CELEX: 62021CJ0213
Trimitere preliminară
Atribuirea contractelor de achiziții publice
Directiva 2014/24/UE
Domeniu de aplicare
Articolul 10 litera (h)
Excluderi specifice pentru contractele de servicii
Servicii de apărare civilă, de protecție civilă și de prevenire a pericolelor
Organizații sau asociații nonprofit
Serviciu de ambulanță calificat drept serviciu de urgență
Organizații de voluntariat
Cooperative sociale

Cererile de decizie preliminară privesc interpretarea articolului 10 litera (h) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE (
JO 2014, L 94, p. 65
).
Aceste cereri au fost formulate în cadrul a două litigii desfășurate, în cauza C‑213/21, între Italy Emergenza Cooperativa Sociale (denumită în continuare „Italy Emergenza”), pe de o parte, și Azienda Sanitaria Locale Barletta‑Andria‑Trani (Agenția Sanitară Locală din Berletta‑Andria‑Trani, Italia), pe de altă parte, și, în cauza C‑214/21, între Italy Emergenza, pe de o parte, și Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza (Agenția Sanitară Provincială din Cosenza, Italia), pe de altă parte, în legătură cu două decizii prin care aceste agenții sanitare au lansat proceduri de selecție în vederea atribuirii, prin convenție, a serviciului de transport sanitar de urgență și de extremă urgență unor organizații de voluntariat.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Considerentele (28) și (118) ale Directivei 2014/24 au următorul cuprins:
„(28)
Prezenta directivă nu ar trebui să se aplice anumitor servicii de urgență atunci când sunt prestate de organizații sau asociații non‑profit, întrucât caracterul special al acestor organizații ar fi greu de menținut în cazul în care furnizorii de servicii ar fi selectați în conformitate cu procedurile prevăzute de prezenta directivă. Cu toate acestea, excluderea nu ar trebui să depășească strictul necesar. Prin urmare, ar trebui să se precizeze în mod explicit că serviciile de ambulanță pentru transportul pacienților nu ar trebui să fie excluse. În acest context, este necesar, prin urmare, să se precizeze că Grupa 601 CPV «Servicii de transport terestru» nu include serviciile de ambulanță, care sunt incluse în clasa 8514 CPV. Prin urmare, ar trebui să se clarifice că serviciile, care fac obiectul codului 85143000‑3 al CPV și care cuprind în mod exclusiv servicii de ambulanță pentru transportul pacienților, ar trebui să facă obiectul regimului specific stabilit pentru servicii sociale și de altă natură (denumit în continuare «regimul moderat»). Prin urmare, contractele mixte de furnizare a serviciilor de ambulanță în general ar face, de asemenea, obiectul regimului moderat, dacă valoarea serviciilor de ambulanță pentru transportul pacienților ar fi mai mare decât valoarea celorlalte servicii de ambulanță.
[…]
(118)
Pentru a asigura continuitatea serviciilor publice, prezenta directivă ar trebui să permită ca participarea la procedurile de achiziții pentru anumite servicii în domeniile serviciilor de sănătate, sociale și culturale să poată fi rezervată organizațiilor care au la bază faptul că sunt deținute de angajați sau faptul că aceștia participă în mod activ la guvernanța acestora, precum și organizațiilor existente, cum ar fi cooperativele, pentru participarea la furnizarea acestor servicii utilizatorilor finali. Ca domeniu de aplicare, prezenta dispoziție este limitată exclusiv la anumite servicii de sănătate, sociale și servicii conexe, anumite servicii în domeniul educației și al formării, bibliotecă, arhive, muzee și alte servicii culturale, servicii sportive și servicii la domiciliu și nu este destinată să acopere niciuna dintre excluderile prevăzute de prezenta directivă. Astfel de servicii ar trebui să facă doar obiectul regimului moderat.”
