CELEX: 62021CJ0772
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Ochrana eura pred falšovaním
Nariadenie (ES) č. 1338/2001
Článok 6 ods. 1
Poskytovatelia platobných služieb, ktorých predmetom činnosti je spracovávanie a distribúcia bankoviek verejnosti
Rozhodnutie ECB/2010/14
Článok 6 ods. 2
Odhaľovanie neupotrebiteľných eurobankoviek
Automatická kontrola upotrebiteľnosti bankoviek
Minimálne štandardy uverejnené na internetovej stránke Európskej centrálnej banky (ECB), ktoré sú podľa potreby menené a dopĺňané
Osobná pôsobnosť
Rozsah povinností spracovateľov peňazí
Záväznosť
Zásada právnej istoty

Návrh  na  začatie  prejudiciálneho  konania  sa  týka  výkladu  článku 6  ods. 2  rozhodnutia  Európskej  centrálnej  banky  ECB/2010/14  zo  16. septembra  2010 o kontrole  pravosti a upotrebiteľnosti  eurobankoviek a ich  opätovnom  vrátení  do  obehu  (Ú. v. EÚ L 267,  2010,  s. 1),  zmeneného  rozhodnutím  Európskej  centrálnej  banky  ECB/2012/19  zo  7. septembra  2012  (Ú. v. EÚ L 253,  2012,  s. 19)  (ďalej  len  „rozhodnutie  ECB/2010/14“),  ako  aj o platnosti  aktu  s názvom  „Minimálne  štandardy  automatického  overovania  upotrebiteľnosti  eurových  bankoviek  prostredníctvom  zariadení  na  spracovanie  bankoviek“  (ďalej  len  „minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu“),  uverejneného  na  internetovej  stránke  Európskej  centrálnej  banky  (ECB).
Tento  návrh  bol  podaný v rámci  sporu  medzi  spoločnosťou  „Brink’s  Lithuania“  UAB a Lietuvos  bankas  (Národná banka Litvy)  vo  veci  rozhodnutia,  ktorým  táto  národná  centrálna  banka  uložila  spoločnosti  Brink’s  Lithuania  povinnosť  prijať  opatrenia  potrebné  na  zníženie  miery  tolerancie  zariadení  na  spracovanie  bankoviek,  používaných  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  určených  na  opätovné  vrátenie  do  obehu,  na  maximálne  5 %.

Právny rámec

N
ariadenie

č. 1338/2001
Účelom  nariadenia  Rady  (ES)  č. 1338/2001 z 28. júna  2001  stanovujúceho  opatrenia  nevyhnutné  na  ochranu  eura  proti  falšovaniu  (Ú. v. ES L 181,  2001,  s. 6;  Mim.  vyd.  19/004,  s. 152),  zmeneného  nariadením  Rady  (ES)  č. 44/2009 z 18. decembra  2008  (Ú. v. EÚ L 17,  2009,  s. 1)  (ďalej  len  „nariadenie  č. 1338/2001“),  je  podľa  jeho  článku 1  ods. 1  stanoviť  opatrenia  potrebné s ohľadom na to,  aby  sa  eurobankovky a euromince  uvádzali  do  obehu  takým  spôsobom,  že  budú  chránené  pred  falšovaním.
Odôvodnenie  4  tohto  nariadenia  znie:
„Opatrenia  na  ochranu  eura  proti  falšovaniu  sa  týkajú  spoločenstva  ako  súčasť  jeho  zodpovednosti  vo  vzťahu k spoločnej  mene;  právnu  ochranu  eura  nemôžu  uspokojivo  zabezpečiť  jednotlivé  členské  štáty  samy,  keďže  euro  bankovky a mince  budú v obehu  mimo  území  zúčastnených  členských  štátov.  Preto  je  nevyhnutné  prijať  legislatívu  spoločenstva,  ktorá  určí  opatrenia  potrebné  na  to,  aby  euro  bankovky a euro  mince  boli v obehu v náležitých  podmienkach,  aby  sa  zabezpečila  celková  účinná a dôsledná  ochrana  eura  proti  konaniam,  ktoré  by  mohli  ohroziť  jeho  dôveryhodnosť, a teda  prijať  vhodné  opatrenia  tak,  aby  bolo  všetko  pripravené  včas  do  1. januára  2002.“
Článok 6  uvedeného  nariadenia,  nazvaný  „Povinnosti  úverových  inštitúcií,  ktoré  sa  podieľajú  na  spracovávaní a distribúcii  bankoviek a mincí  verejnosti“,  stanovuje:
„1.      Úverové  inštitúcie a v rámci  svojej  platobnej  činnosti  iní  poskytovatelia  platobných  služieb,  ako  aj  všetky  ďalšie  hospodárske  subjekty,  ktoré  sa  podieľajú  na  spracovávaní a distribúcii  bankoviek a mincí  verejnosti,  vrátane:
…
–  prepravcov  peňazí
…
sú  povinné  ubezpečiť  sa o pravosti  bankoviek a mincí,  ktoré  prijímajú a majú v úmysle  vrátiť  do  obehu, a zabezpečiť  detekciu  falzifikátov.
V prípade  eurobankoviek  sa  takáto  kontrola  vykonáva v súlade s postupmi  stanovenými  ECB.
Inštitúcie a hospodárske  subjekty  uvedené v prvom  pododseku  sú  povinné  stiahnuť z obehu  všetky  eurobankovky a euromince,  ktoré  prijali a o ktorých  vedia  alebo  majú  dostatočný  dôvod  sa  domnievať,  že  sú  sfalšované.  Bezodkladne  ich  odovzdajú  príslušným  štátnym  orgánom.
…
2.      Členské  štáty  prijmú  potrebné  opatrenia  na  to,  aby  inštitúcie  uvedené v odseku  1,  ktoré  nesplnia  svoje  povinnosti  podľa  zmieneného  odseku,  boli  podrobené  účinným,  primeraným a odrádzajúcim  postihom.
3.      Bez  toho,  aby  boli  dotknuté  dátumy,  ktoré  ECB  stanovila  na  uplatňovanie  ňou  určených  postupov,  členské  štáty  prijmú  najneskôr  do  31. decembra  2011  zákony,  iné  právne  predpisy a správne  opatrenia  na  uplatnenie  prvého  pododseku  odseku  1  tohto  článku.  Bezodkladne o tom  informujú  [Európsku  k]omisiu a ECB.“

