CELEX: 62020CJ0533
Řízení o předběžné otázce
Ochrana spotřebitelů
Nařízení (EU) č. 1169/2011
Poskytování informací o potravinách spotřebitelům
Označování
Povinné údaje
Seznam složek
Specifický název těchto složek
Přidání vitaminu do potraviny
Povinnost uvádět specifický název tohoto vitaminu
Neexistence povinnosti uvádět použitou formu vitaminu

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (
Úř. věst. 2011, L 304, s. 18
).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi Somogy Megyei Kormányhivatal (správní úřad v župě Somogy, Maďarsko) a společností Upfield Hungary Kft ve věci rozhodnutí, kterým tento úřad nařídil společnosti Upfield Hungary, aby změnila označení výrobku, který uvádí na trh v Maďarsku.
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení č. 1169/2011
Článek 1 nařízení č. 1169/2011, nadepsaný „Předmět a oblast působnosti“, v odstavci 1 stanoví:
„Toto nařízení stanoví základ pro zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitelů v souvislosti s informacemi o potravinách s přihlédnutím k rozdílům ve vnímání spotřebitelů a jejich informačních potřebách při současném zajištění plynulého fungování vnitřního trhu.“
Článek 2 odst. 2 písm. f), n), o) a s) tohoto nařízení upřesňuje, že pro účely tohoto nařízení se pojem „složka“, slovní spojení „zákonný název“, slovní spojení „vžitý název“ a pojem „živiny“ rozumí v následujícím významu:
„f)
‚složkou‘ jakákoli látka nebo produkt, včetně aromat, potravinářských přídatných látek a potravinářských enzymů, a jakákoli součást směsné složky, která je použita při výrobě nebo přípravě potraviny a je v konečném výrobku stále přítomna, i když případně ve změněné formě; […]
[…]
n)
‚zákonným názvem‘ název potraviny stanovený v předpisech Unie, které se na ni vztahují, nebo při neexistenci těchto předpisů Unie název uvedený v právních a správních předpisech platných v členském státě, kde se daná potravina prodává konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování;
o)
‚vžitým názvem‘ název, který je v členském státě, kde se daná potravina prodává, přijat spotřebiteli jako název potraviny, aniž by potřeboval další vysvětlení;
[…]
s)
‚živinami‘ bílkoviny, sacharidy, tuky, vláknina, sodík, vitamíny a minerální látky uvedené v části A bodě 1 přílohy XIII tohoto nařízení a látky, které náleží do těchto kategorií nebo jsou složkami některé z nich“.
Článek 3 uvedeného nařízení, nadepsaný „Obecné cíle“, v odstavci 1 stanoví:
„Poskytování informací o potravinách usiluje o vysokou úroveň ochrany zdraví a zájmů spotřebitelů poskytnutím základu, který konečnému spotřebiteli umožní informovaný výběr potravin a jejich bezpečné použití, se zvláštním ohledem na zdravotní, hospodářská, environmentální, sociální a etická hlediska.“
Článek 7 téhož nařízení, nadepsaný „Uvádění nezavádějících informací“, v odstavci 2 zejména stanoví:
„Informace o potravině musí být přesné, jasné a spotřebitelům snadno srozumitelné.“
Článek 9 nařízení č. 1169/2011, nadepsaný „Seznam povinných údajů“, v odstavci 1 stanoví:
„V souladu s články 10 až 35 a s výhradou odchylek obsažených v této kapitole se povinně uvádějí tyto údaje:
[…]
b)
seznam složek;
[…]
l)
výživové údaje.“
Článek 17 tohoto nařízení, nadepsaný „Název potraviny“, v odstavci 1 stanoví:
„Názvem potraviny je její zákonný název. Pokud takový název neexistuje, je názvem potraviny její vžitý název a v případě, že neexistuje nebo se nepoužívá, uvede se popisný název dané potraviny.“
Článek 18 uvedeného nařízení, nadepsaný „Seznam složek“, v odstavcích 1 a 2 upřesňuje:
„1.   Seznam složek se nadepíše nebo uvede patřičným nadpisem obsahujícím slovo ‚složení‛. Seznam složek obsahuje všechny složky potraviny seřazené sestupně podle hmotnosti, stanovené v okamžiku jejich použití při výrobě potraviny.
