CELEX: 62021CJ0213
Zahtjev za prethodnu odluku
Provedba postupka javne nabave
Direktiva 2014/24/EU
Područje primjene
Članak 10. točka (h)
Posebna izuzeća za ugovore o uslugama
Usluge civilne obrane, civilne zaštite i usluge sprečavanja opasnosti
Neprofitne organizacije ili udruženja
Usluga prijevoza kolima hitne pomoći kvalificirana kao usluga u hitnim slučajevima
Volonterske organizacije
Socijalne zadruge

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 10. točke (h) Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (
SL 2014., L 94, str. 65
. i ispravci
SL 2015., L 275, str. 68
.,
SL 2016., L 311, str. 26
. i
SL 2020., L 406, str. 67
.).
Zahtjevi su upućeni u okviru dvaju sporova između, u predmetu C‑213/21, Italy Emergenza Cooperativa Sociale (u daljnjem tekstu: Italy Emergenza) i Aziende Sanitaria Locale Barletta‑Andria‑Trani (Mjesna zdravstvena služba u Berletta‑Andria‑Traniju, Italija) te, u predmetu C‑214/21, između Italy Emergenza i Aziende Sanitaria Provinciale di Cosenza (Regionalna zdravstvena služba u Cosenzi, Italija), u vezi s dvama odlukama kojima su te zdravstvene službe pokrenule postupke odabira radi dodjele sporazumom usluga hitnog i iznimno hitnog sanitetskog prijevoza volonterskim organizacijama.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uvodne izjave 28. i 118. Direktive 2014/24 glase:
„(28)
Ova se Direktiva ne bi trebala primjenjivati na određene usluge u hitnim slučajevima ako ih pružaju neprofitne organizacije ili udruženja, budući da bi bilo teško zadržati posebne karakteristike tih organizacija ako bi se pružatelji usluga trebali birati u skladu s postupcima iz ove Direktive. Međutim, ovo izuzeće se ne bi trebalo proširiti van strogo nužnog okvira. Trebalo bi stoga izričito navesti da se ne bi trebale isključiti usluge kola hitne pomoći za prijevoz pacijenata. U tom je kontekstu nadalje nužno razjasniti da CPV skupina 601 ‚Usluge cestovnog prijevoza’ ne obuhvaća usluge kola hitne pomoći koje se nalaze u CPV razredu 8514. Trebalo bi dakle pojasniti da bi usluge, koje su pokrivene, CPV oznakom 85143000‑3 koje uključuju samo usluge kola hitne pomoći za prijevoz pacijenata trebale biti podložne posebnom režimu utvrđenom za socijalne i druge posebne usluge (‚blagi režim’). Stoga bi, općenito, ugovori za pružanje usluga kola hitne pomoći također bili podložni blagom režimu ako bi vrijednost usluga kola hitne pomoći za prijevoz pacijenata bila veća od vrijednosti ostalih usluga kola hitne pomoći.
[…]
(118)
S ciljem osiguravanja kontinuiteta javnih usluga, ova Direktiva bi trebala omogućiti da sudjelovanje u postupcima nabave za određene usluge u području zdravstvenih, socijalnih i usluga vezanih uz kulturu može biti rezervirano za organizacije koje se temelje na vlasništvu zaposlenika ili aktivnom sudjelovanju zaposlenika u upravljanju, a za postojeće organizacije, poput zadruga, da sudjeluju u pružanju tih usluga krajnjim korisnicima. Ova se odredba područjem primjene ograničava isključivo na određene zdravstvene, socijalne i povezane usluge, određene usluge obrazovanja i stručnog osposobljavanja, knjižnice, arhive, muzeje i ostale usluge vezane uz kulturu, usluge vezane uz sport i usluge za privatna kućanstva, te nije namijenjena obuhvaćanju niti jednog izuzetka predviđenog ovom Direktivom. Takve bi usluge trebale biti obuhvaćene blagim režimom.”