Rozhodnutie

ECB/2010/14
Podľa  odôvodnenia  2  rozhodnutia  ECB/2010/14:
„S cieľom  chrániť  integritu  eurobankoviek a umožniť  odhalenie  falzifikátov  sa  musia  eurobankovky v obehu  udržiavať v dobrej  kvalite,  aby  sa  zabezpečila  ľahká a spoľahlivá  kontrola  ich  pravosti, a preto  sa  musí  kontrolovať  ich  upotrebiteľnosť.  Okrem  toho  sa  musia  eurobankovky,  pri  ktorých  existuje  podozrenie,  že  ide o falšované  bankovky,  rýchlo  odhaliť a odovzdať  príslušným  vnútroštátnym  orgánom.“
Článok 1  tohto  rozhodnutia s názvom  „Rozsah  pôsobnosti“  stanovuje:
„Týmto  rozhodnutím  sa  ustanovujú  jednotné  pravidlá a postupy  pre  kontrolu  pravosti a upotrebiteľnosti  eurobankoviek a pre  ich  opätovné  vrátenie  do  obehu v súlade s článkom 6  ods. 1  nariadenia  Rady  [č. 1338/2001].“
Podľa  článku 2  uvedeného  rozhodnutia,  ktorý  je  nazvaný  „Vymedzenie  pojmov“:
„Na  účely  tohto  rozhodnutia:
1.      ‚NCB‘  sa  rozumie  národná  centrálna  banka  členského  štátu,  ktorého  menou  je  euro.
2.      ‚Spracovateľmi  peňazí‘  sa  rozumejú  inštitúcie a hospodárske  subjekty  uvedené v článku 6  ods. 1  nariadenia  [č. 1338/2001].
3.      ‚Opätovným  vrátením  do  obehu‘  sa  rozumie  konanie  spracovateľov  peňazí,  ktorým  priamo  alebo  nepriamo  vracajú  do  obehu  eurobankovky,  ktoré  prijali  buď  od  verejnosti  ako  platbu  alebo  ako  vklad  na  bankový  účet,  alebo  od  iného  spracovateľa  peňazí.
4.      ‚Zariadením  na  spracovávanie  bankoviek‘  sa  rozumie  zariadenie  ovládané  klientmi  alebo  zariadenie  ovládané  personálom  vymedzené v prílohe I.
5.      ‚Typom  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek‘  sa  rozumie  zariadenie  na  spracovávanie  bankoviek,  ktoré  možno  odlíšiť  od  ostatných  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  vymedzených v prílohe I.
6.      ‚Jednotnými  skúšobnými  postupmi‘  sa  rozumejú  skúšobné  postupy  stanovené  ECB,  ktoré  uplatňujú  NCB s cieľom  otestovať  typy  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek.
…
11.      ‚Neupotrebiteľnými  eurobankovkami‘  sa  rozumejú  eurobankovky,  ktoré  sa  vyhodnotili  ako  nevhodné  na  opätovné  vrátenie  do  obehu  na  základe  kontroly  upotrebiteľnosti  podľa  článku 6.
…“
Článok 3  rozhodnutia  ECB/2010/14,  nazvaný  „Všeobecné  zásady“,  vo  svojich  odsekoch  1 a 3  až  5  stanovuje:
„1.      Spracovatelia  peňazí  vykonávajú  svoju  povinnosť  kontrolovať  pravosť a upotrebiteľnosť  eurobankoviek v súlade s postupmi  ustanovenými v tomto  rozhodnutí.
…
3.      Kontrola  pravosti a upotrebiteľnosti  sa  uskutočňuje  buď  pomocou  typu  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek,  ktorý  úspešne  preskúšala  niektorá  NCB,  alebo  manuálne  kvalifikovaným  personálom.
4.      Eurobankovky  možno  prostredníctvom  zariadení  ovládaných  klientmi  alebo  zariadení  na  výdaj  peňazí  opätovne  vrátiť  do  obehu,  len  ak  boli  podrobené  kontrole  pravosti a upotrebiteľnosti  pomocou  typu  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek,  ktorý  úspešne  preskúšala  niektorá  NCB, a boli  vyhodnotené  ako  pravé a upotrebiteľné.  Táto  požiadavka  sa  však  neuplatňuje  na  eurobankovky,  ktoré  spracovateľovi  peňazí  dodala  priamo  NCB  alebo  iný  spracovateľ  peňazí,  ktorý  už  daným  spôsobom  skontroloval  pravosť a upotrebiteľnosť  eurobankoviek.
5.      Spracovatelia  peňazí  môžu  začať  prevádzkovať  zariadenia  ovládané  personálom  používané  na  kontrolu  pravosti a upotrebiteľnosti…,  len  ak  ich  úspešne  preskúšala  niektorá  NCB a boli  uverejnené v zozname  na  internetovej  stránke  ECB v súlade s článkom 9  ods. 2.  Tieto  zariadenia  sa  používajú  len  pre  nominálne  hodnoty a série  eurobankoviek,  ktoré  boli  pre  zodpovedajúce  zariadenia  uverejnené v zozname  na  internetovej  stránke  ECB,  so  štandardnými  nastaveniami  od  výrobcu  vrátane  všetkých  aktualizácií,  ktoré  boli  úspešne  preskúšané,  ak  sa  NCB a spracovatelia  peňazí  nedohodli  na  prísnejších  nastaveniach.“
Článok 6  tohto  rozhodnutia  má  názov  „Odhaľovanie  neupotrebiteľných  eurobankoviek“ a vo  svojich  odsekoch  2 a 3  stanovuje:
„2.      Automatická  kontrola  upotrebiteľnosti  sa  uskutočňuje  prostredníctvom  úspešne  preskúšaného  zariadenia  na  spracovávanie  eurobankoviek v súlade s minimálnymi  štandardmi,  ktoré  sú  uverejnené  na  internetovej  stránke  ECB a podľa  potreby  menené a dopĺňané.
3.      NCB  môže  po  tom,  ako  informovala  ECB,  ustanoviť  prísnejšie  štandardy  pre  jednu  alebo  viaceré  nominálne  hodnoty  eurobankoviek,  ak  je  to  odôvodnené  napríklad  zhoršením  kvality  eurobankoviek v obehu v príslušnom  členskom  štáte.  Tieto  prísnejšie  štandardy  sa  uverejnia  na  internetovej  stránke  ECB  [príslušnej  NCB –
neoficiálny  preklad
].“
Podľa  článku 9  uvedeného  rozhodnutia s názvom  „Jednotné  skúšobné  postupy  Eurosystému  pre  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek“:
„1.      NCB  preskúšavajú  typy  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek v súlade s jednotnými  skúšobnými  postupmi.
2.      Všetky  úspešne  preskúšané  typy  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  sa  uverejňujú v zozname  na  internetovej  stránke  ECB  počas  období  platnosti  výsledkov  testov,  ako  je  uvedené v odseku 3.  Typ  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek,  ktorý  počas  tohto  obdobia  nebude  schopný  odhaľovať  všetky  falšované  eurobankovky  známe  Eurosystému,  sa  vyčiarkne  zo  zoznamu v súlade s postupom  stanoveným  ECB.
3.      Ak  sa  typ  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek  úspešne  preskúšal,  výsledky  testov  sú  platné v celej  eurozóne  počas  jedného  roka  od  konca  mesiaca, v ktorom  sa  testy  uskutočnili,  za  predpokladu,  že  toto  zariadenie  bude  počas  tohto  obdobia  schopné  odhaľovať  všetky  falšované  eurobankovky  známe  Eurosystému.
4.      Eurosystém  nenesie  zodpovednosť,  ak  úspešne  preskúšaný  typ  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek  nie  je  schopný  triediť  eurobankovky a nakladať s nimi v súlade s prílohou  IIa  alebo  IIb.“
Článok 10  toho  istého  rozhodnutia,  nazvaný  „Monitorovacia  činnosť  Eurosystému a nápravné  opatrenia“,  stanovuje:
„1.      NCB  sú v súlade s požiadavkami  vnútroštátneho  práva  oprávnené:  i)  vykonávať v priestoroch  spracovateľov  peňazí  kontroly  na  mieste  vrátane  neohlásených  kontrol,  aby  overili  ich  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek,  najmä  schopnosť  týchto  zariadení  kontrolovať  pravosť a upotrebiteľnosť a zisťovať  pôvod  eurobankoviek,  pri  ktorých  existuje  podozrenie,  že  ide o falšované  bankovky,  ako  aj  eurobankoviek,  ktorých  pravosť  nebola  jednoznačne  overená,  až k majiteľovi  účtu a ii)  overovať  postupy,  ktorými  sa  riadi  prevádzka a kontrola  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek,  nakladanie  so  skontrolovanými  eurobankovkami a akákoľvek  manuálna  kontrola  pravosti a upotrebiteľnosti.
…
3.      Ak  NCB  zistí u spracovateľa  peňazí  nesúlad s ustanoveniami  tohto  rozhodnutia,  požiada  spracovateľa  peňazí,  aby  do  určitej  lehoty  prijal  nápravné  opatrenia.  Až  do  odstránenia  nesúladu  môže  NCB,  ktorá  požiadala o nápravu, v mene  ECB  zakázať  spracovateľovi  peňazí,  aby  nominálne  hodnoty  bankoviek  daných  sérií  opätovne  vracal  do  obehu.  Ak k nesúladu  došlo v dôsledku  chyby  typu  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek,  môže  to  viesť k vyčiarknutiu  tohto  zariadenia  zo  zoznamu  uvedenému v článku 9  ods. 2.
4.      Ak  spracovateľ  peňazí  počas  kontroly  nespolupracuje s príslušnou  NCB,  považuje  sa  to  za  nesúlad.“

