CELEX: 62017CJ0689
Predhodno odločanje
Okolje
Pošiljka odpadkov
Uredba (ES) št. 1013/2006
Odpadki, za katere velja postopek predhodne pisne prijave in soglasja
Pošiljke znotraj Evropske unije
Člen 1(3)(b)
Izvzetje iz področja uporabe
Odpadki, ustvarjeni na ladjah
Odpadki na ladji po pomorski nesreči

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 1(3)(b) Uredbe (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov (
UL 2006, L 190, str. 1
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Conti 11. Container Schiffahrts‑GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia“ (v nadaljevanju: Conti) in Land Niedersachsen (dežela Spodnja Saška, Nemčija) glede obveznosti, ki jo je navedena dežela naložila družbi Conti, da izvede postopek prijave v zvezi s pošiljko odpadkov z ladje
MSC
Flaminia
(v nadaljevanju:
Flaminia
) po pomorski nesreči.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktivi o odpadkih
Člen 1(1) Direktive 2006/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2006 o odpadkih (
UL 2006, L 114, str. 9
) je določal:
„V tej direktivi:
(a)
‚odpadek‘ pomeni vsako snov ali predmet v skupinah, navedenih v Prilogi I, ki ga imetnik zavrže ali namerava ali mora zavreči;
[…]“
Člen 3 Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv (
UL 2008, L 312, str. 3
), s katero je bila razveljavljena Direktiva 2006/12, določa:
„Za namene te direktive se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
‚odpadek‘ pomeni vsako snov ali predmet, ki ga imetnik zavrže ali namerava ali mora zavreči;
[…]“
Uredba št. 1013/2006
V uvodnih izjavah 1, 7 in 14 Uredbe št. 1013/2006 je navedeno:
„(1)
Temeljni in poglavitni cilj ter sestavina te uredbe je varovanje okolja, njeni učinki na mednarodno trgovino pa so zgolj slučajni.
[…]
(7)
Pomembno je, da se nadzorovanje in kontrola pošiljk odpadkov organizirata in urejata na način, ki upošteva potrebo po ohranjanju, varovanju in izboljšanju kakovosti okolja in človekovega zdravja ter krepi enotnejšo uporabo te uredbe v vsej [Uniji].
[…]
(14)
V primerih pošiljk odpadkov, namenjenih za odstranjevanje, in odpadkov, ki niso navedeni v Prilogi III, IIIA ali IIIB in so namenjeni za predelavo, je smiselno zagotoviti optimalni nadzor in kontrolo z zahtevo po predhodnem pisnem soglasju s takšnimi pošiljkami. Ta postopek mora vključevati predhodno prijavo pristojnim organom, ki jim omogoča, da so ustrezno obveščeni in da lahko sprejmejo vse potrebne ukrepe za varovanje zdravja ljudi in okolja. Prav tako mora tem organom omogočati, da utemeljeno ugovarjajo pošiljki.“
Člen 1 te uredbe določa:
„1.   Ta uredba določa postopke in ureditev kontrole pošiljanja odpadkov, odvisno od porekla, cilja in poti pošiljke, vrste poslanih odpadkov in vrste obdelave, ki se uporablja za odpadke na njihovem cilju.
[…]
3.   Ta uredba se ne uporablja za:
(a)
iztovarjanje odpadkov na kopno, vključno z odpadno vodo in ostanki, ki so nastali pri normalnem delovanju ladij in morskih ploščadi, če za take odpadke veljajo zahteve Mednarodne konvencije o preprečevanju onesnaževanja morja z ladij [podpisane 2. novembra 1973 v Londonu, kakor je bila dopolnjena s Protokolom z dne 17. februarja 1978] (Marpol 73/78), ali drugih zavezujočih mednarodnih aktov;
(b)
odpadke, ustvarjene v vozilih, na vlakih, na letalih in na ladjah, dokler se taki odpadki ne raztovorijo zaradi predelave ali odstranjevanja;
[…]“
Člen 2 navedene uredbe določa:
„Za namene te uredbe:
1.
so ‚odpadki‘ opredeljeni v členu 1(1)(a) Direktive [2006/12];
[…]
34.
