CELEX: 62016CJ0017
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Nariadenie (ES) č. 1889/2005
Kontrola peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Európskej únie alebo z nej vystupujú
Článok 3 ods. 1
Fyzická osoba, ktorá vstupuje do Únie alebo z nej vystupuje
Ohlasovacia povinnosť
Medzinárodný tranzitný priestor letiska členského štátu

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 3 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 z 26. októbra 2005 o kontrole peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo vystupujú zo Spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 309, 2005, s. 9
) a článku 4 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 z 15. marca 2006, ktorým sa ustanovuje kódex Spoločenstva o pravidlách upravujúcich pohyb osôb cez hranice (Kódex schengenských hraníc) (
Ú. v. EÚ L 105, 2006, s. 1
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pánom Oussamom El Dakkakom a spoločnosťou Intercontinental SARL na jednej strane a Administration des douanes et droits indirects (Správa ciel a nepriamych daní, Francúzsko) na druhej strane, ktorého predmetom sú návrhy na náhradu škody spôsobenej tým, že Správa ciel a nepriamych daní zaistila peňažné prostriedky v hotovosti, ktoré pán El Dakkak prepravoval počas svojho prechodu cez letisko Roissy Charles de Gaulle (Francúzsko), z dôvodu, že tieto sumy neohlásil.
Právny rámec
Nariadenie č. 1889/2005
Odôvodnenia 2 a 4 až 6 nariadenia č. 1889/2005 znejú takto:
„(2)
Zahrnutie výnosov z nezákonných činností do finančného systému a ich investovanie po ich vypraní škodí zdravému a udržateľnému hospodárskemu rozvoju. Preto smernica Rady 91/308/EHS z 10. júna 1991 o predchádzaní zneužívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí [
Ú. v. ES L 166, 1991, s. 77
; Mim. vyd. 09/001, s. 153] zaviedla mechanizmus Spoločenstva na predchádzanie praniu špinavých peňazí sledovaním transakcií prostredníctvom úverových a finančných inštitúcií a určitých typov povolaní. Vzhľadom na to, že existuje riziko, že uplatňovanie uvedeného mechanizmu povedie k zvýšenému pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti na nezákonné účely, smernicu [91/308] by mal dopĺňať systém kontroly peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo z neho vystupujú.
…
(4)
Mali by sa zohľadniť aj doplnkové činnosti vykonávané na iných medzinárodných fórach, najmä činnosť Finančnej akčnej skupiny na boj proti praniu špinavých peňazí (FATF), ktorá bola zriadená na samite G‑7 v Paríži v roku 1989. Osobitné odporúčanie IX skupiny FATF z 22. októbra 2004 vyzýva vlády, aby prijali opatrenia na odhalenie pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti vrátane systému ohlásení alebo inej ohlasovacej povinnosti.
(5)
Podľa toho by sa mala na peňažné prostriedky v hotovosti prepravované fyzickou osobou, ktorá vstupuje do Spoločenstva alebo z neho vystupuje, vzťahovať zásada ohlasovacej povinnosti. Táto zásada by umožnila colným orgánom zhromažďovať informácie o takomto pohybe peňažných prostriedkov v hotovosti, a ak je to vhodné, takéto informácie zasielať iným orgánom. …
(6)
Vzhľadom na jej preventívny účel a odradzujúci charakter ohlasovacia povinnosť by sa mala plniť pri vstupe do Spoločenstva alebo výstupe z neho. S cieľom sústrediť činnosť orgánov na významné pohyby peňažných prostriedkov v hotovosti by sa však táto povinnosť mala vzťahovať len na pohyby vo výške 10000 EUR alebo viac. Malo by sa tiež stanoviť, že ohlasovacia povinnosť sa vzťahuje na fyzické osoby prepravujúce peňažné prostriedky v hotovosti bez ohľadu na to, či sú ich vlastníkmi.“
Článok 1 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Toto nariadenie dopĺňa ustanovenia smernice [91/308] o transakciách prostredníctvom finančných a úverových inštitúcií a určitých povolaní tým, že ustanovuje harmonizované pravidlá kontroly peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo z neho vystupujú, vykonávanej príslušnými orgánmi.“
Článok 3 ods. 1 uvedeného nariadenia uvádza:
„Každá fyzická osoba, ktorá vstupuje do Spoločenstva alebo z neho vystupuje a prepravuje peňažné prostriedky v hotovosti v hodnote 10000 EUR alebo viac, ohlási túto sumu príslušným orgánom členského štátu, cez ktorý vstupuje do Spoločenstva alebo z neho vystupuje, v súlade s týmto nariadením. Ohlasovacia povinnosť nie je splnená, ak sú poskytnuté informácie nesprávne alebo neúplné.“
Článok 4 ods. 2 tohto istého nariadenia stanovuje:
„v prípade nesplnenia ohlasovacej povinnosti ustanovenej v článku 3 možno peňažné prostriedky v hotovosti zaistiť na základe rozhodnutia vydaného v správnom konaní v súlade s podmienkami ustanovenými vo vnútroštátnych právnych predpisoch.“
Nariadenie (ES) č. 562/2006
Podľa článku 1 nariadenia č. 562/2006:
„Toto nariadenie umožňuje, aby sa nevykonávala hraničná kontrola osôb, ktoré prekračujú vnútorné hranice medzi členskými štátmi Európskej únie.
