CELEX: 62021CJ0580
Predhodno odločanje
Okolje
Direktiva 2009/28/ES
Spodbujanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije
Člen 16(2)(c)
Dostop do prenosnih in distribucijskih omrežij
Prednostni dostop za električno energijo, proizvedeno iz obnovljivih virov energije
Proizvodnja energije tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 16(2)(c) Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (
UL 2009, L 140, str. 16
) v povezavi s členom 2(a) in (e) te direktive ter člena 5(3), drugi pododstavek, navedene direktive.
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo EEW Energy from Waste Großräschen GmbH (v nadaljevanju: EEW) in družbo MNG Mitteldeutsche Netzgesellschaft Strom GmbH (v nadaljevanju: MNG Strom) zaradi škode, ki naj bi jo družba EEW utrpela zaradi ponavljajočih se zahtev družbe MNG Strom glede dostopa do omrežij v zvezi z električno energijo, ki jo proizvaja družba EEW.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2001/77/ES
Člen 2(c) Direktive 2001/77/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. septembra 2001 o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 121) je določal:
„Pojmi, uporabljeni v tej direktivi, imajo naslednji pomen:
[…]
(c)
‚električna energija, proizvedena iz obnovljivih virov energije‘ pomeni električno energijo, ki jo proizvedejo obrati, ki uporabljajo samo obnovljive vire energije, ter del električne energije, ki jo iz obnovljivih virov energije proizvedejo mešani obrati, ki uporabljajo tudi običajne vire energije, vključno z obnovljivo električno energijo, ki se uporablja za polnjenje sistemov za skladiščenje, vendar brez električne energije, proizvedene kot rezultat sistemov za skladiščenje.“
Direktiva 2009/28
V uvodnih izjavah 11, 60 in 61 Direktive 2009/28, je bilo pred razveljavitvijo te direktive z Direktivo (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (
UL 2018, L 328, str. 82
) navedeno:
„(11)
Treba je določiti pregledna in jasna pravila za izračun deleža energije iz obnovljivih virov in za opredelitev teh virov. […]
[…]
(60)
Prednostni in zajamčeni dostop za električno energijo iz obnovljivih virov sta pomembna za vključitev obnovljivih virov energije na notranji trg električne energije v skladu s členom 11(2) in nadaljnjim razvojem člena 11(3) [Direktive 2003/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih za notranji trg z električno energijo in o razveljavitvi Direktive 96/92/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 211)]. Zahteve glede ohranjanja zanesljivosti in varnosti omrežja ter razpošiljanja se lahko razlikujejo glede na značilnosti nacionalnega omrežja in njegovega varnega delovanja. Prednostni dostop do omrežja zagotavlja, da proizvajalci električne energije iz obnovljivih virov lahko kadar koli prodajo in prenesejo električno energijo iz obnovljivih virov v skladu s pravili priključevanja, kadar koli je vir na voljo. V primeru, da se električna energija iz obnovljivih virov vključi v fizični trg, zajamčeni dostop zagotavlja, da vsa prodana električna energija, za katero je bila prejeta podpora, dobi dostop do omrežja, kar omogoča uporabo kar največje količine električne energije iz obnovljivih virov iz obratov, priključenih na omrežje. Vendar to ne nalaga nobenih obveznosti državam članicam, da morajo podpreti energijo iz obnovljivih virov ali naložiti obveznost njenega nakupa. V drugih sistemih se določi nespremenljiva cena električne energije iz obnovljivih virov, po navadi v povezavi z obveznostjo nakupa za upravljavca sistema. V takem primeru je prednostni dostop že bil zagotovljen.
(61)
V nekaterih primerih ni možno popolnoma zagotoviti prenosa in distribucije električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije, ne da bi to vplivalo na zanesljivost ali varnost omrežnega sistema. V takšnih primerih je lahko primerno, da se tem proizvajalcem izplača finančno nadomestilo. Kljub temu cilji te direktive zahtevajo trajno povečevanje prenosa in distribucije električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov, ne da bi to vplivalo na zanesljivost ali varnost omrežnega sistema. V ta namen bi morale države članice sprejeti ustrezne ukrepe, da bi omogočile večjo uveljavitev električne energije iz obnovljivih virov, med drugim z upoštevanjem posebnosti spremenljivih virov in virov, ki jih še ni možno skladiščiti. Povezava novih obratov za energijo iz obnovljivih virov mora biti čim prej dovoljena, in sicer v meri, potrebni za uresničitev ciljev iz te direktive. Za pospešitev postopkov povezave na omrežje lahko države članice zagotovijo prednostno povezavo ali posebne zmožnosti povezave za nove obrate, ki proizvajajo električno energijo iz obnovljivih virov.“
Člen 1 Direktive 2009/28, naslovljen „Predmet in področje uporabe“, je določal:
„Ta direktiva določa skupen okvir za spodbujanje energije iz obnovljivih virov. Določena sta obvezna nacionalna cilja za skupni delež energije iz obnovljivih virov v končni bruto porabi energije in za delež energije iz obnovljivih virov v prometu. Določena so pravila glede statističnih prenosov med državami članicami, skupnih projektov držav članic ter skupnih projektov držav članic in tretjih držav, potrdil o izvoru, upravnih postopkov, informacij in usposabljanja ter dostopa do elektroenergetskega omrežja za energijo iz obnovljivih virov. […]“
Člen 2 te direktive je določal:
„Za namene te direktive se uporabljajo opredelitve iz Direktive [2003/54].