Articolul 10 din această directivă, intitulat „Excluderi specifice pentru contractele de servicii”, prevede:
„Prezenta directivă nu se aplică contractelor de achiziții publice de servicii care au ca obiect:
[…]
(h)
servicii de apărare civilă, de protecție civilă și de prevenire a pericolelor prestate de organizații sau asociații nonprofit și care intră sub incidența codurilor CPV 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8, 98113100‑9 și 85143000‑3 cu excepția serviciilor de ambulanță pentru transportul pacienților;
[…]”
Articolul 77 din directiva menționată, intitulat „Contracte rezervate pentru anumite servicii”, prevede la alineatele (1) și (2):
„(1)   Statele membre pot prevedea faptul că autoritățile contractante pot rezerva dreptul organizațiilor de a participa la proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice destinate exclusiv serviciilor de sănătate, sociale și culturale menționate la articolul 74, care sunt cuprinse în codurile CPV 75121000‑0, 75122000‑7, 75123000‑4, 79622000‑0, 79624000‑4, 79625000‑1, 80110000‑8, 80300000‑7, 80420000‑4, 80430000‑7, 80511000‑9, 80520000‑5, 80590000‑6, de la 85000000‑9 la 85323000‑9, 92500000‑6, 92600000‑7, 98133000‑4, 98133110‑8.
(2)   O organizație menționată la alineatul (1) îndeplinește toate condițiile următoare:
(a)
obiectivul său este urmărirea unei misiuni în domeniul serviciilor publice, legată de prestarea serviciilor menționate la alineatul (1);
(b)
profiturile sunt reinvestite în vederea realizării obiectivului organizației. În cazul în care profiturile sunt distribuite sau redistribuite, acest lucru ar trebui să se bazeze pe considerente legate de participare;
(c)
structurile de conducere sau de capital ale organizației care execută contractul se bazează pe principiul participării angajaților la capital sau necesită participarea activă a angajaților, a utilizatorilor sau a părților interesate;
[…]”
Dreptul italian
Articolul 17 din decreto legislativo n. 50 – Codice dei contratti pubblici (Decretul legislativ nr. 50 privind Codul contractelor de achiziții publice) din 18 aprilie 2016 (supliment ordinar la GURI nr. 91 din 19 aprilie 2016), intitulat „Excluderi specifice pentru contractele de achiziții publice și concesionarea de servicii”, prevede la alineatul 1:
„Dispozițiile prezentului cod nu se aplică contractelor de achiziții publice și concesiunilor de servicii care au ca obiect:
[…]
(h)
servicii de apărare civilă, de protecție civilă și de prevenire a pericolelor prestate de organizații sau asociații non‑profit și care intră sub incidența codurilor CPV 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8, 98113100‑9 și 85143000‑3, cu excepția serviciilor de ambulanță pentru transportul pacienților;
[…]”.
Decreto legislativo n. 117 – Codice del Terzo settore (Decretul legislativ nr. 117 privind Codul sectorului terțiar) din 3 iulie 2017 (supliment ordinar la GURI nr. 179 din 2 august 2017) (denumit în continuare „Decretul legislativ nr. 117/2017”) cuprinde un articol 4, intitulat „Instituții din cadrul sectorului terțiar”, care prevede la alineatul 1:
„Instituțiile din cadrul sectorului terțiar sunt organizațiile de voluntariat, asociațiile de promovare socială, instituțiile filantropice, întreprinderile sociale, inclusiv cooperativele sociale, rețelele asociative, casele de ajutor reciproc, asociațiile, recunoscute sau nu, fundațiile și instituțiile de natură privată, altele decât societățile, constituite în vederea urmăririi, fără scop lucrativ, a unor scopuri civice, de solidaritate și de utilitate socială, prin exercitarea, cu titlu exclusiv sau principal, a uneia sau mai multor activități de interes general sub formă de voluntariat, de punere la dispoziție gratuită de bani, de bunuri sau de servicii, de mutualism sau de producție ori schimb de bunuri sau servicii, și care sunt înregistrate în registrul național unic al sectorului terțiar.”