2.   Složky se označují svým specifickým názvem, popřípadě podle pravidel stanovených v článku 17 […]“
Článek 30 téhož nařízení, který se týká obsahu výživových údajů podle čl. 9 odst. 1 písm. l) tohoto nařízení, v odstavcích 1 a 2 stanoví:
„1.   Povinné výživové údaje obsahují informace:
a)
o energetické hodnotě a
b)
o množství tuků, nasycených mastných kyselin, sacharidů, cukrů, bílkovin a soli.
[…]
2.   Obsah povinných výživových údajů podle odstavce 1 je možné doplnit o uvedení množství jedné nebo více z těchto živin:
[…]
f)
veškeré vitaminy nebo minerální látky uvedené na seznamu v bodě 1 části A přílohy XIII, které jsou přítomné ve významných množstvích vymezených v bodě 2 části A přílohy XIII.“
Příloha XIII nařízení č. 1169/2011, nadepsaná „Referenční hodnoty příjmu“, obsahuje část A týkající se denních referenčních hodnot příjmů vitaminů a minerálních látek u dospělých osob, jejíž bod 1 obsahuje výčet vitaminů a minerálních látek, které mohou být uváděny a jejich referenční výživové hodnoty. Mezi tyto vitaminy patří vitamin A a vitamin D.
Nařízení č. 1925/2006
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006 ze dne 20. prosince 2006 o přidávání vitaminů, minerálních látek a některých dalších látek do potravin (
Úř. věst. 2006, L 404, s. 26
), ve znění nařízení č. 1169/2011 (dále jen „nařízení č. 1925/2006), obsahuje článek 3, nadepsaný „Požadavky na přidávání vitaminů a minerálních látek“, jehož odstavec 1 stanoví, že „[d]o potravin smějí být při dodržení pravidel stanovených v tomto nařízení přidávány pouze vitaminy nebo minerální látky uvedené v seznamu obsaženém v příloze I ve formách uvedených v seznamu obsaženém příloze II“.
Článek 7 tohoto nařízení, nadepsaný „Označování, obchodní úprava a reklama“, v odstavci 3 stanoví:
„Výživové označování výrobků, do kterých byly přidány vitaminy a minerální látky a na něž se vztahuje toto nařízení, je povinné. Poskytované údaje musí obsahovat informace podle čl. 30 odst. 1 nařízení [č. 1169/2011] a celkové množství obsažených vitaminů a minerálních látek v okamžiku jejich přidání do potraviny.“
Příloha I uvedeného nařízení, nadepsaná „Vitaminy a minerální látky, které mohou být přidávány do potravin“, odkazuje zejména na vitamin A a vitamin D.
Příloha II téhož nařízení zahrnuje mezi formy vitaminů a minerálních látek, které mohou být přidávány do potravin pod názvem „Vitamin A“, čtyři formy vitaminů, a sice retinol, retinyl-acetát, retinyl-palmitát a β-karoten. Pod názvem „Vitamin D“ obsahuje rovněž dvě formy vitaminů, a sice cholekalciferol a ergokalciferol.
Maďarské právo
Podle § 10 odst. 1 az élelmiszerláncról és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény (zákon XLVI z roku 2008 o potravinovém řetězci a správním dohledu nad ním) mohou být potraviny uvedeny na trh pouze v případě, že jejich označení obsahuje v maďarském jazyce ve formě srozumitelné pro každou osobu jasné a čitelné informace stanovené v právních předpisech přijatých k provedení tohoto zákona a v právních aktech přímo použitelných v Unii.