Uporabljajo se tudi naslednje opredelitve:
(a)
‚energija iz obnovljivih virov‘ pomeni energijo iz obnovljivih nefosilnih virov, namreč veter, sonce, aerotermalno, geotermalno in hidrotermalno energijo ter energijo oceanov, vodno energijo, biomaso, plin, pridobljen iz odpadkov, plin, pridobljen z napravami za čiščenje odplak, in biopline;
[…]
(e)
‚biomasa‘ pomeni biološko razgradljive dele proizvodov, odpadkov in ostankov biološkega izvora iz kmetijstva (vključno s snovmi rastlinskega in živalskega izvora), gozdarstva in z njima povezanih proizvodnih dejavnosti, vključno z ribištvom in ribogojstvom, ter biološko razgradljive dele industrijskih in komunalnih odpadkov;
[…]
(j)
‚potrdilo o izvoru‘ pomeni elektronski dokument, katerega edini namen je končnemu odjemalcu dokazati, da sta bila določen delež oziroma določena količina energije proizvedena iz obnovljivih virov, kot je določeno v členu 3(6) [Direktive 2003/54];
[…]“
Člen 5(1) in (3) navedene direktive je določal:
„1.   Končna bruto poraba energije iz obnovljivih virov v vsaki državi članici se izračuna kot vsota:
(a)
končne bruto porabe električne energije iz obnovljivih virov;
[…]
3.   Za namene odstavka 1(a) se končna bruto poraba električne energije iz obnovljivih virov izračuna kot količina električne energije, proizvedene v državi članici iz obnovljivih virov energije, pri čemer ni vključena proizvodnja električne energije v akumulacijskih prečrpovalnih napravah iz vode, ki se najprej prečrpa navzgor.
V obratih z več gorivi, ki uporabljajo obnovljive in konvencionalne vire, se upošteva samo del električne energije, proizveden iz obnovljivih virov energije. Za namene tega izračuna se izračuna prispevek vsakega vira energije na podlagi energijske vsebnosti.
Električna energija, proizvedena v hidroelektrarnah in vetrnih elektrarnah, se upošteva v skladu z normalizacijskimi pravili iz Priloge II.“
Člen 15(1) iste direktive je določal:
„Da bi končnim odjemalcem dokazale, kolikšen je delež oziroma količina energije iz obnovljivih virov v naboru energetskih virov dobavitelja energije, države članice v skladu s členom 3(6) [Direktive 2003/54] zagotovijo, da se lahko izvor električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov, zajamči v smislu te direktive v skladu z objektivnimi, jasnimi in nediskriminatornimi merili.“
Člen 16(1) in (2) Direktive 2009/28 je določal:
„1.   Države članice sprejmejo ustrezne ukrepe za razvoj omrežne infrastrukture za prenos in distribucijo, inteligentnih omrežnih storitev, skladiščnih objektov in elektroenergetskega sistema, ki bodo omogočili varno delovanje elektroenergetskega sistema in njegovo prilagoditev nadaljnjemu razvoju na področju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije, vključno z medsebojnimi povezavami med državami članicami, pa tudi med državami članicami in tretjimi državami. Države članice prav tako sprejmejo ustrezne ukrepe za pospešitev postopkov izdaje dovoljenj za omrežno infrastrukturo ter usklajevanje odobritev omrežne infrastrukture z upravnimi postopki in postopki načrtovanja.
