem pomenu, in delno proizvodi, za katere je manj očitno, da so pogosto reliefni vzorci.
Postavi se tudi vprašanje, katero je upoštevno merilo za določanje, ali se figurativni znak, ki je sestavljen iz niza elementov, ki se redno ponavljajo in ki se lahko zato zlasti uporabijo kot reliefni vzorec, dejansko lahko šteje za reliefni vzorec za določen proizvod.
Upoštevno merilo, da se figurativna znamka, ki jo sestavlja niz elementov, ki se redno ponavljajo, lahko šteje za reliefni vzorec za določen proizvod
Odbor za pritožbe je v izpodbijani odločbi v bistvu navedel, da imajo lahko vsi zadevni proizvodi ali njihova embalaža reliefni vzorec bodisi v dekorativni bodisi v tehnični namen, da se izboljša njihov oprijem. Posredno je menil, da je možnost, da se reliefni vzorec uporabi na zadevnih proizvodih ali na njihovi embalaži, dovolj velika, da se uporabi sodna praksa v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov.
Ko je bil EUIPO v zvezi s tem zaslišan na obravnavi, je potrdil, da po njegovem mnenju za uporabo sodne prakse v zvezi z znamkami, ki sovpadajo z videzom proizvodov, v tem primeru zadostuje, da je mogoča uporaba zadevnega znaka kot reliefnega vzorca na zadevnih proizvodih ali na njihovi embalaži, in da ni nujno, da gre za najbolj verjetno uporabo znaka.
Tožeča stranka je na obravnavi potrdila, da mora biti merilo za presojo veliko bolj strogo in da ne more zadostovati možnost, da se zadevni znak uporabi kot reliefni vzorec na zadevnih proizvodih ali na njihovi embalaži.
Najprej je treba opredeliti ustrezno merilo za določanje, ali se sodna praksa v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, uporabi v primeru mogoče uporabe znaka, sestavljenega iz niza elementov, ki se redno ponavljajo, in označenega kot figurativna znamka, kot reliefnega vzorca na zadevnih proizvodih (glej točke od 54 do 57 spodaj). Dalje, preučiti je treba poseben primer, v katerem je tak znak mogoče uporabiti kot reliefni vzorec, vendar ne na proizvodih samih, temveč na njihovi embalaži (glej točke od 58 do 68 spodaj).
Pri določanju upoštevnega merila je treba upoštevati dejstvo, da je znak, ki je sestavljen iz niza elementov, ki se redno ponavljajo, prav posebej primeren za to, da se uporabi kot reliefni vzorec. Zaradi značilnosti tega znaka torej načeloma obstaja možnost, da se uporabi kot reliefni vzorec, in to neodvisno od tega, ali ga je prijavitelj znamke označil kot figurativno znamko, tridimenzionalno znamko, reliefni vzorec ali drugo.
V teh okoliščinah takega znaka ni mogoče obravnavati kot reliefnega vzorca glede zadevnih proizvodov le, kadar je uporaba reliefnega vzorca malo verjetna glede na naravo zadevnih proizvodov. V drugih primerih je mogoče šteti, da zadevni znak, ki ima tipične značilnosti reliefnega vzorca zaradi ponavljajočih se elementov, dejansko je reliefni vzorec.
Splošno sodišče je v zvezi s sodbo z dne 13. aprila 2011, Deichmann/UUNT (Prikaz traku v obliki kota s prekinjenima črtama) (
T‑202/09
, neobjavljena,
EU:T:2011:168
), ki jo je navedel EUIPO, v točki 47 te sodbe ugotovilo, da je bilo odboru za pritožbe dovoljeno, da je preučitev zadevne znamke utemeljil z njeno „najbolj verjetno“ uporabo.
Ta sodba se ni nanašala na registracijo znaka, sestavljenega iz ponavljajočih se elementov. V takih okoliščinah je Splošno sodišče ugotovilo, da je „najbolj verjetna“ uporaba okras oziroma okrepitev zadevnih proizvodov. Kadar znak sestavljajo ponavljajoči se elementi in se torej zaradi svojih značilnosti predvsem uporablja kot reliefni vzorec, načeloma za ta znak obstaja verjetnost, da se uporablja kot reliefni vzorec. Zato je upravičeno sklepanje, da takega znaka ni mogoče obravnavati kot reliefnega vzorca zadevnih proizvodov le, če je uporaba reliefnega vzorca malo verjetna glede na naravo zadevnih proizvodov (glej točki 54 in 55 zgoraj). V zvezi s tem je treba pojasniti, da gre za objektivno merilo, ki ni odvisno od poslovnih namenov zadevnega podjetja.
Dalje, postavi se vprašanje, ali dejstvo, da je uporaba reliefnega vzorca na embalaži zadevnih proizvodov mogoča, in ne malo verjetna, zadostuje za to, da se uporabi sodna praksa v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov.
EUIPO je na obravnavi v bistvu trdil, da možnost uporabe znaka na embalaži zadevnih proizvodov zadostuje za to, da se uporabi sodna praksa v zvezi z znaki, sovpadajo z videzom proizvodov.
Tožeča stranka je na obravnavi v bistvu trdila, da iz sodne prakse izhaja, da je oblika embalaže proizvoda lahko izenačena z obliko proizvoda le za proizvode, ki potrebujejo embalažo zaradi same narave teh proizvodov, ker sami nimajo svoje oblike, kot so tekočine.
Opozoriti je treba, da iz sodne prakse, navedene v točki 23 zgoraj, izhaja, da povprečni potrošniki navadno ne domnevajo izvora proizvodov na podlagi oblike embalaže teh proizvodov.
Preučiti je treba, ali se ta sodna praksa uporablja tudi za znak, ki je označen kot figurativna znamka, ki ga določajo ponavljajoči se elementi in ki je torej prav posebej primeren za to, da se uporabi kot reliefni vzorec na embalaži določenega proizvoda.