Člankom 10. te direktive naslovljenim „Posebna izuzeća za ugovore o uslugama” određuje se:
„Ova se Direktiva ne primjenjuje na ugovore o javnoj nabavi usluga za:
[…]
(h)
civilna obrana, civilna zaštita i usluge sprečavanja opasnosti koje pružaju neprofitne organizacije ili udruženja, i koje su obuhvaćene CPV oznakama 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8, 98113100‑9 i 85143000‑3 osim usluga prijevoza pacijenata kolima hitne pomoći;
[…]”
Člankom 77. navedene direktive, naslovljenim „Rezervirani ugovori za određene usluge”, u stavcima 1. i 2. propisuje se:
„1.   Države članice mogu odrediti da javni naručitelji mogu za organizacije rezervirati pravo sudjelovanja u postupcima za dodjelu ugovora o javnoj nabavi isključivo za one zdravstvene, društvene i kulturne usluge iz članka 74., koje su obuhvaćene CPV oznakama 75121000‑0, 75122000‑7, 75123000‑4, 79622000‑0, 79624000‑4, 79625000‑1, 80110000‑8, 80300000‑7, 80420000‑4, 80430000‑7, 80511000‑9, 80520000‑5, 80590000‑6, od 85000000‑9 do 85323000‑9, 92500000‑6, 92600000‑7, 98133000‑4, 98133110‑8.
2.   Organizacija iz stavka 1. ispunjava sve sljedeće uvjete:
(a)
njezin je cilj ispunjavanje misije javnih usluga, povezane s pružanjem usluga iz stavka 1.;
(b)
dobit se ponovno ulaže kako bi se ostvario cilj organizacije. Ako se dobit raspodjeljuje ili preraspodjeljuje, to bi se trebalo temeljiti na načelu sudjelovanja;
(c)
upravljačke ili vlasničke strukture organizacije koja izvršava ugovor temelje se na vlasništvu zaposlenika ili načelima sudjelovanja ili zahtijevaju aktivno sudjelovanje zaposlenika, korisnika ili zainteresiranih strana; i
[…]”
Talijansko pravo
Člankom 17. decreta legislativo n. 50 – Codice dei contratti pubblici (Zakonodavna uredba br. 50 o Zakoniku o javnoj nabavi) od 18. travnja 2016. (redovni dodatak GURI‑ju br. 91 od 19. travnja 2016.) naslovljenim „Posebna izuzeća za ugovore o javnoj nabavi i koncesije za usluge” u stavku 1. propisuje se:
„Odredbe ovog zakonika ne primjenjuju se na ugovore o javnoj nabavi i koncesiji usluga čiji je predmet:
[…]
(h)
civilna obrana, civilna zaštita i usluge sprečavanja opasnosti koje pružaju neprofitne organizacije ili udruženja i koje su obuhvaćene CPV oznakama 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8, 98113100‑9 i 85143000‑3 osim usluga prijevoza pacijenata kolima hitne pomoći;
[…]”.
Decreto legislativo n. 117 – Codice del Terzo settore (Zakonodavna uredba br. 117 o Zakoniku o trećem sektoru) od 3. srpnja 2017. (redovni dodatak GURI‑ju br. 179 od 2. kolovoza 2017.) (u daljnjem tekstu: Zakonodavna uredba br. 117/2017) sadržava članak 4., naslovljen „Institucije trećeg sektora”, kojim se u njegovu stavku 1. određuje:
„Institucije trećeg sektora su volonterske organizacije, udruženja za socijalnu pomoć, dobrotvorne institucije, socijalna poduzeća, uključujući socijalne zadruge, mreže udruženja, društva za uzajamno osiguranje, udruženja, priznata ili ne, zaklade i privatne institucije koje nisu društva, osnovani radi postizanja, bez cilja stjecanja dobiti, građanskih ciljeva, solidarnosti i društvene korisnosti obavljanjem isključivo ili pretežno jedne ili više aktivnosti od općeg interesa u obliku volonterstva, besplatnog stavljanja na raspolaganje novca, roba ili usluga, uzajamnosti ili pak proizvodnje ili razmjene dobara ili usluga i koji su upisani u jedinstveni nacionalni registar trećeg sektora.”