Articolul 57 din Decretul legislativ nr. 117/2017, intitulat „Serviciu de transport sanitar de extremă urgență și de urgență”, prevede:
„1.   Serviciile de transport de extremă urgență și de urgență cu ambulanța pot fi atribuite cu prioritate, prin convenție, unor organizații de voluntariat înscrise de cel puțin șase luni în registrul național unic al sectorului terțiar, care fac parte dintr‑o rețea asociativă prevăzută la articolul 41 alineatul 2 și sunt autorizate în conformitate cu reglementarea regională aplicabilă, dacă este cazul, atunci când, având în vedere natura specifică a serviciilor, atribuirea directă garantează executarea serviciilor de interes general în cadrul unui sistem care contribuie efectiv la o finalitate socială și care urmărește obiective de solidaritate, în condiții de eficacitate economică și de adecvare, precum și cu respectarea principiilor transparenței și nediscriminării.
2.   Dispozițiile articolului 56 alineatele 2, 3, 3 bis și 4 se aplică convențiilor privind serviciile menționate la alineatul 1.”
Articolul 2514 din Codice civile (Codul civil), intitulat „Condiții privind societățile cooperative cu caracter mutualist predominant”, are următorul cuprins:
„Cooperativele cu caracter mutualist predominant trebuie să prevadă în statutul lor:
a)
interdicția de a distribui dividende la o valoare superioară ratei maxime a dobânzii pentru bonurile de economii poștale, majorată cu două puncte și jumătate în ceea ce privește capitalul vărsat;
b)
interdicția de a remunera instrumentele financiare oferite la subscrierea membrilor cooperativei într‑o măsură care depășește cu două puncte limita maximă stabilită pentru dividende;
c)
interdicția de a distribui rezervele membrilor cooperativei;
d)
obligația, în cazul dizolvării societății, de a atribui întregul patrimoniu, cu deducerea numai a capitalului social și a dividendelor eventual dobândite, fondurilor de ajutor reciproc care urmăresc promovarea și dezvoltarea cooperării.
Cooperativele se pronunță cu privire la introducerea și la eliminarea clauzelor menționate la alineatul precedent cu majoritățile prevăzute pentru adunarea generală extraordinară.”
Potrivit articolului 2545 sexies din Codul civil, intitulat „Beneficii”:
„Actul constitutiv definește criteriile de distribuție a beneficiilor către membri proporțional cu cantitatea și cu calitatea schimburilor mutualiste.
[…]
Adunarea generală poate decide să distribuie beneficii fiecăruia dintre membri, inclusiv printr‑o creștere proporțională a părților sociale respective sau prin emiterea de noi părți sociale, prin derogare de la articolul 2525, sau prin emiterea de instrumente financiare.”
Decreto legislativo n. 112 – Revisione della disciplina in materia di impresa sociale (Decretul legislativ nr. 112 de revizuire a reglementării în materie de întreprinderi sociale) din 3 iulie 2017 (GURI nr. 167 din 19 iulie 2017) (denumit în continuare „Decretul legislativ nr. 112/2017”) prevede la articolul 3, intitulat „Lipsa unui scop lucrativ”:
„1.   Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului 3 și ale articolului 16, întreprinderea socială alocă eventualele profituri și excedente de exploatare exercitării activităților sale statutare sau creșterii patrimoniului său.
