CELEX: 62018CJ0092
Kumoamiskanne
Toimielimiä koskeva oikeus
Euroopan unionin toimielinten ja tiettyjen elinten, laitosten ja yksikköjen kotipaikan sijaintia koskeva pöytäkirja
Euroopan parlamentti
Strasbourgissa (Ranska) pidettävän talousarviota käsittelevän istunnon käsite
SEUT 314 artikla
Budjettivallan käyttäminen Brysselissä (Belgia) pidettävän ylimääräisen täysistuntojakson aikana

Ranskan tasavalta vaatii kanteellaan kumottaviksi Euroopan parlamentin seuraavat neljä tointa (jäljempänä riidanalaiset toimet), jotka koskevat Euroopan unionin vuotuisen talousarvion hyväksymistä varainhoitovuodeksi 2018:
–
29.11.2017 pidetyn Euroopan parlamentin täysistunnon esityslista, siltä osin kuin siihen on sisällytetty keskustelut unionin vuotuista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevasta yhteisestä tekstistä (asiakirja P8_OJ (2017)11-29)
–
30.11.2017 pidetyn Euroopan parlamentin täysistunnon esityslista, siltä osin kuin siihen on sisällytetty tätä yhteistä tekstiä koskeva äänestys ja äänestysselitykset (asiakirja P8_OJ (2017)11-30)
–
kyseisestä yhteisestä tekstistä 30.11.2017 annettu parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma (asiakirja P8_TA(2017)0458, P8_TA-PROV(2017)0458) ja
–
30.11.2017 annettu toimi, jolla parlamentin puhemies on todennut Euroopan unionin vuotuisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2018 lopullisesti hyväksytyksi.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
EU-, EUT- ja EHTY-sopimusten liitteenä olevan Euroopan unionin toimielinten ja tiettyjen elinten, laitosten ja yksikköjen kotipaikan sijainnista tehdyn pöytäkirjan N:o 6 (jäljempänä toimielinten kotipaikasta tehty pöytäkirja) ainoan artiklan a alakohdassa määrätään seuraavaa:
”Euroopan parlamentin kotipaikka on Strasbourg, jossa pidetään kaksitoista kuukausittaista täysistuntoa, mukaan lukien talousarviota käsittelevä istunto. Ylimääräiset täysistunnot pidetään Brysselissä. Euroopan parlamentin valiokunnat kokoontuvat Brysselissä. Euroopan parlamentin pääsihteeristö ja sen osastot sijaitsevat edelleen Luxemburgissa.”
SEUT 314 artiklassa määrätään seuraavaa:
”Euroopan parlamentti ja neuvosto vahvistavat erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen unionin vuotuisen talousarvion seuraavien määräysten mukaisesti.
– –
3.   Neuvosto vahvistaa kantansa talousarvioesitykseen ja ilmoittaa sen Euroopan parlamentille viimeistään 1 päivänä lokakuuta sitä varainhoitovuotta edeltävänä vuonna, jota esitys koskee. – –
4.   Jos Euroopan parlamentti 42 päivän kuluessa edellä tarkoitetusta ilmoituksesta:
– –
c)
tekee jäsentensä enemmistöllä tarkistuksia, tämä tarkistettu esitys toimitetaan neuvostolle ja komissiolle. Euroopan parlamentin puhemies kutsuu yhteisymmärryksessä neuvoston puheenjohtajan kanssa viipymättä sovittelukomitean koolle. – –
5.   Sovittelukomiteassa kokoontuvat neuvoston jäsenet tai heidän edustajansa sekä yhtä monta Euroopan parlamenttia edustavaa jäsentä; komitean tehtävänä on neuvoston jäsenten tai heidän edustajiensa määräenemmistöllä sekä Euroopan parlamenttia edustavien jäsenten enemmistöllä päästä sopimukseen yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston kantojen pohjalta 21 päivän kuluessa siitä, kun se on kutsuttu koolle.
– –
6.   Jos sovittelukomitea pääsee 5 kohdassa tarkoitetussa 21 päivän määräajassa yhteisymmärrykseen yhteisestä tekstistä, Euroopan parlamentilla ja neuvostolla on kummallakin yhteisymmärryksen saavuttamispäivästä lukien 14 päivää aikaa hyväksyä yhteinen teksti.