Članak 57. Zakonodavne uredbe br. 117/2017, naslovljen „Usluge iznimno hitnog i hitnog sanitetskog prijevoza”, glasi:
„1.   Usluge iznimno hitnog i hitnog prijevoza vozilima hitne medicinske službe mogu se sporazumom prioritetno dodijeliti volonterskim organizacijama koje su upisane u jedinstveni nacionalni registar trećeg sektora najmanje šest mjeseci, ako pripadaju mreži udruženja iz članka 41. stavka 2. i ovlaštene su u skladu s primjenjivim regionalnim propisom, ako on postoji, u slučajevima u kojima zbog posebne prirode usluge izravno dodjeljivanje jamči pružanje usluga od općeg interesa u sustavu stvarnog doprinosa društvenom cilju i ostvarivanju ciljeva solidarnosti uz uvjete ekonomske isplativosti i primjernosti te poštovanje načela transparentnosti i nediskriminacije.
2.   Odredbe članka 56. stavaka 2., 3, 3.bis i 4. primjenjuju se na sporazume koji se odnose na usluge iz stavka 1.”
Članak 2514. Codicea civile (Građanski zakonik) naslovljen „Uvjeti za pretežito uzajamne zadruge” glasi kako slijedi:
„Pretežito uzajamne zadruge u svojim statutima moraju predvidjeti:
(a)
zabranu isplate dividendi u iznosu koji je viši od stope maksimalne zatezne kamate za poštanske štedne potvrde uvećane za dva i pol postotna boda u dijelu koji se odnosi na oslobođeni kapital;
(b)
zabranu naplate financijskih instrumenata ponuđenih na upis članovima zadruge u mjeri koja za dva boda prelazi maksimalno ograničenje određeno za dividende;
(c)
zabranu raspodjele pričuvi između članova zadruge;
(d)
obvezu da se u slučaju prestanka društva cijela imovina, uz odbitak samog dioničkog kapitala i eventualno stečenih dividendi, dodijeli sredstvima uzajamnosti za promicanje i razvoj suradnje.
Zadruge odlučuju o unosu i brisanju odredaba navedenih u prethodnom stavku većinom predviđenom za izvanrednu glavnu skupštinu.”
U skladu s člankom 2545.sexies Građanskog zakonika, naslovljenim „Viškovi”:
„Osnivačkim aktom definiraju se kriteriji raspodjele viškova članovima u
prorata
odnosu količine i kvalitete uzajamnih uloga.
[…]
Glavna skupština može odlučiti raspodijeliti viškove svakom od članova, uključujući proporcionalnim povećanjem njihovih uloga ili izdavanjem novih uloga, odstupajući od članka 2525., ili pak izdavanjem financijskih instrumenata.”
Decreto legislativo n. 112 – Revisione della disciplina in materia di impresa sociale (Zakonodavna uredba br. 112 o reviziji normi u području socijalnih poduzeća) od 3. srpnja 2017. (GURI br. 167 od 19. srpnja 2017.) (u daljnjem tekstu: Zakonodavna uredba br. 112/2017) u članku 3. naslovljenom „Nepostojanje cilja stjecanja dobiti” propisuje:
„1.   Bez obzira na odredbe stavka 3. i članka 16., socijalno poduzeće koristi eventualnu dobit i poslovne viškove za obavljanje svoje statutarne djelatnosti ili povećanje svoje imovine.