Rozhodnutie

ECB/2012/19
Odôvodnenie  3  rozhodnutia  ECB/2012/19  znie  takto:
„Minimálne  štandardy  pre  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  ustanovené v prílohe  IIIa k rozhodnutiu  ECB/2010/14  predstavujú  požiadavky,  ktoré  sa  týkajú  funkcií  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek.  Zaujímavé  sú  preto  len  pre  výrobcov  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek a nemajú  vplyv  na  postupy  pri  kontrole  pravosti a upotrebiteľnosti  ustanovené v rozhodnutí  ECB/2010/14,  ktoré  musia  spracovatelia  peňazí  dodržiavať.  Keďže  nespadajú  do  pôsobnosti  rozhodnutia  ECB/2010/14,  mali  by  byť  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  integrované  medzi  pravidlá a postupy  pre  testovanie  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek,  zber  údajov a monitorovaciu  činnosť.“

Minimálne

štandardy

na

automatick
ú

kontrol
u
Článok 6  rozhodnutia  ECB/2010/14  vo  svojom  pôvodnom  znení  odkazoval  na  prílohu  IIIa k tomuto  rozhodnutiu,  nazvanú  „Minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek“.  Táto  príloha  bola  zrušená  rozhodnutím ECB/2012/19.  Od  nadobudnutia  účinnosti  tohto  rozhodnutia  boli  tieto  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  zverejnené  na  internetovej  stránke  ECB v súlade s článkom 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14. V znení  uplatniteľnom v spore  vo  veci  samej  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  okrem  iného  stanovovali:
„Prijateľná  miera  tolerancie  pre  kontroly  upotrebiteľnosti  prostredníctvom  zariadení  na  spracovanie  bankoviek  je  5 %.  To  znamená,  že  zariadenia  môžu  medzi  upotrebiteľné  bankovky  pri  triedení  nesprávne  zaradiť  najviac  5 % eurových  bankoviek,  ktoré  nespĺňajú  kritériá  upotrebiteľnosti.“

Usmernenie

ECB/2010/NP16
Usmernenie  Európskej  centrálnej  banky  ECB/2010/NP16  zo  16. septembra  2010 o pravidlách a postupoch  testovania  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek,  zberu  údajov a monitorovania,  zmenené  usmernením  ECB/2012/NP20  zo  7. septembra 2012  (ďalej  len  „usmernenie  ECB/2010/NP16“),  je  dôverným  dokumentom,  ku  ktorému  majú  prístup  len  ECB a NCB.  Na  žiadosť  Súdneho  dvora  na  pojednávaní  ECB  založila  do  spisu  verziu  usmernenia  ECB/2010/NP16,  ktorá  nemá  dôverný  charakter.
Článok 2  usmernenia  ECB/2010/NP16 s názvom  „Testy  pre  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek“  vo  svojich  odsekoch  1 a 4  stanovuje:
„1.      NCB  vykonajú  na  žiadosť  výrobcov  testy  na  overenie  typu  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek  pred a počas  inštalácie  spracovateľmi  peňazí…
…
4.      Národné  centrálne  banky  vykonajú  overovacie  testy,  ročné  testy a nové  testy… v súlade s jednotným  skúšobným  postupom  stanoveným v prílohe I.“
Článok 2a  tohto  usmernenia,  nazvaný  „Minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti“,  stanovuje:
„Minimálne  štandardy  na automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  uvedené v článku 6  rozhodnutia  ECB/2010/14  definuje  Eurosystém,  sú  stanovené v prílohe IV k tomuto  usmerneniu a uverejňujú  sa  na  internetovej  stránke  ECB.“
Bod 3.1.1  prílohy I k uvedenému  usmerneniu  stanovuje:
„Kontrola  upotrebiteľnosti  sa  vykonáva  pomocou  najnovšieho  testovacieho  zariadenia. … Opatrenie  na  testovanie  upotrebiteľnosti  pozostáva z eurobankoviek s chybami  typu  definovaného v prílohe IV. …“
Príloha  IV k usmerneniu  ECB/2010/NP16  okrem  iného  stanovuje:
„Táto  príloha  ustanovuje  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  prostredníctvom  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek.
Eurobankovky,  pri  ktorých  sa v rámci  kontroly  upotrebiteľnosti  zistí  akékoľvek  poškodenie v rámci  nižšie  stanovených  požiadaviek,  sú  neupotrebiteľné.
Prijateľná  miera  tolerancie  pre  kontroly  upotrebiteľnosti  prostredníctvom  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  je  5 %.  To  znamená,  že  zariadenia  môžu  medzi  upotrebiteľné  bankovky  pri  triedení  nesprávne  zaradiť  najviac  5 % eurových  bankoviek,  ktoré  nespĺňajú  kritériá  upotrebiteľnosti.“