Spor v původním řízení a předběžná otázka
Společnost Upfield Hungary uvádí v Maďarsku na trh výrobek nazvaný „Flóra ProActiv, margarín s obsahem tuku 35 % a přidanými rostlinnými steroly“. Označení tohoto výrobku obsahuje zejména údaj „Vitaminy (A, D)“.
Správní úřad v župě Somogy, který je pověřen zejména dohledem nad dodržováním právních předpisů použitelných v oblasti ochrany spotřebitelů, měl za to, že tento údaj není v souladu s ustanoveními nařízení č. 1169/2011 z důvodu, že tato ustanovení stanoví obecnou povinnost uvádět na označení potravin specifický název jednotlivých složek, které jsou obsaženy v jejich složení, a ve zvláštním případě, kdy jsou těmito složkami vitaminy, formy vitaminů, které obsahují. Proto přijal rozhodnutí nařizující společnosti Upfield Hungary, aby změnila označení dotčeného výrobku.
Vzhledem k tomu, že tato společnost podala proti tomuto rozhodnutí žalobu, příslušný soud toto rozhodnutí zrušil na základě dvou souborů poznatků. Zaprvé měl v podstatě za to, že nařízení č. 1169/2011 nedefinuje, co je třeba obecně považovat za „specifický název“ složek, které jsou obsaženy ve složení potravin. Zadruhé uvedl, že nařízení č. 1925/2006 neupravuje ani název vitaminů, minerálních látek a jiných látek, na které odkazuje, přičemž v jeho příloze II je mimo jiné uveden výčet různých forem vitaminu A a vitaminu D, které mohou být přidávány do potravin. S ohledem na tyto poznatky dospěl tento soud k závěru, že žádné z obou dotčených nařízení ani žádné jiné ustanovení unijního práva nebrání tomu, aby byly pro účely označení potraviny použity názvy „Vitamin A“ a „Vitamin D“.
Správní úřad v župě Somogy následně podal kasační opravný prostředek ke Kúria (Nejvyšší soud, Maďarsko), na jehož podporu tvrdí zaprvé, že nařízení č. 1169/2011 obecně ukládá povinnost uvádět na označení potravin údaj o specifickém názvu každé ze složek, které jsou obsaženy v jejich složení, a zadruhé, že pokud jde konkrétně o takové složky, jako jsou vitaminy A a D, odpovídá tento specifický název formě vitaminu, která byla přidána do dané potraviny, přičemž tato forma vitaminu musí být sama o sobě nutně součástí těch forem vitaminů, jejichž použití je povoleno na základě přílohy II nařízení č. 1925/2006.
Předkládající soud má za to, že tato argumentace vyvolává otázku, jak má být pojem „specifický název“ uvedený v čl. 18 odst. 2 nařízení č. 1169/2011 chápán v případě takových složek, jako jsou vitaminy. Vzhledem k tomu, že postoj vnitrostátních soudů není v tomto ohledu jednotný, považuje za nezbytné obrátit se v tomto ohledu na Soudní dvůr.
Za těchto podmínek se Kúria (Nejvyšší soud) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Musí být ustanovení nařízení [č. 1169/2011], konkrétně jeho čl. 18 odst. 2, být vykládána v tom smyslu, že pokud jsou do potravin přidány vitaminy, seznam složek potravin musí kromě údaje o názvu vitaminů obsahovat i údaj o formách vitaminů, které mohou být přidány do potravin?“
K předběžné otázce
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda musí být nařízení č. 1169/2011 vykládáno zejména s ohledem na jeho čl. 18 odst. 2 v tom smyslu, že v případě, že byl vitamin přidán do potraviny, musí seznam složek této potraviny obsahovat vedle uvedení názvu tohoto vitaminu také údaj o názvu použité formy vitaminu.
Na úvod je v tomto ohledu třeba poznamenat, že nařízení č. 1169/2011 rozlišuje pojmy „složka“ a „živiny“.
