CELEX: 62021CJ0580
Řízení o předběžné otázce
Životní prostředí
Směrnice 2009/28/ES
Podpora energie z obnovitelných zdrojů energie
Článek 16 odst. 2 písm. c)
Přístup k přenosovým a distribučním soustavám
Přednostní přístup přiznaný elektřině vyrobené z obnovitelných zdrojů energie
Výroba z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (
Úř. věst. 2009, L 140, s. 16
), ve spojení s čl. 2 písm. a) a e) této směrnice, jakož i čl. 5 odst. 3 druhým pododstavcem uvedené směrnice.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností EEW Energy from Waste Großräschen GmbH (dále jen „EEW“) a společností MNG Mitteldeutsche Netzgesellschaft Strom GmbH (dále jen „MNG Strom“) ve věci ztráty, kterou utrpěla společnost EEW v důsledku opakovaných žádostí společnosti MNG Strom týkajících se přístupu k soustavám v souvislosti s elektřinou vyrobenou společností EEW.
Právní rámec
Unijní právo
Směrnice 2001/77/ES
Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou (
Úř. věst. 2001, L 283, s. 33
; Zvl. vyd. 12/02, s. 121) stanovil:
„Pro účely této směrnice se používají tyto definice:
[…]
c)
‚elektřinou vyrobenou z obnovitelných zdrojů energie‘ se rozumí elektřina vyrobená v zařízeních, která využívají pouze obnovitelné zdroje energie, a část elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie v hybridních zařízeních, která využívají i konvenční zdroje energie, a to včetně obnovitelné elektrické energie používané k doplnění akumulačních systémů, ale s výjimkou elektřiny vyrobené jako výsledek těchto akumulačních systémů“.
Směrnice 2009/28
Body 11, 60 a 61 odůvodnění směrnice 2009/28, před svým zrušením směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2001 ze dne 11. prosince 2018 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (
Úř. věst. 2018, L 328, s. 82
), zněly takto:
„(11)
Je třeba stanovit transparentní a jednoznačná pravidla pro výpočet podílu energie z obnovitelných zdrojů a pro definici těchto zdrojů. […]
[…]
(60)
Pro integraci obnovitelných zdrojů energie do vnitřního trhu s elektřinou má velký význam přednostní přístup a zaručený přístup pro elektřinu z obnovitelných zdrojů energie v souladu s čl. 11 odst. 2 a na základě dalšího rozvoje čl. 11 odst. 3 [směrnice 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (
Úř. věst. 2003, L 176, s. 37
, Zvl. vyd. 12/02, s. 211)]. Požadavky týkající se zachování spolehlivosti a bezpečnosti distribuční soustavy a dispečinku se mohou lišit v závislosti na charakteru vnitrostátní distribuční soustavy a jejího bezpečného provozu. Přednostní přístup k distribuční soustavě zajišťuje připojeným výrobcům elektřiny z obnovitelných zdrojů energie, že ji budou moci v souladu s pravidly pro připojení prodávat a přenášet kdykoliv, kdy bude zdroj k dispozici. V případě, že je elektřina z obnovitelných zdrojů energie integrována do krátkodobých trhů, zaručený přístup zajišťuje, že veškerá prodaná a podporovaná elektřina získá přístup k distribuční soustavě, což umožní využívat maximální množství elektřiny z obnovitelných zdrojů energie ze zařízení připojených do sítě. Neznamená to však, že členské státy mají povinnost podporovat nebo nařizovat odkup energie z obnovitelných zdrojů. V jiných systémech je pro elektřinu z obnovitelných zdrojů energie stanovena pevná cena, obvykle ve spojení s povinností provozovatele soustavy tuto elektřinu odkoupit. V tomto případě je přednostní přístup již poskytnut.