2.   U svrhe stavka 1. zabranjena je raspodjela, uključujući neizravnu, dobiti i viškova iz poslovanja, sredstava i pričuvi, kakav god bio njihov naziv, osnivačima, članovima ili partnerima, radnicima i suradnicima, upraviteljima i drugim članovima organa poduzeća, uključujući slučajeve raskida ili bilo kojeg slučaja pojedinačnog prestanka odnosa. U slučajevima socijalnih poduzeća osnovanih u oblicima iz knjige V. Građanskog zakonika, dopušten je povrat članu stvarno oslobođenog kapitala i, po potrebi, revidiranog ili povećanog u granicama iz stavka 3. točke (a). U svrhe i za potrebe ovog stavka, pod neizravnom raspodjelom dobiti valja razumjeti:
(a)
isplatu upraviteljima, revizorima i svakoj osobi koja obavlja mandat unutar društva pojedinačne plaće koja nije proporcionalna aktivnosti koja se obavlja, preuzetim odgovornostima i posebnim vještinama ili koja je, u svakom slučaju, viša od one predviđene u subjektima koji djeluju u sektorima i uvjetima koji su identični ili slični.
[…]
2.bis   U svrhe iz stavaka 1. i 2. ne smatra se raspodjelom, čak ni izvanrednom, dobiti i viškova iz poslovanja, raspodjela viškova između članova povezanih s djelatnosti od općeg interesa iz članka 2. koja se obavlja u skladu s člankom 2545.sexies Građanskog zakonika i uz poštovanje uvjeta i ograničenja uspostavljenih zakonom i njihovim statutima, od strane socijalnih poduzeća osnovanih u obliku zadružnih društava, pod uvjetom da se u njihovim statutima ili njihovom osnivačkom aktu navode kriteriji raspodjele viškova članovima u
prorata
odnosu količine i kvalitete uzajamnih uloga i pod uvjetom da višak iz uzajamnog poslovanja bude proknjižen.
[…]”
Glavni postupci i prethodna pitanja
Predmet C‑213/21
Pozivom objavljenim u
Službenom listu Europske unije
od 27. travnja 2020. Azienda Sanitaria Locale Barletta‑Andria‑Trani pokrenula je postupak nadmetanja radi dodjele sporazumom ugovora o pružanju usluga iznimno hitnog i hitnog sanitetskog prijevoza za područje koje ulazi u njezinu nadležnost volonterskim organizacijama koje ispunjavaju zahtjeve propisane u članku 57. Zakonodavne uredbe br. 117/2017.
Smatrajući da taj poziv na nadmetanje sadržava nezakonite odredbe koje je sprečavaju da sudjeluje u tom postupku, Italy Emergenza, socijalna zadruga čija je djelatnost pružanje usluge običnog i medicinskog sanitetskog prijevoza kolima hitne pomoći, osporila je taj poziv podnošenjem tužbe Tribunaleu amministrativo regionale per la Puglia (Regionalni upravni sud za Apuliju, Italija). Smatrala je da je članak 57. Zakonodavne uredbe br. 117/2017 protivan članku 10. točki (h) Direktive 2014/24, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 28., zbog toga što je dopuštao izravnu dodjelu sporazumom usluga hitnog i iznimnog hitnog prijevoza jedino volonterskim organizacijama i slijedom toga, isključivao socijalne zadruge. Naime, za potrebe izravne dodjele sporazumom hitnih i iznimno hitnih usluga, taj članak 10. točka (h) u potpunosti izjednačava socijalne zadruge s volonterskim udruženjima.
Taj je sud odbio tu tužbu. S jedne strane, presudio je da je usluga koja je bila predmet navedenog poziva na nadmetanje usluga „kvalificiranog” sanitarnog prijevoza kolima hitne pomoći koji ulazi u iznimku predviđenu navedenim člankom 10. točkom (h). S druge strane, navedeni sud smatrao je da je isključenje socijalnih zadruga iz područja primjene te iznimke u skladu s pravom Unije jer te zadruge imaju poduzetnički cilj koji opravdava postupanje različito od onog rezerviranog za volonterske organizacije ili udruženja čiji cilj nije stjecanje dobiti. U konkretnom slučaju, kada je riječ o Italy Emergenza, to isključenje opravdano je s obzirom na članak 5. statuta te socijalne zadruge, koji je predviđao mogućnost raspodjele dividendi u ograničenom iznosu.
