CELEX: 62019CJ0870
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Tiesību aktu tuvināšana
Autotransporta reģistrācijas kontrolierīces
Regula (EEK) Nr. 3821/85
15. panta 7. punkts
Regula (EK) Nr. 561/2006
Kontroles procedūra
Administratīvais sods
Tahogrāfa reģistrācijas diagrammu neuzrādīšana attiecībā uz kārtējo dienu un iepriekšējām 28 dienām
Vienots pārkāpums vai vairāki pārkāpumi

Lūgumi sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Regulas (EEK) Nr. 3821/85 (1985. gada 20. decembris) par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā (
OV 1985, L 370, 8. lpp.
), kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 561/2006 (
OV 2006, L 102, 1. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 3821/85”), 15. panta 7. punktu.
Šie lūgumi tika iesniegti divās tiesvedībās starp
Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze
(Prefektūra – Valsts pārvaldes iestāžu teritoriālā struktūra Florencē, Itālija) un attiecīgi MI (lieta C‑870/19) un TB (lieta C‑871/19), diviem transportlīdzekļu vadītājiem, par vairākiem administratīviem sodiem, kas šiem pēdējiem ir uzlikti par tiesiskā regulējuma pārkāpumiem attiecībā uz transportlīdzekļa vadīšanas un atpūtas laikposmu ievērošanu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 3821/85
Ar Regulu Nr. 3821/85 tika atcelta un aizstāta Padomes Regula (EEK) Nr. 1463/70 (1970. gada 20. jūlijs) par reģistrācijas kontrolierīču ieviešanu autotransporta jomā (
OV 1970, L 164, 1. lpp.
). Pati Regula Nr. 3821/85 tika atcelta un aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 165/2014 (2014. gada 4. februāris) par tahogrāfiem autotransportā, ar kuru atceļ Padomes Regulu Nr. 3821/85 un groza Regulu Nr. 561/2006 (
OV 2014, L 60, 1. lpp.
). Tomēr, ņemot vērā pamatlietas faktu norises laiku, ir jābalstās uz Regulu Nr. 3821/85.
Regulas Nr. 3821/85 trešais, septītais un vienpadsmitais apsvērums bija izteikti šādi:
“tā kā reģistrācijas kontrolierīces, kas var uzrādīt laikposmus, kuri minēti Regulā [(EEK) Nr. 3820/85 (1985. gada 20. decembris)] par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu [(
OV 1985, L 370, 1. lpp.
)], nodrošina šo sociālās tiesību aktu ievērošanas pārbaužu efektivitāti;
[..]
tā kā citu brauciena datu, piemēram, ātruma un nobrauktā attāluma automātiska reģistrēšana ievērojami uzlabos ceļu satiksmes drošību un veicinās racionālu transportlīdzekļa ekspluatāciju; tā kā tāpēc būtu jānodrošina arī šo datu reģistrāciju;
[..]
tā kā, lai sasniegtu iepriekšminētos mērķus saistībā ar darba un atpūtas periodu kontroli, darba devējiem un autovadītājiem jābūt atbildīgiem par ierīču pareizu darbību un pienācīgi jāveic noteiktās operācijas”.
Šīs regulas 3. panta 1. punktā bija noteikts:
“Reģistrācijas kontrolierīces uzstāda un izmanto dalībvalstīs reģistrētajos transportlīdzekļos, ko izmanto pasažieru vai kravu autopārvadājumiem, izņemot transportlīdzekļus, kas minēti Regulas [..] Nr. 561/2006 3. pantā.”
Minētās regulas 13. pantā bija paredzēts:
“Darba devējs un autovadītāji nodrošina reģistrācijas kontrolierīces pareizu darbību un tās pienācīgu lietošanu, kā arī vadītāja kartes izmantošanu gadījumos, kad autovadītāji vada transportlīdzekļus, kuros uzstādītās reģistrācijas kontrolierīces atbilst IB pielikumā noteiktajām prasībām.”