(61)
Za určitých okolností není možné zajistit úplný přenos a distribuci elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie, aniž by byla dotčena spolehlivost a bezpečnost distribuční soustavy. Za těchto okolností lze daným výrobcům poskytnout finanční vyrovnání. Cíle této směrnice nicméně vyžadují trvalý nárůst přenosu a distribuce elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie, aniž by byla narušena spolehlivost a bezpečnost distribuční soustavy. Členské státy by měly za tímto účelem přijmout vhodná opatření, která by umožnila větší prosazení se elektřiny z obnovitelných zdrojů energie, a to mimo jiné zohledněním specifičností nestálých zdrojů a zdrojů, u nichž zatím není možné vyrobenou energii skladovat. V rozsahu nutném pro dosažení cílů této směrnice je třeba co nejdříve povolit připojení nových zařízení vyrábějících elektřinu z obnovitelných zdrojů. V zájmu urychlení postupů pro připojení k distribuční soustavě mohou členské státy novým zařízením vyrábějícím elektřinu z obnovitelných zdrojů energie poskytnout přednostní nebo vyhrazené připojení.“
Článek 1 směrnice 2009/28, nadepsaný „Předmět a oblast působnosti“, stanovil:
„Tato směrnice stanoví společný rámec pro podporu energie z obnovitelných zdrojů. Stanoví závazné národní cíle, pokud jde o celkový podíl energie z obnovitelných zdrojů na hrubé konečné spotřebě energie a podíl energie z obnovitelných zdrojů v dopravě. Směrnice stanoví pravidla týkající se statistických převodů mezi členskými státy, společných projektů členských států a členských států a třetích zemí, záruk původu, správních postupů, informování a vzdělávání a přístupu energie z obnovitelných zdrojů k distribuční soustavě. […]“
Článek 2 této směrnice zněl takto:
„Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené ve směrnici [2003/54].
Rovněž se použijí tyto definice:
a)
‚energií z obnovitelných zdrojů‘ se rozumí energie z obnovitelných nefosilních zdrojů, totiž energie větrná, solární, aerotermální, geotermální, hydrotermální a energie z oceánů, vodní energie, energie z biomasy, ze skládkového plynu, z kalového plynu z čistíren odpadních vod a z bioplynů;
[…]
e)
‚biomasou‘ se rozumí biologicky rozložitelná část produktů, odpadů a zbytků biologického původu ze zemědělství (včetně rostlinných a živočišných látek), z lesnictví a souvisejících průmyslových odvětví včetně rybolovu a akvakultury, jakož i biologicky rozložitelná část průmyslových a komunálních odpadů;
[…]
j)
‚zárukou původu‘ se rozumí elektronický dokument, jehož jediným úkolem je poskytnout konečnému spotřebiteli doklad o tom, že daný podíl či dané množství energie byly vyrobeny z obnovitelných zdrojů, jak stanoví čl. 3 odst. 6 směrnice [2003/54];
[…]“
Článek 5 odst. 1 a 3 uvedené směrnice zněl takto:
„1.   Hrubá konečná spotřeba energie z obnovitelných zdrojů se v jednotlivých členských státech vypočte jako součet:
a)
hrubé konečné spotřeby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie;
[…]
3.   Pro účely odst. 1 písm. a) se hrubá konečná spotřeba elektřiny z obnovitelných zdrojů energie vypočte jako množství elektřiny vyrobené v členském státě z obnovitelných zdrojů energie, kromě výroby elektřiny v přečerpávacích elektrárnách z přečerpané vody.
V hybridních zařízeních využívajících obnovitelné a konvenční zdroje se zohlední pouze část elektřiny vyrobená z obnovitelných zdrojů energie. Pro účely tohoto výpočtu se přínos každého zdroje energie vypočte na základě jeho energetického obsahu.
Elektřina vyrobená z vodní a větrné energie se zohlední v souladu s normalizačními pravidly uvedenými v příloze II.“
Článek 15 odst. 1 téže směrnice stanovil:
„Členské státy zajistí, aby pro účely poskytnutí dokladu konečnému spotřebiteli o podílu nebo množství energie z obnovitelných zdrojů na skladbě zdrojů energie dodavatele podle čl. 3 odst. 6 směrnice 2003/54/ES, mohl být původ elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie zaručen ve smyslu této směrnice, a to v souladu s objektivními, transparentními a nediskriminačními kritérii.“
Článek 16 odst. 1 a 2 směrnice 2009/28 zněl takto:
„1.   Členské státy učiní potřebné kroky k rozvoji rozvodné a distribuční infrastruktury, inteligentních sítí, skladovacích kapacit a elektrické soustavy tak, aby se umožnilo bezpečné provozování elektrické soustavy, neboť napomáhá dalšímu rozvoji výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie, včetně propojovacího vedení mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi. Členské státy rovněž učiní potřebné kroky pro urychlení schvalovacích postupů pro infrastrukturu distribuční soustavy a pro koordinaci schvalování infrastruktury distribuční soustavy se správními a plánovacími postupy.