7.   Jos 6 kohdassa tarkoitetussa 14 päivän määräajassa:
a)
sekä Euroopan parlamentti että neuvosto hyväksyvät yhteisen tekstin tai eivät ole tehneet ratkaisuaan taikka jos jompikumpi toimielin hyväksyy yhteisen tekstin ja toinen ei ole tehnyt ratkaisuaan, talousarvio katsotaan lopullisesti hyväksytyksi yhteisen tekstin mukaisena, tai
b)
sekä Euroopan parlamentti jäsentensä enemmistöllä että neuvosto hylkäävät yhteisen tekstin tai jos jompikumpi toimielin hylkää yhteisen tekstin ja toinen ei ole tehnyt ratkaisuaan, komissio tekee uuden talousarvioesityksen, tai
– –
d)
Euroopan parlamentti hyväksyy yhteisen tekstin, mutta neuvosto hylkää sen, Euroopan parlamentti voi 14 päivän kuluessa tästä hylkäämispäivästä jäsentensä enemmistöllä ja kolmella viidesosalla annetuista äänistä päättää vahvistaa kaikki 4 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tarkistukset tai osan niistä. Jos jotakin Euroopan parlamentin tarkistusta ei vahvisteta, sovittelukomiteassa hyväksytty kanta budjettikohtaan, johon kyseinen tarkistus on tehty, pysyy voimassa. Talousarvio katsotaan lopullisesti hyväksytyksi tämän mukaisesti.
– –
9.   Kun tässä artiklassa määrätty menettely on saatettu päätökseen, Euroopan parlamentin puhemies toteaa talousarvion lopullisesti hyväksytyksi.
10.   Kukin toimielin käyttää tästä artiklasta johtuvia toimivaltuuksiaan noudattaen perussopimuksia ja niiden nojalla annettuja säädöksiä, erityisesti niitä, jotka koskevat unionin omia varoja taikka tulojen ja menojen tasapainoa.”
Asian tausta
Euroopan parlamentti vahvisti 7.10.2015 vuoden 2017 täysistuntokalenterinsa ja totesi muun muassa, että varsinaiset täysistuntojaksot pidetään Strasbourgissa (Ranska) 23.–26.10., 13.–16.11. ja 11.–14.12.2017 ja ylimääräinen täysistuntojakso pidetään 29.–30.11.2017 Brysselissä (Belgia).
Neuvosto, parlamentti ja komissio laativat huhtikuussa 2017 käytännön aikataulun, jossa täsmennettiin ne keskeiset päivämäärät, joita nämä toimielimet suunnittelivat varainhoitovuotta 2018 koskevan talousarviomenettelyn eri vaiheiden ja erityisesti mahdollisen sovittelumenettelyn osalta.
Komissio julkaisi 29.6.2017 unionin vuotuista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevan esityksen. Neuvosto toimitti 13.9.2017 parlamentille kantansa tähän esitykseen. Budjettivaliokunnan äänestyksen ja Strasbourgissa 23.–26.10.2017 pidetyn varsinaisen täysistuntojakson aikana käytyjen keskustelujen jälkeen parlamentti antoi 25.10.2017 lainsäädäntöpäätöslauselman, joka sisälsi tarkistuksia talousarvioesitykseen. Parlamentin ja neuvoston välinen talousarviota koskeva sovittelumenettely aloitettiin 31.10.2017. Tämä menettely johti 18.11.2017 sopimukseen unionin vuotuista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevasta yhteisestä tekstistä.
Neuvosto hyväksyi unionin vuotuista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevan yhteisen tekstin 30.11.2017. Parlamentti sisällytti tätä tekstiä koskevan keskustelun ja äänestyksen Brysselissä 29.–30.11.2017 pidetyn ylimääräisen täysistuntojakson esityslistaan. Parlamentti hyväksyi kyseisen tekstin 30.11.2017 antamallaan lainsäädäntöpäätöslauselmalla. Samana päivänä parlamentin puhemies totesi täysistunnossa varainhoitovuoden 2018 vuotuisen talousarvion lopullisesti hyväksytyksi.
Nyt käsiteltävän kanteen nostamisen jälkeen unionin tuomioistuin hylkäsi asiassa Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö) (
C‑73/17
,
EU:C:2018:787
) 2.10.2018 antamallaan tuomiolla Ranskan tasavallan kanteen, jossa vaadittiin niiden toimien kumoamista, jotka parlamentti oli toteuttanut unionin talousarvion hyväksymiseen varainhoitovuodeksi 2017 johtaneessa menettelyssä. Kyseisen tuomion antamisen jälkeen Ranskan tasavalta vahvisti unionin tuomioistuimen kysymyksen johdosta, että se aikoi pitää voimassa nostamansa kanteen, joka koskee unionin talousarviota varainhoitovuodeksi 2018.