Článek 2 odst. 2 písm. f) tohoto nařízení totiž upřesňuje, že pojmem „složka“ se rozumí „jakákoli látka nebo produkt, včetně aromat, potravinářských přídatných látek a potravinářských enzymů, a jakákoli součást směsné složky, která je použita při výrobě nebo přípravě potraviny a je v konečném výrobku stále přítomna, i když případně ve změněné formě“.
Současně čl. 2 odst. 2 písm. s) uvedeného nařízení stanoví, že pojem „živiny“ zahrnuje „bílkoviny, sacharidy, tuky, vláknina[y], sodík, vitamíny a minerální látky uvedené v části A bodě 1 přílohy XIII“ téhož nařízení.
Dále čl. 9 odst. 1 písm. b) a l) nařízení č. 1169/2011 stanoví, že složky a živiny, které jsou přítomny v potravinách, jež jsou vyráběny nebo uváděny na trh v Evropské unii, jsou na nich povinně uváděny ve dvou odlišných kategoriích, a sice uvádí se „seznam složek“ a „výživové údaje“.
První z těchto dvou povinných údajů musí podle čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení obsahovat všechny složky, které jsou přítomny v dotyčné potravině.
Druhý z uvedených povinných údajů musí v souladu s čl. 30 odst. 1 téhož nařízení obsahovat informace o energetické hodnotě a o množství tuků, nasycených mastných kyselin, sacharidů, cukrů, bílkovin a soli, které jsou přítomny v dané potravině. Kromě toho může být tento údaj podle odstavce 2 uvedeného článku doplněn zejména o uvedení vitaminů, které jsou v této potravině přítomny ve významném množství.
Z toho vyplývá, že vitaminy jsou nařízením č. 1169/2011 v zásadě kvalifikovány jako živiny, a lze je tedy uvést ve výživových údajích uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. l) a v článku 30 tohoto nařízení, pokud jsou v potravině přítomny ve významném množství, avšak tento údaj není povinný.
Je však třeba upřesnit, jak uvedla generální advokátka v bodech 32 až 34 svého stanoviska, že tato kvalifikace neznamená, že vitaminy nemohou zároveň představovat složky ve smyslu nařízení č. 1169/2011.
Naopak pojem „složka“ zahrnuje, jak vyplývá z bodu 25 tohoto rozsudku, jakýkoliv produkt, látku nebo součást, která byla „použita“ při výrobě nebo přípravě potraviny a je v konečném výrobku „stále přítomna“, což může být případ vitaminu.
Z toho vyplývá, že v případě, že je vitamin přidán do potraviny, musí být povinně uveden v seznamu stanoveném v čl. 9 odst. 1 písm. b) a článku 18 nařízení č. 1169/2011. Naproti tomu nemusí být nutně uveden a kvantifikován ve výživových údajích ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. l) a článku 30 tohoto nařízení.
Pokud jde o otázku, pod jakým názvem musí být takový vitamin zahrnut do seznamu složek, který musí být uveden na dotyčné potravině, je třeba poznamenat, že podle čl. 18 odst. 2 nařízení č. 1169/2011 musí být složky, které jsou přítomny v potravině označeny svým specifickým názvem, popřípadě podle pravidel stanovených v článku 17 tohoto nařízení.
V tomto ohledu je třeba uvést, že článek 17 nařízení č. 1169/2011 v odstavci 1 stanoví, že názvem složek se má chápat buď zákonný název dotyčné složky, nebo v případě neexistence zákonného názvu vžitý název této složky a v případě, že vžitý název neexistuje nebo se nepoužívá, popisný název.
Ani odkaz na „specifický název“ uvedený v čl. 18 odst. 2 nařízení č. 1169/2011, ani odkazy na „zákonný název“, „vžitý název“ a na „popisný název“ uvedený v čl. 17 odst. 1 tohoto nařízení přitom samy o sobě a při neexistenci doplňujících textových upřesnění neumožňují určit název, pod nímž musí být vitamin, který byl přidán do potraviny vyrobené nebo uváděné na trh v Unii, označen na seznamu složek této potraviny.
