CELEX: 62016CJ0303
Előzetes döntéshozatal
Hatodik héairányelv
2006/112/EK irányelv
Építési munkák
Tengerentúli francia megyék
A nemzeti jog által alkalmazhatóvá tett rendelkezések
Ingatlanokkal kapcsolatos értékesítési és szerelési ügyletek
Egységes ügyletnek minősítés
Hatáskör hiánya

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1995. április 10‑i 95/7/EK tanácsi irányelvvel (
HL 1995. L 102., 18. o.
; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 274. o.) módosított, a tagállamok forgalmi adóra vonatkozó jogszabályainak összehangolásáról – közös hozzáadottértékadó‑rendszer: egységes adóalap‑megállapításról szóló 1977. május 17‑i 77/388/EGK hatodik tanácsi irányelv (
HL 1977. L 145., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 23. o.; a továbbiakban: hatodik irányelv) 5. cikke (5) bekezdésének és 6. cikke (1) bekezdésének, valamint 2007. január 1‑jétől a hatodik irányelv helyébe lépő, a közös hozzáadottértékadó‑rendszerről szóló, 2006. november 28‑i 2006/112/EK tanácsi irányelv (
HL 2006. L 347., 1. o.
, a továbbiakban: héairányelv) 14. cikke (3) bekezdésének és 24. cikke (1) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Solar Electric Martinique és a ministre des Finances et des Comptes publics (a pénzügyekért és államháztartásért felelős minisztérium, Franciaország) között a 2005. január 1‑je és 2007. december 31‑e közötti időszakra vonatkozóan e társaságra kirótt hozzáadottértékadó‑hátralék tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A hatodik irányelv „Területi hatály” című 3. cikke előírja:
„(1)   Ezen irányelv alkalmazásában:
»egy tagállam területe«: az egyes tagállamok tekintetében a (2) és (3) bekezdésben meghatározottak szerinti belföld,
[…]
(3)   Nem tartoznak a »belföld« fogalmába az egyes tagállamok következő területei:
[…]
Az egyes tagállamok következő területei szintén nem tartoznak a belföld fogalmába:
[…]
–
Francia Köztársaság:
a tengerentúli megyék:
[…]”
A hatodik irányelv „Termékértékesítés” címet viselő 5. cikke ekképp rendelkezik:
„(1)   »Termékértékesítés«: a materiális javak feletti tulajdonjog átengedése.
[…]
(5)   A tagállamok bizonyos építési munkák átadását az (1) bekezdésben meghatározott értékesítésnek tekinthetik.
[…]”
A hatodik irányelv „Szolgáltatásnyújtás” című 6. cikkének (1) bekezdése előírja:
„(1)   »Szolgáltatásnyújtás« minden olyan tevékenység, amely az (5) cikk szerint nem minősül termékértékesítésnek.
Ez a tevékenység többek között lehet:
immateriális javak átengedése függetlenül attól, hogy ezt a jogcímet létesítő okiratba foglalták‑e, vagy sem;
kötelezettségvállalás valamely cselekménytől való tartózkodásra vagy valamely helyzet, állapot [helyesen: valamely cselekmény vagy állapot] tűrésére,
szolgáltatásnyújtás, amelyet hatóság által vagy annak nevében történt rendelkezés vagy jogszabályi rendelkezés értelmében tettek.”
A héairányelv 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében a héairányelv nem alkalmazandó a francia tengerentúli megyékre.
A héairányelv 14. cikkének (3) bekezdése átveszi a hatodik irányelv 5. cikke (5) bekezdésének megfogalmazását.
A héairányelv 24. cikke (1) bekezdése értelmében „szolgáltatásnyújtás” minden olyan tevékenység, amely nem minősül termékértékesítésnek.
A francia jog
A code général des impôts (a továbbiakban: CGI) 256. cikke IV. pontja (1) bekezdésének az alapeljárásban szereplő adómegállapításokra vonatkozó változata szerint „az építési munkákat [héaköteles] szolgáltatásnyújtásnak kell tekinteni”.