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa ja asianosaisten vaatimukset
Ranskan tasavalta vaatii, että unionin tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaiset toimet
–
pysyttää sen toimen vaikutukset, jolla parlamentin puhemies totesi unionin vuotuisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2018 lopullisesti hyväksytyksi, kunnes tämä talousarvio on lopullisesti hyväksytty perussopimusten mukaisella toimella kohtuullisessa ajassa tuomion, jonka unionin tuomioistuin antaa käsiteltävässä asiassa, julistamispäivästä lukien ja
–
velvoittaa parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Parlamentti vaatii, että unionin tuomioistuin
–
hylkää kanteen
–
velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja
–
toissijaisesti pysyttää sen toimen vaikutukset, jolla parlamentin puhemies on todennut unionin vuotuisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2018 lopullisesti hyväksytyksi, kunnes uusi toimi, jolla se on tarkoitus korvata, on tullut kohtuullisen ajan kuluessa voimaan.
Unionin tuomioistuimen presidentin 26.4.2019 antamalla määräyksellä Luxemburgin suurherttuakunta hyväksyttiin väliintulijaksi tukemaan asiassa Ranskan tasavallan vaatimuksia.
Kanne
Asianosaisten lausumat
Ranskan tasavalta, jota Luxemburgin suurherttuakunta tukee, vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, jonka mukaan riidanalaisilla toimilla on rikottu toimielinten kotipaikasta tehtyä pöytäkirjaa. Tämän pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohdan mukaan parlamentin on käytettävä sille SEUT 314 artiklan 5, 6 ja 9 kohdassa annettua budjettivaltaa lähtökohtaisesti kokonaisuudessaan Strasbourgissa pidettävissä varsinaisissa täysistunnoissa. Kyseinen toimielin ei nyt käsiteltävässä asiassa ole sovittanut tarpeellisella tavalla yhteen näistä artikloista johtuvia vaatimuksia sisällyttäessään unionin vuotuista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevaa yhteistä tekstiä koskevat SEUT 314 artiklan 6 kohdan mukaiset keskustelut ja äänestyksen Brysselissä 29.–30.11.2017 pidetyn ylimääräisen täysistuntojaksonsa esityslistalle ja todetessaan saman ylimääräisen täysistuntojakson aikana SEUT 314 artiklan 9 kohtaan perustuvalla parlamentin puhemiehen toimella, että talousarvio on lopullisesti hyväksytty.
Ranskan tasavalta väittää tässä yhteydessä, että parlamentti on tehnyt arviointivirheen, kun se on vahvistanut vuoden 2017 varsinaisten täysistuntojaksojen kalenterinsa ja pitänyt sen tämän jälkeen voimassa siten, että se kykeni lausumaan vuotuista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevasta yhteisestä tekstistä SEUT 314 artiklan 6 kohdassa määrätyssä määräajassa vasta Brysselissä pidetyn, edellisessä kohdassa mainitun ylimääräisen täysistuntojakson aikana eikä Strasbourgissa pidetyn varsinaisen täysistuntojakson aikana.
Ranskan tasavalta katsoo, että on mahdollista ennakoida päivämäärä, jolloin sovittelumenettelyssä päästään yhteisymmärrykseen. Se toteaa tässä yhteydessä aluksi, että käytännössä SEUT 314 artiklan 4 kohdassa määrätty äänestys talousarvioesityksestä järjestetään aina lokakuun toisen varsinaisen täysistuntojakson eli niin sanotun ”lokakuu II” ‑istuntojakson aikana. Kyseinen jäsenvaltio väittää tämän jälkeen, että Lissabonin sopimuksen voimaantulosta lähtien sovittelumenettelyyn on turvauduttu järjestelmällisesti. Lopuksi se lisää, että siinä erittäin todennäköisessä tapauksessa, että tällaiseen menettelyyn turvaudutaan, mahdollinen yhteistä tekstiä koskeva yhteisymmärrys mitä todennäköisimmin saavutetaan SEUT 314 artiklan 5 kohdassa määrätyn sovittelujakson viimeisinä päivinä. Ranskan tasavalta katsoo, että parlamentti on tämän vuoksi velvollinen pitämään marraskuun varsinaisen täysistuntojakson neljännellä tai viidennellä viikolla ”lokakuu II” ‑istuntojakson jälkeen, koska tällaisella suunnittelulla voidaan sen mukaan maksimoida todennäköisyys, että kyseinen toimielin kykenee lausumaan talousarvion yhteisestä tekstistä SEUT 314 artiklan 6 kohdassa määrätyssä 14 päivän määräajassa Strasbourgissa pidettävän varsinaisen täysistuntojakson aikana. Nyt käsiteltävässä tapauksessa kyseinen toimielin oli kuitenkin suunnitellut marraskuun 2017 varsinaisen täysistuntojakson pidettäväksi kolmannella viikolla vuoden 2017 ”lokakuu II” -istuntojakson jälkeen, mikä esti sitä käyttämästä SEUT 314 artiklan 6, 7 ja 9 kohdan mukaista budjettivaltaansa Strasbourgissa.