Šīs pašas regulas 14. panta 1. un 2. punkta teksts bija šāds:
“1.   Darba devējs to transportlīdzekļu vadītājiem, kuros uzstādītās reģistrācijas kontrolierīces atbilst I pielikumā noteiktajām prasībām, izsniedz pietiekamu skaitu datu reģistrācijas diagrammu, ņemot vērā to personisko raksturu, darba laikposma ilgumu, iespējamo vajadzību nomainīt bojātās vai pilnvarotu inspekcijas darbinieku atsavinātās diagrammas. Darba devēji autovadītājiem izsniedz tikai apstiprināta tipa reģistrācijas diagrammas, kas piemērotas izmantošanai transportlīdzeklī uzstādītajās reģistrācijas kontrolierīcēs.
Ja transporta līdzekļos uzstādītās reģistrācijas kontrolierīces atbilst IB pielikumā noteiktajām prasībām, darba devējiem un autovadītājiem jānodrošina, lai, ņemot vērā darba laikposma ilgumu, inspekciju gadījumos pēc IB pielikumā minētā pieprasījuma izdarītā izdruka būtu pareiza.
2.   Reģistrācijas diagrammas un izdrukas – ja izdrukas ir veiktas, lai nodrošinātu 15. panta 1. punkta ievērošanu – transporta uzņēmums glabā hronoloģiskā kārtībā un salasāmā formā vismaz vienu gadu pēc to izmantošanas un pēc attiecīgo transportlīdzekļu vadītāju pieprasījuma izsniedz viņiem kopijas. [..]”
Regulas Nr. 3821/85 15. pantā bija paredzēts:
“[..]
2.   Autovadītāji izmanto datu reģistrācijas diagrammas vai vadītāja kartes katru darba dienu, sākot no dienas, kad tie saņem transportlīdzekli. Reģistrēšanas diagrammu vai vadītāja karti neizņem pirms dienas darba laika beigām, izņemot gadījumus, kad to atļauts darīt kāda cita iemesla dēļ. Datu reģistrācijas diagrammu vai vadītāja karti drīkst lietot, nepārsniedzot laiku, kam tā paredzēta.
[..]
7.
a)
Ja transportlīdzekļa vadītājs vada transportlīdzekli, kas ir aprīkots ar reģistrācijas kontrolierīci saskaņā ar I pielikumu, tad pēc pilnvarota inspektora pieprasījuma transportlīdzekļa vadītājam ir pienākums uzrādīt:
i)
kārtējās darba nedēļas reģistrācijas diagrammas un tās, kuras transportlīdzekļa vadītājs ir izmantojis iepriekšējās 15 dienās;
ii)
vadītāja karti, ja viņam tāda ir; un
iii)
manuālos pierakstus un izdruku par kārtējo darba nedēļu un iepriekšējām 15 dienām, kā paredzēts šajā regulā un Regulā [..] Nr. 561/2006.
Tomēr pēc 2008. gada 1. janvāra laikposmiem, kas minēti i) un iii) apakšpunktā, ir jāietver kārtējā diena un iepriekšējās 28 dienas.
b)
Ja transportlīdzekļa vadītājs vada transportlīdzekli, kas ir aprīkots ar reģistrācijas kontrolierīci saskaņā ar I B pielikumu, pēc pilnvarota inspektora pieprasījuma transportlīdzekļa vadītājam ir pienākums uzrādīt:
i)
viņa vadītāja karti;
ii)
ar roku veiktos pierakstus un izdruku par kārtējo darba nedēļu un iepriekšējām 15 dienām, kā paredzēts šajā regulā un Regulā [..] Nr. 561/2006; un
iii)
reģistrācijas diagrammas par to pašu laikposmu, kurš minēts iepriekšējā apakšpunktā un kura laikā transportlīdzekļa vadītājs vadīja transportlīdzekli, kas aprīkots ar reģistrācijas kontrolierīci saskaņā ar I pielikumu.
Tomēr pēc 2008. gada 1. janvāra laikposmiem, kas minēti ii) apakšpunktā, ir jāietver kārtējā diena un iepriekšējās 28 dienas.
c)
Pilnvarots inspektors var pārbaudīt atbilstību Regulai [..] Nr. 561/2006, analizējot reģistrācijas diagrammas, displejā redzamos vai izdrukātos datus, ko ir reģistrējusi reģistrācijas iekārta vai vadītāja karte, vai analizējot jebkurus citus papilddokumentus, kas pamato noteikumu neievērošanu, piemēram, tos, kas noteikti 16. panta 2. un 3. punktā.