2.   V souladu s požadavky na zachování spolehlivosti a bezpečnosti distribuční soustavy, jež se zakládají na transparentních a nediskriminačních kritériích stanovených příslušnými vnitrostátními orgány:
a)
členské státy zajistí, aby provozovatelé přenosových soustav a provozovatelé distribučních soustav zaručili na svém území přenos a distribuci elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie;
b)
členské státy zajistí rovněž přednostní nebo zaručený přístup elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie k distribuční soustavě;
c)
členské státy zajistí, aby provozovatelé přenosových soustav dávali při spouštění zařízení na výrobu elektřiny přednost výrobním zařízením využívajícím obnovitelné zdroje energie, pokud to bezpečné provozování vnitrostátní elektrické soustavy umožňuje, a aby se tak dělo na základě transparentních a nediskriminačních kritérií. Členské státy zajistí, aby byla přijata náležitá provozní opatření týkající se distribuční soustavy a trhu, s cílem minimalizovat omezení distribuce elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů. V případě, kdy jsou z důvodu zajištění bezpečnosti vnitrostátní elektrické soustavy a zabezpečení dodávek energie přijata významná opatření k omezení distribuce energie z obnovitelných zdrojů, členské státy zajistí, aby odpovědní provozovatelé soustavy uvědomili o těchto opatřeních příslušný regulační orgán a uvedli, jaká hodlají přijmout nápravná opatření, aby se předešlo nepřiměřeným omezením.“
Německé právo
Ustanovení § 3 Erneuerbare-Energien-Gesetz (zákon o obnovitelných zdrojích energie) ze dne 25. října 2008 (BGBl. 2011 I, s. 1634), nadepsané „Definice“, ve znění platném od 1. ledna 2012 do 31. července 2014 (dále jen „EEG z roku 2012“), stanovilo:
„Pro účely tohoto zákona se rozumí
1)
‚zařízením‘ každé zařízení pro výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů […]
3)
‚energiemi z obnovitelných zdrojů‘ […] energie z biomasy […], jakož i z biologicky rozložitelné části komunálního a průmyslového odpadu
[…]“
Ustanovení § 11 EEG z roku 2012, nadepsané „Řízení dodávky elektřiny do sítě“, v odstavci 1 stanovilo:
„Provozovatelé soustav jsou […] ve výjimečných případech oprávněni regulovat zařízení, která jsou přímo nebo nepřímo připojena k jejich soustavě, […] pokud:
1)
by jinak v dané oblasti sítě včetně jejích předcházejících částí došlo k přetížení sítě,
2)
je zachováno upřednostnění elektřiny z obnovitelných zdrojů energie […], pokud není nutné, aby byla v síti za účelem zajištění bezpečnosti a spolehlivosti sytému dodávek elektřiny ponechána jiná zařízení pro výrobu elektřiny, […]
[…]“
Ustanovení § 12 EEG z roku 2012, nadepsané „Ustanovení o odstranění tvrdosti“, v odstavci 1 stanovilo:
„Dojde-li z důvodu přetížení sítě ve smyslu § 11 odst. 1 ke snížení dodávky elektřiny ze zařízení pro výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie, musí být dotčeným provozovatelům poskytnuto odškodnění za 95 % ušlých příjmů navýšených o dodatečně vzniklé náklady a snížených o ušetřené náklady. […]“
Z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce vyplývá, že tato ustanovení EEG z roku 2012 v podstatě odpovídají ustanovením tří verzí EEG postupně použitelných na spor v původním řízení.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
EEW provozuje v Großräschenu (Německo) zařízení na energetické využití odpadů spalováním, které jí umožňuje vyrábět elektřinu a teplo. Část těchto odpadů, tvořená biologicky rozložitelným odpadem, se zpracovává spalováním spolu s jinými druhy odpadu. Podíl biologicky rozložitelného odpadu je proměnlivý a může představovat až 50 % celkového objemu odpadů. Část elektřiny vyrobené tímto zařízením je dodávána do soustavy provozované společností MNG Strom, s níž má společnost EEW uzavřenou smlouvu o připojení a odběru elektřiny do sítě.
V letech 2011 až 2016 společnost MNG Strom v rámci řízení bezpečnosti sítě a případně po konzultaci se společností 50 Hertz Transmission GmbH jakožto provozovatelem přenosové soustavy opakovaně žádala, aby společnost EEW dočasně snížila dodávky do příslušných sítí z důvodu problémů s přetížením. Společnost EEW proto podala proti společnosti MNG Strom odvolání, kterým se domáhala zaplacení částky 2,24 milionu eur z titulu náhrady škody, zejména na základě § 12 EEG z roku 2012.
Odvolací soud zamítl odvolání společnosti EEW s odůvodněním, že elektřina vyráběná v zařízení společnosti EEW nepochází výhradně z obnovitelných zdrojů energie, takže toto zařízení nemůže být kvalifikováno jako „zařízení pro výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie“ ve smyslu použitelných vnitrostátních ustanovení.