Ugotoviti je treba, da se sodna praksa v zvezi z znamkami, ki sovpadajo z videzom proizvodov, uporablja za tridimenzionalne znamke, ki jih sestavljajo embalaže proizvodov, kot so tekočine, ki so v gospodarskem prometu zapakirani iz razlogov, povezanih z naravo proizvoda (glej v tem smislu sodbo z dne 12. januarja 2006, Deutsche SiSi-Werke/UUNT,
C‑173/04 P
,
EU:C:2006:20
, točke od 29 do 31). Ta sodna praksa velja tudi, če je znamka, za katero se zahteva registracija, znamka, ki jo tvori poseben izgled površine embalaže tekočega proizvoda (sodba z dne 20. oktobra 2011, Freixenet/UUNT,
C‑344/10 P in C‑345/10 P
,
EU:C:2011:680
, točka
).
Iz tega izhaja, da se ta sodna praksa uporablja tudi za reliefni vzorec, ki je odtisnjen na embalaži proizvodov, ki so v gospodarskem prometu zapakirani iz razlogov, povezanih z naravo teh proizvodov.
Ni pa treba omejiti uporabe te sodne prakse na embalaže proizvodov, ki morajo biti nujno zapakirani iz razlogov, povezanih z naravo teh proizvodov. Tako se sodna praksa v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, uporabi za obliko embalaže bombona v obliki metuljčka (sodba z dne 22. junija 2006, Storck/UUNT,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, točke od 26 do 29), in to čeprav bombon ne potrebuje nujno individualne embalaže. Poleg tega se ta sodna praksa uporabi tudi za obliko škatlice za cigarete (sodba z dne 12. septembra 2007, Philip Morris Products/UUNT (Oblika škatlice za cigarete),
T‑140/06
, neobjavljena,
EU:T:2007:272
, točka
), čeprav ni potrebno, da so cigarete zapakirane iz razlogov, povezanih z naravo teh proizvodov. Škatlica za cigarete ni potrebna, da bi zapakirani proizvod dobil obliko, saj imajo cigarete svojo obliko in niso niti tekoči proizvod niti proizvod v prahu.
Po analogiji se sodna praksa v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, uporablja tudi za reliefne vzorce, ki so odtisnjeni na embalaži proizvodov, kot so bomboni ali cigarete. Treba je navesti, da gre za proizvode, ki se po navadi prodajajo v embalaži in ki se navadno iz embalaže vzamejo šele tik pred uporabo.
Vendar pa uporaba te sodne prakse ni upravičena v primeru, da se reliefni vzorec odtisne na samo embalažo za transport. Reliefnega vzorca, ki se odtisne na samo embalažo za transport, namreč ni mogoče enačiti z videzom izdelka.
Merilo, kot je bilo opredeljeno v točki 55 zgoraj, se torej načeloma uporabi tudi, če gre za uporabo reliefnega vzorca na embalaži zadevnih proizvodov razen na preprostih embalažah za transport.
Glede na zgornje preudarke je treba preučiti, ali je odbor za pritožbe upravičeno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov.
Uporaba sodne prakse v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov glede zadevnih proizvodov
Treba je navesti, da imajo proizvodi „obutev, tudi udobna obutev in takšna za delo, prosti čas, zdravje stopala in šport, vključno s sandali, sandali za okrepitev spodnjih mišic, natikači, copati, cokle, tudi z vložkom, zlasti z anatomsko oblikovanim nizkim vložkom, stopalnimi oporami ter vložki za stopala in za čevlje, zaščitnimi vložki“ iz razreda 25 običajno reliefni vzorec. Čevlji so modni izdelki, zato imajo lahko reliefni vzorec iz estetskih razlogov. Reliefni vzorec se lahko odtisne tudi na zunanjih podplatih iz tehničnih razlogov. Ti podplati so namreč pogosto profilirani zaradi boljšega stika obutve s tlemi, kot je odbor za pritožbe navedel v točki 33 izpodbijane odločbe.
Tožeča stranka v zvezi s tem trdi, da zadevni znak nima tehnične funkcije, ker ima figurativna znamka po naravi dve dimenziji.
Vendar je treba navesti, da valovite črte, ki sestavljajo zadevni znak, ustvarijo učinek sence, ki da temu znaku tridimenzionalni učinek. Rob teh črt je namreč bolj temen kot del na sredini teh črt. Res je, kot trdi tožeča stranka, da je bila mednarodna znamka prijavljena kot figurativna znamka dveh dimenzij in da prijava ne vsebuje opisa, na podlagi katerega bi bilo mogoče sklepati, da vsebuje reliefne ali vgravirane elemente. Vendar je odbor za pritožbe ugotovitev, da se ta znak lahko odtisne kot relief, upravičeno utemeljil z značilnostmi zadevnega znaka, med drugim z učinkom sence, ki ga ustvarjajo valovite črte.
Poleg tega je treba navesti, da iz sodne prakse izhaja, da nič ne nasprotuje temu, da odbor za pritožbe v okviru prijave za registracijo znaka, določenega kot figurativna znamka, upošteva mogočo uporabo tega znaka v tridimenzionalni obliki (glej v tem smislu sodbo z dne 10. septembra 2015, EE/UUNT (Upodobitev belih pik na ozadju slonokoščene barve),
T‑144/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:615
, točka
).
Glede trditve tožeče stranke, da je izpodbijana odločba protislovna, ker ista znamka ne more biti hkrati dvodimenzionalni reliefni vzorec in imeti tridimenzionalne oblike, je treba navesti sledeče.