[..]”
Regulas Nr. 3821/85 19. panta 1. punktā bija noteikts:
“Dalībvalstis laikus, konsultējoties ar Komisiju, pieņem šīs regulas īstenošanai vajadzīgos normatīvos un administratīvos aktus.
Šādi pasākumi
inter alia
ietver ievērošanas pārbaužu organizāciju, procedūras un līdzekļus, kā arī sankcijas, ko nosaka pārkāpumu gadījumos.”
Šīs regulas I pielikuma I punktā “Definīcijas” bija noteikts:
“Šajā pielikumā:
a)
Reģistrācijas kontrolierīces ir:
ierīces, kas paredzētas uzstādīšanai autotransporta līdzekļos, un kas automātiski vai pusautomātiski rāda vai reģistrē datus par šo transportlīdzekļu kustību un noteiktiem to vadītāju darba laikposmiem;
b)
Reģistrācijas diagramma ir:
diagramma, kas paredzēta reģistrēto datu atzīmēšanai un saglabāšanai un ko ievieto reģistrācijas kontrolierīcē, kuras marķēšanas ierīces nepārtraukti pieraksta reģistrējamo informāciju diagrammā;
[..].”
Minētās regulas I B pielikuma I punktā “Definīcijas” bija noteikts šādi:
“Šajā pielikumā:
[..]
t)
“vadītāja karte” ir tahogrāfa karte, kuru dalībvalsts varas iestāde ir izsniegusi konkrētajam autovadītājam;
vadītāja kartē identificēts vadītājs, un tajā var saglabāt datus par vadītāja darbībām.
[..]
ee)
“reģistrācijas kontrolierīce” ir ierīču kopums, kas paredzēts uzstādīšanai autotransporta līdzekļos automātiskai vai pusautomātiskai tādu datu indicēšanai, reģistrēšanai un saglabāšanai, kas raksturo šādu transportlīdzekļu kustību un to vadītāju konkrētus darba periodus;
[..].”
Regula Nr. 561/2006
Regulas Nr. 561/2006 17., 26. un 27. apsvērumā ir noteikts:
“(17)
Šīs regulas mērķis ir uzlabot sociālos apstākļus darbiniekiem, uz kuriem tā attiecas, kā arī uzlabot vispārējo satiksmes drošību. [..]
[..]
(26)
Dalībvalstīm būtu jāparedz noteikumi par sodiem, ko piemēro par šīs regulas pārkāpumiem, un jānodrošina, ka tos īsteno. Šiem sodiem ir jābūt efektīviem, proporcionāliem, preventīviem un nediskriminējošiem. [..]
(27)
Skaidras un efektīvas kontroles nolūkā ir vēlams nodrošināt vienveidīgus noteikumus par transporta uzņēmumu atbildību un transportlīdzekļu vadītāju atbildību, ja pārkāpta šī regula. Šī atbildība var izpausties kā sods, civiltiesiskie vai administratīvie sodi, atkarībā no dalībvalsts.”
Šīs regulas 1. pants ir formulēts šādi:
“Šī regula paredz noteikumus par transportlīdzekļu vadīšanas laikposmiem, pārtraukumiem un atpūtas laikposmiem transportlīdzekļu vadītājiem, kas veic kravu un pasažieru autopārvadājumus, lai saskaņotu konkurences apstākļus starp iekšzemes pārvadājumu veidiem, jo īpaši autopārvadājumu nozarē, un lai uzlabotu darba apstākļus un satiksmes drošību. Šīs regulas noteikumu mērķis ir arī attīstīt uzlabotu uzraudzības un ieviešanas praksi dalībvalstīs un uzlabot darba praksi autopārvadājumu jomā.”
Minētās regulas 6. pantā ir noteikts maksimālais ikdienas, iknedēļas un divu secīgu nedēļu vadīšanas ilgums, savukārt tās 7. un 8. pants attiecas uz pārtraukumiem un atpūtas laikposmiem.