Italy Emergenza podnijela je žalbu protiv presude Tribunalea amministrativo regionale per la Puglia (Regionalni upravni sud za Apuliju) pred Consigliom di Stato (Državno vijeće, Italija), sudom koji je uputio zahtjev, pri čemu je ponovila da se člankom 57. Zakonodavne uredbe br. 117/2017 povređuje članak 10. točka (h) Direktive 2014/24.
Consiglio di Stato (Državno vijeće) dvoji o usklađenosti članka 57. Zakonodavne uredbe br. 117/2017 s tim člankom 10. točkom (h). Naime, iako se u tom članku 57. ne spominju volonterske organizacije i stoga se čini da se njime isključuje dodjela sporazuma usluga hitnog i iznimno hitnog sanitetskog prijevoza socijalnim zadrugama, navedeni članak 10. točka (h) odnosio se na „neprofitne” organizacije ili udruženja i ne ograničava se samo na volonterske organizacije ili udruženja.
U vezi s tim sud koji je uputio zahtjev podsjeća prije svega na to da je u presudi od 21. ožujka 2019., Falck Rettungsdienste i Falck (
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
), Sud presudio da „neprofitne organizacije ili udruženja” u smislu članka 10. točke (h) Direktive 2014/24 čine organizacije ili udruženja čiji se cilj sastoji od ispunjenja socijalnih zadaća, koje ne obavljaju gospodarsku djelatnost i koje eventualnu dobit ponovno ulažu radi postizanja cilja organizacije ili udruženja. Sud je tako naglasio da je odlučujući kriterij za ulazak u tu odredbu cilj koji nije ostvarenje dobiti. Međutim, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, nepostojanje cilja stjecanja dobiti obilježava socijalnu zadrugu poput Italy Emergenza. Naime, u članku 6. njezina statuta navodi se da „[s]ocijalna zadruga djeluje bez cilja stjecanja dobiti, nastoji postići cilj od općeg interesa zajednice za ljudski razvoj i socijalnu integraciju […]”. Točno je da se člankom 5. tog statuta predviđala „zabrana isplate dividendi u iznosu koji je viši od stope maksimalne zatezne kamate za poštanske štedne potvrde uvećane za dva i pol postotna boda u dijelu koji se odnosi na oslobođeni kapital”. Međutim, taj članak 5. ne može se smatrati dokazom jer je riječ o odredbi kojom se reproducira članak 2514. Građanskog zakonika.
Potom sud koji je uputio zahtjev ističe da se socijalne zadruge razlikuju od volonterskih organizacija ili udruženja. Iako potonji ne dodjeljuju nikakvu ekonomsku prednost, čak ni neizravnu, svojim članovima i samo naknađuju troškove koji su nastali njihovim članovima, socijalne zadruge proizvode ekonomsku prednost za svoje članove, čak i ako nastoje postići ciljeve integracije i socijalne pomoći bez cilja stjecanja dobiti. Tako su te zadruge obilježene svojim uzajamnim poduzetničkim ciljem. Međutim, taj sud relativizira tu razliku jer iz sudske prakse Suda proizlazi da ugovor kojim se kao jedina protučinidba predviđa povrat nastalih troškova ulazi u pojam „ugovor o javnoj nabavi” kao naplatni ugovor.
Osim toga, sud koji je uputio zahtjev ističe drugi element koji može naglasiti razliku između volonterskih organizacija ili udruženja i socijalnih zadruga. S jedne strane, riječ je o mogućnosti volonterske organizacije ili udruženja da zaposli radnike i, s druge strane, mogućnosti socijalne zadruge da ima volonterske članove kojima se nadoknađuju samo njihovi troškovi.
Naposljetku naglašava da se, pod uvjetom da se socijalnoj zadruzi, za razliku od volonterskih organizacija ili udruženja, ne može prioritetno sporazumom dodijeliti ugovor o uslugama hitnog i iznimno hitnog sanitetskog prijevoza, na temelju članka 57. Zakonodavne uredbe br. 117/2017, takva usluga socijalnoj zadruzi može dodijeliti tek na kraju postupka javne nabave, što bi pak bilo protivno članku 10. točki (h) Direktive 2014/24.