Společnost EEW podala proti tomuto rozhodnutí opravný prostředek „Revision“ k Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr, Německo), který je předkládajícím soudem.
Podle tohoto soudu závisí výsledek tohoto opravného prostředku na odpovědi na otázku, zda zařízení společnosti EEW představuje „zařízení pro výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie“ ve smyslu § 12 EEG z roku 2012, vykládaného ve světle čl. 2 písm. c) směrnice 2001/77 a ustanovení směrnice 2009/28, zejména jejího čl. 16 odst. 2 písm. c).
Za těchto podmínek se Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 ve spojení s čl. 2 písm. a) a e) této směrnice vykládán v tom smyslu, že je třeba při distribuci elektřiny do sítě upřednostňovat i taková výrobní zařízení, ve kterých je elektřina vyráběna metodou energetického využití směsného odpadu spalováním, přičemž daný odpad obsahuje proměnlivou část biologicky rozložitelného průmyslového a komunálního odpadu?
2)
V případě kladné odpovědi na první otázku: Je upřednostnění při distribuci elektřiny podle čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 závislé na výši podílu biologicky rozložitelného odpadu použitého při výrobě elektřiny způsobem uvedeným v první otázce?
3)
V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Existuje určitá hranice relevantnosti části biologicky rozložitelného odpadu, při jejímž nedosažení je vyloučeno, aby se na vyrobenou elektřinu použila pravidla vztahující se na elektřinu z obnovitelných zdrojů energie?
4)
V případě kladné odpovědi na třetí otázku: Jaké části biologicky rozložitelného odpadu tato hranice odpovídá nebo jak je třeba ji stanovit?
5)
V případě kladné odpovědi na první a druhou otázku: Lze při uplatňování pravidel vztahujících se na elektřinu z obnovitelných zdrojů energie na elektřinu, která byla pouze částečně vyrobena z biologicky rozložitelného odpadu, použít právní úvahu, na které je založen čl. 5 odst. 3 druhý pododstavec směrnice 2009/28, takovým způsobem, že se tato pravidla použijí pouze na část elektřiny vyrobenou z obnovitelných zdrojů energie a tato část se vypočítá na základě energetického obsahu každého zdroje energie?“
K předběžným otázkám
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 vykládán v tom smyslu, že přednostní přístup k elektrické síti, který mají zařízení na výrobu elektřiny využívající obnovitelné zdroje energie, musí být přiznán nejen zařízením vyrábějícím elektřinu výlučně z obnovitelných zdrojů energie, ale také těm, jejichž elektřina je vyráběna z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie.
Podle čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 členské státy zajistí, aby provozovatelé přenosových soustav dávali při spouštění zařízení na výrobu elektřiny přednost výrobním zařízením využívajícím obnovitelné zdroje energie, pokud to bezpečné provozování vnitrostátní elektrické soustavy umožňuje, a aby se tak dělo na základě transparentních a nediskriminačních kritérií.
I když směrnice 2009/28 definuje v čl. 2 písm. a) pojem „energie z obnovitelných zdrojů“ tak, že zahrnuje zejména „biomasu“ a v čl. 2 písm. e) pojem „biomasa“ tak, že zahrnuje zejména „biologicky rozložitelnou část průmyslových a komunálních odpadů“, neupřesňuje naproti tomu rozsah pojmu „zařízení na výrobu elektřiny využívající obnovitelné zdroje energie“ ve smyslu jejího čl. 16 odst. 2 písm. c).
Za těchto podmínek podle ustálené judikatury Soudního dvora jak z požadavků na jednotné použití unijního práva, tak ze zásady rovnosti vyplývá, že znění ustanovení unijního práva, které výslovně neodkazuje na právo členských států za účelem vymezení svého smyslu a dosahu, musí být zpravidla vykládáno autonomním a jednotným způsobem v celé Unii, přičemž tento výklad je třeba nalézt nejen s přihlédnutím k jeho znění, ale i ke kontextu tohoto ustanovení a k cíli sledovanému dotčenou právní úpravou [rozsudek ze dne 2. června 2022, T. N. a N. N. (Prohlášení o odmítnutí dědictví),
C‑617/20
,
EU:C:2022:426
, bod
a citovaná judikatura].