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Dňa  18. decembra  2018  úradníci  Národnej banky Litvy  vykonali  kontrolu  na pobočke  spoločnosti Brink’s  Lithuania v Panevėžys  (Litva).  Počas  tejto  kontroly  overili,  či  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek  tejto  pobočky  spĺňajú  požiadavky  upravujúce  manipuláciu s hotovosťou  určenou  na  opätovné  vrátenie  do  obehu.  Otestovali  najmä  schopnosť  uvedených  zariadení  overiť  pravosť a upotrebiteľnosť  eurobankoviek.  Tieto  testy  však  odhalili,  že  jedno  zo  zariadení  na  spracovávanie  klasifikovalo  18,26 % neupotrebiteľných  eurobankoviek v použitom  testovacom  zväzku  ako  upotrebiteľné. V prípade  druhého  zariadenia  bol  tento  pomer  13,91 %.  Uvedené  výsledky  boli  zaznamenané v správe z overovania, v ktorej  sa  uvádza,  že  predmetné  zariadenia  napriek  tomu  patrili k modelu,  ktorý  bol  uvedený v zozname  úspešne  preskúšaných  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  na  internetovej  stránke  ECB.
Po  konštatovaní,  že  Brink’s  Lithuania  porušila  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu,  ktoré  vyžadujú,  aby  miera  tolerancie  pri  kontrole  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  nepresiahla  5 %,  riaditeľ  oddelenia  hotovosti  Národnej banky  Litvy  rozhodnutím z 28. februára  2019  nariadil  tejto  spoločnosti,  aby  do  piatich  pracovných  dní  prijala  potrebné  opatrenia  na  ukončenie  tohto  porušovania.
Podľa  podmienok  uvedených v tomto  rozhodnutí  kapacita  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  overovať  pravosť a upotrebiteľnosť  eurobankoviek  závisí  nielen  od  ich  výrobcov,  ale  aj  od  ich  používateľov,  konkrétne  od  spracovateľov  peňazí, a najmä  od  údržby  zariadení  zo  strany  týchto  používateľov.  Samotná  skutočnosť,  že  zariadenie  sa  používa v štandardnom  nastavení  od  výrobcu,  ako  to  vyžaduje  článok 3  ods. 5  rozhodnutia  ECB/2010/14,  nemôže  byť  považovaná  za  dôkaz,  že  príslušný  spracovateľ  si  splnil  svoje  povinnosti.  Iba  kontrolou v priestoroch  spracovateľa  peňazí  je  možné  zistiť,  či  sa  zariadenie  správne  používa a udržiava,  či  sa  riadne  plnia  požiadavky  na  manipuláciu s hotovosťou a či  sú  zavedené  vhodné  postupy  na  testovanie  zariadení.
Dňa  29. marca 2019  žalobkyňa v podstate  požiadala  ECB,  aby  spresnila,  či  je  dodržiavanie  minimálnych  štandardov  na  automatickú  kontrolu  povinnosťou  spracovateľov  peňazí,  alebo  či  sa  vyžaduje  len  od  výrobcov,  ktorí  chcú,  aby  ich  zariadenia  boli  zaradené  do  zoznamu  úspešne  preskúšaných  zariadení.
ECB  odpovedala  na  túto  žiadosť  17. apríla  2019,  pričom  uviedla,  že  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  sú  adresované  výrobcom  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek.  Spracovatelia  peňazí  sú  naopak povinní v prípade,  že  pristúpia k automatickej  kontrole  falšovania a upotrebiteľnosti  bankoviek,  používať  zariadenia  na  spracovanie  bankoviek v ich  štandardnom  nastavení  od  výrobcu,  teda  zariadenia,  ktoré  sú  uznané  za  vyhovujúce  uvedeným  minimálnym  štandardom  na  automatickú  kontrolu,  bez  toho,  aby  boli  povinní  sami  kontrolovať  súlad  takýchto  zariadení s týmito  štandardmi.
Vilniaus  apygardos  administracinis  teismas  (Krajský  správny  súd  Vilnius,  Litva)  zamietol  žalobu  spoločnosti Brink’s  Lithuania o neplatnosť  rozhodnutia z 28. februára  2019 a táto  spoločnosť  následne  podala  odvolanie  na  Lietuvos  vyriausiasis  administracinis  teismas  (Najvyšší  správny  súd,  Litva),  ktorý  je v prejednávanej  veci  vnútroštátnym  súdom  podávajúcim  návrh  na  začatie  prejudiciálneho  konania.
Podľa  vnútroštátneho  súdu  je  nesporné,  že  Brink’s  Lithuania  ako  prepravca  peňazí  sa  má  považovať  za  spracovateľa  peňazí v zmysle  článku 2  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14.  Má  však  pochybnosti o výklade a platnosti  článku 6  ods. 2  tohto  rozhodnutia.
Po  prvé  sa  tento  súd  domnieva,  že  niektoré  prvky  znenia  tohto  ustanovenia  naznačujú,  že  automatická  kontrola  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  sa  musí  vykonávať v súlade s minimálnymi  štandardmi  na  automatickú  kontrolu,  čo  znamená,  že  vzhľadom  na  toto  podriadenie  automatickej  kontroly  dodržaniu  minimálnych  štandardov  musia  spracovatelia  zabezpečiť,  aby  sa  kontrola  vykonávala v súlade s uvedenými  štandardmi, a prípadne z vlastnej  iniciatívy  prijať  na  tento  účel  všetky  potrebné  opatrenia.  Tento  výklad  je  podporený  cieľom  sledovaným  uvedeným  rozhodnutím  zachovať  eurobankovky v upotrebiteľnom  stave,  čo  nemožno  zaručiť  používaním  jednotlivých  zariadení  na  spracovanie  bankoviek v ich  štandardnom  nastavení  od  výrobcu,  ako  to  vyžaduje  uvedené  rozhodnutie.