Nič ne nasprotuje temu, da se na eni strani upošteva dvodimenzionalna uporaba in na drugi strani tridimenzionalna uporaba znaka. Na primer, Splošno sodišče je v sodbi z dne 10. septembra 2015, Upodobitev belih pik na ozadju slonokoščene barve (
T‑144/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:615
, točki
in
), na eni strani upoštevalo mogočo uporabo figurativnega znaka, ki upodablja bele pike na ozadju slonokoščene barve, na tiskovinah in na spletnih straneh (dvodimenzionalna uporaba), na drugi strani pa uporabo majhnih izbočenih kroglic, ki so namenjene temu, da površina manj drsi (tridimenzionalna uporaba). Izpodbijana odločba torej v zvezi s tem ni, kot to trdi tožeča stranka, protislovna.
Navesti je treba tudi, da je tožeča stranka v upravnem postopku in v vlogah pri Splošnem sodišču navedla, da zadevni znak uporablja že več kot 40 let. Tožeča stranka je, ko je bila glede tega zaslišana na obravnavi, priznala, da je s to uporabo mišljen odtis zadevnega znaka na zunanjih podplatih čevljev in da je vzorec pokrival cel podplat. Taka uporaba ustreza uporabi tega znaka kot odtisnjenega reliefnega vzorca.
Res je, kot je poudarila tožeča stranka, da je treba, če gre za preučitev razlikovalnega učinka znaka, presojo utemeljiti z značilnostmi zadevnega znaka ne glede na njegovo konkretno uporabo.
Treba pa je navesti, da utemeljitev tožeče stranke ni skladna z njenimi trditvami, na eni strani, da je mednarodna znamka „običajna“ dvodimenzionalna figurativna znamka, in ne reliefni vzorec, in na drugi strani, da uporaba na zunanjih podplatih čevljev, in sicer kot reliefni vzorec, pomeni uporabo znamke.
Navesti je treba tudi, da je edini primer uporabe zadevnega znaka, ki ga je tožeča stranka posredovala v upravnem postopku, fotografija panoja, na katerem je zadevni vzorec, ki služi kot ozadje za predstavitev čevljev in ki je bila prikazana v točki 6 izpodbijane odločbe. Taka uporaba ustreza uporabi zadevnega znaka v dvodimenzionalni obliki. Navesti je treba tudi, da se v okviru uporabe v obliki ozadja za predstavitev čevljev zadevni znak ni uporabil v kvadratni obliki, ampak se je razširil na vse strani, da je pokril celotno ozadje te predstavitve. Šlo je torej za uporabo v obliki dvodimenzionalnega reliefnega vzorca.
Tožeča stranka s tem, da trdi, da gre tako pri uporabi v obliki ozadja za predstavitev čevljev kot pri uporabi na zunanjih podplatih čevljev za uporabo mednarodne znamke, implicitno priznava, da se zadevni znak lahko uporabi v dvodimenzionalni in v tridimenzionalni obliki.
Glede trditve tožeče stranke, navedene na obravnavi, v skladu s katero namerava tožeča stranka v prihodnosti uporabiti mednarodno znamko v obliki kvadrata, ki bo na tistih mestih na njenih proizvodih, na katerih upoštevna javnost pričakuje, da bo našla znamke, je treba navesti naslednje. Kot je tožeča stranka sama poudarila, mora EUIPO pri preučitvi razlikovalnega učinka znaka upoštevati prikaz prijavljene znamke, ki je bila priložena prijavi za registracijo in – v ustreznih okoliščinah – opis, ki je priložen tej prijavi (glej točko 38 zgoraj). Poslovni namen prijavitelja znamke, ki se lahko v prihodnje spremeni, če bo tako želel, ni upošteven.
Navesti je treba tudi, da če prijavitelj znamke, ki predstavlja vzorec ponavljajočih se elementov, predvidi posebno uporabo tega znaka in meni, da ima zadevni znak razlikovalni učinek, če se uporablja natančno tako (na primer odtisnjen v obliki kvadrata na določenem mestu na zadevnih proizvodih), lahko zahteva na primer registracijo pozicijske znamke, da bi si zagotovil, da EUIPO pri presoji razlikovalnega učinka upošteva uporabo vzorca v določeni predvideni obliki. Kot je EUIPO poudaril na obravnavi, pa svoje odločitve v zvezi z registracijo znamke ali v zvezi z varstvom mednarodne znamke v Uniji ne more utemeljiti zgolj z obljubami prijavitelja, da bo znamko uporabljal na nek način.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da je verjetno, da imajo čevlji reliefni vzorec bodisi z estetskim bodisi s tehničnih namenom. Odbor za pritožbe je torej pravilno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom izdelkov, za „obutev, tudi udobno obutev in takšno za delo, prosti čas, zdravje stopala in šport, vključno s sandali, sandali za okrepitev spodnjih mišic, natikači, copati, cokle, tudi z vložkom, zlasti z anatomsko oblikovanim nizkim vložkom, stopalnimi oporami ter vložki za stopala in za čevlje, zaščitnimi vložki“, iz razreda 25.
Dalje je treba glede „delov in opreme takšne obutve, in sicer zgornjih delov čevljev, pet, podplatov za obutev, notranjih podplatov, delov za dno čevlja, tudi vložkov za stopala, podnožnikov“, iz razreda 25 navesti sledeče.
Ni malo verjetno, da bi imeli deli in njihova oprema reliefni vzorec. Pri „podplatih za obutev“ lahko reliefno odtisnjen reliefni vzorec služi za izboljšanje stika med obutvijo in podlago. Za „pete“ velja enako. Nadalje, na „zgornjih delih čevljev“ se reliefni vzorec lahko uporabi v dekorativni namen.
„Notranji podplati, deli za dno čevlja, tudi vložki za stopala“ imajo lahko reliefni vzorec na svojem zgornjem delu z dekorativnim namenom. Notranji podplati seveda niso vidni, ko je čevelj obut. Vendar pa gre za dele, ki jih uporabnik čevljev vidi, ko jih obuva oziroma sezuva. Tožeča stranka je v repliki celo priznala, da imajo notranji podplati lahko vzorce, kot so rože ali odtisi živali. Samo dejstvo, da se notranji podplat ne vidi, ko je čevelj obut, torej ne pomeni, da nanj ni mogoče odtisniti dekorativnih vzorcev. Taka uporaba ni malo verjetna.