Ranskan tasavalta väittää, että parlamentti olisi joka tapauksessa voinut muuttaa varsinaisten täysistuntojaksojen kalenteria käytännön aikataulun, jolla talousarviomenettelyn kulku oli suunniteltu yhteisymmärryksessä eri toimielinten välillä, laatimisen yhteydessä. Tämän aikataulun laatimisen jälkeen parlamentti sai vahvistuksen niistä päivämääristä, joina sovittelumenettely järjestettäisiin ja sovittelukomitean kokoukset pidettäisiin, siinä erittäin todennäköisessä tapauksessa, että tällainen menettely olisi aloitettu ”lokakuu II” -istuntojakson jälkeen.
Parlamentti väittää, ettei se tehnyt arviointivirhettä käyttäessään SEUT 314 artiklan 6, 7 ja 9 kohdan nojalla budjettivaltaansa 29.–30.11.2017 pidetyn ylimääräisen täysistuntojakson aikana. Talousarviomenettelyyn erottamattomasti liittyvät ennakoimattomat tilanteet huomioon ottaen sekä sovittelumenettelyyn turvautuminen että päivä, jona tämä menettely aloitettaisiin ja jona se päättyisi mahdollisesti vuotuista talousarviota koskevaa yhteistä tekstiä koskevan yhteisymmärryksen saavuttamisen vuoksi, eivät lähtökohtaisesti olleet tiedossa hetkellä, jolla vuoden 2017 varsinaisia täysistuntojaksoja koskeva kalenteri vahvistettiin.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Kuten SEUT 314 artiklan 10 kohdassa määrätään, parlamentin on käytettävä sille annettua budjettivaltaa noudattaen perussopimuksia ja niiden nojalla annettuja säädöksiä.
Ensinnäkin tämän toimielimen on noudatettava toimielinten kotipaikasta tehtyä pöytäkirjaa, joka SEU 51 artiklan nojalla on erottamaton osa perussopimuksia. Tämän pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohdassa määrätään, että ”Euroopan parlamentin kotipaikka on Strasbourg, jossa pidetään kaksitoista kuukausittaista täysistuntoa, mukaan lukien talousarviota käsittelevä istunto”.
Unionin tuomioistuin on tässä yhteydessä katsonut 2.10.2018 antamansa tuomion Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö) (
C-73/17
,
EU:C:2018:787
) 32, 35 ja 37 kohdassa, että koska kyseisen pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohta ei sisällä täsmennyksiä, ilmaisun ”talousarviota käsittelevä istunto” on katsottava tarkoittavan kaikkia täysistuntojaksoja, joiden aikana parlamentti käyttää budjettivaltaansa, ja kaikkia kyseisen toimielimen tätä varten tekemiä toimia. Parlamentin budjettivallan käyttäminen täysistunnossa on nimittäin perustavanlaatuinen hetki unionin demokraattisessa elämässä, ja se edellyttää erityisesti täysistunnossa tapahtuvaa julkista keskustelua, jonka kautta unionin kansalaiset voivat saada tietoonsa erilaiset julkilausutut poliittiset suuntaukset ja siten muodostaa itselleen poliittisen mielipiteen unionin toiminnasta. Täysistunnossa käytävän parlamenttikeskustelun avoimuus vahvistaa sekä talousarviomenettelyn demokraattista legitimiteettiä unionin kansalaisiin nähden että unionin toiminnan uskottavuutta. Näin ollen toimielinten kotipaikasta tehdyn pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohdassa oleva ilmaisu ”talousarviota käsittelevä istunto” kattaa paitsi SEUT 314 artiklan 4 kohdan mukaisen talousarvioesityksen ensimmäistä käsittelyä koskevan varsinaisen täysistuntojakson myös SEUT 314 artiklan 6 kohdan mukaisen toisen käsittelyn, joka takaa vuotuisen talousarvion sovittelumenettelyssä päätettyä yhteistä tekstiä koskevan julkisen keskustelun ja julkisen äänestyksen täysistunnossa.