Vzhľadom  na  to  vnútroštátny  súd  uvádza,  že  výklad  článku 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14 v tom  zmysle,  že  ukladá  spracovateľom  peňazí  povinnosť  zabezpečiť,  aby  sa  automatická  kontrola  vykonávala v súlade s minimálnymi  štandardmi  na  automatickú  kontrolu,  by  mohol  byť v rozpore s článkom 3  ods. 5  toho  istého  rozhodnutia,  ktorý  stanovuje,  že  spracovatelia  peňazí  musia  používať  svoje  zariadenia v ich  štandardnom  nastavení  od  výrobcu.  Ak  by  uvedení  spracovatelia  mali  dbať  na  to,  aby  sa  automatická  kontrola  vykonávala v súlade s uvedenými  štandardmi,  znamenalo  by  to,  že v prípade  poruchy  zariadenia  by  mohli  využiť  iné  nastavenia  ako  štandardné  nastavenia  od  výrobcu.  Okrem  toho  takýto  výklad  by  bol  zdrojom  právnej  neistoty,  pretože  pre  uvedených  spracovateľov  by  bolo  ťažké  určiť,  akým  spôsobom  by  mohli  túto  povinnosť  splniť.  Napokon  tento  výklad  naráža  na  odôvodnenie  3  rozhodnutia ECB/2012/19, v ktorom  sa  uvádza,  že  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  sa  týkajú  len  výrobcov  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek, a nemajú  vplyv  na  automatické  postupy  kontroly  upotrebiteľnosti,  ktoré  musia  dodržiavať  spracovatelia  peňazí.
Po  druhé,  aj  keby  sa  mal  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  vykladať v tom  zmysle,  že  neukladá  spracovateľom  peňazí  povinnosť  preskúšať  svoje  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek v súlade s minimálnymi  štandardmi  na  automatickú  kontrolu,  vnútroštátny  súd  zastáva  názor,  že  to  nevyhnutne  nebráni  možnosti  členských  štátov  stanoviť  takúto  povinnosť  mimo  legislatívneho  rámca  vymedzeného  Európskou  úniou.
Po  tretie v prípade,  že  sa  od  spracovateľov  peňazí  vyžaduje,  aby  dodržiavali  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu,  vnútroštátny  súd  poznamenáva,  že  podľa  článku 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  sú  tieto  štandardy  jednoducho  uverejnené  na  internetovej  stránke  ECB a môžu  sa  priebežne  meniť a dopĺňať.  Vzniká  otázka,  či v prípade  neuverejnenia  uvedených  štandardov v
Úradnom  vestníku  Európskej  únie
možno  tieto  štandardy  považovať  za  záväzné a za  základ  na  prijatie  príkazu  adresovaného  spracovateľovi  peňazí,  alebo  či  je  dokonca z týchto  dôvodov  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14 v súlade  so  zásadou  právnej  istoty a s článkom 297  ods. 2 ZFEÚ, a teda  platný.
Za  týchto  podmienok  Lietuvos  vyriausiasis  administracinis  teismas  (Najvyšší  správny  súd,  Litva)  rozhodol  prerušiť  konanie a položiť  Súdnemu  dvoru  tieto  prejudiciálne  otázky:
„1.      Má  sa  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  vykladať v tom  zmysle,  že  [minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu]  uvedené v tejto  právnej  norme  musí  dodržiavať  spracovateľ  peňazí,  ktorý  vykonáva  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek?
2.      Ak  sa v súlade s článkom 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  [minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu]  uvedené v tomto  ustanovení  vzťahujú  len  na  výrobcov  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  (nie  však  na  spracovateľov  peňazí),  má  sa  uvedený  článok 6  ods. 2 v spojení s článkom 3  ods. 5  tohto  rozhodnutia  vykladať v tom  zmysle,  že  bráni  ustanoveniu  vnútroštátneho  práva,  podľa  ktorého  sa  povinnosť  dodržiavať  tieto  minimálne  štandardy  vzťahuje  na  spracovateľa  peňazí?
3.      Sú  [minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu]  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  zariadeniami  na  spracovanie  bankoviek, s prihliadnutím  na  skutočnosť,  že  sú  uverejnené  na  internetovej  stránke  ECB, v súlade  so  zásadou  právnej  istoty a s článkom 297  ods. 2 ZFEÚ a sú  pre  spracovateľov  peňazí  záväzné,  pričom  sa  na  ne  možno v súvislosti s týmito  spracovateľmi  odvolávať?
4.      Je  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14 v rozsahu, v akom  stanovuje,  že  [minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu]  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  sa  uverejňujú  na  internetovej  stránke  ECB a podľa  potreby  sú  menené a dopĺňané, v rozpore  so  zásadou  právnej  istoty a s článkom 297  ods. 2 ZFEÚ, a teda je  neplatný?“