Za těchto okolností je třeba v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora vykládat tato ustanovení nejen s ohledem na jeho znění, ale rovněž s ohledem na jejich kontext, jakož i cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí (rozsudky ze dne 7. června 2005, VEMW a další,
C‑17/03
,
EU:C:2005:362
, bod
, a ze dne 21. ledna 2021, Německo v. Esso Raffinage,
C‑471/18 P
,
EU:C:2021:48
, bod
).
Pokud jde v první řadě o kontext předmětných ustanovení, je třeba v tomto ohledu v první řadě poznamenat, že zaprvé čl. 2 odst. 2 nařízení č. 1169/2011 definuje pod písmeny n) a o) slovní spojení „zákonný název“ a „vžitý název“, přičemž upřesňuje, že tato ustanovení odkazují, resp. první z nich na „název potraviny stanovený v předpisech Unie, které se na ni vztahují, nebo při neexistenci těchto předpisů Unie název uvedený v právních a správních předpisech platných v členském státě, kde se daná potravina prodává“ a druhé z nich na „název, který je v členském státě, kde se daná potravina prodává, přijat spotřebiteli jako název potraviny, aniž by potřeboval další vysvětlení“.
Zadruhé toto nařízení odkazuje ve svém čl. 30 odst. 2 písm. f) a bodě 1 části A přílohy XIII na vitaminy, které mohou být uvedeny a kvantifikovány ve výživových údajích stanovených v jeho čl. 9 odst. 1 písm. l) v případě, že jsou přítomné ve významných množstvích v potravině vyrobené nebo uvedené na trh v Unii. Jak přitom zdůraznila generální advokátka v bodě 47 svého stanoviska, bod 1 části A této přílohy XIII obsahuje výčet dotčených vitaminů s označením takovými názvy, jako je „Vitamin A“, „Vitamin D“ nebo také „Vitamin E“, avšak uvedené ustanovení nestanovuje, že tyto názvy představují právní název podle unijního práva.
Zatřetí ani tato ustanovení ani žádné jiné ustanovení nařízení č. 1169/2011 neodkazují na tyto vitaminy pod jinými názvy.
Začtvrté nařízení č. 1925/2006, které sbližuje vnitrostátní předpisy týkající se přidávání vitaminů, minerálních látek a některých dalších látek do potravin, v čl. 3 odst. 1 stanoví, že „[d]o potravin smějí být […] přidávány pouze vitaminy nebo minerální látky uvedené v seznamu obsaženém v příloze I ve formách uvedených v seznamu obsaženém příloze II“. Jak vyplývá z první z těchto dvou příloh, dotčené názvy jednotlivých vitaminů odpovídají názvům uvedeným v bodě 1 části A přílohy XIII nařízení č. 1169/2011, jak byly připomenuty v bodě 39 tohoto rozsudku, přičemž je třeba poznamenat, že do potravin vyráběných nebo uváděných na trh v Unii mohou být přidávány pouze formy vitaminů výslovně uvedené ve druhé z uvedených příloh.
Zapáté nicméně cílem nařízení č. 1925/2006 není upravit výživové označení nebo obecně informování spotřebitelů o přítomnosti vitaminů v těchto potravinách; taková otázka je naopak nadále výlučně upravena, jak jasně vyplývá z čl. 7 odst. 3 tohoto nařízení a jak uvedla generální advokátka v bodě 45 svého stanoviska, nařízením č. 1169/2011. Formy vitaminů vyjmenované v příloze II nařízení č. 1925/2006 nemohou být tudíž považovány za názvy doplňující názvy uvedené v bodě 39 tohoto rozsudku, a to tím spíše, že tato příloha upřesňuje, že se jedná výlučně o jednotlivé „formy“ každého z dotyčných vitaminů.