Toiseksi parlamentin on noudatettava vaatimuksia, jotka sille asetetaan SEUT 314 artiklassa budjettivaltansa käyttämiseksi täysistunnossa. Tässä määräyksessä määrättyjen aikavälien ja määräaikojen tarkoituksena on taata unionin vuotuisen talousarvion hyväksyminen ennen kyseessä olevaa varainhoitovuotta edeltävän vuoden päättymistä, ja niiden noudattamatta jättäminen voi johtaa alustavaa talousarviota koskevan SEUT 315 artiklan soveltamiseen (tuomio 2.10.2018, Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö),
C-73/17
,
EU:C:2018:787
,
kohta).
Silloin, kun parlamentti ei ole keskustellut eikä äänestänyt vuotuista talousarviota koskevasta yhteisestä tekstistä SEUT 314 artiklan 6 kohdassa määrätyssä 14 päivän pituisessa määräajassa, neuvosto voi hyväksyä tekstin yksin tämän artiklan 7 kohdan a alakohdassa määrätyin edellytyksin. Unionin toiminnan avoimuuden ja demokraattisen legitimiteetin, jotka käyvät ilmi vuotuisen talousarvion hyväksymismenettelyssä, kannalta on erittäin tärkeää, että parlamentti käyttää sille SEUT 314 artiklan 6 kohdassa annettua toimivaltaa ja lausuu tästä yhteisestä tekstistä täysistunnossa (tuomio 2.10.2018, Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö),
C-73/17
,
EU:C:2018:787
,
kohta).
Kolmanneksi on todettava, että koska toimielinten kotipaikasta tehdyn pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohta ja SEUT 314 artikla ovat oikeudellisesti samanarvoisia, ensin mainitun artiklan mukaiset vaatimukset eivät voi itsessään mennä jälkimmäiseen artiklaan perustuvien vaatimusten edelle ja päinvastoin. Näitä vaatimuksia on sovellettava tapauskohtaisesti ottaen huomioon niiden tarpeellinen yhteensovittaminen ja niiden välinen asianmukainen tasapaino (tuomio 2.10.2018, Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö),
C-73/17
,
EU:C:2018:787
,
kohta).
Lisäksi vakiintuneessa oikeuskäytännössä on katsottu, että toimielinten kotipaikoista tehdyssä pöytäkirjassa kunnioitetaan vastavuoroisesti jäsenvaltioiden ja parlamentin toimivaltaa sekä vilpitöntä yhteistyötä koskevaa molemminpuolista velvoitetta (tuomio 2.10.2018, Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö),
C-73/17
,
EU:C:2018:787
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Näin ollen parlamentin on käytettävä budjettivaltaansa Strasbourgissa pidettävän varsinaisen täysistuntojakson aikana ilman, että tämä toimielinten kotipaikasta tehdyn pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohtaan perustuva velvollisuus olisi kuitenkaan esteenä sille, että vuotuisesta talousarviosta keskustellaan ja äänestetään Brysselissä pidettävän ylimääräisen täysistuntojakson aikana, mikäli talousarviomenettelyn, sellaisena kuin siitä on määrätty SEUT 314 artiklassa, moitteettomaan kulkuun liittyvät pakottavat vaatimukset niin edellyttävät. Tämän menettelyn sellainen kulku, joka edellyttäisi ehdottomasti sitä, että tämän pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohtaa noudatetaan eikä parlamentti voisi täysimääräisesti osallistua kyseiseen menettelyyn, olisi ristiriidassa näistä määräyksistä johtuvan, tämän tuomion 22 kohdassa mainitun vaatimusten tarpeellisen yhteensovittamisen kanssa (tuomio 2.10.2018, Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö),
C-73/17
,
EU:C:2018:787
,
kohta).