‚pošiljka‘ pomeni prevoz odpadkov, namenjenih odstranjevanju ali predelavi […]
[…]“
Člen 3(1) iste uredbe določa:
„Za pošiljke naslednjih odpadkov velja postopek predhodne pisne prijave in soglasja v skladu z določbami tega naslova:
(a)
če so namenjeni za postopke odstranjevanja:
vsi odpadki;
(b)
če so namenjeni za postopke predelave:
(i)
odpadki, navedeni v Prilogi IV, ki vključuje med drugim tudi odpadke, navedene v prilogah II in VIII Baselske konvencije [o nadzoru uvoza/izvoza nevarnih odpadkov in njihovega odstranjevanja, podpisane 22. marca 1989, ki je bila v imenu Evropske gospodarske skupnosti potrjena s Sklepom Sveta 93/98/EGS z dne 1. februarja 1993 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 18, str. 301)];
(ii)
odpadki, navedeni v Prilogi IVA;
(iii)
odpadki, ki niso uvrščeni v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, IIIB, IV ali IVA;
(iv)
mešanice odpadkov, ki niso uvrščene v posamezno klasifikacijsko številko v Prilogi III, IIIB, IV ali IVA, razen če so navedene v Prilogi IIIA.“
Člen 4 Uredbe št. 1013/2006 določa:
„Kadar namerava prijavitelj poslati odpadke iz člena 3(1)(a) ali (b), predloži predhodno pisno prijavo pristojnemu organu države odpreme in preko njega ter, če bo predložil splošno prijavo, upošteva člen 13.
Pri predložitvi prijave je treba izpolniti naslednje zahteve:
1.
Prijavni in transportni dokumenti:
Prijava se izvede z naslednjimi dokumenti:
(a)
prijavnim dokumentom iz Priloge IA; in
(b)
transportnim dokumentom iz Priloge IB.
Pri predložitvi prijave prijavitelj izpolni prijavni dokument in, kjer je ustrezno, transportni dokument.
[…]
Pristojni organ države odpreme izda prijavitelju prijavni dokument in transportni dokument.
[…]“
Nemško pravo
Člen 2(2), točka 13, Gesetz zur Förderung der Kreislaufwirtschaft und Sicherung der umweltverträglichen Bewirtschaftung von Abfällen (Kreislaufwirtschaftsgesetz – KrWG) (zakon za spodbujanje krožnega gospodarstva in zagotavljanje ekološkega ravnanja z odpadki) z dne 24. februarja 2012 (BGBl. 2012 I, str. 212) določa, da se določbe tega zakona ne uporabljajo za zbiranje in pošiljke ladijskih odpadkov in ostankov tovora, če to na podlagi mednarodnih ali nadnacionalnih sporazumov ureja zvezna ali deželna zakonodaja.
Člen 32 Niedersächsisches Abfallgesetz (zakon o odpadkih dežele Spodnja Saška) določa:
„Na podlagi določb tega zakona:
[…]
6.   so ‚ladijski odpadki‘
(a)
vsi odpadki (vključno z odpadno vodo in odpadki, ki niso ostanki tovora), ki nastanejo med plovbo ladje ter so zajeti s prilogami I, IV in V h [Konvenciji Marpol 73/78]) ter
(b)
odpadki, povezani s tovorom, kot so opredeljeni v točki 1.7.5 smernic za izvajanje [Konvencije Marpol 73/78];
7.   so ‚ostanki tovora‘ preostanki kakršnega koli tovora na ladji, v prostoru za tovor ali v rezervoarjih, ki ostanejo po končanem razkladanju in čiščenju, ter vključujejo preostanke in razlitja pri nakladanju/razkladanju.“
Člen 35(1) zakona o odpadkih dežele Spodnja Saška določa, da je poveljnik ali poveljnica ladje zadolžen oziroma zadolžena za to, da se vsi ladijski odpadki, ki so na krovu, pred izplutjem iz pristanišča oddajo v pristaniške sprejemne zmogljivosti. Člen 36(1) tega zakona nalaga enako obveznost glede ostankov tovora.
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Flaminia
je kontejnerska ladja v lasti družbe Conti, ki je v obdobju, ki je upoštevno za postopek v glavni stvari, plula pod nemško zastavo.
Na poti iz Charlestona (Združene države) v Antwerpen (Belgija) je 14. julija 2012 na tej ladji prišlo do požara in eksplozij, ko je ta prevažala 4808 zabojnikov, med katerimi je bilo 151 zabojnikov s tako imenovanimi „nevarnimi snovmi“. Ko je bil požar pogašen, je družba Conti 21. avgusta 2012 pridobila dovoljenje, da se kontejnerska ladja privleče v nemške vode. Iz dopisa Havariekommando (uprava za pomorske nesreče, Nemčija) z dne 25. avgusta 2012 izhaja, da je bilo družbi Conti naloženo, naj pripravi načrt nadaljnjih postopkov in naj za ustrezne ukrepe navede morebitne pogodbene partnerje.