E kódex 266. cikke ekképp rendelkezik:
„(1)   Az adóalap a következő:
[…]
f)
Az építési szolgáltatások esetében a közbeszerzés, költségelszámolás vagy számlák értéke;
[…]”
Az említett kódex 268a. cikke előírja:
„Amennyiben egy személy olyan ügyleteket végez, amelyek a jelen fejezet cikkeiben meghatározott több kategóriába is tartoznak, árbevételét úgy kell meghatározni, hogy mindegyik ügyletcsoportra az e cikkekben szereplő szabályok alkalmazandók.”
A CGI 295. cikke értelmében:
„(1)   [Héa]mentesek:
[…]
(5)   Guadeloupe, Martinique és Réunion megyékben:
a)
A gazdasági‑ és pénzügyminiszter és a tengerentúli megyékért felelős miniszter közös rendeletében meghatározott termékek behozatala;
b)
Azon helyi előállítású termékek értékesítése, amelyek helyettesíthetik azon termékeket, amelyeknek behozatala a fenti rendelkezések értelmében adómentes;
[…]”
E kódex IV. melléklete 50 duodecies cikkének I. pontja megemlíti „a fényérzékeny, félvezetőt tartalmazó felszereléseket, ideértve a napelemeket, akkor is, ha modulokból állnak vagy táblákra vannak szerelve” azon termékek között, amelyeket Guadeloupe, Martinique és Réunion megyékbe héamentesen lehet szállítani.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A Solar Electric Martinique, amely elsősorban a napenergiához kapcsolódó felszerelések értékesítésével és beszerelésével foglalkozik Martinique megyében, a lakóingatlanok tetejére történő napelem‑ és napkollektor‑szerelés értékéből csak a beszerelési munkák vonatkozásában teljesítette héafizetési kötelezettségét.
A 2005. január 1‑je és 2007. december 31‑e közötti időszakra vonatkozó adóellenőrzés során az adóhatóság úgy ítélte meg, hogy ezen ügyletek építési munkának minősülnek, ezért magukban kell foglalniuk e felszerelések értékesítésének költségét is. Következésképpen ezen adóhatóság tehát kiigazította ezen ügyletek adóalapját.
2010. szeptember 21‑én a Solar Electric Martinique az adóhatóság által e kiigazításban megállapított héahátralék megfizetése alóli mentesítésre irányuló keresetet nyújtott be a tribunal administratif de Fort‑de‑France‑hoz (fort‑de‑france‑i közigazgatási bíróság, Franciaország).
Mivel a 2012. június 26‑i ítélettel elutasították a keresetét, a Solar Electric Martinique fellebbezést nyújtott be ezen ítélettel szemben a cour administrative d’appel de Bordeaux‑hoz (bordeaux‑i közigazgatási felsőbíróság, Franciaország), amely 2014. július 10‑én hozott ítéletével elutasította a hozzá benyújtott fellebbezést.
A Solar Electric Martinique felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Conseil d’État‑hoz (államtanács, Franciaország), elsősorban arra hivatkozva, hogy az említett közigazgatási felsőbíróság tévesen alkalmazta a jogot, amikor úgy ítélte meg, hogy az általa végzett napelem‑ és a napkollektor‑beszerelés építési munkának minősülő ügylet, annak ellenére, hogy ezek a felszerelések az érintett ingatlanon állagsérelem nélkül felhelyezhetők, és ezek a felszerelések általában nem kapcsolódnak a lakóépületek felépítéséhez.
A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy a CGI 295. cikkében és e kódex IV. melléklete 50 duodecies cikkének I. pontjában említett felszerelések eladása és beszerelése csak a beszerelés költségének mértékéig héaköteles, a felszerelés beszerzésének költsége tekintetében pedig nem az, kivéve ha úgy tekintendő, hogy ezen beszerelési ügyletek építési munkának minősülnek, amely esetben ezen ügyletek a megrendelőnek kiszámlázott költség teljes összege tekintetében héakötelesek.