Notranji podplati imajo lahko reliefni vzorec odtisnjen na svojem spodnjem delu s tehničnim namenom, da se prepreči zdrs vložka v čevelj. Tudi taka uporaba ni malo verjetna.
Preudarki iz točk 86 in 87 zgoraj veljajo tudi za „vložke za stopala in čevlje, zlasti z vložki za stopala ali anatomsko oblikovanimi globokimi vložki za stopala iz naravne plute, termo plute, plastike, lateksa ali penastih plastičnih materialov; tudi iz elastične povezovalne mase iz mešanic plute in lateksa ali mešanic plastike in plute“ in „notranje podplate“ iz razreda 25.
Dalje, preudarki iz točk 70, 83 in od 85 do 87 zgoraj se uporabljajo tudi za „obutev; in sicer čevlje in sandale; škornje; dele in prilegajoče dele za vse prej omenjene izdelke, v kolikor so vključeni v razred 25“, iz razreda 25.
Torej je odbor za pritožbe pravilno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, za naslednje proizvode iz razreda 25: „deli in oprema takšne obutve, in sicer zgornji deli čevljev, pete, podplati za obutev, notranji podplati, deli za dno čevlja, tudi vložki za stopala, podnožniki“; „vložki za stopala in čevlje, zlasti z vložki za stopala ali anatomsko oblikovanimi globokimi vložki za stopala iz naravne plute, termo plute, plastike, lateksa ali penastih plastičnih materialov; tudi iz elastične povezovalne mase iz mešanic plute in lateksa ali mešanic plastike in plute“; „notranji podplati“ ter „obutev; in sicer čevlji in sandali; škornji; deli in prilegajoči deli za vse prej omenjene izdelke, v kolikor so vključeni v razred 25“.
Preudarki glede čevljev ter njihovih delov in vgradnih delov, navedeni v točkah 70, 83 in od 85 do 87 zgoraj, veljajo tudi za obutev iz razreda 10. Ortopedski čevlji iz razreda 10 imajo lahko tako kot čevlji iz razreda 25 reliefni vzorec z dekorativnim namenom na zgornjem delu ali s tehničnim namenom na zunanjem podplatu. Za dele in vgradne dele ortopedskih čevljev se uporabijo preudarki iz točk od 84 do 87 zgoraj.
Odbor za pritožbe je torej pravilno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov za naslednje proizvode, vključene v razred 10: „ortopedska obutev in takšna za rehabilitacijo, za telovadbo s stopali in terapijo ter druge medicinske namene in njihovi deli, vključno z ortopedskimi čevlji, tudi tovrstni čevlji z vložkom ali ortopedskimi stopalnimi oporami ter vložki za stopala in za čevlje; tovrstne stopalne opore in vložki za stopala in za čevlje in njihovi deli, tudi v obliki trdih termoplastičnih vložkov“, „sestavni deli čevljev in vgradni deli čevljev za ortopedsko obdelavo čevljev, predvsem prilegajoči deli, zagozde, blazinice, vložki, notranji podplati, penaste blazinice, okrogle penaste blazinice ter anatomsko oblikovani podplati za stopala, tudi v obliki vložkov iz polne plastike z ortopedskim vložkom iz naravne plute, termo plute, umetnih snovi, lateksa ali penastih materialov iz umetnih snovi, tudi iz elastične vezne mase iz zmesi plute in lateksa ali zmesi umetnih snovi in plute“, „ortopedski vložki za stopala in za čevlje“, „ortopedske opore za stopala in čevlje“, „ortopedska obutev, zlasti ortopedski sandali in copati“, „ortopedski vložki za čevlje,vložki, tudi iz umetnih snovi, lateksa ali penastih materialov iz umetnih snovi, tudi iz elastične vezne mase iz zmesi plute in lateksa ali zmesi umetnih snovi in plute“.
Dalje, treba je preučiti vprašanje, ali je odbor za pritožbe pravilno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodom, za ostale proizvode iz razreda 10, na katere se nanaša mednarodna znamka.
Odbor za pritožbe je pravilno navedel, da je na „kirurške, medicinske, zobozdravstvene in veterinarske aparate in inštrumente“ lahko vtisnjen reliefni vzorec na ročaju, torej na enem delu njihove površine, iz tehničnih razlogov, in sicer da se zagotovi varnejši in natančnejši oprijem. Taka uporaba ni malo verjetna.
„Ortopedski izdelki“ iz razreda 10 so široka kategorija proizvodov. Za nekatere med njimi ni malo verjetno, da imajo reliefni vzorec s tehničnim namenom, in sicer za izboljšanje oprijema.
Odbor za pritožbe je torej sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, pravilno uporabil za „kirurške, medicinske, zobozdravstvene in veterinarske aparate in inštrumente“ in za „ortopedske izdelke“ iz razreda 10.
Nasprotno pa je treba ugotoviti, da je malo verjetno, da imajo „proteze, umetne oči in zobne proteze“ iz razreda 10 reliefni vzorec. Ti proizvodi so namreč zasnovani tako, da imajo čim bolj naraven videz in bi bil učinek uporabe reliefnega vzorca v nasprotju z namenom teh proizvodov.
Odbor za pritožbe je svojo odločitev v izpodbijani odločbi utemeljil z okoliščino, da bi se ti proizvodi bolje prodajali v embalaži z reliefnim vzorcem zaradi varnejšega in natančnejšega oprijema.