Ladja je bila 9. septembra 2012 privlečena v Wilhelmshaven (Nemčija).
Družba Conti se je med drugim pri nemških organih zavezala, da bo zagotovila varen prevoz ladje do ladjedelnice v Mangaliji (Romunija) in ustrezno ravnanje s snovmi na krovu ladje.
Niedersächsisches Umweltministerium (ministrstvo za okolje dežele Spodnja Saška, Nemčija) je z dopisom z dne 30. novembra 2012 družbo Conti obvestilo, da je treba ladjo „in vodo za gašenje, ki je na krovu, ter mulj in odpadne kovine šteti za odpadek“ in da je zato potreben postopek pisne prijave. Družba Conti je z dopisom z dne 3. decembra 2012 nasprotovala tej presoji.
Gewerbeaufsichtsamt Oldenburg (inšpektorat za delo v Oldenburgu, Nemčija; v nadaljevanju: inšpektorat za delo) je z odločbo z dne 4. decembra 2012 družbi Conti naložil, da zaradi odpadnih kovin na krovu in vode za gašenje, zmešane z muljem in ostanki tovora, opravi postopek pisne prijave. Poleg tega je družbi Conti prepovedal premakniti ladjo, dokler ni končan postopek pisne prijave in predložen preverljiv načrt odstranitve odpadkov v nemškem jeziku.
Nepoškodovan tovor je bil z ladje raztovorjen 21. decembra 2012, plovnost ladje pa potrjena do višine valov 6 metrov.
Uvedel in končal se je postopek pisne prijave za prevoz vode za gašenje na Dansko. Črpanje vode za gašenje se je začelo 18. februarja 2013. Po tem, ko je bilo mogoče predvideti, koliko vode za gašenje z muljem ne bo mogoče izčrpati, je bil 26. februarja 2013 začet nadaljnji postopek pisne prijave z Romunijo.
Dovoljenje za izplutje na dan 4. marca 2013 je bilo izdano 1. marca 2013. Pred izplutjem ladje pa je bilo treba raztovoriti še 30 zabojnikov z odpadki, kar je trajalo do 7. marca 2013. Ko je bil postopek pisne prijave z Romunijo končan, je ladja 15. marca 2013 lahko odplula. V Romuniji je bilo ugotovljeno, da je bilo na krovu približno 24.000 ton odpadkov.
Družba Conti je 4. januarja 2013 pri inšpektoratu za delo zoper odločbo z dne 4. decembra 2012 vložila upravno pritožbo. V bistvu je trdila, da ji postopek pisne prijave, določen z Uredbo št. 1013/2006, ne bi smel biti naložen, ker se zanjo ta uredba ne uporablja, in pojasnila, da je ta postopek začela, da bi se izognila zavlačevanju. Inšpektorat za delo je v dopisu z dne 3. aprila 2013 ugotovil, da je upravna pritožba postala brezpredmetna.
Družba Conti je zatem vložila tožbo pri predložitvenem sodišču, s katero je predlagala, naj se deželi Spodnja Saška naloži, da družbi Conti povrne škodo, ki je nastala zlasti s stroški postopkov pisne prijave, ki jih je morala nositi ta družba. Ta družba meni, da ocena, da so snovi, ki so bile v notranjosti ladje, odpadek, in iz tega izhajajoča odreditev izvedbe postopkov nista bili zakoniti. V zvezi s tem trdi, da načrta odstranitve odpadkov na podlagi nacionalnega prava ni bilo mogoče zahtevati, ker Uredba št. 1013/2006 nasprotuje uporabi nacionalnega prava, kadar so odpadki na ladji namenjeni predelavi ali odstranjevanju v drugi državi članici.
Predložitveno sodišče meni, da škoda, ki jo uveljavlja družba Conti, vključuje stroške za izvedbo postopka pisne prijave, zato bi bilo treba za obstoj pravice do povračila škode predpostavljati, da se Uredba št. 1013/2006 za ostanke, ki so posledica nesreče, do katere je prišlo na ladji iz postopka v glavni stvari, ne uporablja. Do teh stroškov naj bi namreč prišlo le zato, ker je inšpektorat za delo menil, da je potrebna izvedba postopka pisne prijave.