2.   În sensul alineatului 1, distribuirea, inclusiv indirectă, de profituri și de excedente de exploatare, de fonduri și de rezerve, indiferent de denumirea lor, fondatorilor, membrilor sau asociaților, lucrătorilor și colaboratorilor, administratorilor și altor membri ai organelor întreprinderii este interzisă, inclusiv în caz de reziliere sau în orice alt caz de încetare individuală a raportului. În cazul întreprinderilor sociale constituite sub formele prevăzute în cartea V din Codul civil, este autorizată rambursarea către membru a capitalului efectiv vărsat și, dacă este cazul, reevaluat sau majorat în limitele prevăzute la alineatul 3 litera a). În sensul prezentului alineat, prin distribuire indirectă a profiturilor trebuie să se înțeleagă:
a)
plata către administratori, către auditori și către orice persoană care exercită un mandat social, a unei remunerații individuale care nu este proporțională cu activitatea desfășurată, cu responsabilitățile asumate și cu competențele specifice sau, în orice caz, mai mare decât cea prevăzută în entități care își desfășoară activitatea în sectoare și în condiții identice sau similare.
[…]
2 bis.   În scopurile menționate la alineatele 1 și 2, nu este considerată distribuire, nici chiar indirectă, de profituri și de excedente de exploatare distribuirea între membri de beneficii legate de o activitate de interes general prevăzută la articolul 2, exercitată în conformitate cu articolul 2545 sexies din Codul civil și cu respectarea condițiilor și a limitelor stabilite de lege și de statutul acestora, de către întreprinderi sociale constituite sub formă de societăți cooperative, cu condiția ca statutul sau actul constitutiv al acestora să indice criteriile de distribuire a beneficiilor către membri proporțional cu cantitatea și calitatea schimburilor mutualiste și cu condiția să fie înregistrat un excedent de exploatare mutualistă.
[…]”
Litigiile principale și întrebările preliminare
Cauza C‑213/21
Printr‑un anunț publicat în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
din 27 aprilie 2020, Azienda Sanitaria Locale Barletta‑Andria‑Trani a lansat o procedură concurențială de ofertare în vederea atribuirii, prin convenție, a serviciului de transport sanitar de urgență și de extremă urgență, pentru teritoriul care intră în competența sa, unor organizații de voluntariat care îndeplinesc cerințele prevăzute la articolul 57 din Decretul legislativ nr. 117/2017.
Considerând că această cerere de ofertă conținea clauze ilicite care o împiedicau să participe la respectiva procedură, Italy Emergenza, o cooperativă socială ce are ca obiect de activitate asigurarea serviciului de transport sanitar simplu și medical cu ambulanța, a contestat această procedură prin introducerea unei acțiuni la Tribunale amministrativo regionale per la Puglia (Tribunalul Administrativ Regional din Apulia, Italia). Aceasta aprecia că articolul 57 din Decretul legislativ nr. 117/2017 era contrar articolului 10 litera (h) din Directiva 2014/24, interpretat în lumina considerentului (28) al acesteia, pentru motivul că autoriza atribuirea directă, prin convenție, a serviciilor de transport de urgență și de extremă urgență numai organizațiilor de voluntariat și, în consecință, cu excluderea cooperativelor sociale. Astfel, în scopul atribuirii directe, prin convenție, a serviciilor de urgență și de extremă urgență, acest articol 10 litera (h) ar asimila pe deplin cooperativele sociale asociațiilor de voluntariat.
Această instanță a respins acțiunea. Pe de o parte, ea a statuat că serviciul care făcea obiectul cererii de ofertă menționate era un serviciu de transport sanitar cu ambulanța „calificat”, care intră sub incidența excepției prevăzute la articolul 10 litera (h) amintit. Pe de altă parte, instanța respectivă a considerat că excluderea cooperativelor sociale din domeniul de aplicare al acestei excepții era conformă cu dreptul Uniunii, întrucât aceste cooperative urmăreau un scop antreprenorial care justifica un tratament diferit de cel rezervat organizațiilor sau asociațiilor de voluntariat care nu urmăresc un scop lucrativ. În speță, în ceea ce privește Italy Emergenza, această excludere ar fi justificată în raport cu articolul 5 din statutul acestei cooperative sociale, care ar prevedea o posibilitate de distribuire de dividende într‑un cuantum limitat.