Šīs pašas regulas 19. pantā ir paredzēts:
“1.   Dalībvalstis paredz noteikumus par sodiem, ko piemēro par šīs regulas un Regulas [..] Nr. 3821/85 pārkāpumiem, un nodrošina, ka tie tiek īstenoti. Šiem sodiem ir jābūt efektīviem, samērīgiem, preventīviem un nediskriminējošiem. Par šīs regulas un Regulas [..] Nr. 3821/85 pārkāpumiem piemēro tikai vienu sodu vai procedūru. Dalībvalstis paziņo Komisijai par šiem pasākumiem un noteikumiem par sodiem līdz datumam, kas noteikts [29. panta otrajā daļā]. Komisija attiecīgi informē dalībvalstis.
[..]
4.   Dalībvalstis nodrošina, ka samērīgu sodu sistēma, kas var ietvert naudassodus, par šīs regulas un Regulas [..] Nr. 3821/85 pārkāpumiem ir spēkā attiecībā uz uzņēmumiem vai iesaistītajiem nosūtītājiem, ekspeditoriem, ceļojumu rīkotājiem, galvenajiem uzņēmējiem, apakšuzņēmējiem un transportlīdzekļu vadītāju aģentūrām.”
Direktīva 2006/22
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/22/EK (2006. gada 15. marts) par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (
OV 2006, L 102, 35. lpp.
), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2009. gada 30. janvāra Direktīvu 2009/5/EK (
OV 2009, L 29, 45. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Direktīva 2006/22”), 9. pantā “Riska novērtējuma sistēma” ir noteikts:
“1.   Dalībvalstis ievieš riska novērtējuma sistēmu uzņēmumiem, kura pamatojas uz uzņēmumu izdarīto Regulu [..] Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 pārkāpumu nosacītu skaitu un smaguma pakāpi. Komisija atbalsta dalībvalstu dialogu, lai veicinātu šo riska novērtējuma sistēmu savstarpēju atbilstību.
2.   Uzņēmumus ar augstu riska novērtējumu pārbauda daudz detalizētāk un biežāk. Lai izveidotu sistēmu informācijas apmaiņai par labāko praksi, kritērijus un sīki izstrādātus noteikumus šādas sistēmas ieviešanai apspriež 12. pantā minētajā Komitejā.
3.   Regulu [..] Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 pārkāpumu sākotnējais saraksts ir noteikts III pielikumā.
Nolūkā sniegt pamatnostādnes attiecībā uz Regulu [..] Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 pārkāpumu izvērtējumu, Komisija attiecīgos gadījumos var saskaņā ar 12. panta 2. punktā minēto procedūru pielāgot III pielikumu, lai paredzētu pamatnostādnes attiecībā uz pārkāpumu vispārējo kopumu, sadalot pārkāpumus kategorijās pēc to smaguma.
[..]”
Direktīvas 2006/22 III pielikumā “Pārkāpumi” ir tabula, kurā “iekļautas pamatnostādnes attiecībā uz Regulas [..] Nr. 561/2006 un Regulas [..] Nr. 3821/85 pārkāpumu vispārējo kopumu, sadalot pārkāpumus kategorijās pēc to smaguma”. Šīs tabulas 2. punktā “Regulas [..] Nr. 3821/85 pārkāpumu grupas” ir I punkts, kurā uzskaitīti septiņi Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta pārkāpumu veidi saistībā ar informācijas uzrādīšanu un visi kvalificēti kā “ļoti nopietni pārkāpumi (
VSI
)”. Šie pārkāpumi attiecīgi minētās tabulas I1.–I7. punktā ir formulēti šādi:
“I1
15. panta 7. punkts
Atteikšanās pakļauties pārbaudei
I2
15. panta 7. punkts
Nav iespējams uzrādīt datus par attiecīgo dienu
I3

Nav iespējams uzrādīt datus par iepriekšējām 28 dienām
I4

Nav iespējams uzrādīt transportlīdzekļa vadītāja kartes datus, ja vadītājam ir karte
I5

Nav iespējams uzrādīt manuāli ievadītus datus un izdrukas par attiecīgo dienu un par iepriekšējām 28 dienām
I6

Nav iespējams uzrādīt transportlīdzekļa vadītāja karti
I7

Nav iespējams uzrādīt manuāli ievadītus datus un izdrukas par attiecīgo dienu un par iepriekšējām 28 dienām”
Itālijas tiesības
Atbilstoši 1978. gada 13. novembra
legge n. 727 – Attuazione del regolamento
[...]