To sodišče meni, da je bil postopek pisne prijave glede na to, da je bilo treba odpadke poslati iz Nemčije v Romunijo, v smislu člena 3(1) Uredbe št. 1013/2006 potreben. Vendar sprašuje, ali se določba o izjemi iz člena 1(3)(b) te uredbe uporablja, in poudarja, da bi bila v takem primeru pošiljka ostankov v postopku v glavni stvari zunaj področja uporabe navedene uredbe. Navedeno sodišče v zvezi s tem meni, da ne iz besedila zadnjenavedene določbe, ki vsebuje izraz „odpadki, ustvarjeni […] na ladjah“, ne iz pripravljalnih dokumentov za sprejetje Uredbe št. 1013/2006 in uvodnih izjav te uredbe niti iz njene sistematike ne izhaja, da bi morali odpadki in ostanki, ki so posledica pomorske nesreče, spadati na področje uporabe te določbe o izjemi.
V teh okoliščinah je Landgericht München I (deželno sodišče München I, Nemčija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali so ostanki, ki so posledica nesreče, v obliki odpadnih kovin in vode za gašenje, zmešane z muljem in ostanki tovora, na krovu ladje ‚odpadki, ustvarjeni v vozilih, na vlakih, na letalih in na ladjah‘ v smislu člena 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006?“
Predlog za ponovno odprtje ustnega postopka
Dežela Spodnja Saška je po predstavitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca z vlogo, ki jo je v sodnem tajništvu Sodišča vložila 5. aprila 2019, predlagala ponovno odprtje ustnega postopka.
Dežela Spodnja Saška v utemeljitev predloga v bistvu trdi, da se pred Sodiščem še ni razpravljalo o vprašanju, ki je odločilno za razrešitev spora o glavni stvari, in sicer, ali se Uredba št. 1013/2006 ob upoštevanju člena 1(3)(b) te uredbe uporablja tudi takrat, kadar je zadevna ladja na odrtem morju. Po mnenju dežele Spodnja Saška uporaba te uredbe za prvi del poti ladje
Flaminia
na odprtem morju odpira vprašanje, ali je navedena uredba v skladu z mednarodnim javnim pravom in natančneje z Baselsko konvencijo. Dežela Spodnja Saška dodaja, da bi se lahko brez ponovnega odprtja ustnega postopka v prihodnje izkazalo, da je treba vložiti nov predlog za sprejetje predhodne odločbe.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da lahko Sodišče v skladu s členom 83 Poslovnika po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odredi začetek ali ponovno odprtje ustnega dela postopka, zlasti če meni, da zadeva ni dovolj razjasnjena, ali če stranka po koncu ustnega dela postopka navede novo dejstvo, ki je odločilno za odločitev Sodišča, ali če je treba v zadevi odločiti na podlagi trditve, o kateri stranke ali zainteresirani subjekti iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije niso razpravljali.
V obravnavani zadevi pa se predlog za ponovno odprtje ustnega postopka, ki ga je vložila dežela Spodnja Saška, ne nanaša na nobeno novo dejstvo in se v bistvu z njim želi doseči, da bi se Sodišče izreklo o vprašanjih, ki ju predložitveno sodišče ni postavilo, in sicer, prvič, o uporabi Uredbe št. 1013/2006, kadar je zadevna ladja na odprtem morju, in drugič, o veljavnosti izjeme iz člena 1(3)(b) te uredbe ob upoštevanju Baselske konvencije.
Poleg tega ima Sodišče na voljo vse potrebne elemente za odločanje in mu v tej zadevi ni treba razsoditi na podlagi trditev, o katerih stranke ali zainteresirani subjekti iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije niso razpravljali.
V teh okoliščinah Sodišče po opredelitvi generalnega pravobranilca meni, da ni treba odrediti ponovnega odprtja ustnega dela postopka.
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006 razlagati tako, da je treba ostanke, ki so posledica nesreče, v obliki odpadnih kovin in vode za gašenje, zmešane z muljem in ostanki tovora, kot so ti v postopku v glavni stvari, ki so posledica nesreče na ladji, šteti za odpadke, ustvarjene na ladjah v smislu te določbe.
Najprej je treba navesti, da je iz predložitvene odločbe razvidno, da ostanki iz postopka v glavni stvari glede na to, da gre za snovi ali predmete, ki se jih namerava imetnik znebiti, spadajo v pojem „odpadki“ v smislu člena 2, točka 1, Uredbe št. 1013/2006, ki napotuje na opredelitev tega pojma iz člena 1(1)(a) Direktive 2006/12, ki je bil odtlej nadomeščen s členom 3(1) Direktive 2008/98, ta pa vsebuje v bistvu podobno opredelitev navedenega pojma.