Zastavi se vprašanje, ali mogoča uporaba reliefnega vzorca na embalaži za „proteze, umetne oči in zobne proteze“ zadostuje za uporabo sodne prakse v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov. Najprej je treba navesti, da gre za proizvode, ki so izdelani po meri in jih je treba torej naročiti. V glavnem jih naročijo zdravstveni delavci. Odbor za pritožbe je v točki 19 izpodbijane odločbe sicer navedel, da so ti proizvodi namenjeni zdravstvenim delavcem.
Navesti je treba tudi, da je seveda verjetno, da se ti proizvodi dobavljajo v embalaži, da se prepreči poškodba pri transportu in da so zaščiteni, dokler niso dani v uporabo. Vendar pa je treba ugotoviti, da gre za proizvode, ki se dajo v uporabo takoj, ko so dobavljeni. Glede na to, da so izdelani po meri, se ne skladiščijo.
Glede navedbe odbora za pritožbe iz točke 34 izpodbijane odločbe, v skladu s katero naj bi se „proteze, umetne oči in zobne proteze“ bolje „prodajale“ v embalaži z reliefnim vzorcem, je treba navesti, da se ti proizvodi, ki so nujno izdelani po meri, bolj „dobavljajo“ v embalaži, kot pa „prodajajo“ v embalaži.
Navesti je treba, da mogoča uporaba reliefnega vzorca na embalaži teh proizvodov ne zadostuje za to, da se šteje, da reliefni vzorec sovpada z videzom teh proizvodov, saj je treba embalažo obravnavati zgolj kot embalažo za transport.
EUIPO je na obravnavi trdil, da mora uporabnik te proizvode, kadar se ne uporabijo, pospraviti, in sicer v njihovo izvorno embalažo. S tem je v bistvu potrdil, da ne gre zgolj za embalažo za transport, ampak za embalažo, v kateri je zdravstveno osebje uporabniku dalo v uporabo proteze, umetne oči in zobne proteze ter ki jo uporabnik hrani.
Vendar pa je treba poudariti, da so umetne oči, potem ko so dane v uporabo, stalno v uporabi.
Glede zobnih protez je treba navesti, da če te niso fiksirane, temveč se lahko odstranijo, se navadno hranijo v kozarcu vode ali v posebni posodi, ki se napolni z vodo. Hramba v izvorni embalaži naj ne bi bila praktična, ker se ta embalaža navadno ne more napolniti z vodo.
EUIPO glede protez ni navedel nobene trditve, na podlagi katere bi bilo mogoče sklepati, da uporabnik od zdravstvenih delavcev, ki so jih namestili, prejme izvorno embalažo in jih, kadar jih ne uporablja, hrani v izvorni embalaži.
Trditve, ki jo je na obravnavi navedel EUIPO v zvezi s tem, torej ni mogoče sprejeti.
Torej ni pravilno, da je odbor za pritožbe za „proteze, umetne oči in zobne proteze“ uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov. Za te proizvode namreč videza embalaže ni mogoče obravnavati, kot da sovpada z videzom proizvodov, zato možnost uporabe reliefnega vzorca na embalaži ne zadostuje za uporabo te sodne prakse.
Dalje, treba je navesti, da je malo verjetno, da imajo proizvodi „kirurški material za šivanje, kirurški material za šivanje za operativne namene“ sami reliefni vzorec, in da odbor za pritožbe svojega preudarka ni utemeljil z mogočo uporabo reliefnega vzorca, odtisnjenega na teh proizvodih.
Odbor za pritožbe je v točki 34 izpodbijane odločbe menil, da gre za zdravstvene proizvode, s katerimi je treba ravnati posebno skrbno in ki naj bi se zato bolje prodajali v embalaži z reliefnim vzorcem za varnejši in natančnejši oprijem.
Vendar teh preudarkov ni mogoče sprejeti. Kirurški material za šivanje namreč ni krhek, zato se ne zdi bolje, da bi se prodajal v embalaži z reliefnim vzorcem za varnejši in natančnejši oprijem. Glede na naravo teh zdravstvenih proizvodov pa je sicer manj verjetno, da ima njihova embalaža reliefni vzorec z dekorativnim namenom, in odbor za pritožbe svojega preudarka tudi sicer ni utemeljil z mogočo uporabo reliefnega vzorca z dekorativnim namenom na embalaži kirurškega materiala za šivanje.
Malo verjetno je torej, da imajo proizvodi „kirurški material za šivanje, kirurški material za šivanje za operativne namene“ reliefni vzorec bodisi na samih proizvodih bodisi na njihovih embalažah. Zato ni pravilno, da je odbor za pritožbe uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, za proizvode „kirurški material za šivanje, kirurški material za šivanje za operativne namene“.
Dalje je treba glede „oblačil, pokrival“ in glede „pasov“, „pledov“ ter „ovratnih rut“ iz razreda 25 navesti, da gre za izdelke iz modnega sektorja. Ti imajo pogosto reliefne vzorce z dekorativnim namenom. Trditev tožeče stranke, da pasovi na splošno, razen zaponke, nimajo nobenega vzorca, ni mogoče sprejeti. Znano je, da imajo pasovi pogosto reliefne motive z dekorativnim namenom. Vsekakor ni malo verjetno, da imajo reliefni vzorec.
Odbor za pritožbe je torej pravilno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, za naslednje proizvode iz razreda 25: „oblačila, pokrivala“, „pasovi“, „pledi“ in „ovratne rute“.
Dalje je treba glede proizvodov, na katere se nanaša mednarodna znamka, iz razreda 18 navesti sledeče.
Pri proizvodih „kovčki in potovalne torbe“ in „denarnice za drobiž; torbice; ročne torbice; kovčki za dokumente; torbice za okoli pasu; potovalne torbe za oblačila; etuiji za ključe; skrinjice za kozmetiko; toaletne torbice; toaletne torbe; potovalke; nahrbtniki“ gre za izdelke, ki imajo lahko poleg svoje primarne funkcije tudi skupno estetsko funkcijo, ker prispevajo k zunanji podobi zadevnega potrošnika (glej v tem smislu sodbo z dne 6. novembra 2014, Vans/UUNT (Prikaz valovite črte),
T‑53/13
,
EU:T:2014:932
, točka
(neobjavljena)).