n. 1463/70
[...],
e successive modificazioni e integrazioni, relativo alla istituzione di uno speciale apparecchio di misura destinato al controllo degli impieghi temporali nel settore dei trasporti su strada
(Likums Nr. 727 par Regulas [..] Nr. 1463/70 [..] īstenošanu, kas grozīts un papildināts attiecībā uz īpašas mērierīces izmantošanu nolūkā pārbaudīt darba laiku ievērošanu autotransporta nozarē) (
GURI
Nr. 328, 1978. gada 23. novembris; turpmāk tekstā – “Likums Nr. 727/1978”) 19. pantam par grozītās un papildinātās Regulas Nr. 1463/70, kā arī šī likuma un tā piemērošanas noteikumu pārkāpumiem, par kuriem nav paredzēts speciāls sods, piemēro administratīvu sodu.
No lietas materiāliem izriet, ka šī administratīvā soda maksimālā summa, kas var tikt piemērota pamatlietā, atbilst divkāršam minētā soda minimālajam apmēram un nepārsniedz 100 EUR.
Pamatlietas, prejudiciālais jautājums un tiesvedība Tiesā
Divās Itālijā 2013. gada 26. jūlijā un 8. augustā veiktās pārbaudēs uz ceļiem kompetentās valsts iestādes konstatēja, ka attiecīgi MI (lieta C‑870/19) un TB (lieta C‑871/19) kā autotransportlīdzekļu vadītāji nevarēja uzrādīt to transportlīdzekļos uzstādītās tahogrāfa reģistrācijas diagrammas, kas attiecas uz kārtējo dienu un vairākām no 28 iepriekšējām dienām.
Tādēļ šīs iestādes MI un TB piemēroja vairākus administratīvus sodus par vairākiem Likuma Nr. 727/1978 pārkāpumiem.
Katrā no šīm lietām kompetentā pirmās instances tiesa noraidīja MI un TB prasības par šiem lēmumiem.
Pēc tam, kad MI un TB iesniedza
Tribunale di Firenze
(Florences tiesa, Itālija) apelācijas sūdzību, tā ar 2016. gada 26. jūlija spriedumiem atzina, ka MI un TB ir izdarījuši tikai vienu Likuma Nr. 727/1978 pārkāpumu, proti, tie nav varējuši uzrādīt vajadzīgos dokumentus par attiecīgo laikposmu. Līdz ar to šī tiesa viņiem piesprieda tikai vienu sodu.
Prefektūra, Valsts pārvaldes iestāžu teritoriālā struktūra Florencē, vērsās iesniedzējtiesā
Corte suprema di cassazione
(Augstākā kasācijas tiesa, Itālija) ar kasācijas sūdzību par katru no šiem abiem
Tribunale di Firenze
(Florences tiesa) spriedumiem. Abu apelācijas sūdzību pamatojumam tā norāda, ka gadījumā, ja transportlīdzekļa vadītājs nevar uzrādīt noteiktu skaitu transportlīdzeklī esošā tahogrāfa reģistrācijas diagrammu attiecībā uz kārtējo dienu un iepriekšējām 28 dienām, šim vadītājam nav jāuzliek viens sods par vienotu pārkāpumu, bet vairāki sodi par katru īso laikposmu, kurš ietilpst šajā kopējā laikposmā, kas aptver kārtējo dienu un 28 iepriekšējās dienas, un attiecībā uz kuru minētais vadītājs nevar uzrādīt šos dokumentus.
Iesniedzējtiesa precizē, ka Itālijā ir tūkstošiem pamatlietās aplūkotajiem identisku strīdu un ka, ņemot vērā neviendabīgo valsts judikatūru šajā jomā, pamatlietās ir jātaisa principiāls spriedums.