Po tej uvodni navedbi je treba opozoriti, da člen 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006 s področja uporabe te uredbe izključuje odpadke, ustvarjene v vozilih, na vlakih, na letalih in na ladjah, dokler se taki odpadki ne raztovorijo zaradi predelave ali odstranjevanja.
Iz tega sledi – kot navaja predložitveno sodišče – da če je treba šteti, da so odpadki v postopku v glavni stvari zajeti s to določbo, se Uredba št. 1013/2006 zanje ne bi uporabila vse do trenutka, ko so zapustili ladjo zaradi predelave ali odstranjevanja.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba pri razlagi določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi kontekst in cilje, ki jih uresničuje ureditev, katere del je (sodba z dne 17. oktobra 2018, Günter Hartmann Tabakvertrieb,
C‑425/17
,
EU:C:2018:830
, točka
in navedena sodna praksa).
Poleg tega je treba ugotoviti, da člen 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006 določa izjemo od uporabe določb te uredbe in da ga je treba načeloma zato razlagati ozko. Vendar to pravilo ozke razlage ne pomeni, da je treba izraze, uporabljene v navedeni določbi za opredelitev obsega tam določene izjeme, razlagati tako, da bi se tej izjemi odvzeli učinki (glej po analogiji sodbo z dne 11. septembra 2014, Fastweb,
C‑19/13
,
EU:C:2014:2194
, točka
in navedena sodna praksa).
Prvič, glede besedila člena 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006 je iz te določbe razvidno, da morajo biti odpadki, da bi bili izključeni s področja uporabe te uredbe, ustvarjeni med drugim na ladji in ne smejo biti raztovorjeni z nje.
V zvezi s tem je treba na eni strani poudariti, da ta določba ne vsebuje nobene navedbe glede izvora odpadkov ali načina, kako so bili na zadevni ladji ustvarjeni.
Kot je generalni pravobranilec navedel v točki 47 sklepnih predlogov, je zakonodajalec Unije v členu 1(3)(b) Uredba št. 1013/2006 navedel zgolj kraj, kjer morajo biti odpadki ustvarjeni, in sicer med drugim na ladji, ne da bi navedel posebne zahteve glede okoliščin, v katerih so bili ti odpadki ustvarjeni.
Na drugi strani iz običajnega pomena izraza „dokler se taki odpadki ne raztovorijo“, uporabljenega v tem členu 1(3)(b), izhaja, da se ta določba v zvezi z ladjo uporablja, le dokler zadevni odpadki ne zapustijo ladje, da bi bili poslani v predelavo ali odstranjevanje.
Iz člena 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006 tako izhaja, da se izključitev s področja uporabe te uredbe, določena s to določbo, uporablja za odpadke, ustvarjene na ladji, ne glede na okoliščine, v katerih so bili ti odpadki ustvarjeni, vse dokler se taki odpadki ne raztovorijo zaradi predelave ali odstranjevanja.
Drugič, ta ugotovitev je potrjena s sobesedilom navedene določbe. Člen 1(3)(b) te uredbe se namreč nanaša na raztovarjanje odpadkov, ustvarjenih pri normalnem delovanju – med drugim ladij – vključno z odpadno vodo in ostanki, če zanje velja Konvencija Marpol 73/78 ali drugi zavezujoči mednarodni akti.
Tako se člen 1(3)(a) Uredbe št. 1013/2006 drugače kakor člen 1(3)(a) te uredbe izrecno nanaša na odpadke, ustvarjene pri normalnem delovanju – med drugim – ladij, kar potrjuje, da izključitev iz zadnjenavedene določbe, ki ne vsebuje takega pojasnila, zajema odpadke, ustvarjene na ladji, ne glede na okoliščine, v katerih so bili ustvarjeni.
Tretjič, razlaga člena 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006, ki izhaja iz besedila te določbe in iz sobesedila, v katero je umeščena, ni omajana s ciljem, ki mu sledi ta uredba.