U tim je okolnostima Consiglio di Stato (Državno vijeće) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Protivi li se članku 10. točki (h) Direktive [2014/24] kao i uvodnoj izjavi 28. te direktive nacionalni propis kojim se predviđa da se usluge [hitnog i iznimno hitnog] prijevoza vozilima hitne medicinske službe mogu sporazumom prioritetno dodijeliti volonterskim organizacijama ako su one upisane u jedinstveni nacionalni registar trećeg sektora najmanje šest mjeseci i ako pripadaju mreži udruženja te su ovlaštene u skladu s primjenjivim regionalnim propisom (ako postoji) i pod uvjetom da se tom dodjelom jamči pružanje usluga u sustavu stvarnog doprinosa društvenom cilju i ostvarivanju ciljeva solidarnosti uz uvjete ekonomske isplativosti i primjernosti te poštovanje načela transparentnosti i nediskriminacije, a da se pritom među osobama kojima se mogu dodijeliti ti sporazumi ne predviđaju druge neprofitne organizacije, konkretnije, socijalne zadruge kao neprofitna socijalna poduzeća?”
Predmet C‑214/21
Obaviješću objavljenom 26. veljače 2020. Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza pokrenula je postupak odabira radi dodjele sporazumom ugovora o pružanju usluga hitnog i iznimno hitnog sanitetskog prijevoza za područje koje ulazi u njezinu nadležnost volonterskim organizacijama i Croceu Rossa Italiana (talijanski Crveni križ).
Smatrajući da taj poziv na nadmetanje sadržava nezakonite odredbe koje je sprečavaju da sudjeluje u tom postupku, Italy Emergenza ga je osporila podnošenjem tužbe Tribunaleu amministrativo regionale per la Calabria (Regionalni upravni sud za Kalabriju, Italija) pozivajući se na iste tužbene razloge poput onih navedenih u točki 13. ove presude.
Taj sud odbio je tu tužbu zbog istih razloga kao što su oni navedeni u točki 14. ove presude.
Italy Emergenza podnijela je žalbu Consigliu di Stato (Državno vijeće), sudu koji je uputio zahtjev, koji zbog istih razloga poput onih navedenih u točkama 16. do 20. ove presude dvoji o usklađenosti članka 57. Zakonodavne uredbe br. 117/2017 s člankom 10. točkom (h) Direktive 2014/24. Taj sud dvoji i o učinku članka 3. stavka 2.bis Zakonodavne uredbe br. 112/2017, kojim se socijalnoj zadruzi dopušta da ne ulaže ponovno svu svoju dobit i raspodijeli je među svojim članovima u obliku viškova.
U tim je okolnostima Consiglio di Stato (Državno vijeće) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Protivi li se članku 10. točki (h) Direktive [2014/24] kao i uvodnoj izjavi 28. te direktive nacionalni propis kojim se predviđa da se usluge [hitnog i iznimno hitnog] prijevoza vozilima hitne medicinske službe mogu sporazumom prioritetno dodijeliti volonterskim organizacijama ako su one upisane u jedinstveni nacionalni registar trećeg sektora najmanje šest mjeseci i ako pripadaju mreži udruženja te su ovlaštene u skladu s primjenjivim regionalnim propisom (ako postoji) i pod uvjetom da se tom dodjelom jamči pružanje usluga u sustavu stvarnog doprinosa društvenom cilju i ostvarivanju ciljeva solidarnosti uz uvjete ekonomske isplativosti i primjernosti te poštovanje načela transparentnosti i nediskriminacije, a da se pritom među osobama kojima se mogu dodijeliti ti sporazumi ne predviđaju druge neprofitne organizacije, konkretnije, socijalne zadruge kao neprofitna socijalna poduzeća, uključujući i socijalne zadruge koje članovima provode raspodjelu viškova koje su povezane s djelatnošću od općeg interesa u skladu s člankom 3. stavkom 2.bis Zakonodavne uredbe [br. 112/2017]?”