2.   Ob upoštevanju zahtev glede ohranjanja zanesljivosti in varnosti omrežja in na podlagi preglednih in nediskriminatornih meril, ki jih opredelijo pristojni nacionalni organi:
(a)
države članice zagotovijo, da upravljavci prenosnih omrežij in upravljavci distribucijskih omrežij na njihovem ozemlju zajamčijo prenos in distribucijo električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov;
(b)
države članice poleg tega zagotovijo bodisi prednostni ali zajamčeni dostop do omrežnega sistema električni energiji, proizvedeni iz obnovljivih virov;
(c)
države članice zagotovijo, da upravljavci prenosnih omrežij pri razpošiljanju energije iz obratov za proizvodnjo električne energije dajejo prednost obratom za proizvodnjo, ki uporabljajo obnovljive vire energije, če to omogoča varno delovanje nacionalnega elektroenergetskega sistema ter na podlagi preglednih in nediskriminatornih meril. Države članice zagotovijo, da so sprejeti ustrezni operativni ukrepi, povezani z omrežjem in trgom, da bi v največji možni meri zmanjšali omejitev prenosa električne energije, pridobljene iz obnovljivih virov energije. Če so zaradi zagotavljanja varnosti nacionalnega elektroenergetskega sistema in zanesljivosti oskrbe z energijo sprejeti ukrepi, ki bistveno zmanjšajo uporabo obnovljivih virov energije, države članice zagotovijo, da odgovorni upravljavci sistema o teh ukrepih poročajo pristojnemu regulativnemu organu ter navedejo, katere popravne ukrepe nameravajo sprejeti za preprečitev neprimernega zmanjšanja uporabe.“
Nemško pravo
Člen 3 Erneuerbare‑Energien‑Gesetz (zakon o energiji iz obnovljivih virov) z dne 25. oktobra 2008 (BGBl. 2011 I, str. 1634) v različici, ki je veljala od 1. januarja 2012 do 31. julija 2014 (v nadaljevanju: EEG iz leta 2012), je določal:
„V tem zakonu pomeni
1.
‚obrat‘ vsako napravo za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov energije […]
3.
‚energija iz obnovljivih virov‘ […] energijo iz biomase […] in iz biološko razgradljivega dela industrijskih in komunalnih odpadkov […]
[…]“
Člen 11 EEG iz leta 2012, naslovljen „Upravljanje dovajanja električne energije v omrežje“, je v odstavku 1 določal:
„Upravljavci sistema imajo izjemoma pravico določiti obrate […], ki so neposredno ali posredno priključeni na njihovo omrežje […], če:
1.
bi brez regulacije prišlo do prezasedenosti na zadevnem omrežju, vključno z omrežjem, ki je pred njim v verigi,
2.
se daje prednost električni energiji iz obnovljivih virov energije […], če zaradi zagotovitve varnosti in zanesljivosti sistema za oskrbo z električno energijo ni potrebno, da na omrežje ostanejo priključeni drugi obrati za proizvodnjo električne energije […]
[…]“
Člen 12 EEG iz leta 2012, naslovljen „Izjemne določbe“, je v odstavku 1 določal:
„Če se dovajanje električne energije iz obratov za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov energije […] zaradi prezasedenosti omrežja v smislu člena 11(1) zmanjša, je treba upravljavcem, na katere vpliva ta ukrep […], plačati nadomestilo za 95 % izpada dohodka, k čemur je treba prišteti dodatne stroške, ki so jim nastali, stroške, ki zaradi prezasedenosti niso nastali, pa odšteti. […]“
Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da te določbe EEG iz leta 2012 v bistvu ustrezajo določbam treh zaporednih različic EEG, ki se uporabljajo v sporu o glavni stvari.
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Družba EEW v Großräschnu (Nemčija) upravlja obrat za termično obdelavo odpadkov, s katerim proizvaja električno energijo in toploto. Del teh odpadkov, ki ga sestavljajo biološko razgradljivi odpadki, se obdela s sežigom skupaj z drugimi vrstami odpadkov. Delež biorazgradljivih odpadkov naj bi bil spremenljiv in naj bi lahko predstavljal do 50 % celotne količine odpadkov. Del električne energije, ki jo proizvede ta obrat, se dovaja v omrežje, katerega upravljavka je družba MNG Strom, na katero je družba EEW vezana s pogodbo o priključitvi in odkupu.
Med letoma 2011 in 2016 je družba MNG Strom v okviru upravljanja varnosti omrežja in po potrebi po posvetovanju z družbo 50 Hertz Transmission GmbH kot operaterjem prenosnega sistema večkrat zahtevala, naj družba EEW zaradi težav s prezasedenostjo začasno zmanjša dovajanje električne energije v zadevna omrežja. Zato je družba EEW proti družbi MNG Strom vložila tožbo, s katero je od nje zahtevala plačilo odškodnine v višini 2,24 milijona EUR, zlasti na podlagi člena 12 EEG iz leta 2012.
Višje sodišče je zahtevke družbe EEW zavrnilo z obrazložitvijo, da električna energija, proizvedena v obratu družbe EEW, ni proizvedena izključno iz obnovljivih virov energije, tako da tega obrata ni mogoče opredeliti za „obrat za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov“ v smislu veljavnih nacionalnih določb.