Kot je Splošno sodišče že odločilo, je razne proizvode usnjenih izdelkov iz razreda 18 mogoče obravnavati, kot da spadajo v modni sektor v širokem pomenu izraza (glej sodbo z dne 6. novembra 2014, Prikaz valovite črte,
T‑53/13
,
EU:T:2014:932
, točka
(neobjavljena) in navedena sodna praksa).
Prav tako je mogoče proizvode „dežniki, sončniki in sprehajalne palice“ obravnavati, kot da so iz modnega sektorja v širokem smislu izraza, če jih lahko potrošnik uporabi za določeno zunanjo podobo (glej v tem smislu sodbo z dne 6. novembra 2014, Prikaz valovite črte,
T‑53/13
,
EU:T:2014:932
, točka
(neobjavljena) in navedena sodna praksa).
Mednarodna znamka se nanaša tudi na „usnje in imitacije usnja, kot tudi na izdelke iz njih, vključene v razred 18“, iz razreda 18. Pri teh proizvodih, in sicer pri proizvodih iz usnja in imitacije usnja iz razreda 18, gre tudi v glavnem za modne izdelke.
Poleg tega je treba navesti, da se lahko tudi modni izdelki v širokem pomenu besede, kot so „biči, konjska zaprega in sedlarske potrebščine“, okrasijo na različne načine (glej v tem smislu sodbo z dne 6. novembra 2014, Prikaz valovite črte,
T‑53/13
,
EU:T:2014:932
, točka
(neobjavljena)).
Torej je verjetno, da imajo ti proizvodi reliefne vzorce z dekorativnim namenom.
Poleg tega je odbor za pritožbe pravilno navedel, da so proizvodi, navedeni v točkah 116 in od 118 do 120 zgoraj, navadno zasnovani tako, da jih potrošnik lahko nosi z uporabo ročke ali drugih delov. Tako ni malo verjetno, da imajo ti proizvodi vtisnjen reliefni vzorec prav na teh delih zaradi boljšega oprijema.
Tudi proizvodi iz „usnja in imitacij usnja“ imajo lahko reliefne vzorce z dekorativnim namenom. Kot je to navedel EUIPO na obravnavi, tožeča stranka pa temu ni nasprotovala, proizvodi iz „usnja in imitacij usnja“ vključujejo končne izdelke. Torej ni malo verjetno, da imajo ti proizvodi reliefne vzorce z dekorativnim namenom.
Nasprotno pa izraza „živalske kože, kože“ (v angleški različici „animal skins, hides“ in v nemški različici „Häute und Felle“) označujeta nepredelane proizvode, ki nimajo reliefnega vzorca, kot je tožeča stranka pravilno navedla. Pri „kožah“ gre poleg tega za krznene živalske kože. Težko si je predstavljati, da je na krzneno živalsko kožo mogoče odtisniti reliefni vzorec.
Navesti je treba tudi, da gre v primeru, ko se „živalske kože, kože“ dobavijo v embalaži, navadno za embalažo za transport. Mogoč odtis reliefnega vzorca na taki embalaži ne pomeni, da zadevni znak sovpada z videzom „živalske kože, kože“.
Odbor za pritožbe je glede „živalske kože, kože“ torej napačno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov.
Sicer pa je odbor za pritožbe glede drugih proizvodov iz razreda 18 pravilno uporabil to sodno prakso.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da je treba razveljaviti izpodbijano odločbo glede naslednjih proizvodov: „proteze, umetne oči in zobne proteze“, „kirurški material za šivanje, kirurški material za šivanje za operativne namene“ in „živalske kože, kože“. Za te proizvode je odbor za pritožbe namreč napačno uporabil sodno prakso v zvezi z znaki, ki sovpadajo z videzom proizvodov, tako da je svojo odločitev utemeljil z napačnimi merili presoje.
Domnevna občutna razlika med zadevnim znakom in standardom ter poslovnimi običaji v zadevnih sektorjih
Glede drugih proizvodov, na katere se nanaša mednarodna znamka, je treba preučiti, ali je odbor za pritožbe pravilno menil, da se zadevni znak ni veliko razlikoval od standardov ali poslovnih običajev v zadevnih sektorjih.
Kot je navedel odbor za pritožbe, je zadevni znak sestavljen iz vodoravnih in navpičnih valovitih črt, ki se medsebojno prepletajo in imajo enako obliko.
Gre za preprost vzorec, sestavljen iz preproste kombinacije valovitih črt, katerih medsebojno prepletanje se ponavlja. Kot je navedel odbor za pritožbe, celotni vtis tega znaka ostaja preprost in predstavlja le več elementov, ki sestavljajo znak.
Trditve tožeče stranke, da so oblike, ki sestavljajo znak, že če jih obravnavamo posamično, nenavadne, in da je glede na celotni vtis tega znaka vzorec izviren in nenavaden, ni mogoče sprejeti. Ugotoviti je treba, da tožeča stranka v zvezi s tem navaja le pavšalno trditev, ne da bi predložila dokaze za to, kaj je „izvirno“ in kaj „nenavadno“ v preprosti kombinaciji valovitih črt.
Poleg tega, kot je navedel odbor za pritožbe, splošna izkušnja kaže, da je za vzorce, ki so bili odtisnjeni na površini, značilno neskončno število slik. Pravilno je tudi navedel, da so vzorci, odtisnjeni na površino, pogosto preproste geometrijske oblike, kot so pike, krogi, pravokotniki ali črte, pri čemer so slednje lahko ravne oziroma rastejo ali padajo cikcak ali valovito.