Pokud jde nejprve o znění čl. 16 odst. 2 písm. c) první věty směrnice 2009/28, toto ustanovení tím, že odkazuje na zařízení, která „využívají“ obnovitelné zdroje energie, neumožňuje samo o sobě určit, zda se toto ustanovení vztahuje pouze na zařízení vyrábějící elektřinu výhradně z obnovitelných zdrojů energie, nebo zda se vztahuje rovněž na zařízení, která k tomuto účelu využívají pouze část takových zdrojů energie.
Kromě toho druhá věta téhož ustanovení, která odkazuje na opatření, jež mají být přijata s cílem minimalizovat nevyužití elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie, použitím slovesa „minimalizovat“ patrně vychází ze zásady, že přednostní přístup má být poskytnut rovněž zařízením využívajícím obnovitelné zdroje energie pouze částečně. Vyloučení takových zařízení by totiž mělo za následek vyloučení případně významné části „zelené“ elektřiny z přednostního přístupu.
Dále, pokud jde o kontext, jehož součástí je uvedené ustanovení, v čl. 2 písm. c) směrnice 2001/77 byl pojem „elektřina vyrobená z obnovitelných zdrojů energie“ definován jako „elektřina vyrobená v zařízeních, která využívají pouze obnovitelné zdroje energie, a část elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie v hybridních zařízeních, která využívají i konvenční zdroje energie“.
Směrnice 2009/28, která nahradila směrnici 2001/77 a která byla platná v době rozhodné z hlediska skutkového stavu v původním řízení, však tuto definici nepřevzala. Tato směrnice v čl. 2 písm. a) definuje „energii z obnovitelných zdrojů“ jako „energii z obnovitelných nefosilních zdrojů“ a následně upřesňuje, na které obnovitelné zdroje se tato definice vztahuje. Proto, jak poznamenala společnost 50 Hertz Transmission, kvalifikace „elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie“ již nezávisí na typu zařízení, v němž byla elektřina vyrobena, nýbrž pouze na zdrojích energie, které tato zařízení využívají k výrobě elektřiny.
Konečně, pokud jde o cíle sledované směrnicí 2009/28, předmětem této směrnice je, jak vyplývá z jejího článku 1, stanovit společný rámec pro podporu výroby energie z obnovitelných zdrojů tím, že stanoví mimo jiné závazné národní cíle, pokud jde o celkový podíl této energie na hrubé konečné spotřebě energie.
Mimoto z bodu 60 odůvodnění této směrnice vyplývá, že jejím cílem je prostřednictvím integrace elektřiny z obnovitelných zdrojů energie do krátkodobých trhů co nejvíce podporovat využívání elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie. Bod 61 odůvodnění uvedené směrnice uvádí, že jejím cílem je trvalý nárůst přenosu a distribuce elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a že za tímto účelem by členské státy měly přijmout vhodná opatření, která by umožnila větší prosazení se elektřiny z obnovitelných zdrojů energie.
Kromě toho podle judikatury Soudního dvora platí, pokud jde o zaručený přístup k soustavě stanovený v čl. 16 odst. 2 písm. b) směrnice 2009/28, že jeho cílem je začlenit obnovitelné zdroje energie do vnitřního trhu s elektřinou zajištěním přístupu veškeré elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie k soustavám, což umožňuje využívat maximálního množství elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 27. ledna 2022, Fondul Proprietatea,
C‑179/20
,
EU:C:2022:58
, bod
).
Cíle spočívající v maximálním využívání elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a trvalém nárůstu přenosu a distribuce elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie by přitom mohly být ohroženy, kdyby zařízení na výrobu elektřiny, které nevyužívá výhradně obnovitelné zdroje energie, bylo z tohoto důvodu postaveno na roveň zařízení, které využívá pouze konvenční zdroje energie, a v důsledku toho vyloučeno z přednostního přístupu podle čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28.
Na první otázku je tudíž třeba odpovědět tak, že čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 musí být vykládán v tom smyslu, že přednostní přístup k elektrické síti, který mají zařízení na výrobu elektřiny využívající obnovitelné zdroje energie, musí být přiznán nejen zařízením vyrábějícím elektřinu výlučně z obnovitelných zdrojů energie, ale také těm, jejichž elektřina je vyráběna z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie.
Ke druhé až páté otázce
Podstatou druhé až páté otázky předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 musí být vykládán v tom smyslu, že na zařízení na výrobu elektřiny z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie podle proměnlivé části se vztahuje přednostní přístup k síti pouze pro část elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie, a v případě, že ano, jaké jsou podmínky použití tohoto přednostního přístupu.