O prejudiciálnych otázkach

O
prvej

otázke
Svojou  prvou  otázkou  sa  vnútroštátny  súd  pýta,  či  sa  má  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  vykladať v tom  zmysle,  že  spracovateľ  peňazí,  ktorý  vykonáva  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek,  musí  dodržiavať  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu.
Na  úvod  treba  pripomenúť,  že  ako  vyplýva z článku 1  rozhodnutia  ECB/2010/14,  toto  rozhodnutie  vykonáva  článok 6  ods. 1  nariadenia  č. 1338/2001,  ktorý  stanovuje  zásadu  kontroly  pravosti  eurobankoviek a euromincí  na  účely  boja  proti  falšovaniu a s týmto  cieľom  ukladá  inštitúciám  vykonávajúcim  triedenie a distribúciu  bankoviek  pre  verejnosť  ako  profesionálnu  činnosť,  vrátane  spracovateľov  peňazí,  povinnosť  zabezpečiť  odhaľovanie  falšovania v súlade s postupmi  stanovenými  ECB a stiahnuť z obehu  všetky  eurobankovky,  ktoré  prijali a o ktorých  vedia,  alebo  majú  dostatočný  dôvod  sa  domnievať,  že  sú  sfalšované, a bezodkladne  ich  odovzdať  príslušným  štátnym  orgánom.
Na  základe  článku 6  ods. 1  nariadenia  č. 1338/2001  prijala  ECB  rozhodnutie ECB/2010/14,  ktorého  cieľom  je  podľa  jeho  odôvodnenia  2  chrániť  integritu  eurobankoviek a umožniť  odhalenie  falzifikátov,  čo  predpokladá,  že  eurobankovky  sa  budú v obehu  udržiavať v dobrej  kvalite,  aby  sa zabezpečila  ľahká a spoľahlivá  kontrola  ich  pravosti.
Ako  zdôraznila  generálna  advokátka v bode 62  svojich  návrhov,  normatívny  rámec  definovaný  najmä  rozhodnutím  ECB/2010/14 s cieľom  zabezpečiť,  aby  boli  verejnosti  vrátené  do  obehu  len  upotrebiteľné  eurobankovky,  sa v podstate  zakladá  na  troch  hlavných  pilieroch, a to  po  prvé  na  výrobe a konfigurácii  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek  spĺňajúcich  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu,  ktoré  sú  po  úspešnom  preskúšaní  NCB  na  žiadosť  výrobcu  zaradené  podľa  typu  do  zoznamu  na  internetovej  stránke  ECB;  po  druhé  na  uložení  súboru  povinností  spracovateľom  peňazí,  najmä  pokiaľ  ide o automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek; a napokon  po  tretie  na  uznaní  právomocí  NCB v oblasti  dohľadu a monitorovania s cieľom  zabezpečiť,  aby  dotknuté  subjekty  plnili  svoje  príslušné  povinnosti.
Článok 3  ods. 1  tohto  rozhodnutia  spracovateľom  peňazí  okrem  iného  ukladá  povinnosť  kontrolovať  pravosť a upotrebiteľnosť  eurobankoviek v súlade s postupmi  stanovenými v tomto  rozhodnutí.
Na  tento  účel  článok 3  ods. 3  uvedeného  rozhodnutia  ustanovuje,  že  spracovatelia  peňazí  môžu  splniť  uvedenú  povinnosť  kontrolovať  pravosť a upotrebiteľnosť  eurobankoviek  buď  manuálne  prostredníctvom  kvalifikovaného  personálu,  alebo  automatickou  kontrolou  pomocou  typu  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek,  ktorý  úspešne  preskúšala  niektorá  NCB.  Podľa  článku 3  ods. 4  toho  istého  rozhodnutia  je  však v prípade  eurobankoviek  použitie  postupu  automatickej  kontroly  povinné, a to  pokiaľ  ide o eurobankovky  určené  na  opätovné  vrátenie  do  obehu  prostredníctvom  zariadení  ovládaných  klientmi  alebo  zariadení  na  výdaj  peňazí,  ak  takéto  bankovky  spracovateľovi  peňazí  nedodala  priamo  NCB,  alebo  iný  spracovateľ  peňazí,  ktorý  už  daným  spôsobom  skontroloval  pravosť a upotrebiteľnosť  eurobankoviek.
Pokiaľ  ide  konkrétne o spôsoby  vykonávania  tohto  automatickej  kontroly,  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  stanovuje,  že  sa  „uskutočňuje  prostredníctvom  úspešne  preskúšaného  zariadenia  na  spracovávanie  eurobankoviek v súlade s minimálnymi  štandardmi,  ktoré  sú  uverejnené  na  internetovej  stránke  ECB a podľa  potreby  menené a dopĺňané“.  Toto  ustanovenie  však  nespresňuje,  či  minimálne  štandardy,  na  ktoré  poukazuje,  musia  dodržiavať  subjekty,  ktoré  sa  podieľajú  na  manipulácii s bankovkami a ich  vydávaní  verejnosti,  alebo  či  sú  tieto  štandardy  záväzné  len  pre  výrobcov,  ktorí  chcú,  aby  boli  ich  zariadenia  zapísané  do  zoznamu  úspešne  preskúšaných  zariadení.
Podľa  ustálenej  judikatúry  je  pritom  na  účely  výkladu  ustanovenia  práva  Únie  potrebné  zohľadniť  nielen  jeho  znenie,  ale  aj  kontext,  do  ktorého  patrí, a ciele,  ktoré  sleduje  (pozri  najmä  rozsudok z 22. decembra  2022,  Les  Entreprises  du  Médicament, C‑20/22,  EU:C:2022:1028,  bod 18 a citovanú  judikatúru).
V prejednávanej  veci,  pokiaľ  ide o znenie  článku 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14,  je  nepochybné,  že v niektorých  jeho  jazykových  verziách  by  gramatická  štruktúra  tohto  znenia  mohla  naznačovať,  že  výraz  „v súlade s minimálnymi  štandardmi“  sa  vzťahuje  na  sloveso  „uskutočňuje“, a teda  má  za  cieľ  spresniť  povahu  kontroly,  ktorá  sa  má  vykonať.
Ako  však  uviedla  generálna  advokátka v bode 45 a poznámke  pod  čiarou  15  svojich  návrhov, v iných  jazykových  verziách,  ako  je  španielska,  anglická,  francúzska,  talianska a portugalská  jazyková  verzia,  štruktúra  tohto  znenia  skôr  podporuje  opačný  výklad,  podľa  ktorého  sa  táto  časť  vety  vzťahuje  na  testy,  ktorým  musia  vyhovieť  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek  predtým,  ako  ich  môžu  použiť  spracovatelia  peňazí,  aby  splnili  svoje  povinnosti  vyplývajúce z rozhodnutia  ECB/2010/14,  ak  musia  využiť  automatickú  kontrolu  pravosti a upotrebiteľnosti  eurobankoviek,  alebo  sa  tak  rozhodli.
Vzhľadom  na  to  treba  pripomenúť,  že  podľa  ustálenej  judikatúry  výraz  alebo  gramatická  štruktúra  použitá v jednej z jazykových  verzií  ustanovenia  práva  Únie  nemôže  slúžiť  ako  jediný  základ  pre  výklad  tohto  ustanovenia,  ani  jej  nemožno v tejto  súvislosti  dávať  prednosť  pred  inými  jazykovými  verziami  (pozri v tomto  zmysle  rozsudok z 26. januára  2021,  Hessischer  Rundfunk, C‑422/19 a C‑423/19,  EU:C:2021:63,  bod 65).
Bez  ohľadu  na  jazykovú  verziu  treba  naopak uviesť,  že  výklad  článku 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14 v tom  zmysle,  že  slovné  spojenie  „v súlade s minimálnymi  štandardmi“  sa  vzťahuje  na  uskutočnenú  automatickú  kontrolu,  by  do  veľkej  miery  zbavilo  potrebného  účinku  výraz  „úspešne  preskúšaného“,  ktorý  sa  tiež v tomto  ustanovení  používa,  pretože  toto  ustanovenie  by  už  nespresňovalo  štandardy, z hľadiska  ktorých  sa  musí  zariadenie  na  spracovanie  bankoviek  úspešne  preskúšať.
Preto  sa  treba  domnievať,  že  znenie  článku 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  skôr  poukazuje  na  to,  že  minimálne  štandardy  uvedené v tomto  ustanovení  sa  neuplatňujú  na  automatickú  kontrolu  kvality  vykonávanú  spracovateľmi  peňazí  v rámci  ich  činnosti,  ale  na  testy,  ktorým  musia  vyhovieť  zariadenia  na  spracovávanie  bankoviek  predtým,  ako  ich  môžu  spracovatelia  peňazí  použiť.