Kun kyse on tämän tuomion 22–24 kohdassa mainittujen vaatimusten noudattamista koskevasta tuomioistuinvalvonnasta, unionin tuomioistuin on täsmentänyt 2.10.2018 antamassaan tuomiossa Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö) (
C-73/17
,
EU:C:2018:787
), että parlamentilla on toimielinten kotipaikasta tehdyn pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohdan vaatimuksia ja SEUT 314 artiklan vaatimuksia tarpeellisilta osin yhteen sovittaessaan talousarviomenettelyn moitteettomaan kulkuun liittyvistä pakottavista vaatimuksista johtuvaa harkintavaltaa. Tämä tuomioistuinvalvonta koskee näin ollen sitä, onko parlamentti, kun se on käyttänyt osaa budjettivallastaan ylimääräisen täysistuntojakson aikana, tehnyt tätä koskevia arviointivirheitä.
Näiden seikkojen valossa on tutkittava, sovitetaanko riidanalaisilla toimilla tarpeellisella tavalla yhteen toimielinten kotipaikasta tehdyn pöytäkirjan ainoan artiklan a alakohdan ja SEUT 314 artiklan mukaiset vaatimukset.
Vaikka Ranskan tasavalta myöntää tässä yhteydessä sen, että vuoden 2017 varsinaisten täysistuntojaksojen kalenterin asettamissa puitteissa parlamentin ainoa mahdollisuus lausua vuosittaista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevasta yhteisestä tekstistä SEUT 314 artiklan 6 kohdassa määrätyssä määräajassa oli Brysselissä 29.–30.11.2017 pidetty ylimääräinen täysistuntojakso, se väittää Luxemburgin suurherttuakunnan tukemana, että parlamentti on tehnyt arviointivirheen järjestäessään istuntokalenteriaan. Näiden jäsenvaltioiden mukaan istuntokalenteri olisi voitu järjestää siten, että unionin vuotuista talousarviota varainhoitovuodeksi 2018 koskevaa yhteistä tekstiä koskevat keskustelut olisi voitu käydä ja siitä olisi voitu äänestää tätä määräaikaa noudattaen Strasbourgissa. Vuoden 2017 varsinaisten täysistuntojaksojen kalenterin tällainen järjestäminen tai muuttaminen oli nimittäin ollut mahdollista sekä kyseisen istuntokalenterin vahvistamisen yhteydessä 7.10.2015 että käytännön aikataulun laatimisen yhteydessä huhtikuussa 2017.
Kun kyse on ensinnäkin parlamentin vuoden 2017 istuntokalenterin vahvistamisesta 7.10.2015, on todettava, että Ranskan tasavallan, jota Luxemburgin suurherttuakunta tukee, perustelut perustuvat siihen lähtökohtaan, että parlamentti on istuntokalenteria vahvistaessaan voinut kohtuudella ennakoida päivän, jona sovittelukomitea pääsisi yhteisymmärrykseen vuotuista talousarviota koskevasta yhteisestä tekstistä.
Unionin tuomioistuin on kuitenkin jo hylännyt tämän lähtökohdan katsoessaan 2.10.2018 antamansa tuomion Ranska v. parlamentti (Budjettivallan käyttö) (
C-73/17
,
EU:C:2018:787
) 50 kohdassa, että sekä sovittelumenettelyyn turvautuminen että päivä, jona tämä menettely aloitettaisiin ja jona se päättyisi vuotuista talousarviota koskevaa yhteistä tekstiä koskevan yhteisymmärryksen saavuttamisen vuoksi, eivät lähtökohtaisesti olleet tiedossa hetkellä, jolla varsinaisten täysistuntojaksojen kalenteri vahvistettiin.
Millään Ranskan tasavallan ja Luxemburgin suurherttuakunnan esittämällä seikalla ei voida kyseenalaistaa talousarviomenettelyyn erottamattomasti liittyviä ennakoimattomia tilanteita koskevia näkökohtia, joihin edellisessä kohdassa mainittu oikeuskäytäntö perustuu.