Italy Emergenza a declarat apel împotriva hotărârii Tribunale amministrativo regionale per la Puglia (Tribunalul Administrativ Regional din Apulia) la Consiglio di Stato (Consiliul de Stat, Italia), instanța de trimitere, reafirmând că articolul 57 din Decretul legislativ nr. 117/2017 încalcă articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24.
Consiglio di Stato (Consiliul de Stat) are îndoieli cu privire la conformitatea articolului 57 din Decretul legislativ nr. 117/2017 cu acest articol 10 litera (h). Astfel, în timp ce acest articol 57 nu ar menționa decât organizațiile de voluntariat și, prin urmare, pare să excludă atribuirea, prin convenție, a serviciului de transport sanitar de urgență și de extremă urgență cooperativelor sociale, articolul 10 litera (h) menționat ar viza organizațiile sau asociațiile „fără scop lucrativ” și nu s‑ar limita numai la organizațiile sau asociațiile de voluntariat.
În acest cadru, instanța de trimitere amintește mai întâi că, în Hotărârea din 21 martie 2019, Falck Rettungsdienste și Falck (
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
), Curtea a statuat că constituie „organizații sau asociații nonprofit”, în sensul articolului 10 litera (h) din Directiva 2014/24, organizațiile sau asociațiile al căror obiectiv constă în îndeplinirea unor misiuni sociale, care nu au un scop comercial și care reinvestesc eventualul profit pentru atingerea obiectivului lor. Curtea ar fi subliniat astfel că criteriul decisiv pentru a intra sub incidența acestei dispoziții este urmărirea unui scop nelucrativ. Or, potrivit instanței de trimitere, lipsa scopului lucrativ ar caracteriza o cooperativă socială precum Italy Emergenza. Astfel, articolul 6 din statutul acesteia din urmă ar prevedea că „[c]ooperativa socială funcționează fără scop lucrativ și urmărește interesul general al comunității pentru dezvoltarea umană și integrarea socială […]”. Desigur, articolul 5 din acest statut ar prevedea „interdicția de a distribui dividende într‑un cuantum superior ratei maxime a dobânzii pentru bonurile de economii poștale, majorată cu două puncte și jumătate în ceea ce privește capitalul vărsat”. Totuși, acest articol 5 nu poate fi considerat probant, din moment ce ar fi vorba despre o dispoziție ce ar reproduce articolul 2514 din Codul civil.
În continuare, instanța de trimitere arată că cooperativele sociale se disting de organizațiile sau de asociațiile de voluntariat. În timp ce acestea din urmă nu ar atribui niciun avantaj economic, nici chiar indirect, membrilor lor și s‑ar limita la rambursarea cheltuielilor efectuate de membrii lor, cooperativele sociale ar produce un avantaj economic pentru membrii lor, chiar dacă urmăresc obiective de integrare și de promovare socială fără scop lucrativ. Astfel, aceste cooperative s‑ar caracteriza prin finalitatea lor antreprenorială cu caracter mutualist. Totuși, instanța amintită relativizează această diferență întrucât ar reieși din jurisprudența Curții că un contract care prevede ca unică contraprestație rambursarea cheltuielilor suportate ar intra sub incidența noțiunii de „contract de achiziții publice” ca un contract cu titlu oneros.
În plus, instanța de trimitere evidențiază un alt element de natură să atenueze diferența dintre organizațiile sau asociațiile de voluntariat și cooperativele sociale. Este vorba, pe de o parte, despre posibilitatea unei organizații sau a unei asociații de voluntariat de a angaja lucrători și, pe de altă parte, despre posibilitatea ca o cooperativă socială să aibă membri voluntari cărora le‑ar fi rambursate numai cheltuielile lor.
În sfârșit, această instanță subliniază că, presupunând că, spre deosebire de organizațiile sau asociațiile de voluntariat, unei cooperative sociale nu i se poate atribui cu prioritate, prin convenție, un serviciu de transport sanitar de urgență și de extremă urgență, în temeiul articolului 57 din Decretul legislativ nr. 117/2017, atribuirea unui astfel de serviciu unei cooperative sociale nu ar putea avea loc decât la finalul unei proceduri de achiziții publice, ceea ce ar fi totuși contrar articolului 10 litera (h) din Directiva 2014/24.