Odbor za pritožbe je menil, da se celotni vtis preučenega znaka ne razlikuje občutno oziroma se sploh ne razlikuje od poslovnih običajev v zadevnih sektorjih in da naj bi upoštevna javnost zadevni znak torej zaznala kot preprost reliefni vzorec, in ne kot označbo trgovskega izvora.
V zvezi s tem tožeča stranka trdi, da odbor za pritožbe ne predloži nobenega dokaza v utemeljitev svoje trditve, da se zadevni znak ne razlikuje občutno od drugih reliefnih vzorcev, ki se uporabljajo pri trgovanju z zadevnimi proizvodi. Meni, da se zadevni znak ali podobni znaki ne uporabljajo za zadevne proizvode. Trdi, da v nasprotju s tem, kar je menil odbor za pritožbe, ne bi bilo mogoče predpostavljati, da se zadevni znak ali podoben znak navadno uporabljata za zadevne proizvode z dekorativnim ali tehničnim namenom.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora tožeča stranka, če se kljub analizi UUNT sklicuje na razlikovalni učinek prijavljene znamke, sama predložiti konkretne in utemeljene podatke, ki dokazujejo, da ima prijavljena znamka bistven razlikovalni učinek ali razlikovalni učinek, pridobljen z uporabo (sodba z dne 25. oktobra 2007, Develey/UUNT,
C‑238/06 P
,
EU:C:2007:635
, točka
). To utemeljuje okoliščina, da lahko to sama glede na svoje dobro poznavanje trga bolje stori (sodba z dne 29. junija 2015, Grupo Bimbo/UUNT (Oblika mehiške tortilje),
T‑618/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:440
, točka
).
Glede trditve tožeče stranke, da se odbor za pritožbe ne bi smel omejiti na pavšalne trditve v zvezi z vsemi proizvodi in storitvami, ampak bi se moral konkretno osredotočiti na različne zadevne proizvode, je treba navesti sledeče.
Odbor za pritožbe je v tem primeru v točkah od 33 do 36 izpodbijane odločbe opravil presojo razlikovalnega učinka zadevnega znaka za različne zadevne proizvode. Treba je tudi navesti, da je na eni strani odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da je za vzorce, ki so odtisnjeni na površini, značilno neskončno število slik, in da na drugi strani ta ugotovitev ne velja le za določen sektor.
Res je seveda, kot to poudarja tožeča stranka, da odbor za pritožbe ni predložil konkretnih primerov drugih reliefnih vzorcev, ki se uporabljajo pri trgovanju z zadevnimi proizvodi, ki so podobni zadevnemu znaku. Vendar pa je treba navesti, da odboru za pritožbe teh primerov ni treba predložiti. Namreč, na eni strani, kadar odbor za pritožbe svojo odločitev utemelji z dejstvi, ki izhajajo iz praktične izkušnje, ki je na splošno pridobljena s trženjem zadevnih proizvodov, in jih lahko pozna vsakdo, odboru za pritožbe ni treba predstaviti konkretnih primerov (glej v tem smislu sodbo z dne 22. junija 2006, Storck/UUNT,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, točka
). Na drugi strani, če se v okviru člena 7(1)(c) Uredbe št. 207/2009 za upoštevno merilo vzame lastnost znamk, da se v gospodarskem prometu lahko splošno uporabljajo za označevanje zadevnih proizvodov in storitev, to ni merilo, s katerim bi bilo treba razlagati člen 7(1)(b) te uredbe (glej sodbo z dne 28. septembra 2010, Rosenruist/UUNT (Upodobitev žepa z dvema vijugama),
T‑388/09
, neobjavljena,
EU:T:2010:410
, točka
in navedena sodna praksa).
Na podlagi trditve tožeče stranke, da gre za edino podjetje, ki uporablja zadevni znak, ni mogoče izkazati obstoja občutne razlike med zadevnim znakom in standardi ter poslovnimi običaji v zadevnih sektorjih.
V tej zadevi tožeča stranka ni predložila dokazov, s katerimi bi ovrgla ugotovitev odbora za pritožbe, v skladu s katero v bistvu glede na enostavnost zadevnega znaka in glede na neskončno število različnih slik, ki so bile uporabljene kot reliefni vzorci, ne obstaja občutna razlika med celotnim vtisom zadevnega znaka in standardom ali poslovnimi običaji v zadevnih sektorjih.
Tožeča stranka poudarja, da je v upravnem postopku predložila več sto slik proizvodov, na katerih ni mogoče razlikovati nobenega vzorca, ki bi bil enak ali podoben vzorcu zadevnega znaka.
V zvezi s tem iz spisa urada EUIPO izhaja, da je tožeča stranka v upravnem postopku predložila rezultate iskanja (slike) na spletnem iskalniku
Google
za te ključne besede: „shoes“ (čevlji) in „shoes logos“ (logo čevljev). Tožeča stranka v upravnem postopku za proizvode, ki niso čevlji, ni predložila nobenih primerov.
Treba je navesti, da med slikami čevljev, ki jih je predložila tožeča stranka, skoraj ni slik, na katerih so zunanji podplati čevljev. Te slike torej niso primerne za dokazovanje oznak na reliefnih vzorcih, ki se v gospodarskem prometu uporabljajo na zunanjih podplatih čevljev. Glede na to, da se reliefni vzorec zlasti lahko uporabi kot odtis na zunanjem podplatu čevlja zaradi boljšega oprijema (glej točko 70 zgoraj), s slikami, ki jih je predložila tožeča stranka, ni mogoče dokazati obstoja občutne razlike med zadevnim znakom in standardi ter poslovnimi običaji v sektorju čevljev.