E bíróság rámutat, hogy bár a CGI 295. cikke csak a tengerentúli megyékben alkalmazandó, azaz a hatodik irányelv területi hatályán kívül, e kódex 256. cikkének az építési munkákra vonatkozó rendelkezései Franciaország kontinentális területén is hatályban vannak, és a hatodik irányelv 5. cikke (5) bekezdésének és 6. cikke (1) bekezdésének a francia jogba való átültetését szolgálják, amely rendelkezéseket a héairányelv 14. cikkének (3) bekezdése és 24. cikkének (1) bekezdése vett át.
A kérdést előterjesztő bíróság szerint ezen irányelvek egységes alkalmazására szükséges törekedni az Európai Unióban. Ezért, jóllehet az általa eldöntendő jogvita az ezen irányelvek területi hatályán kívül eső ügyletekre vonatkozik, felvetődik az a kérdés, hogy a napelem és napkollektor eladása és lakóépületekre való beszerelése, vagy lakóépületek elektromosáram‑ és melegvíz‑ellátásának biztosítása érdekében történő beszerelése olyan egységes ügyletet jelent‑e, amely ezen irányelvek értelmében építési munkának minősül.
E körülmények között a Conseil d’État (államtanács) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„[A] napelem és napkollektor eladása és lakóépületekre való beszerelése, vagy lakóépületek elektromosáram‑ és melegvíz‑ellátásának biztosítása érdekében történő beszerelése egységes ügyletet jelent‑e, amely a [hatodik] irányelv 5. cikkének (5) bekezdése és 6. cikkének (1) bekezdése, a jelenleg hatályos szabályozásban pedig a [héa]irányelv 14. cikkének (3) bekezdése és 24. cikkének (1) bekezdése értelmében vett építési munkának minősül?”
A Bíróság hatásköréről
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból az tűnik ki, hogy az alapügy tényállása teljes egészében Martinique megyében valósult meg, amely a Francia Köztársaság egyik tengerentúli megyéje.
E megyéket a hatodik irányelv 3. cikkének (3) bekezdése, valamint a hatodik irányelv 6. cikke (1) bekezdésének c) pontja kifejezetten kizárja ezen irányelvek területi hatálya alól.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság rendszerint azt mondta ki, hogy hatáskörrel rendelkezik az uniós jogi rendelkezésekre vonatkozó, előzetes döntéshozatal iránti kérelmekről való döntésre olyan helyzetekben, amikor az alapeljárás tárgyát képező tények nem tartoznak ugyan az uniós jog hatálya alá, de e jog rendelkezéseit a nemzeti jog a tartalmukra való hivatkozással alkalmazandóvá teszi (lásd ebben az értelemben: 2011. december 21‑jeiCicala ítélet,
C‑482/10
,
EU:C:2011:868
,
17.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2012. október 18‑iNolan ítélet,
C‑583/10
,
EU:C:2012:638
,
45.
pont).
Ugyanis, ha valamely nemzeti szabályozás az érintett uniós jogi aktus hatálya alá nem tartozó helyzetekre adott megoldásaiban összhangban van az említett aktussal adott megoldásokkal, létezik bizonyos uniós érdek, hogy a jövőbeli eltérő értelmezések megakadályozása érdekében egységesen értelmezzék az ezen aktusból átvett rendelkezéseket (lásd ebben az értelemben: 2011. július 7‑iAgafiţei és társai ítélet,
C‑310/10
,
EU:C:2011:467
,
39.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2012. október 18‑iNolan ítélet,
C‑583/10
,
EU:C:2012:638
,
46.
pont).