Družba EEW je zoper to odločbo vložila revizijo pri Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno sodišče, Nemčija), ki je predložitveno sodišče.
Po presoji tega sodišča je odločitev o tem pravnem sredstvu odvisna od odgovora na vprašanje, ali je obrat družbe EEW „obrat za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov“ v smislu člena 12 EEG iz leta 2012 v povezavi s členom 2(c) Direktive 2001/77 in določbami Direktive 2009/28, zlasti njenim členom 16(2)(c).
V teh okoliščinah je Bundesgerichtshof (zvezno vrhovno sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 16(2)(c) v povezavi s členom 2(a) in (e) Direktive 2009/28/ES razlagati tako, da je treba prednost pri dovajanju električne energije v omrežje dati tudi obratom za proizvodnjo, v katerih se električna energija proizvaja s termično obdelavo mešanih odpadkov, ki vsebujejo spremenljiv delež biološko razgradljivih industrijskih in komunalnih odpadkov?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali je dajanje prednosti pri dovajanju električne energije na podlagi člena 16(2)(c) Direktive 2009/28/ES odvisno od tega, kako velik je delež biološko razgradljivih odpadkov, ki se uporabljajo pri proizvodnji električne energije na način, opisan v prvem vprašanju?
3.
Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: ali za delež biološko razgradljivih odpadkov obstaja prag, pod katerim za proizvedeno električno energijo ni več mogoče uporabljati določb, ki veljajo za električno energijo iz obnovljivih virov energije?
4.
Če je odgovor na tretje vprašanje pritrdilen: pri kolikšnem deležu je ta prag ali kako se določi?
5.
Če je odgovor na prvo in drugo vprašanje pritrdilen: če je mogoče določbe, ki veljajo za električno energijo iz obnovljivih virov, uporabiti za električno energijo, ki je bila le deloma pridobljena iz biološko razgradljivih odpadkov, ali se je mogoče sklicevati na
ratio legis
člena 5(3), drugi pododstavek, Direktive 2009/28/ES, da bi se te določbe uporabile samo za delež električne energije, pridobljen iz obnovljivih virov energije, pri čemer se ta delež izračuna na podlagi energijske vsebnosti posameznega vira energije?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 16(2)(c) Direktive 2009/28 razlagati tako, da je treba prednostni dostop do elektroenergetskega omrežja, ki velja za obrate za proizvodnjo električne energije, ki uporabljajo obnovljive vire energije, dati ne samo obratom, ki električno energijo proizvajajo izključno iz obnovljivih virov energije, temveč tudi tistim obratom, ki energijo proizvajajo tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov energije.
V skladu s členom 16(2)(c) Direktive 2009/28 države članice zagotovijo, da upravljavci prenosnih omrežij pri razpošiljanju energije iz obratov za proizvodnjo električne energije dajejo prednost obratom za proizvodnjo, ki uporabljajo obnovljive vire energije, če to omogoča varno delovanje nacionalnega elektroenergetskega sistema ter na podlagi preglednih in nediskriminatornih meril.
V členu 2(a) Direktive 2009/28 je pojem „energija iz obnovljivih virov“ sicer opredeljen tako, da med drugim zajema „biomaso“, v členu 2(e) pa je pojem „biomasa“ opredeljen tako, da med drugim zajema „biološko razgradljive dele industrijskih in komunalnih odpadkov“, vendar v tej direktivi ni pojasnjen obseg pojma „obrat za proizvodnjo električne energije, ki uporablja obnovljive vire energije“ v smislu člena 16(2)(c) te direktive.
V teh okoliščinah v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča iz zahtev po enotni uporabi prava Unije in zahtev načela enakosti izhaja, da je treba izraze iz določbe prava Unije, ki za določitev svojega pomena in obsega ne napotuje izrecno na pravo držav članic, običajno v vsej Uniji razlagati avtonomno in enotno, in sicer ob upoštevanju ne le besedila te določbe, ampak tudi njenega konteksta in cilja, ki se uresničuje z zadevno ureditvijo (sodba z dne 2. junija 2022, T. N. in N. N. (Izjava o odpovedi dediščini),
C‑617/20
,
EU:C:2022:426
, točka
in navedena sodna praksa).
Najprej, besedilo člena 16(2)(c), prvi stavek, Direktive 2009/28 s sklicevanjem na obrate, ki „uporabljajo“ obnovljive vire energije, samo po sebi ne omogoča ugotovitve, ali se ta določba nanaša le na obrate, ki električno energijo proizvajajo izključno iz obnovljivih virov energije, ali pa se uporablja tudi za tiste, ki za to le deloma uporabljajo take vire energije.