Šī tiesa norāda, ka MI un TB ir pārkāpuši Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punktu un ka pamatlietu risinājums ir atkarīgs no šīs tiesību normas interpretācijas.
Ja minētā tiesību norma būtu jāinterpretē tādējādi, ka tā uzliek vadītājam vienu vienīgu pienākumu: pārbaudes gadījumā uzrādīt visas reģistrācijas diagrammas par visu attiecīgo laikposmu, šīs pašas tiesību normas pārkāpums veidotu vienotu pārkāpumu un par to varētu uzlikt tikai vienu sodu.
Savukārt, ja Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkts būtu jāinterpretē tādējādi, ka tajā ir paredzēti vairāki pienākumi, to neizpilde varētu veidot tik daudz pārkāpumu, cik būtu bijušas dienas vai dienu grupas laikposmā, kas aptver pārbaudes dienu un 28 iepriekšējās dienas, attiecībā uz kurām nav uzrādītas reģistrācijas diagrammas.
Šādos apstākļos
Corte suprema di cassazione
(Augstākā kasācijas tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu, kas abās pamatlietās ir formulēts identiski:
“Vai [Regulas Nr. 3821/85] 15. panta [7. punkts] saistībā ar konkrēto gadījumu, kurš attiecas uz mehāniskā transportlīdzekļa vadītāju, var tikt interpretēts kā tiesību norma, kas paredz vienu kopēju darbību, kuras neveikšana rada vienotu pārkāpumu un par to tiek noteikts viens sods, vai tomēr, piemērojot kumulāciju, tas var būt pamats konstatēt tik daudzus pārkāpumus un sodus, cik ir dienu, par kurām paredzētajā laika posmā (“kārtējā diena un iepriekšējās 28 dienas”) nav uzrādītas tahogrāfa reģistrācijas diagrammas?”
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2019. gada 23. decembra rīkojumu lietas C‑870/19 un C‑871/19 tika apvienotas rakstveida procesam un sprieduma taisīšanai.
Par prejudiciālo jautājumu
Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkts un Regulas Nr. 561/2006 19. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja transportlīdzekļa, uz kuru attiecas pārbaude, vadītājs pārbaudes gadījumā neuzrāda reģistrācijas diagrammas attiecībā uz vairākām darbības dienām laikposmā, kas attiecas uz pārbaudes dienu un iepriekšējām 28 dienām, pārbaudes veikšanas vietas kompetentajām iestādēm ir jāpiemēro attiecīgajam vadītājam viens sods par vienotu pārkāpumu vai vairāki atsevišķi sodi par vairākiem atsevišķiem pārkāpumiem, kuru skaits atbilst trūkstošo diagrammu skaitam.
Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 mērķi ir, pirmkārt, uzlabot šo regulu piemērošanas subjektu lokā esošo transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļus, kā arī ceļu satiksmes drošību vispār un, otrkārt, paredzēt vienveidīgus noteikumus par transportlīdzekļu vadīšanas un vadītāju atpūtas laiku, kā arī to pārbaudi (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 9. februāris, Urbán,
C‑210/10
,
EU:C:2012:64
,
25.
punkts).
Tālab minētajās regulās ir paredzēts pasākumu kopums, tostarp vienveidīgi noteikumi par transportlīdzekļu vadīšanas laikposmiem un atpūtas laikiem, kā arī to pārbaudi, kuru ievērošana dalībvalstīm ir jānodrošina, piemērojot sistēmu sodīšanai par ikvienu šo regulu pārkāpumu.
Atbilstoši Regulas Nr. 3821/85 11. apsvērumam, lai sasniegtu mērķus saistībā ar darba un atpūtas periodu pārbaudi, darba devējiem un autovadītājiem jābūt atbildīgiem par kontrolierīču pareizu darbību un pienācīgi jāveic noteiktās operācijas.
Kā izriet no šīs regulas I un I B pielikuma, ar sauszemes transportlīdzekļos uzstādītas kontrolierīces, kuras darbība var būt analoga vai digitāla, palīdzību ir jāvar norādīt un reģistrēt noteiktus datus par šo transportlīdzekļu kustību, kā arī to vadītāju darba laiku.