Ennek megfelelően igazolt az, hogy a Bíróság uniós jogi rendelkezéseket értelmezzen olyan helyzetekben, amelyek nem tartoznak az uniós jog hatálya alá, ha e rendelkezéseket a nemzeti jog közvetlenül és feltétel nélkül alkalmazhatóvá tette az ilyen helyzetekre, az ilyen helyzetek és az uniós jog hatálya alá tartozó helyzetek azonos módon történő kezelésének biztosítása érdekében.(lásd ebben az értelemben: 2011. december 21‑iCicala ítélet,
C‑482/10
,
EU:C:2012:868
,
19.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a hatodik irányelv és a héairányelv értelmében a napelem‑ és a napkollektor‑beszerelés eladása és azok felszerelése az ingatlanokra, illetve az ingatlanok árammal vagy meleg vízzel történő ellátása céljából az építési munkák jellemzőivel rendelkező ügyletnek minősül‑e, kiemelve egyfelől, hogy a CGI 256. cikke biztosítja az említett irányelvek releváns rendelkezéseinek a nemzeti jogba történő átültetését, másfelől pedig e fogalmak hatálya azonos a tengerentúli megyéket illetően, amely területek kifejezetten ki vannak zárva az említett irányelvek hatálya alól.
Az ahhoz fűződő uniós érdek fennállása, hogy – a jövőbeli eltérő értelmezések elkerülése érdekében – az építési munkák, valamint az építési munka jellegű egységes ügylet fogalmát egységesen értelmezzék, bizonyosan elképzelhető.
Mindazonáltal, amint azt a főtanácsnok is hangsúlyozta indítványának 41–44. pontjában, először is, a hatodik irányelv és a héairányelv releváns rendelkezései nem tekinthetők úgy, hogy azokat a CGI 256. cikke átültette.
Ugyanis, míg a hatodik irányelv 5. cikkének (5) bekezdése és a héairányelv 14. cikkének (3) bekezdése előírják a tagállamok azon lehetőségét, hogy termékértékesítésnek minősítsék bizonyos építési munkák átadását, a CGI 256. cikke ezzel épp ellenkezőleg azt írja elő, hogy az építési munkák szolgáltatásnyújtásnak minősülnek.
Másodsorban a CGI 256. és 295. cikke nem minősíthető az ezen ítélet említett releváns rendelkezéseire történő, a jelen ítélet 27. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében vett közvetlen és feltétel nélküli utalásnak.
Egyfelől, a CGI 256. cikkének rendelkezéséből ezzel szemben csak az következik, hogy az építési munkák, mint egyébként minden más, termékértékesítésnek nem minősülő ügylet, a hatodik irányelv 6. cikke (1) bekezdésének és a héairányelv 24. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozik.
Másfelől, a CGI 295. cikke azért, mert a francia szárazföldi területen alkalmazandó szabályoktól eltérve mentességet ír elő a hatodik irányelv és a héairányelv hatályából kifejezetten kizárt területeken történő termékértékesítések tekintetében, nem minősíthető úgy, mint amely közvetlenül és feltétlen módon utal ezen irányelvek rendelkezéseire.
Az előzetes döntéshozatal iránti kérelmet egyébként pontosan azért nyújtották be, mert a tengerentúli megyéket illetően, amelyekre a hatodik irányelv és a héairányelv nem alkalmazható, léteznek olyan különös rendelkezések, amelyek előírják a napelemek és a napkollektorok értékesítésének adómentességét.
Következésképpen az érintett uniós aktusok hatályán kívül eső helyzetek megoldását illetően az alapügyben vitatott nemzeti szabályozás nem felel meg a hatodik irányelvben, illetve a héairányelvben szereplő megoldásoknak, mivel e szabályozás olyan mentességet biztosít, amelyet ezen irányelvek nem írnak elő. Nem állapítható tehát meg, hogy az említett irányelvek rendelkezéseit a nemzeti jog közvetlenül és feltétlen módon alkalmazhatóvá tette az ugyanezen irányelvek hatálya alá nem tartozó helyzetekre.
E körülményekre figyelemmel meg kell állapítani, hogy a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel a Conseil d’État által előterjesztett kérdés megválaszolására.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:

Az Európai Unió Bírósága nem rendelkezik hatáskörrel a Conseil d’État (Franciaország) által a 2016. május 20‑i határozatával előterjesztett kérdés megválaszolására.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.