Poleg tega kaže, da drugi stavek te določbe, ki se nanaša na ukrepe, ki jih je treba sprejeti za zmanjšanje neuporabe električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije, z uporabo glagola „zmanjšati“ izhaja iz načela, da bi bilo treba prednostni dostop odobriti tudi obratom, ki le delno uporabljajo obnovljive vire energije. Izključitev takih obratov bi namreč povzročila, da bi bil iz prednostnega dostopa izključen del – ki bil lahko bil tudi znaten – „zelene“ električne energije.
Dalje, glede konteksta, v katerega se umešča ta določba, je bila v členu 2(c) Direktive 2001/77 „električna energija, proizvedena iz obnovljivih virov energije“ opredeljena kot „električn[a] energij[a], ki jo proizvedejo obrati, ki uporabljajo samo obnovljive vire energije, ter del električne energije, ki jo iz obnovljivih virov energije proizvedejo mešani obrati, ki uporabljajo tudi običajne vire energije“.
Vendar Direktiva 2009/28, ki je nadomestila Direktivo 2001/77 in ki je veljala v času dejanskega stanja v postopku v glavni stvari, te opredelitve ni prevzela. Ta direktiva v členu 2(a) „energijo iz obnovljivih virov“ opredeljuje kot „energijo iz obnovljivih nefosilnih virov“ in nato pojasnjuje, kateri obnovljivi viri so zajeti s to opredelitvijo. Zato, kot je opozorila družba 50 Hertz Transmission, opredelitev za „električno energijo, proizvedeno iz obnovljivih virov energije“ ni več odvisna od vrste obrata, v katerem je bila električna energija proizvedena, ampak le od virov energije, ki jih ti obrati uporabljajo za proizvodnjo električne energije.
Nazadnje, kar zadeva cilje, ki jim sledi Direktiva 2009/28, ta v skladu z njenim členom 1 določa skupen okvir za spodbujanje proizvodnje energije iz obnovljivih virov, zlasti z določitvijo obveznih nacionalnih ciljev za skupni delež energije iz teh virov v končni bruto porabi energije.
Poleg tega je iz uvodne izjave 60 te direktive razvidno, da je njen namen z vključitvijo električne energije iz obnovljivih virov v fizični trg čim bolj spodbujati uporabo električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije. V uvodni izjavi 61 te direktive je navedeno, da je njen cilj trajno povečevanje prenosa in distribucije električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov, in da bi morale države članice za to sprejeti ustrezne ukrepe, s katerimi bi omogočile večjo uveljavitev električne energije iz obnovljivih virov.
Poleg tega je v skladu s sodno prakso Sodišča namen zajamčenega dostopa do omrežja iz člena 16(2)(b) Direktive 2009/28 obnovljive vire energije vključiti v notranji trg z električno energijo tako, da se zagotovi, da ima vsa električna energija, proizvedena iz obnovljivih virov energije, dostop do omrežja, kar omogoča uporabo maksimalne količine električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije (glej v tem smislu sodbo z dne 27. januarja 2022, Fondul Proprietatea,
C‑179/20
,
EU:C:2022:58
, točka
).
Cilja čim večje uporabe električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije, ter trajnega povečanja prenosa in distribucije električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije, pa bi lahko bila ogrožena, če bi bil obrat za proizvodnjo električne energije, ki ne uporablja izključno obnovljivih virov energije, zaradi tega izenačen z obratom, ki uporablja le konvencionalne vire energije, in zato izključen iz prednostnega dostopa, določenega v členu 16(2)(c) Direktive 2009/28.
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 16(2)(c) Direktive 2009/28 razlagati tako, da je treba prednostni dostop do elektroenergetskega omrežja, ki velja za obrate za proizvodnjo električne energije, ki uporabljajo obnovljive vire energije, dati ne samo obratom, ki električno energijo proizvajajo izključno iz obnovljivih virov energije, temveč tudi tistim obratom, ki energijo proizvajajo tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov energije.
Drugo, tretje, četrto in peto vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim, tretjim, četrtim in petim vprašanjem, ki jih je treba obravnavati skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 16(2)(c) Direktive 2009/28 razlagati tako, da ima obrat, ki električno energijo proizvaja v spremenljivem deležu tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov energije, prednostni dostop do omrežja le za delež električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije, in če je odgovor pritrdilen, katera so podrobna pravila za izvajanje tega prednostnega dostopa.
V obravnavanem primeru se predložitveno sodišče natančneje sprašuje, ali ima obrat, kot je ta, ki ga upravlja družba EEW in ki proizvaja električno energijo iz mešanice odpadkov, ki vsebuje spremenljiv delež biološko razgradljivih industrijskih in komunalnih odpadkov, prednostni dostop do omrežja le za električno energijo, proizvedeno iz tega spremenljivega deleža.