Iz člena 1(1) in uvodne izjave 7 Uredbe št. 1013/2006 sicer izhaja, da ta uredba določa postopke in ureditev kontrole pošiljanja odpadkov tako, da se pri tem upošteva potreba po ohranjanju, varovanju in izboljšanju kakovosti okolja in človekovega zdravja. Natančneje, iz členov 3(1) in 4(1) te uredbe v povezavi z njeno uvodno izjavo 14 je razvidno, da morajo biti pošiljke odpadkov med državami članicami, namenjenih za odstranjevanje, in nevarnih odpadkov za predelavo predhodno pisno prijavljene pristojnim organom, da lahko ti sprejmejo potrebne ukrepe za varovanje zdravja ljudi in okolja (sodba z dne 26. novembra 2015, Total Waste Recycling,
C‑487/14
,
EU:C:2015:780
, točka
in navedena sodna praksa).
Vendar se s ciljem varovanja okolja, ki mu sledi Uredba št. 1013/2006, ne zahteva, da se kljub jasni izključitvi, določeni v členu 1(3)(b) te uredbe, za premik odpadkov, ki se po naključju ustvarijo na ladji, uporabijo pravila navedene uredbe in zlasti, v skladu s členom 3(1) te uredbe, obveznost predhodne pisne prijave in odobritve. Glede na nenadnost in nepredvidljivost nastanka tovrstnih odpadkov bi bilo namreč v praksi nemogoče ali pretirano težko, da bi se oseba, ki je odgovorna za zadevno ladjo, pravočasno seznanila z vsemi informacijami, ki so potrebne za pravilno uporabo teh pravil, s katerimi se zagotavljata nadzor in učinkovita kontrola pošiljke navedenih odpadkov v smislu iste uredbe.
Tako naj se v primeru odpadkov, ki nastanejo v pomorski nesreči, kakršni so ti v postopku v glavni stvari, navedena odgovorna oseba pred prihodom v pristanišče najverjetneje ne bi mogla seznaniti in predložiti informacij, ki se zahtevajo z obrazci, ki so v prilogah IA in IB k Uredbi št. 1013/2006, zlasti v zvezi z nazivom, sestavo in označbo odpadkov ter o predvideni vrsti postopka odstranitve ali predelave.
Poleg tega je treba opozoriti – kot je generalni pravobranilec navedel v točki 65 sklepnih predlogov – da bi uporaba pravil iz Uredbe št. 1013/2006 za odpadke, ustvarjene na ladji zaradi nesreče na odprtem morju, lahko povzročila poznejši prihod ladje v varno pristanišče, kar bi povečalo tveganje za onesnaženje morja in tako ogrozilo cilj, ki mu sledi ta uredba.
Vendar je treba poudariti, da se izključitev iz člena 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006 ne uporablja v primeru zlorabe s strani oseb, ki so odgovorne za zadevno ladjo. Take zlorabe bi bile zlasti ravnanja, s katerimi se pretirano in neupravičeno odlaga raztovarjanje odpadkov zaradi predelave ali odstranjevanja. V zvezi s tem bi bilo treba to odlaganje presoditi zlasti ob upoštevanju narave odpadkov in obsega tveganja, ki ga ti pomenijo za okolje in zdravje ljudi.
Ker so v obravnavanem primeru zadevni odpadki nastali v pomorski nesreči, do katere je prišlo na ladji
Flaminia
, medtem ko je ta plula na odprtem morju, jih je treba obravnavati, kot da so bili ustvarjeni na ladji v smislu člena 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006. Ta določba se tako za te odpadke uporablja do trenutka, ko ti zapustijo ladjo zaradi predelave ali odstranjevanja.
Iz zgornjih ugotovitev izhaja, da je treba člena 1(3)(b) Uredbe št. 1013/2006 razlagati tako, da je treba ostanke v obliki odpadnih kovin in vode za gašenje, zmešane z muljem in ostanki tovora, kot so ti v postopku v glavni stvari, ki so posledica nesreče na ladji, šteti za odpadke, ustvarjene na ladjah, v smislu te določbe, ki so torej izključeni s področja uporabe te uredbe, vse dokler se ne raztovorijo zaradi predelave ali odstranjevanja.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:

Člen 1(3)(b) Uredbe (ES) št. 1013/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov je treba razlagati tako, da je treba ostanke v obliki odpadnih kovin in vode za gašenje, zmešane z muljem in ostanki tovora, kot so ti v postopku v glavni stvari, ki so posledica nesreče na ladji, šteti za odpadke, ustvarjene na ladjah, v smislu te določbe, ki so torej izključeni s področja uporabe te uredbe, vse dokler se ne raztovorijo zaradi predelave ali odstranjevanja.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.