Gadījumā, ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar analogo kontrolierīci, šie dati tiek reģistrēti ierīcē ievietotajā datu reģistrācijas diagrammā. Ja transportlīdzeklis ir aprīkots ar digitālo kontrolierīci, šie dati tiek saglabāti vadītāja kartē.
Minētās regulas 15. panta 2. punktā ir noteikts, ka transportlīdzekļu vadītāji izmanto reģistrācijas diagrammas vai vadītāja kartes katru dienu, kad tie vada transportlīdzekli, un ka reģistrācijas diagrammu vai vadītāja karti neizņem pirms dienas darba laika beigām, ja vien tās izņemšana nav atļauta citu iemeslu dēļ.
Tieši saistībā ar šo pienākumu Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts, ka pēc uzraudzības iestāžu pieprasījuma transportlīdzekļa, kas aprīkots ar analogo kontrolierīci, vadītājam pēc 2008. gada 1. janvāra ir pienākums uzrādīt kārtējās dienas, kā arī iepriekšējo 28 dienu reģistrācijas diagrammas.
Saskaņā ar Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta a) apakšpunkta formulējumu attiecībā uz reģistrācijas diagrammām ir noteikts pienākums, ka transportlīdzekļa vadītājam ir jāspēj uzrādīt reģistrācijas diagrammas attiecībā uz laikposmu, kas aptver pārbaudes dienu un iepriekšējās 28 dienas. Šajā tiesību normā ir noteikts vienots pienākums, kas attiecas uz visu šo kopējo laikposmu, nevis vairāki atsevišķi pienākumi attiecībā uz katru norādīto dienu vai katru attiecīgo reģistrācijas diagrammu.
Tādējādi ar Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta a) apakšpunktu noteiktā pienākuma neizpilde ir vienots un tūlītējs pārkāpums, kas izpaužas tādējādi, ka attiecīgais transportlīdzekļa vadītājs pārbaudes laikā nevar uzrādīt visas vai daļu no šīm 29 reģistrācijas diagrammām. Par šādu pārkāpumu var piemērot tikai vienu sodu.
Proti, saskaņā ar Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. punktu par Regulas Nr. 3821/85 pārkāpumiem nav paredzēts sods.
Šādu interpretāciju nevar atspēkot Direktīvas 2006/22 III pielikuma noteikumi. Proti, pamatlietu faktiskajiem apstākļiem piemērojamajā redakcijā minētajā III pielikumā nebija ietverts precīzs un izsmeļošs Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 pārkāpumu uzskaitījums, bet gan tikai vadlīnijas dalībvalstīm kopējā skalā par šo regulu pārkāpumiem. Līdz ar to šīs vadlīnijas nevar veidot atkāpi no Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta a) apakšpunkta interpretācijas, kas izriet no šī sprieduma 39. un 40. punkta.
Arī Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 mērķi, kuri atgādināti šī sprieduma 32. un 33. punktā, nevar atspēkot interpretāciju, kas izriet no Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta formulējuma.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka gadījumā, ja pārbaudes laikā autotransporta transportlīdzekļa vadītājs nevar uzrādīt tahogrāfa reģistrācijas diagrammas par kārtējo dienu un 28 iepriekšējām dienām, šī rīcība ir vienots pārkāpums, par ko jāuzliek viens sods.
Ņemot vērā šī sprieduma 19. punktā minētos pamatlietas apstākļus, vēl ir jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 561/2006 19. pantu sodiem par Regulu Nr. 3821/85 un Nr. 561/2006 pārkāpumiem ir jābūt efektīviem, samērīgiem, preventīviem un nediskriminējošiem. Šajā ziņā ir jāuzsver, ka Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta pārkāpumu nevar uzskatīt par nenozīmīgu pārkāpumu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 9. februāris, Urbán,
C‑210/10
,
EU:C:2012:64
,
33.
un
34.
punkts). Līdz ar to sodam, kas paredzēts par šo pārkāpumu, ir jābūt pietiekami lielam attiecībā pret šī pārkāpuma smagumu, lai tam varētu būt reāla preventīva iedarbība.