V projednávané věci si předkládající soud klade konkrétně otázku, zda se na takové zařízení, jako je zařízení provozované společností EEW, které vyrábí elektřinu ze směsi odpadů obsahující proměnlivou část biologicky rozložitelného průmyslového a komunálního odpadu, vztahuje přednostní přístup k síti pouze pro elektřinu vyrobenou z této proměnlivé části.
V tomto ohledu je třeba bez dalšího uvést, že z definic uvedených v čl. 2 písm. a) a e) směrnice 2009/28 vyplývá, že ačkoliv energie z biomasy představuje energii z obnovitelných zdrojů, pod pojem „biomasa“, jak je definován v této směrnici, spadá pouze biologicky rozložitelná část zejména průmyslových a komunálních odpadů. Energie vyrobená metodou energetického využití průmyslových a komunálních odpadů spalováním je tak pro elektřinu vyrobenou z této biologicky rozložitelné části těchto odpadů a s vyloučením části tvořené konvenčním odpadem považována za energii z obnovitelných zdrojů.
Soudní dvůr dále ohledně čl. 16 odst. 2 písm. b) této směrnice rozhodl, že toto ustanovení sice zmiňuje možnost zavést „zaručený přístup“ elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie k distribuční soustavě, avšak pouze ve vztahu k „zelené“ elektřině, a že uvedené ustanovení tedy nemůže sloužit jako právní základ pro vnitrostátní ustanovení týkající se zaručeného přístupu pro zařízení na výrobu energie z konvenčních zdrojů (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne27. ledna 2022, Fondul Proprietatea,
C‑179/20
,
EU:C:2022:58
, bod
). Jak uvedl generální advokát v bodě 46 svého stanoviska, zásadu přednostního přístupu k síti podle čl. 16 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice je třeba vykládat obdobně.
Zařízení na výrobu elektřiny využívající směs odpadů, z níž pouze proměnlivá část tvoří biologicky rozložitelný průmyslový a komunální odpad, nebo obecně využívající jak obnovitelné, tak konvenční zdroje energie v proměnlivé části, musí mít tudíž možnost přednostního přístupu stanoveného v čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28, a to pouze do výše proměnlivé části elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie.
Směrnice 2009/28 však nestanoví, jak se má vypočítat část elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie v zařízení na výrobu elektřiny využívajícím jak obnovitelné, tak konvenční zdroje energie, a zejména, zda tato část musí dosáhnout minimální prahové hodnoty, aby se na vyrobenou elektřinu vztahoval přednostní přístup.
Tato směrnice se v čl. 16 odst. 2 písm. c) omezuje na uložení dvou požadavků.
Zaprvé toto ustanovení podmiňuje přednostní přístup potřebami souvisejícími s bezpečností vnitrostátní elektrické soustavy. V tomto ohledu bod 60 odůvodnění směrnice 2009/28 upřesňuje, že se požadavky týkající se zachování spolehlivosti a bezpečnosti distribuční soustavy a dispečinku mohou lišit v závislosti na charakteru vnitrostátní distribuční soustavy a jejího bezpečného provozu.
Zadruhé čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 vyžaduje, aby byl přednostní přístup řízen na základě transparentních a nediskriminačních kritérií. V tomto ohledu bod 11 odůvodnění této směrnice zdůrazňuje význam stanovení jednoznačných a transparentních pravidel pro výpočet podílu energie z obnovitelných zdrojů a pro definici uvedených zdrojů. Kromě toho bod 60 odůvodnění uvedené směrnice obecně připomíná význam přednostního přístupu k elektřině z obnovitelných zdrojů energie pro integraci obnovitelných zdrojů energie do vnitřního trhu s elektřinou, a zejména, že tento přednostní přístup musí být promítnut do vnitrostátních pravidel pro připojení tak, že připojeným výrobcům elektřiny z obnovitelných zdrojů energie zajistí, že ji budou moci prodávat a přenášet kdykoliv, kdy bude zdroj k dispozici.
Z toho vyplývá, že členské státy mají široký prostor pro uvážení při stanovení podmínek pro uplatňování přednostního přístupu, který se musí vztahovat na zařízení na výrobu elektřiny využívající obnovitelné zdroje energie, za předpokladu, že jsou v souladu s cíli sledovanými touto směrnicí.
Soudní dvůr již ostatně konstatoval, že přijetím směrnice 2009/28 unijní normotvůrce rozhodně nehodlal plně harmonizovat vnitrostátní režimy podpory výroby zelené energie, přičemž vycházel z konstatování, že členské státy mají různé režimy podpory, a ze zásady, že je třeba zaručit jejich řádné fungování, aby byla zachována důvěra investorů, a umožnit těmto státům určit efektivní vnitrostátní opatření k dosažení závazných celkových národních cílů, které jim tato směrnice ukládá (rozsudek ze dne 4. října 2018, L.E.G.O.,
C‑242/17
,
EU:C:2018:804
, bod
a citovaná judikatura).