V zvezi s tem je treba najprej poudariti, da je iz opredelitev v členu 2(a) in (e) Direktive 2009/28 razvidno, da energija, pridobljena s predelavo biomase, sicer pomeni energijo iz obnovljivih virov, vendar pojem „biomasa“, kot je opredeljen v tej direktivi, zajema le biološko razgradljive dele, med drugim, industrijskih in komunalnih odpadkov. Energija, proizvedena s termično obdelavo industrijskih in komunalnih odpadkov, se tako za električno energijo, proizvedeno iz tega biološko razgradljivega dela teh odpadkov, brez njihovega dela, sestavljenega iz konvencionalnih odpadkov, šteje za energijo, proizvedeno iz obnovljivih virov.
Dalje, Sodišče je v zvezi s členom 16(2)(b) te direktive ugotovilo, da čeprav ta določba omenja možnost vzpostavitve „zajamčenega dostopa“ do omrežja za električno energijo iz obnovljivih virov energije, to velja le za „zeleno“ električno energijo, in da navedena določba zato ne more biti pravna podlaga za nacionalne določbe, katerih namen je vzpostaviti zajamčeni dostop obratov za proizvodnjo energije iz konvencionalnega vira (glej v tem smislu sodbo z dne 27. januarja 2022, Fondul Proprietatea,
C‑179/20
,
EU:C:2022:58
, točka
). Kot je generalni pravobranilec navedel v točki 46 sklepnih predlogov, je treba načelo prednostnega dostopa do omrežja iz člena 16(2)(c) navedene direktive razlagati podobno.
Zato mora biti obrat za proizvodnjo električne energije, ki uporablja mešanico odpadkov, pri kateri je le spremenljivi delež iz biološko razgradljivih industrijskih in komunalnih odpadkov, ali splošneje, ki v spremenljivem deležu uporablja obnovljive in konvencionalne vire energije, upravičen do prednostnega dostopa iz člena 16(2)(c) Direktive 2009/28 le v višini spremenljivega deleža električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije.
Vendar Direktiva 2009/28 ne določa, kako je treba izračunati delež električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije v obratu za proizvodnjo električne energije, ki uporablja obnovljive in konvencionalne vire energije, in natančneje, ali mora ta delež dosegati minimalni prag, da bi imela proizvedena električna energija prednostni dostop.
Ta direktiva v členu 16(2)(c) določa le dve zahtevi.
Na prvem mestu, s to določbo je prednostni dostop pogojen s potrebami, povezanimi z varnostjo nacionalnega omrežja. V zvezi s tem je v uvodni izjavi 60 Direktive 2009/28 navedeno, da se lahko zahteve glede ohranjanja zanesljivosti in varnosti omrežja ter razpošiljanja razlikujejo glede na značilnosti nacionalnega omrežja in njegovega varnega delovanja.
Na drugem mestu, člen 16(2)(c) Direktive 2009/28 zahteva, da se prednostni dostop upravlja na podlagi preglednih in nediskriminatornih meril. V zvezi s tem je v uvodni izjavi 11 te direktive poudarjen pomen določitve jasnih in preglednih pravil za izračun deleža energije iz obnovljivih virov in za opredelitev teh virov. Poleg tega je v uvodni izjavi 60 navedene direktive na splošno opozorjeno na pomen prednostnega dostopa, pridržanega za električno energijo iz obnovljivih virov, za vključitev obnovljivih virov energije na notranji trg električne energije in, natančneje, na to, da bi bilo treba ta prednostni dostop prenesti v nacionalna pravila o priključitvi, tako da bi se povezanim proizvajalcem električne energije iz obnovljivih virov zagotovilo, da bodo lahko električno energijo iz obnovljivih virov prodali in prenesli, kadar koli je vir na voljo.
Iz tega izhaja, da imajo države članice široko polje proste presoje pri določanju podrobnih pravil za izvajanje prednostnega dostopa, ki ga morajo imeti obrati za proizvodnjo električne energije, ki uporabljajo obnovljive vire energije, pod pogojem, da spoštujejo cilje, ki jim sledi ta direktiva.
Sodišče je sicer že ugotovilo, da je zakonodajalec Unije s sprejetjem Direktive 2009/28 – ne da bi želel izčrpno harmonizirati nacionalne programe podpore za proizvodnjo zelene energije – po eni strani izhajal iz ugotovitve, da države članice uporabljajo različne programe podpore, in po drugi iz načela, da je treba zagotoviti dobro delovanje teh programov, da bi se ohranilo zaupanje vlagateljev in tem državam omogočilo, da določijo učinkovite nacionalne ukrepe za dosego obveznih nacionalnih splošnih ciljev, ki jim jih nalaga ta direktiva (sodba z dne 4. oktobra 2018, L.E.G.O.,
C‑242/17
,
EU:C:2018:804
, točka
in navedena sodna praksa).