În aceste condiții, Consiglio di Stato (Consiliul de Stat) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 10 litera (h) din Directiva [2014/24] – și, împreună cu acesta, considerentul (28) al aceleiași directive – se opune unei reglementări naționale care prevede că serviciile de transport sanitar [de urgență și de extremă urgență] pot fi atribuite prin convenție, cu prioritate, numai organizațiilor de voluntariat – cu condiția ca acestea să fie înscrise de cel puțin șase luni în Registrul național unic al sectorului terțiar și să fie membre ale unei rețele asociative și acreditate conform reglementării regionale sectoriale (în cazul în care aceasta există) și cu condiția ca această atribuire să garanteze furnizarea serviciului într‑un sistem care contribuie efectiv la o finalitate socială și urmărește obiective de solidaritate, în condiții de eficacitate economică și adecvare, precum și cu deplina respectare a principiilor transparenței și nediscriminării – fără a prevedea, printre potențialii beneficiari, celelalte organizații nonprofit, respectiv, în special, cooperativele sociale, în calitate de întreprinderi sociale fără scop lucrativ?”
Cauza C‑214/21
Printr‑un anunț publicat la 26 februarie 2020, Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza a lansat o procedură de selecție pentru atribuirea, prin convenție, a serviciului de transport sanitar de urgență și de extremă urgență, pentru teritoriul care intră în competența sa, unor organizații de voluntariat și Croce Rossa italiana (Crucea Roșie italiană).
Considerând că această cerere de ofertă conținea clauze ilicite care o împiedicau să participe la această procedură, Italy Emergenza a contestat această procedură introducând o acțiune la Tribunale amministrativo regionale per la Calabria (Tribunalul Administrativ Regional din Calabria, Italia) invocând aceleași motive ca cele expuse la punctul 13 din prezenta hotărâre.
Această instanță a respins acțiunea menționată pentru aceleași motive precum cele enunțate la punctul 14 din prezenta hotărâre.
Italy Emergenza a formulat apel în fața Consiglio di Stato (Consiliul de Stat), instanța de trimitere, care, pentru aceleași motive ca cele expuse la punctele 16-20 din prezenta hotărâre, are îndoieli cu privire la compatibilitatea articolului 57 din Decretul legislativ nr. 117/2017 cu articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24. Această instanță are îndoieli și cu privire la incidența articolului 3 alineatul 2 bis din Decretul legislativ nr. 112/2017, care autorizează o cooperativă socială să nu reinvestească integralitatea profiturilor sale și să le distribuie membrilor săi sub forma unor beneficii.
În aceste condiții, Consiglio di Stato (Consiliul de Stat) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 10 litera (h) din Directiva [2014/24] – și, împreună cu acesta, considerentul (28) al aceleiași directive – se opune unei reglementări naționale care prevede că serviciile de transport sanitar [de urgență și de extremă urgență] pot fi atribuite prin convenție, cu prioritate, numai organizațiilor de voluntariat – cu condiția ca acestea să fie înscrise de cel puțin șase luni în Registrul național unic al sectorului terțiar și să fie membre ale unei rețele asociative și acreditate conform reglementării regionale sectoriale (în cazul în care aceasta există) și cu condiția ca această atribuire să garanteze furnizarea serviciului într‑un sistem care contribuie efectiv la o finalitate socială și urmărește obiective de solidaritate, în condiții de eficacitate economică și adecvare, precum și cu deplina respectare a principiilor transparenței și nediscriminării – fără a prevedea, printre potențialii beneficiari, celelalte organizații nonprofit, respectiv, în special, cooperativele sociale, în calitate de întreprinderi sociale fără scop lucrativ, inclusiv cooperativele sociale care gestionează distribuirea între membri de beneficii legate de activitățile de interes general, în sensul articolului 3 alineatul 2 bis din Decretul legislativ [nr. 112/2017]?”