O prethodnim pitanjima
Svojim pitanjem u predmetu C‑213/21 i svojim pitanjem u predmetu C‑214/21, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita protivi li se članku 10. točki (h) Direktive 2014/24 nacionalni propis kojim se predviđa da se usluge hitnog i iznimno hitnog sanitetskog prijevoza mogu sporazumom prioritetno dodijeliti samo volonterskim organizacijama, a ne socijalnim zadrugama koje svojim članovima mogu raspodijeliti viškove povezane s njihovim aktivnostima.
Valja istaknuti da se člankom 10. točkom (h) Direktive 2014/24 iz njezina područja primjene isključuju ugovori o javnoj nabavi usluga čiji su predmet usluge koje ulaze u CPV oznake navedene u toj odredbi i koje pružaju „neprofitne organizacije ili udruženja”.
Međutim, tom direktivom ne definira se pojam „neprofitnih” organizacija ili udruženja.
U skladu sa zahtjevima kako ujednačene primjene prava Unije tako i načela jednakosti proizlazi da se izrazi odredbe prava Unije, koja ne sadržava nikakvo izravno upućivanje na pravo država članica radi utvrđenja njezina smisla i dosega, moraju u pravilu autonomno i ujednačeno tumačiti u cijeloj Europskoj uniji uzimajući u obzir kontekst odredbe i cilj koji se želi postići propisom o kojem je riječ (vidjeti u tom smislu presudu od 21. ožujka 2019., Falck Rettungsdienste i Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, t.
28.
i navedena sudska praksa).
Kao prvo, pojam „neprofitnih” organizacija ili udruženja definira se kao suprotan „profitnom” udruženju osnovanom radi stjecanja dobiti. U tom se smislu taj pojam čini dovoljno širok da bi obuhvatio organizacije koje se temelje na vlasništvu zaposlenika ili aktivnom sudjelovanju zaposlenika u upravljanju tim organizacijama, poput socijalnih zadruga, pod uvjetom da njihov cilj nije stjecanje dobiti.
Kao drugo, cilj je iznimke predviđene u članku 10. točki (h) Direktive 2014/24, kao što je to navedeno u njezinoj uvodnoj izjavi 28., zadržati posebne karakteristike neprofitnih organizacija ili udruženja, tako da se izbjegne da se na njih primjenjuju postupci utvrđeni u toj direktivi. Bez obzira na to, ta uvodna izjava 28. navodi da tu iznimku ne bi trebalo proširiti izvan strogo nužnog okvira. Stoga se navedeno izuzeće, kao odstupanje od područja primjene navedene direktive, mora tumačiti usko (vidjeti po analogiji presudu od 20. ožujka 2018., Komisija/Austrija (Državna tiskara),
C‑187/16
,
EU:C:2018:194
, t.
77.
).
Iz toga proizlazi da pojam „neprofitnih” organizacija ili udruženja u smislu članka 10. točke (h) Direktive 2014/24 mora biti usko ograničen na organizacije i udruženja koji su posebne prirode, odnosno one koji ne nastoje steći nikakvu dobit i koji ne mogu osigurati dobit, čak ni neizravnu, svojim članovima.
Kao treće, valja podsjetiti na to da je Sud presudio da u taj pojam ulaze organizacije ili udruženja čiji se cilj sastoji od ispunjenja socijalnih zadaća, koji ne obavljaju gospodarsku djelatnost i koji eventualnu dobit ponovno ulažu radi postizanja cilja dotične organizacije ili udruženja (presuda od 21. ožujka 2019., Falck Rettungsdienste i Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, t.
59.
).
Time što zahtijeva da se eventualna dobit ponovno uloži kako bi se postigao cilj dotične organizacije ili udruženja, Sud je, s jedne strane, smatrao da se ta dobit treba koristiti za ostvarenje socijalnih zadaća koje ta organizacija ili to udruženje nastoje postići i, s druge strane, jasno isključio da se navedena dobit može raspodijeliti dioničarima ili članovima navedene organizacije ili navedenog udruženja. Iz toga slijedi da organizacije ili udruženja koji mogu raspodijeliti dobit svojim članovima ne ulaze u područje primjene članka 10. točke (h) Direktive 2014/24.