V souladu s ustálenou judikaturou je proto věcí vnitrostátního soudu, který je jediný příslušný k posouzení skutkového stavu a k výkladu vnitrostátních právních předpisů, aby určil, zda jsou v projednávaném případě splněny požadavky vyplývající z unijního práva týkající se stanovení podmínek pro uplatňování přednostního přístupu pro zařízení využívající obnovitelné zdroje energie. Soudní dvůr, který má poskytnout vnitrostátnímu soudu v rámci řízení o předběžné otázce užitečné odpovědi, má nicméně pravomoc poskytnout vodítka, pokud jde o skutečnosti, které mají členské státy zohlednit při uplatňování přednostního přístupu k síti, na základě spisu ve věci v původním řízení, jakož i písemných a ústních vyjádření, jež mu byla předložena, která vnitrostátnímu soudu umožní rozhodnout (obdobně viz rozsudek ze dne 22. září 2020, Cali Apartments,
C‑724/18 a C‑727/18
,
EU:C:2020:743
, bod
a citovaná judikatura).
V této souvislosti požadavek uvedený v čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28, podle něhož musí být přednostní přístup k síti stanoven na základě transparentních a nediskriminačních kritérií, znamená, jak uvedl generální advokát v bodě 54 svého stanoviska, že tato kritéria musí být jasná, sdělena předem členskými státy a jejich uplatňování musí být předvídatelné pro všechny dotčené strany.
Z diskuse na jednání před Soudním dvorem mimoto vyplývá, že zařízení vyrábějící elektřinu lze pro účely použití čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 rozdělit do tří skupin, a to na zařízení využívající pouze obnovitelné zdroje energie, zařízení využívající pouze konvenční zdroje energie a zařízení využívající směs obnovitelných a konvenčních zdrojů energie.
Je zřejmé, že na zařízení patřící do první skupiny se musí vždy, s výhradou omezení týkajících se bezpečnosti a kapacity soustavy, vztahovat přednostní přístup pro veškerou elektřinu, kterou vyrobí, a že zařízení patřící do druhé skupiny nemohou na základě tohoto ustanovení získat žádný přednostní přístup, a dále že se zařízeními patřícími do těchto prvních dvou skupin musí být v zásadě zacházeno stejně v rámci skupiny, do níž patří.
Pokud jde naproti tomu o zařízení patřící do třetí skupiny, je třeba zaprvé připomenout, že jak vyplývá z bodu 37 tohoto rozsudku, přednostní přístup jim přísluší pouze pro tu část elektřiny, která je vyrobena z obnovitelných zdrojů energie. Zadruhé v rámci této třetí skupiny nelze se zařízeními zacházet stejně, jelikož podíl obnovitelných zdrojů energie, který využívají, není nutně totožný.
Cíl sledovaný směrnicí 2009/28, kterým je podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů energie, by přitom mohl být ohrožen, kdyby se na zařízení využívající značnou část obnovitelných zdrojů energie systematicky vztahoval přednostní přístup na úkor jiných zařízení, která rovněž využívají obnovitelné zdroje energie, avšak v menší míře. Nic to však nemění na tom, že s ohledem na tentýž cíl musí být možné, aby byla prvně uvedená zařízení upřednostněna před druhými uvedenými, aniž by se na ně vztahovala systematická přednost.
Je tedy důležité, aby kritéria použitá pro určení pořadí, v němž provozovatel soustavy bude spouštět zařízení využívající směs obnovitelných a konvenčních zdrojů energie, odrážela velikost podílu obnovitelných zdrojů energie, které využívají.
Stejně tak je důležité, aby tato kritéria zohledňovala technické zvláštnosti a omezení, které charakterizují řízení přístupu zařízení k distribuční soustavě. K tomuto společnost MNG Strom uvedla, že provozovatel přenosové soustavy při rozhodování o pořadí odstavení elektráren v reálném čase neví, jakou část biologicky rozložitelného odpadu zařízení na výrobu elektřiny využívá, a že provozovatelé těchto zařízení ostatně sami vždy nevědí, jakou část energie vyrábějí z obnovitelných zdrojů. Společnost 50 Hertz Transmission zdůraznila, že rozhodnutí o přednosti je naléhavé opatření, které se přijímá téměř okamžitě a má dopad na navazující provozovatele, což znamená, že kritéria přednosti musí být schopna poskytnout provozovateli sítě konkrétní pokyny.