Cu privire la întrebările preliminare
Prin intermediul întrebării adresate în cauza C‑213/21 și al întrebării adresate în cauza C‑214/21, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24 se opune unei reglementări naționale care prevede că serviciile de transport sanitar de urgență și de extremă urgență pot fi atribuite, prin convenție, cu prioritate, numai unor organizații de voluntariat, iar nu cooperativelor sociale care pot distribui membrilor lor beneficii legate de activitățile lor.
Trebuie arătat că articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24 exclude din domeniul de aplicare al acesteia contractele de achiziții publice de servicii care au ca obiect servicii care intră sub incidența codurilor CPV menționate în această dispoziție și care sunt prestate de „organizații sau asociații nonprofit”.
Directiva menționată nu definește însă noțiunea de organizații sau de asociații „fără scop lucrativ”.
Or, atât din cerința aplicării uniforme a dreptului Uniunii, cât și din cea a principiului egalității rezultă că termenii unei dispoziții de drept al Uniunii care nu face nicio trimitere expresă la dreptul statelor membre pentru a stabili sensul și domeniul său de aplicare trebuie în mod normal să primească, în întreaga Uniune Europeană, o interpretare autonomă și uniformă, care trebuie stabilită ținând seama de contextul acestei dispoziții și de obiectivul urmărit de reglementarea în cauză (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 martie 2019, Falck Rettungsdienste și Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, punctul
, precum și jurisprudența citată).
În primul rând, noțiunea de organizații sau de asociații „fără scop lucrativ” se definește prin opoziție cu un grup cu scop lucrativ care este constituit în vederea realizării unui profit. În acest sens, noțiunea menționată pare suficient de largă pentru a acoperi organizații care au la bază faptul că sunt deținute de angajați sau faptul că aceștia participă în mod activ la guvernanța acestor organizații, precum cooperativele sociale, în măsura în care acestea nu urmăresc un scop lucrativ.
În al doilea rând, obiectivul excepției prevăzute la articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24 este, după cum se arată în considerentul (28) al acesteia, menținerea caracterului special al organizațiilor și al asociațiilor nonprofit, evitând să fie supuse procedurilor definite în această directivă. În aceste condiții, acest considerent (28) enunță faptul că respectiva excepție nu trebuie să depășească ceea ce este strict necesar. În acest sens, excepția amintită trebuie, ca derogare de la domeniul de aplicare al directivei menționate, să facă obiectul unei interpretări stricte [a se vedea prin analogie Hotărârea din 20 martie 2018, Comisia/Austria (Imprimeria statului),
C‑187/16
,
EU:C:2018:194
, punctul
].
Rezultă că noțiunea de organizații sau de asociații „fără scop lucrativ”, în sensul articolului 10 litera (h) din Directiva 2014/24, trebuie să fie strict restrânsă la organizațiile și la asociațiile care au o natură specială, și anume cele care nu urmăresc niciun scop lucrativ și care nu pot aduce niciun beneficiu, nici chiar indirect, membrilor lor.
În al treilea rând, trebuie amintit că Curtea a statuat că intră în sfera acestei noțiuni organizațiile sau asociațiile al căror obiectiv constă în îndeplinirea unor misiuni sociale, care nu au un scop comercial și care reinvestesc eventualul profit pentru atingerea obiectivului organizației sau al asociației în cauză (Hotărârea din 21 martie 2019, Falck Rettungsdienste și Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, punctul
).
Or, impunând ca eventualele profituri să fie reinvestite în vederea atingerii obiectivului organizației sau asociației în cauză, Curtea, pe de o parte, a considerat că aceste profituri trebuiau să fie alocate realizării misiunilor sociale urmărite de această organizație sau de această asociație și, pe de altă parte, a exclus în mod clar posibilitatea ca profiturile respective să fie distribuite acționarilor sau membrilor organizației menționate sau asociației menționate. Rezultă că organizațiile sau asociațiile care au posibilitatea de a distribui profituri membrilor lor nu intră în domeniul de aplicare al articolului 10 litera (h) din Directiva 2014/24.