Turklāt – jo transportlīdzekļa vadītāja neuzrādīto reģistrācijas diagrammu skaits ir lielāks, jo Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkta pārkāpums ir smagāks. Šāda pienākuma neizpilde kavē transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļu efektīvu pārbaudi un ceļu satiksmes drošības ievērošanu vairāku dienu garumā.
Tādējādi, lai ievērotu Regulas Nr. 561/2006 19. panta 1. punktā noteikto sodu samērīguma prasību, sodam ir jābūt pietiekami pielāgojamam atkarībā no pārkāpuma smaguma (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 9. februāris, Urbán,
C‑210/10
,
EU:C:2012:64
,
33.
un
41.
punkts).
Gadījumā, kad par šādu pārkāpumu piemērojamā naudas soda apmērs atbilstoši valsts tiesībām ir nepietiekams, lai nodrošinātu preventīvu iedarbību, valsts tiesai saskaņā ar principu, ka valsts tiesību normas ir jāinterpretē atbilstoši Savienības tiesībām, ir pienākums interpretēt valsts tiesības pēc iespējas saskaņā ar Savienības tiesību prasībām. Šī principa piemērošana valsts tiesai ļauj savas kompetences ietvaros nodrošināt Savienības tiesību pilnīgu efektivitāti, iztiesājot lietu, par kuru tajā ir celta prasība (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2020. gada 15. oktobris, Association française des usagers de banques,
C‑778/18
,
EU:C:2020:831
,
59.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tomēr šai tiesai ir arī jānodrošina, ka tiek ievērots noziedzīgu nodarījumu un sodu likumības princips, kas nostiprināts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 49. panta 1. punkta pirmajā teikumā. Saskaņā ar Tiesas judikatūru šis princips prasa, ka tiesību normā ir jābūt skaidri noteiktiem pārkāpumiem un sodiem, ko ar to uzliek. Šis nosacījums ir izpildīts tad, ja attiecīgā persona no atbilstošās normas formulējuma un vajadzības gadījumā izmantojot tiesu sniegto normas interpretāciju, var uzzināt, par kādām darbībām vai bezdarbību tai iestāsies kriminālatbildība (spriedums, 2015. gada 22. oktobris, AC‑Treuhand/Komisija,
C‑194/14 P
,
EU:C:2015:717
,
40.
punkts).
No tā izriet, ka, pat ja pamatlietā piemērojamā naudas soda maksimālais apmērs valsts tiesai šķistu pietiekami augsts, lai tam būtu preventīva iedarbība, šī tiesa nevarētu uzlikt vairākus sodus, no kuriem katrs attiektos uz vienu vai vairākām dienām laikposmā, kas aptver pārbaudes dienu un iepriekšējās 28 dienas.
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus uz uzdoto jautājumu jāatbild, ka Regulas Nr. 3821/85 15. panta 7. punkts un Regulas Nr. 561/2006 19. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja transportlīdzekļa, uz kuru attiecas pārbaude, vadītājs pārbaudes gadījumā neuzrāda reģistrācijas diagrammas attiecībā uz vairākām darbības dienām laikposmā, kas aptver pārbaudes dienu un iepriekšējās 28 dienas, pārbaudes veikšanas vietas dalībvalsts kompetentās iestādes drīkst konstatēt tikai vienu vienotu attiecīgā vadītāja izdarītu pārkāpumu un viņam par to piemērot tikai vienu sodu.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) nospriež:

Padomes Regulas (EEK) Nr. 3821/85 (1985. gada 20. decembris) par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regulu (EK) Nr. 561/2006, 15. panta 7. punkts un Regulas Nr. 561/2006 19. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka gadījumā, ja transportlīdzekļa, uz kuru attiecas pārbaude, vadītājs pārbaudes gadījumā neuzrāda reģistrācijas diagrammas attiecībā uz vairākām darbības dienām laikposmā, kas aptver pārbaudes dienu un iepriekšējās 28 dienas, pārbaudes veikšanas vietas dalībvalsts kompetentās iestādes drīkst konstatēt tikai vienu vienotu attiecīgā vadītāja izdarītu pārkāpumu un viņam par to piemērot tikai vienu sodu.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.