Je třeba dodat, že povaha elektřiny je taková, že jakmile je jednou připuštěna do přenosové nebo distribuční soustavy, je obtížné určit její původ a zejména zdroj energie, ze kterého byla vyrobena (rozsudek ze dne 1. července 2014, Ålands Vindkraft,
C‑573/12
,
EU:C:2014:2037
, bod
). Podobně v okamžiku, kdy provozovatel přenosové soustavy spouští zařízení na výrobu elektřiny, které využívá jak obnovitelné, tak konvenční zdroje energie, je stejně tak obtížné konkrétně určit, jaká část elektřiny vyrobené tímto zařízením pochází z obnovitelných zdrojů energie. Tyto technické okolnosti s sebou nesou určitou míru nejistoty, takže nelze vyloučit, že část elektřiny, která byla deklarována jako vyrobená z obnovitelných zdrojů energie, takto nebyla zcela v tomto konkrétním okamžiku vyrobena.
Cíl, který sleduje směrnice 2009/28 a kterým je co největší podpora přístupu k soustavám elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie, přitom nevyžaduje, aby v konkrétním okamžiku, kdy provozovatel soustavy spouští zařízení na výrobu elektřiny, které využívá energetickou směs, tento provozovatel znal přesný podíl tohoto druhu elektřiny na celkovém množství energie dodané tímto zařízením.
V tomto ohledu postačuje, aby uplatňování kritérií stanovených příslušnými vnitrostátními orgány umožňovalo, aby v dostatečně dlouhém a reprezentativním časovém období, a pokud je to technicky proveditelné, byla každému zařízení vyrábějícímu elektřinu z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie dána přednost v poměru k velikosti podílu obnovitelných zdrojů energie využívanému tímto zařízením.
Nelze vyloučit, že příslušné vnitrostátní orgány za tímto účelem zohlední záruku původu ve smyslu čl. 2 písm. j) směrnice 2009/28, která byla případně vydána výrobci elektřiny podle článku 15 této směrnice, bez ohledu na skutečnost, že taková záruka je, jak vyplývá zejména z odstavce 1 tohoto ustanovení, vydávána, aby koneční zákazníci mohli zjistit přesné složení skladby zdrojů energie dodavatele energie.
Kromě toho nic nebrání tomu, aby se příslušné vnitrostátní orgány v rámci výkonu prostoru pro uvážení při stanovení těchto kritérií opíraly o některá ustanovení obsažená v čl. 5 odst. 3 směrnice 2009/28, zejména o ustanovení, podle kterého se v hybridních zařízeních využívajících obnovitelné a konvenční zdroje za účelem výpočtu podílu elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie vypočítá přínos každého zdroje energie na základě jeho energetického obsahu.
Ze všech těchto úvah vyplývá, že na druhou až pátou otázku je třeba odpovědět tak, že čl. 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28 musí být vykládán v tom smyslu, že na zařízení na výrobu elektřiny z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie se vztahuje přednostní přístup do sítě pouze pro část elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie. Je na členských státech, aby stanovily podmínky pro uplatňování tohoto přednostního přístupu tak, že stanoví transparentní a nediskriminační kritéria, která při zohlednění požadavků na zachování spolehlivosti a bezpečnosti distribuční soustavy umožní stanovit pořadí přednosti v závislosti na velikosti podílu obnovitelných zdrojů energie využívaných jednotlivými zařízeními na výrobu elektřiny.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:

1)
Článek 16 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES
musí být vykládán v tom smyslu, že
přednostní přístup k elektrické síti, který mají zařízení na výrobu elektřiny využívající obnovitelné zdroje energie, musí být přiznán nejen zařízením vyrábějícím elektřinu výlučně z obnovitelných zdrojů energie, ale také těm, jejichž elektřina je vyráběna z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie.

2)
Článek 16 odst. 2 písm. c) směrnice 2009/28
musí být vykládán v tom smyslu, že
na zařízení na výrobu elektřiny z obnovitelných i konvenčních zdrojů energie se vztahuje přednostní přístup k síti pouze pro část elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie. Je na členských státech, aby stanovily podmínky pro uplatňování tohoto přednostního přístupu tak, že stanoví transparentní a nediskriminační kritéria, která při zohlednění požadavků na zachování spolehlivosti a bezpečnosti distribuční soustavy umožní stanovit pořadí přednosti v závislosti na velikosti podílu obnovitelných zdrojů energie využívaných jednotlivými zařízeními na výrobu elektřiny.

Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.