Uostalom, to je tumačenje potkrijepljeno člankom 77. te direktive u vezi s njezinom uvodnom izjavom 118., kojim se državama članicama dopušta da odrede da javni naručitelji mogu rezervirati pravo sudjelovanja u posebnim postupcima za dodjelu ugovora o javnoj nabavi isključivo za određene usluge organizacijama koje ispunjavaju uvjete navedene u tom članku 77. stavku 2. Među tim uvjetima nalaze se, s jedne strane, navedeni članak 77. stavak 2. točka (b) prema kojem bi se, ako se dobit raspodjeljuje ili preraspodjeljuje, to trebalo temeljiti na načelu sudjelovanja i, s druge strane, u istom članku 77. stavak 2. točka (c) prema kojoj se upravljačke ili vlasničke strukture organizacije koja izvršava ugovor temelje na vlasništvu zaposlenika ili načelima sudjelovanja ili zahtijevaju aktivnog sudjelovanja zaposlenika, korisnika ili zainteresiranih strana.
Tako je zakonodavac Unije predvidio različito postupanje prema, s jedne strane, „neprofitnim” organizacijama ili udruženjima iz članka 10. točke (h) Direktive 2014/24 i, s druge strane, organizacijama iz prethodne točke ove presude. Iz toga slijedi da se organizacije i udruženja iz članka 10. točke (h) te direktive ne mogu izjednačiti s organizacijama koje se temelje na vlasništvu zaposlenika ili aktivnom sudjelovanju u upravljanju organizacijom, poput zadruga, navedenih u uvodnoj izjavi 118. i u članku 77. navedene direktive (vidjeti u tom smislu presudu od 21. ožujka 2019., Falck Rettungsdienste i Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, t.
60.
).
Iz prethodnih razmatranja proizlazi da, ako članovi udruženja ili organizacije mogu steći dobit, čak i neizravnu, povezanu s aktivnostima tog udruženja ili te organizacije, navedeno udruženje ili navedena organizacija ne mogu ulaziti u izuzeće predviđeno člankom 10. točkom (h) Direktive 2014/24.
U konkretnom slučaju i neovisno o analizi nacionalnog propisa i statuta organizacije o kojoj je riječ u glavnom postupku koju treba provesti sud koji je uputio zahtjev, iz tumačenja članka 3. stavka 2.a Zakonodavne uredbe br. 112/2017 u vezi s člankom 34. statuta Italy Emergenza proizlazi da glavna skupština može odlučiti o isplati viškova svakom članu. Međutim, kao što to proizlazi, kako iz odluka kojima se upućuju zahtjevi tako i iz očitovanja nekoliko zainteresiranih osoba, ako su viškovi instrument koji omogućava dodjelu prednosti članovima zadruge, postojanje takve mogućnosti raspodjele „dobiti” morala bi sprečavati kvalifikaciju socijalne zadruge, poput Italy Emergenze, „neprofitnom” organizacijom ili udruženjem u smislu članka 10. točke (h) Direktive 2014/24.
Stoga na postavljena pitanja valja odgovoriti tako da članak 10. točku (h) Direktive 2014/24 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se propisuje da se usluge hitnog i iznimno hitnog sanitetskog prijevoza mogu prioritetno sporazumom dodijeliti samo volonterskim organizacijama, a ne socijalnim zadrugama koje svojim članovima mogu raspodijeliti viškove povezane sa svojim aktivnostima.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (osmo vijeće) odlučuje:

Članak 10. točku (h) Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se propisuje da se usluge hitnog i iznimno hitnog sanitetskog prijevoza mogu prioritetno sporazumom dodijeliti samo volonterskim organizacijama, a ne socijalnim zadrugama koje svojim članovima mogu raspodijeliti viškove povezane sa svojim aktivnostima.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: talijanski