Takýto  výklad  navyše  podporuje  tak  kontext  článku 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14,  ako  aj  ciele  sledované  týmto  ustanovením.
Na  jednej  strane,  pokiaľ  ide o kontext  tohto  ustanovenia, z článku 3  ods. 3  až  5  tohto  rozhodnutia  vyplýva,  že v prípade  automatickej  kontroly  musia  spracovatelia  peňazí  používať  zariadenia  na  spracovanie  bankoviek,  ktoré  boli  úspešne  preskúšané  NCB v súlade s minimálnymi  štandardmi  ECB  uvedenými v článku 6  ods. 2  spomínaného  rozhodnutia, a že  tieto  zariadenia  sa  používajú  len  pre  nominálne  hodnoty a série  eurobankoviek,  ktoré  boli  uverejnené v zozname  na  internetovej  stránke  ECB,  so  štandardnými  nastaveniami  od  výrobcu  vrátane  všetkých  aktualizácií.  Ak  by  však  ECB  mala v úmysle  zaviazať  spracovateľov  peňazí,  aby  zabezpečili,  že  automatická  kontrola  sa  uskutoční v súlade s uvedenými  minimálnymi  štandardmi,  nebolo  by  potrebné  ani  ustanoviť,  že  na  tento  účel  môžu  používať  len  zariadenia  na  spracovanie  bankoviek,  ktoré  prešli  určitými  testami,  ani  špecifikovať  podmienky,  za  ktorých  sa  takéto  zariadenia  musia  používať  na  účely  vykonania  takejto  kontroly.  Z týchto  požiadaviek naopak  vyplýva,  že  používanie  takýchto  zariadení  sa v rozhodnutí  ECB/2010/14  považuje  za  prostriedok,  ktorým  si  spracovatelia  peňazí v prípade  automatických  kontrol  plnia  svoju  povinnosť  zabezpečiť  upotrebiteľnosť  bankoviek.
Na  druhej  strane,  pokiaľ  ide o ciele  sledované  článkom 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14,  ako  zdôraznila  generálna  advokátka v bodoch 48  až  50  svojich  návrhov,  treba  uviesť,  že  predtým,  ako  bol  článok 6  rozhodnutia ECB/2010/14  zmenený  rozhodnutím  ECB/2012/19,  stanovoval,  že  kontrola  kvality  eurobankoviek  sa  musí  vykonať v súlade s minimálnymi  štandardmi  stanovenými v prílohách  IIIa a IIIb  k uvedenému  rozhodnutiu.  Konkrétne  príloha  IIIa  k uvedenému  rozhodnutiu  stanovovala  „minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  prostredníctvom  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek“,  zatiaľ  čo  príloha  IIIb  upravovala  „minimálne  štandardy  na  manuálnu  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  prostredníctvom  vyškoleného  personálu“.  Ako  však  vyplýva z odôvodnenia  3  rozhodnutia  ECB/2012/19,  toto  rozhodnutie  zrušilo  prílohu  IIIa k rozhodnutiu  ECB/2010/14 s výslovným  cieľom  integrovať  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek,  ktoré  dovtedy  nepatrili  do  pôsobnosti  rozhodnutia  ECB/2010/14,  medzi  pravidlá a postupy  pre  testovanie  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek,  zber  údajov a monitorovaciu  činnosť.  Zároveň  sa  do  usmernenia  ECB/2010/NP16, v ktorom  sa  stanovujú  pravidlá a postupy  pre  testovanie  typov  zariadení  na  spracovanie  bankoviek,  začlenil  odkaz  na  tieto  štandardy.  Odvtedy z článku 2  ods. 1 a 4  tohto  usmernenia v spojení s článkom 2a,  bodom 3.1.1  prílohy I a prílohou IV k uvedenému  usmerneniu  vyplýva,  že  uvedené  štandardy  sa  uplatňujú  na  testovanie  vykonávané  na  týchto  typoch  zariadení.
Okrem  toho  odôvodnenie  3  rozhodnutia  ECB/2012/19  jednoznačne  uvádza,  že  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  „sú  preto  [zaujímavé]  len  pre  výrobcov  zariadení  na  spracovávanie  bankoviek a nemajú  vplyv  na  postupy  pri  kontrole  pravosti a upotrebiteľnosti  ustanovené v rozhodnutí  ECB/2010/14,  ktoré  musia  spracovatelia  peňazí  dodržiavať“.
Z rozhodnutia  ECB/2012/19  preto  vyplýva,  že  článok 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14  bol  zmenený s cieľom  spresniť,  že  minimálne  štandardy  uvedené v tomto  ustanovení  sa  uplatňujú  výlučne  na  testy  vykonávané  výrobcami  na  ich  typoch  zariadení  na  spracovanie  bankoviek.
To  znamená,  že  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  nestanovuje  povinnosť  spracovateľa  peňazí,  ktorý  vykonáva  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek,  zabezpečiť,  aby  sa  automatická  kontrola  vykonávala v súlade s minimálnymi  štandardmi  uvedenými v tomto  ustanovení.  Takéto  štandardy  však  musia  dodržiavať  výrobcovia,  ak  chcú,  aby  model  zariadenia,  ktoré  vyrábajú,  bol  zapísaný  na  internetovej  stránke  ECB  ako  spôsobilý  overiť  upotrebiteľnosť a pravosť  bankoviek,  ktoré  majú  určitú  nominálnu  hodnotu a patria  do  určitých  sérií.
Ako  pritom  zdôraznila  generálna  advokátka  hlavne v bodoch 66  až  68  svojich  návrhov,  treba  konštatovať,  že  uvedení  spracovatelia  sú  napriek  tomu  povinní  dodržiavať  povinnosti,  ktoré  im  ukladá  rozhodnutie  ECB/2010/14,  najmä  tie,  ktoré  vyplývajú z článku 3  ods. 1 a článku 10  ods. 1  tohto  rozhodnutia,  vykonávať  automatické  kontroly  upotrebiteľnosti a zaviesť  postupy  kontroly  zariadení  na  spracovanie  bankoviek,  ktoré  používajú.
Z týchto  povinností  nevyhnutne  vyplýva,  že  títo  spracovatelia  sú  povinní  používať  zariadenia  na  spracovanie  bankoviek,  ktoré  sú  schopné  vykonávať  tieto  kontroly, a najmä  odhaliť  bankovky  nevhodné  na  opätovné  vrátenie  do  obehu  alebo  znehodnotené  bankovky,  čo  si  vyžaduje  zabezpečiť,  aby  používané  zariadenia  boli v stave  prevádzky,  údržby a nastavenia  vhodnom  na  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek. V opačnom  prípade  by  si  uvedení  spracovatelia  nesplnili  všeobecnejšiu  povinnosť  zúčastniť  sa  na  boji  proti  falšovaniu,  ktorú  im  ukladá  článok 6  ods. 1  nariadenia  č. 1338/2001.
To  znamená,  že  spracovateľ  peňazí,  ktorého  zariadenie  na  spracovanie  bankoviek  nespĺňa  mieru  tolerancie  5 % stanovenú v minimálnych  štandardoch  na  automatickú  kontrolu,  nemôže  odmietnuť  splniť  príkaz,  ktorý  mu  na  základe  článku 10  ods. 3  rozhodnutia  ECB/2010/14  adresovala  NCB  po  kontrole  jeho  priestorov a ktorý  mu  nariaďuje  nápravu  tohto  stavu.
Vzhľadom  na  všetky predchádzajúce  úvahy  sa  má  článok 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14  vykladať v tom  zmysle,  že  minimálne  štandardy  uvedené v tomto  ustanovení  sa  nevzťahujú  na  spracovateľov  peňazí,  keď  vykonávajú  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek.  Článok 3  ods. 1 a článok 10  ods. 1  tohto  rozhodnutia v spojení s článkom 6  ods. 1  nariadenia  č. 1338/2001  sa  však  majú  vykladať  tak,  že  uvedení  spracovatelia  musia  prijať  opatrenia  nevyhnutné  na  nápravu  situácie, v ktorej  kontrola  zo  strany  NCB  odhalila,  že  ich  zariadenia  na  spracovanie  bankoviek  nie  sú  schopné  do  maximálnej  miery  tolerancie  5 % odhaliť,  že  eurobankovky  sú  nevhodné  na  opätovné  vrátenie  do  obehu.