Această interpretare este, în fond, confirmată de articolul 77 din directiva amintită, citit în lumina considerentului (118) al acesteia, care autorizează statele membre să prevadă că autoritățile contractante pot rezerva dreptul de a participa la proceduri speciale de atribuire a contractelor de achiziții publice destinate exclusiv anumitor servicii organizațiilor care îndeplinesc condițiile enumerate la acest articol 77 alineatul (2). Or, printre aceste condiții figurează, pe de o parte, la respectivul articol 77 alineatul (2) litera (b), cea potrivit căreia, în cazul în care profiturile sunt distribuite sau redistribuite, acest lucru ar trebui să se bazeze pe considerente legate de participare și, pe de altă parte, la același articol 77 alineatul (2) litera (c), cea potrivit căreia structurile de conducere sau de capital ale organizației care execută contractul se bazează pe principiul participării angajaților la capital sau necesită participarea activă a angajaților, a utilizatorilor sau a părților interesate.
Astfel, legiuitorul Uniunii a prevăzut un tratament diferențiat între, pe de o parte, organizațiile sau asociațiile „fără scop lucrativ” prevăzute la articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24 și, pe de altă parte, organizațiile vizate la punctul anterior din prezenta hotărâre. Rezultă că organizațiile și asociațiile vizate la articolul 10 litera (h) din această directivă nu pot fi asimilate organizațiilor care au la bază faptul că sunt deținute de angajați sau faptul că aceștia participă în mod activ la guvernanța organizațiilor, precum cooperativele, menționate în considerentul (118) și la articolul 77 din directiva menționată (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 martie 2019, Falck Rettungsdienste și Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, punctul
).
Din considerațiile care precedă rezultă că, din moment ce membrii unei asociații sau ai unei organizații pot obține un profit, chiar indirect, legat de activitățile acestei asociații sau ale acestei organizații, asociația menționată sau organizația menționată nu poate intra sub incidența excepției prevăzute la articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24.
În speță și fără a aduce atingere analizei reglementării naționale și a statutelor organizațiilor în discuție în litigiile principale, care trebuie efectuate de instanța de trimitere, reiese din coroborarea articolului 3 alineatul 2 bis din Decretul legislativ nr. 112/2017 cu articolul 34 din statutul Italy Emergenza că adunarea generală poate decide cu privire la acordarea de beneficii fiecăruia dintre membri. Or, după cum reiese atât din deciziile de trimitere, cât și din observațiile mai multor persoane interesate, din moment ce beneficiile constituie un instrument care permite atribuirea unui avantaj membrilor unei cooperative, existența unei asemenea posibilități de distribuire a unor „profituri” ar trebui să se opună calificării unei cooperative sociale precum Italy Emergenza drept organizație sau asociație „fără scop lucrativ”, în sensul articolului 10 litera (h) din Directiva 2014/24.
Prin urmare, trebuie să se răspundă la întrebările adresate că articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24 trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că serviciile de transport sanitar de urgență și de extremă urgență pot fi atribuite prin convenție, cu prioritate, numai unor organizații de voluntariat, iar nu unor cooperative sociale care pot distribui membrilor lor beneficii legate de activitățile lor.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiile principale, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a opta) declară:

Articolul 10 litera (h) din Directiva 2014/24/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 februarie 2014 privind achizițiile publice și de abrogare a Directivei 2004/18/CE trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări naționale care prevede că serviciile de transport sanitar de urgență și de extremă urgență pot fi atribuite prin convenție, cu prioritate, numai unor organizații de voluntariat, iar nu unor cooperative sociale care pot distribui membrilor lor beneficii legate de activitățile lor.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: italiana.