Zato mora v skladu z ustaljeno sodno prakso nacionalno sodišče, ki je edino pristojno za presojo dejstev in razlago nacionalne zakonodaje, ugotoviti, ali so v obravnavanem primeru izpolnjene zahteve, ki izhajajo iz prava Unije v zvezi z določitvijo podrobnih pravil za izvajanje prednostnega dostopa za obrate, ki uporabljajo obnovljive vire energije. Vendar je Sodišče, ki mora predložitvenemu sodišču v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe dati koristne odgovore, pristojno podati napotke glede elementov, ki jih morajo države članice upoštevati pri uporabi prednostnega dostopa do omrežja na podlagi spisa v postopku v glavni stvari ter pisnih in ustnih stališč, ki so mu bila predložena, da lahko nacionalno sodišče odloči o zadevi (glej po analogiji sodbo z dne 22. septembra 2020, Cali Apartments,
C‑724/18 in C‑727/18
,
EU:C:2020:743
, točka
ter navedena sodna praksa).
V zvezi s tem zahteva iz člena 16(2)(c) Direktive 2009/28, v skladu s katero je treba prednostni dostop do omrežja določiti na podlagi preglednih in nediskriminatornih meril, pomeni, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 54 sklepnih predlogov, da morajo biti ta merila jasna, da jih morajo države članice vnaprej sporočiti in da mora biti njihova uporaba predvidljiva za vse zadevne strani.
Poleg tega je iz razprav, ki so potekale na obravnavi pred Sodiščem, razvidno, da se lahko obrati, ki proizvajajo električno energijo, za namene uporabe člena 16(2)(c) Direktive 2009/28 razdelijo v tri skupine, in sicer na obrate, ki uporabljajo samo obnovljive vire energije, obrate, ki uporabljajo le konvencionalne vire energije, in obrate, ki uporabljajo mešanico obnovljivih in konvencionalnih virov energije.
Jasno je, prvič, da morajo imeti obrati, ki spadajo v prvo skupino, ob upoštevanju omejitev varnosti in zmogljivosti omrežja vedno prednost pri dostopu za vso električno energijo, ki jo proizvedejo, in da obrati iz druge skupine na podlagi te določbe ne morejo pridobiti nobenega prednostnega dostopa, in drugič, da je treba obrate, ki spadajo v ti prvi dve skupini, znotraj skupine, v katero spadajo, načeloma obravnavati enako.
V zvezi z obrati iz tretje skupine pa je treba opozoriti, prvič, da imajo prednostni dostop – kot je razvidno iz točke 37 te sodbe – le za delež električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije. Drugič, v okviru te tretje skupine obratov ni mogoče obravnavati enako, ker delež obnovljivih virov energije, ki ga uporabljajo, ni nujno enak.
Cilj Direktive 2009/28, ki je spodbujanje uporabe energije iz obnovljivih virov energije, pa bi lahko bil ogrožen, če bi imeli obrati, ki uporabljajo velik delež obnovljivih virov energije, sistematično prednostni dostop v škodo drugih obratov, ki prav tako uporabljajo obnovljive vire energije, vendar v manjšem obsegu. To ne spremeni dejstva, da morajo biti glede na isti cilj prvi obravnavani ugodneje od drugih, vendar ne da bi pri tem imeli sistematično prednost.
Zato je pomembno, da merila za določitev vrstnega reda, v katerem bo upravljavec omrežja razpošiljal energijo iz obratov, ki uporabljajo mešanico obnovljivih in konvencionalnih virov energije, odražajo velikost deleža obnovljivih virov energije, ki ga uporabljajo.
Pomembno je tudi, da ta merila upoštevajo posebnosti in tehnične omejitve, ki so značilne za upravljanje dostopa obratov do elektroenergetskih omrežij. Družba MNG Strom je v zvezi s tem navedla, da ko mora upravljavec prenosnega sistema električne energije določiti vrstni red, po katerem morajo biti obrati zaustavljeni, v realnem času ne pozna deleža biološko razgradljivih odpadkov, ki ga je obrat uporabil za proizvodnjo električne energije, saj niti upravljavci teh obratov sami v posameznem trenutku ne vedo, kolikšen delež energije je proizveden iz obnovljivih virov. Družba 50 Hertz pa je poudarila, da je odločitev o prednostnem dostopu nujni ukrep, ki se sprejme skoraj v trenutku, in da ima posledice za operaterje nižje v verigi, kar pomeni, da morajo merila glede prednostnega dostopa omogočati, da se upravljavcu omrežja zagotovijo konkretne smernice.