Tožeča stranka je v tožbi predložila tudi nekaj slik notranjih vložkov za čevlje. Ne da bi se bilo treba odločiti glede dopustnosti teh dokazov, ki so bili prvič predloženi pred Splošnim sodiščem, je treba navesti, da vsekakor s temi slikami ni mogoče izkazati občutne razlike med zadevnim znakom in standardi ter poslovnimi običaji v zadevnem sektorju. Vse slike namreč prikazujejo zgornji del notranjih vložkov. Odbor za pritožbe pa je pravilno ugotovil, da imajo lahko notranji vložki reliefni vzorec za boljši oprijem predvsem med notranjim vložkom in čevljem. Na podlagi slik, ki ne prikazujejo spodnjega dela notranjih vložkov, torej ni mogoče dokazati obstoja občutne razlike med zadevnim znakom in standardi ali poslovnimi običaji v zadevnem sektorju.
Tožeča stranka za druge zadevne proizvode ni predložila slik, na podlagi katerih bi se lahko dokazali standardi in poslovni običaji v zadevnih sektorjih. Navaja le pavšalne trditve, da reliefni vzorci niso običajni za te proizvode ali da reliefni vzorci, ki so prisotni na trgu, niso podobni zadevnemu znaku.
Na podlagi teh trditev tudi ni mogoče dokazati obstoja občutne razlike med zadevnim znakom in standardi ali poslovnimi običaji v zadevnih sektorjih.
Glede trditve tožeče stranke, da so na področju iz razreda 25 logotipi in geometrijski vzorci navadno namenjeni označbi porekla, je treba najprej navesti, da se noben primer, ki ga je predložila tožeča stranka v točkah 14 in 15 replike, ne nanaša na ponavljajoče se elemente z značilnostmi reliefnega vzorca.
Iz sodne prakse pa izhaja, da če je videz proizvodov v danem sektorju ali videz elementa teh proizvodov namenjen temu, da označuje izdelovalca, je tako samo zato, ker se videz dovolj velikega števila teh proizvodov ali elementov teh proizvodov občutno razlikuje od standarda ali poslovnih običajev v temu sektorju. To nikakor ne pomeni, da ker se videz proizvoda ali elementa proizvoda iz istega sektorja v tem pogledu ne razlikuje občutno od tega standarda, lahko označuje izvor tega proizvoda za upoštevno javnost (sklep z dne 13. septembra 2011, Wilfer/UUNT,
C‑546/10 P
, neobjavljena,
EU:C:2011:574
, točka
).
Poleg tega okoliščina, da potrošniki nekatere znake prepoznajo kot znamko, ne pomeni nujno, da imajo razlikovalni učinek. Mogoče je namreč, da znamka razlikovalni učinek sčasoma pridobi z uporabo (sodba z dne 28. septembra 2010, Upodobitev žepa z dvema vijugama,
T‑388/09
, neobjavljena,
EU:T:2010:410
, točka
).
Preudarki iz točk 149 in 150 zgoraj veljajo tudi glede trditve tožeče stranke, da so potrošniki navajeni, da izdelovalec čevljev svoje proizvode vedno označi z znamko na enakih mestih.
Nazadnje je glede trditve tožeče stranke na obravnavi, da ima pravico do registracije znamke, če ima ta razlikovalni učinek, treba ugotoviti, da to dejstvo ne preprečuje, da mora biti preizkus prijave za registracijo znamke ali preizkus prijave za razširitev zaščite mednarodne znamke za Unijo strog in popoln, da se prepreči, da se znamke v Uniji ne registrirajo ali zaščitijo nezakonito. Domneva, da je neko znamko mogoče registrirati, ne obstaja (sodba z dne 11. junija 2009, Baldesberger/UUNT (Oblika pincete),
T‑78/08
, neobjavljena,
EU:T:2009:199
, točka
).
V tem primeru je treba ugotoviti, da je glede na enostavnost zadevnega znaka in neskončnost različnih slik, odtisnjenih kot reliefni vzorci, odbor za pritožbe pravilno ugotovil, da ne obstaja občutna razlika med zadevnim znakom in standardom ali poslovnimi običaji v zadevnih sektorjih. Torej je pravilno ugotovil, da upoštevna javnost zaznava znak kot preprost reliefni vzorec, ki se odtisne z dekorativnim ali tehničnim namenom, in ne kot označbo določenega trgovskega izvora.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da je treba izpodbijano odločbo razveljaviti v delu, v katerem se nanaša na te proizvode: „proteze, umetne oči in zobne proteze“, „kirurški material za šivanje; kirurški material za šivanje za operativne namene“ (razred 10) in „živalske kože, kože“ (razred 18) (glej točko 128 zgoraj).
Nasprotno pa je treba glede drugih proizvodov, na katere se nanaša mednarodna znamka, edini tožbeni razlog, ki ga navaja tožeča stranka, zavrniti in zato zavrniti tožbo.
Stroški
V skladu s členom 134(3) Poslovnika Splošnega sodišča velja, da če vsaka stranka uspe glede enega ali več tožbenih predlogov, nosi vsaka stranka svoje stroške. Vendar lahko Splošno sodišče, če se zdi to glede na okoliščine v zadevi upravičeno, odloči, da ena stranka poleg svojih stroškov nosi tudi del stroškov druge stranke.
Ker je bila v tem postopku odločba razveljavljena za omejeno število proizvodov, je upravičena odločitev, da tožeča stranka poleg svojih nosi tudi polovico stroškov EUIPO. EUIPO nosi polovico svojih stroškov.

Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (peti senat)
razsodilo:

1.
Odločba prvega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 15. maja 2014 (zadeva R 1952/2013‑1) se razveljavi v delu, v katerem se nanaša na te proizvode: „proteze, umetne oči in zobne proteze“, „kirurški material za šivanje; kirurški material za šivanje za operativne namene“ in „živalske kože, kože“.

2.
V preostalem se tožba zavrne.

3.
Birkenstock Sales GmbH poleg svojih stroškov nosi polovico stroškov EUIPO. EUIPO nosi polovico svojih stroškov.

Dittrich
Schwarcz
Tomljenović
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 9. novembra 2016.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.