Ze všech výše uvedených ustanovení tedy vyplývá, že právě pod názvy „Vitamin A“, „Vitamin D“ nebo také „Vitamin E“ jsou vitaminy, které se nacházejí ve významném množství v potravinách vyráběných nebo uváděných na trh v Unii, nařízením č. 1169/2011 označeny pro účely jejich uvedení ve výživových údajích podle čl. 9 odst. 1 písm. l), článku 30 a příloze XIII tohoto nařízení.
Pro účely zajištění soudržného výkladu a použití jednotlivých ustanovení tohoto nařízení je třeba mít za to, že právě pod stejnými názvy by měly být tyto vitaminy označeny také pro účely jejich uvedení v seznamu složek stanoveném v čl. 9 odst. 1 písm. b) a článku 18 uvedeného nařízení.
V druhé řadě je třeba poznamenat, že cílem nařízení č. 1169/2011 je, jak vyplývá z jeho čl. 1 odst. 1 ve spojení s jeho čl. 3 odst. 1, zejména zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů v souvislosti s informacemi o potravinách, s přihlédnutím k rozdílům v jejich vnímání tím, že se jim poskytne základ, který jim umožní provést informovaný výběr potravin (v tom smyslu viz rozsudek ze dne 13. ledna 2022, Tesco Stores ČR,
C‑881/19
,
EU:C:2022:15
, body
a
a citovaná judikatura).
Tento cíl se odráží zejména v požadavku uvedeném v čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení, podle kterého musí být spotřebitelům poskytované informace o potravinách, které jsou v Unii vyráběny nebo uváděny na trh, přesné, jasné a snadno srozumitelné.
Tento požadavek musí být posuzován nejen s přihlédnutím k možným rozdílům ve vnímání spotřebitelů, jak je uvedeno v bodě 45 tohoto rozsudku, ale také s přihlédnutím k odkazu na průměrného, běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného spotřebitele, jak vyplývá z ustálené judikatury Soudního dvora (rozsudky ze dne 16. července 1998, Gut Springenheide a Tusky,
C‑210/96
,
EU:C:1998:369
, bod
, a ze dne 10. září 2009, Severi,
C‑446/07
,
EU:C:2009:530
, bod
).
Uvedený cíl a uvedený požadavek přitom potvrzují výklad uvedený v bodě 44 tohoto rozsudku. Označení vitaminů soudržným a výlučným způsobem pod názvy jako „Vitamin A“ nebo „Vitamin D“ ve výživových údajích a seznamu složek stanovených nařízením č. 1169/2011 může totiž zajistit přesnou, jasnou a snadno srozumitelnou informaci pro průměrného, běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného spotřebitele.
Naopak používání těchto jediných názvů ve výživových údajích za současného připojení relevantních forem vitaminů, uvedených v příloze II nařízení č. 1925/2006, jako jsou „retinyl-acetát“ nebo „cholekalciferol“, k těmto názvům pro účely jejich zařazení do seznamu složek, by mohlo s ohledem na skutečnost, že povaha většiny těchto forem vitaminů je pro širší veřejnost relativně nesrozumitelná a méně známá, vyvolat riziko, že by se taková informace stala pro průměrného spotřebitele složitější, techničtější, a v důsledku toho méně jasná, a nikoliv snadno srozumitelná.
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že nařízení č. 1169/2011 musí být s ohledem zejména na jeho čl. 18 odst. 2 vykládáno v tom smyslu, že v případě, že byl do potraviny přidán vitamin, nemusí seznam složek této potraviny vedle uvedení názvu tohoto vitaminu obsahovat údaj o formě vitaminu, která byla použita.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl takto:

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 musí být s přihlédnutím zejména k jeho čl. 18 odst. 2 vykládána v tom smyslu, že v případě, že byl do potraviny přidán vitamin, nemusí seznam složek této potraviny vedle uvedení názvu tohoto vitaminu obsahovat údaj o formě vitaminu, která byla použita.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: maďarština.