Dodati je treba, da je narava električne energije taka, da je, ko enkrat vstopi v prenosno ali distribucijsko omrežje, težko ugotoviti njen izvor in zlasti vir energije, iz katerega je bila proizvedena (sodba z dne 1. julija 2014, Ålands Vindkraft,
C‑573/12
,
EU:C:2014:2037
, točka
). Prav tako je v trenutku, ko upravljavec prenosnega omrežja razpošilja energijo iz obrata za proizvodnjo električne energije, ki uporablja tako obnovljive kot konvencionalne vire energije, enako težko konkretno opredeliti delež električne energije, ki jo je ta obrat proizvedel iz obnovljivih virov energije. Te tehnične okoliščine pomenijo določeno negotovost, tako da ni mogoče izključiti, da delež električne energije, za katerega je bilo navedeno, da je bil proizveden iz obnovljivih virov energije, v zadevnem trenutku ni bil v celoti proizveden iz teh virov.
Cilj, ki ga želi doseči Direktiva 2009/28, da se čim bolj spodbuja dostop električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije, do omrežij, pa ne zahteva, da je upravljavec omrežja natančno v trenutku, ko razpošilja energijo iz obrata za proizvodnjo električne energije, ki uporablja mešanico energetskih virov, seznanjen z natančnim deležem te vrste električne energije v skupni količini energije, ki jo dobavi ta obrat.
V zvezi s tem zadostuje, da uporaba meril, ki jih sprejmejo pristojni nacionalni organi, omogoča, da se v dovolj dolgem in reprezentativnem obdobju ter kolikor je to tehnično izvedljivo, prednost dostopa do omrežja dodeli vsakemu obratu, ki proizvaja električno energijo tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov energije, sorazmerno z obsegom deleža obnovljivih virov energije, ki ga ta uporabi.
Ni mogoče izključiti, da pristojni nacionalni organi za to upoštevajo potrdilo o izvoru v smislu člena 2(j) Direktive 2009/28, ki se, odvisno od primera, izda proizvajalcu električne energije na podlagi člena 15 te direktive, ne glede na to, da se tako potrdilo, kot je razvidno zlasti iz odstavka 1 te določbe, izda zato, da se končnim odjemalcem omogoči, da se prepričajo o natančni sestavi nabora energetskih virov dobavitelja energije.
Poleg tega nič ne nasprotuje temu, da se pristojni nacionalni organi pri izvrševanju svoje proste presoje glede določitve teh meril oprejo na nekatere določbe iz člena 5(3) Direktive 2009/28, zlasti na določbo, v skladu s katero se v obratih z več gorivi, ki uporabljajo obnovljive in konvencionalne vire energije, za izračun deleža električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov, prispevek vsakega vira energije izračuna na podlagi njegove energijske vsebnosti.
Iz vseh teh preudarkov izhaja, da je treba na drugo, tretje, četrto in peto vprašanje odgovoriti, da je treba člen 16(2)(c) Direktive 2009/28 razlagati tako, da ima obrat, ki proizvaja električno energijo tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov energije, prednostni dostop do omrežja le za delež električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije. Države članice določijo podrobna pravila za izvajanje tega prednostnega dostopa, pri čemer določijo pregledna in nediskriminatorna merila, ki ob upoštevanju zahtev v zvezi z ohranjanjem zanesljivosti in varnosti omrežja omogočajo določitev prednostnega vrstnega reda glede na velikost deleža obnovljivih virov energije, ki se uporabljajo v vsakem obratu za proizvodnjo električne energije.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:

1.
Člen 16(2)(c) Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES
je treba razlagati tako, da
je treba prednostni dostop do elektroenergetskega omrežja, ki velja za obrate za proizvodnjo električne energije, ki uporabljajo obnovljive vire energije, dati ne samo obratom, ki električno energijo proizvajajo izključno iz obnovljivih virov energije, temveč tudi tistim obratom, ki energijo proizvajajo tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov energije.

2.
Člen 16(2)(c) Direktive 2009/28
je treba razlagati tako, da
ima obrat, ki proizvaja električno energijo tako iz obnovljivih kot iz konvencionalnih virov energije, prednostni dostop do omrežja le za delež električne energije, proizvedene iz obnovljivih virov energije. Države članice določijo podrobna pravila za izvajanje tega prednostnega dostopa, pri čemer določijo pregledna in nediskriminatorna merila, ki ob upoštevanju zahtev v zvezi z ohranjanjem zanesljivosti in varnosti omrežja omogočajo določitev prednostnega vrstnega reda glede na velikost deleža obnovljivih virov energije, ki se uporabljajo v vsakem obratu za proizvodnjo električne energije.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.