Lisäksi näiden jäsenvaltioiden perustelut, joiden mukaan parlamentin on suunniteltava marraskuun varsinainen täysistuntojakso pidettäväksi joko neljännellä tai viidennellä viikolla ”lokakuu II” ‑istuntojakson jälkeen, merkitsevät välttämättä sitä, että tällä toimielimellä on tältä osin harkintavaltaa. Erityisesti on todettava, että koska Ranskan tasavalta tukeutuu toteamukseen siitä, että tällaisella istuntojen suunnittelulla voitaisiin ”maksimoida todennäköisyys”, että talousarviota koskevasta yhteisestä tekstistä voidaan keskustella ja äänestää Strasbourgissa pidettävän marraskuun varsinaisen täysistuntojakson aikana, se myöntää olennaisilta osin samalla, että tällaisella suunnittelulla voidaan varmistaa vain se, että tämä keskustelu ja tämä äänestys voidaan todella järjestää Strasbourgissa, ja se vahvistaa siten sen, ettei parlamentin istuntokalenterin suunnittelulla voida poistaa budjettimenettelyyn erottamattomasti liittyviä ennakoimattomia tilanteita.
Näin ollen on katsottava, että parlamentti on pitäytynyt tämän tuomion 25 kohdassa mainitun harkintavallan rajoissa vahvistaessaan 7.10.2015 vuoden 2017 varsinaisten täysistuntojaksojen kalenterinsa.
Ranskan tasavalta arvostelee parlamenttia toiseksi siitä, ettei se ole muuttanut tätä istuntokalenteria siinä yhteydessä, kun varainhoitovuotta 2018 koskevaan talousarviomenettelyyn liittyvä käytännön aikataulu oli huhtikuussa 2017 laadittu, koska tässä käytännön aikataulussa oli vahvistettu sovittelumenettelyn päivämäärät siinä erittäin todennäköisessä tapauksessa, että tällaiseen menettelyyn olisi turvauduttu.
Kyseisessä käytännön aikataulussa täsmennettiin päivämäärät, joita neuvosto, parlamentti ja komissio huhtikuussa 2017 suunnittelivat varainhoitovuotta 2018 koskevan talousarviomenettelyn ja erityisesti mahdollisen sovittelumenettelyn osalta, vaikka oli mahdollista, että budjettimenettelyyn erottamattomasti liittyvät ennakoimattomat tilanteet saattoivat estää näitä toimielimiä noudattamasta suunniteltuja päivämääriä.
Parlamentti totesi näistä ennakoimattomista tilanteista – muiden sitä kiistämättä –, että ratkaisuun pääseminen sovittelujakson aikana on epävarmaa, mikä ilmenee muun muassa siitä, että ennen parlamentin vuoden 2017 istuntokalenterin vahvistamista tämä sovittelujakso oli päättynyt ilman, että yhteisymmärrykseen oli päästy viidestä SEUT 314 artiklan järjestelmän mukaisesti päätökseen saatetusta menettelystä kolmessa, joten näissä kolmessa menettelyssä unionin vuotuinen talousarvio oli voitu hyväksyä vasta kyseistä varainhoitovuotta edeltävän vuoden joulukuussa. Parlamentti täsmensi lisäksi vastauksena unionin tuomioistuimen istunnossa esittämään kysymykseen, että sovittelujakson täsmällinen alkamisajankohta voidaan vahvistaa vasta viime hetkellä ottamalla huomioon parlamentin, neuvoston ja komission ajantasaistetut aikataulut, eikä myöskään tätä ole kiistetty.
Senkin jälkeen, kun varainhoitovuotta 2018 koskevaan talousarviomenettelyyn liittyvä käytännön aikataulu oli huhtikuussa 2017 laadittu, oli edelleen epävarmaa, voisiko sovittelukomitea todella päästä yhteisymmärrykseen, ja jos voisi, niin milloin.
Parlamentti ei näin ollen tehnyt arviointivirhettä myöskään pitäessään voimassa vuoden 2017 varsinaisten täysistuntojaksojen kalenterin siinä yhteydessä, kun tämän saman vuoden huhtikuussa oli laadittu käytännön aikataulu.
Näin ollen riidanalaisia toimia toteutettaessa ei ole tehty arviointivirhettä, johon Ranskan tasavalta on vedonnut.
Kaiken edellä esitetyn perusteella Ranskan tasavallan esittämä ainoa kanneperuste ja siten koko kanne on hylättävä.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska parlamentti on vaatinut Ranskan tasavallan velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska Ranskan tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan parlamentin oikeudenkäyntikulut. Luxemburgin suurherttuakunta, joka on asiassa väliintulijana, vastaa saman työjärjestyksen 140 artiklan 1 kohdan mukaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Kanne hylätään.

2)
Ranskan tasavalta velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

3)
Luxemburgin suurherttuakunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.