O
druhej

otázke
Svojou  druhou  otázkou  sa  vnútroštátny  súd v podstate  pýta,  či v prípade,  ak  by z odpovede  na  prvú  otázku  vyplývalo,  že  minimálne  štandardy  uvedené v článku 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14  sa  vzťahujú  len  na  výrobcov  zariadení  na  spracovanie  bankoviek,  sa  tento  článok 6  ods. 2 v spojení s článkom 3  ods. 5  uvedeného  rozhodnutia  má  vykladať v tom  zmysle,  že  bráni  tomu,  aby  členský  štát  vyžadoval  od  spracovateľov  peňazí,  aby  dodržiavali  tieto  minimálne  štandardy,  keď  vykonávajú  automatickú  kontrolu  upotrebiteľnosti  eurobankoviek.
V tejto  súvislosti  treba  pripomenúť,  že  opatrenia  potrebné  na  používanie  eura  ako  jednotnej  meny  uvedené v článku 133 ZFEÚ  patria  do  oblasti  menovej  politiky, v ktorej  má  Únia  podľa  článku 3  ods. 1 písm. c)  ZFEÚ  výlučnú  právomoc.  Ako  však  vyplýva z odôvodnenia  4  nariadenia  č. 1338/2001,  spoločné  pravidlá a postupy  na  ochranu  eura  proti  falšovaniu,  medzi  ktoré  patria  aj  pravidlá a postupy  týkajúce  sa  kontroly  upotrebiteľnosti  eurobankoviek a euromincí,  predstavujú  nevyhnutné  opatrenia  na  používanie  tejto  meny.
Vzhľadom  na  to,  že  Únia  má  výlučnú  právomoc v oblasti  kontroly  pravosti a upotrebiteľnosti  bankoviek,  členské  štáty  nemôžu  prijať  ustanovenia v tejto  oblasti  bez  toho,  aby  na  to  boli  splnomocnené  právom  Únie.  Rozhodnutie  ECB/2010/14  pritom  neoprávňuje  členské  štáty,  aby z vlastnej  iniciatívy  vyžadovali  od  spracovateľov  peňazí,  aby  pri  vykonávaní  automatickej  kontroly  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  dodržiavali  minimálne  štandardy  ECB  uvedené v článku 6 ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14.
Je  pravda,  že  článok 6  ods. 3  uvedeného  rozhodnutia  oprávňuje  NCB  stanoviť  prísnejšie  štandardy  pre  jednu  alebo  viaceré  nominálne  hodnoty,  alebo  série  eurobankoviek.  Ako  však  vyplýva z použitia  pojmu  „prísnejšie  štandardy“,  táto  možnosť  je  obmedzená  na  obsah  požiadaviek,  ktoré  musia  zariadenia  spĺňať  na  účely  spracovania  jednej  alebo  viacerých  nominálnych  hodnôt,  alebo  sérií  eurobankoviek.  Nemôže  teda  NCB  oprávniť,  aby  rozšírila  osobnú  pôsobnosť  minimálnych  štandardov  ECB  uvedených v článku 6  ods. 2  toho  istého  rozhodnutia  tým,  že  bude  vyžadovať,  aby  spracovatelia  peňazí  zabezpečili,  že v prípade  automatickej  kontroly  prostredníctvom  zariadenia  na  spracovanie  bankoviek,  ktoré  bolo  úspešne  preskúšané v zmysle  článku 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14,  sa  takáto  kontrola  vykonáva v súlade s týmito  minimálnymi  štandardmi.
Z tohto dôvodu  sa  má  článok 6  ods. 2  rozhodnutia  ECB/2010/14 v spojení s jeho  článkom 3  ods. 5  tohto rozhodnutia vykladať v tom  zmysle,  že  bráni  tomu,  aby  členský  štát  uložil  spracovateľom  peňazí  pri  automatickej  kontrole  upotrebiteľnosti  eurobankoviek  povinnosť  dodržiavať  minimálne  štandardy  ECB  uvedené v tomto  článku 6 ods. 2.

O
tretej
a
štvrtej

otázke
Svojou  treťou a štvrtou  otázkou  sa  vnútroštátny  súd v podstate  pýta,  či  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu,  ako  aj  článok 6  ods. 2  rozhodnutia ECB/2010/14  sú v súlade  so  zásadou  právnej  istoty,  ako  aj s článkom 297  ods. 2 ZFEÚ v rozsahu, v akom  tento článok 6 ods. 2  uvádza,  že  uvedené  štandardy  sa  uverejňujú  na  internetovej  stránke  ECB a podľa  potreby  sa  menia a dopĺňajú.
V tejto  súvislosti  je  nesporné,  že  vo  veci  samej  ide o spor  medzi  NCB a spracovateľom  peňazí. Z odpovede  na  prvú  otázku  však  vyplýva,  že  minimálne  štandardy  na  automatickú  kontrolu  sa  neuplatňujú  na  spracovateľov  peňazí,  keď  vykonávajú  automatickú  kontrolu  kvality  eurobankoviek.  Z tohto dôvodu  nie  je  potrebné  odpovedať na  tretiu a štvrtú  otázku.

O trovách
Vzhľadom  na  to,  že  konanie  pred  Súdnym  dvorom  má  vo  vzťahu k účastníkom  konania  vo  veci  samej  incidenčný  charakter a bolo  začaté v súvislosti s prekážkou  postupu v konaní  pred  vnútroštátnym  súdom, o trovách  konania  rozhodne  tento  vnútroštátny  súd.  Iné  trovy  konania,  ktoré  vznikli v súvislosti s predložením  pripomienok  Súdnemu  dvoru a nie  sú  trovami  uvedených  účastníkov  konania,  nemôžu  byť  nahradené.
Z týchto  dôvodov  Súdny  dvor  (piata  komora)  rozhodol  takto:
1.
Článok 6 ods. 2 rozhodnutia Európskej centrálnej banky ECB/2010/14 zo 16. septembra 2010 o kontrole pravosti a upotrebiteľnosti eurobankoviek a ich opätovnom vrátení do obehu, zmeneného rozhodnutím Európskej centrálnej banky ECB/2012/19 zo 7. septembra 2012,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
minimálne štandardy uvedené v tomto ustanovení sa neuplatňujú na spracovateľov peňazí, keď vykonávajú automatickú kontrolu upotrebiteľnosti eurobankoviek.
Článok 3 ods. 1 a článok 10 ods. 1 rozhodnutia ECB/2010/14, v znení zmien, v spojení s článkom 6 ods. 1 nariadenia Rady (ES) č. 1338/2001 z 28. júna 2001 stanovujúceho opatrenia nevyhnutné na ochranu eura proti falšovaniu, zmeneného nariadením Rady (ES) č. 44/2009 z 18. decembra 2008,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
uvedení spracovatelia musia prijať opatrenia nevyhnutné na nápravu situácie, v ktorej kontrola zo strany národnej centrálnej banky členského štátu, ktorého menou je euro, odhalila, že ich zariadenia na spracovanie bankoviek nie sú schopné do maximálnej miery tolerancie 5 % odhaliť, že eurobankovky sú nevhodné na opätovné vrátenie do obehu.
2.
Článok 6 ods. 2 rozhodnutia ECB/2010/14, zmeneného rozhodnutím ECB/2012/19, v spojení s článkom 3 ods. 5 tohto rozhodnutia ECB/2010/14, v znení zmien,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
bráni tomu, aby členský štát vyžadoval od spracovateľov peňazí, aby pri vykonávaní automatickej kontroly upotrebiteľnosti eurobankoviek dodržiavali minimálne štandardy Európskej centrálnej banky uvedené v tomto článku 6 ods. 2.
Podpisy
*
Jazyk konania: litovčina.