Stanovuje pravidlá, ktorými sa spravuje hraničná kontrola osôb, ktoré prekračujú vonkajšie hranice členských štátov Európskej únie.“
Článok 4 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Vonkajšie hranice sa môžu prekračovať len na hraničných priechodoch a počas stanovených otváracích hodín. Na hraničných priechodoch, ktoré nie sú otvorené nepretržite 24 hodín denne, sa jasne vyznačia otváracie hodiny.
Členské štáty predložia Komisii zoznam svojich hraničných priechodov v súlade s článkom 34.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Spoločnosť Intercontinental poverila pána El Dakkaka leteckou prepravou amerických dolárov (USD) z Cotonou (Benin) do Bejrútu (Libanon) s tranzitom cez letisko Roissy‑Charles‑de‑Gaulle.
Pán El Dakkak bol 9. decembra 2010 pri svojom tranzite cez toto letisko na termináli do Bejrútu podrobený kontrole colnými úradníkmi. Uvedení úradníci konštatovali, že má pri sebe hotovosť vo výške 3900 eur a 1607650 USD (približne 1511545 eur), pričom Pán El Dakkak im následne predložil ohlásenie, ktoré podal colným orgánom v Benine.
Po uvedenej kontrole bol pán El Dakkak zadržaný colným orgánom a potom bol vyšetrujúcim sudcom obvinený z nesplnenia ohlasovacej povinnosti a z prania špinavých peňazí.
Hotovosť, ktorú pán El Dakkak prepravoval, bola zaistená a následne Správou ciel a nepriamych daní zabezpečená colnou uzáverou.
Rozsudkom z 11. mája 2011 vyšetrovacia komora Cour d’appel de Paris (Odvolací súd Paríž, Francúzsko) zrušila konanie v celom rozsahu pre vady zadržania dotknutej osoby a nariadila vrátiť peňažné prostriedky zabezpečené colnou uzáverou.
Listom z 2. apríla 2012 preto príslušný správny orgán oznámil pánovi El Dakkakovi, že prevedie zaistené eurá a protihodnotu amerických dolárov v eurách, ako aj alikvotnú časť odpustených poplatkov za spracovanie.
Pán El Dakkak a spoločnosť Intercontinental podali na Tribunal d’instance d’Aulnay‑sous‑Bois (Inštančný súd Aulnay‑sous‑Bois, Francúzsko), a potom na Cour d’appel de Paris (Odvolací súd Paríž) návrh na náhradu škody, ktorá im vznikla, pričom uviedli, že Správa ciel a nepriamych daní nedôvodne tvrdila, že došlo k porušeniu ohlasovacej povinnosti zo strany pána El Dakkaka, hoci pán El Dakkak takúto povinnosť nemal.
Keďže Cour d’appel de Paris (Odvolací súd Paríž) rozsudkom z 25. marca 2014 zamietol jeho odvolanie, podal pán El Dakkak kasačný opravný prostriedok na vnútroštátnom súde.
Za týchto podmienok Cour de cassation (Kasačný súd, Francúzsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Majú sa článok 3 ods. 1 nariadenia... č. 1889/2005... a článok 4 ods. 1 nariadenia... č. 562/2006... vykladať v tom zmysle, že štátny príslušník tretieho štátu, ktorý sa nachádza v medzinárodnom tranzitnom priestore letiska, nepodlieha ohlasovacej povinnosti vyplývajúcej z článku 3 ods. 1 nariadenia... č. 1889/2005..., alebo ich treba naopak vykladať tak, že tento štátny príslušník podlieha tejto ohlasovacej povinnosti ako osoba, ktorá prekročila vonkajšie hranice [Únie] na jednom z hraničných priechodov podľa článku 4 ods. 1 nariadenia... č. 562/2006...?“
O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005 vykladať v tom zmysle, že ohlasovacia povinnosť, ktorá z tohto ustanovenia vyplýva, sa uplatňuje v medzinárodnom tranzitnom priestore letiska členského štátu za okolností ako vo veci samej, keď fyzická osoba vstúpi do tohto priestoru po tom, čo vystúpila z lietadla prichádzajúceho z tretieho štátu a zostane tam pred svojím nástupom do lietadla do iného tretieho štátu.
Určenie rozsahu tejto ohlasovacej povinnosti je založené na výklade pojmu „fyzická osoba, ktorá vstupuje do [Únie] alebo z nej vystupuje“, ktorý je definovaný v uvedenom článku 3 ods. 1.
V tejto súvislosti najprv treba uviesť, že nariadenie č. 1889/2005 nedefinuje rozsah tohto pojmu.
Uvedený pojem však nie je nejasný a je potrebné ho chápať v jeho zvyčajnom význame, teda ako pojem, ktorý odkazuje na premiestnenie fyzickej osoby z jedného miesta, ktoré nie je súčasťou územia Únie, na miesto, ktoré je súčasťou tohto územia alebo z takéhoto miesta na miesto, ktoré nie je súčasťou uvedeného územia.
Územie Únie je zemepisný priestor uvedený v článku 52 ZEÚ a v článku 355 ZFEÚ, ktoré definujú územnú pôsobnosť Zmlúv.
V prípade neexistencie spresnenia územnej pôsobnosti aktu sekundárneho práva sa táto pôsobnosť musí určiť podľa uvedených ustanovení, pretože sekundárne právo má v zásade rovnakú oblasť pôsobnosti ako samotné Zmluvy a uplatňuje sa automaticky v tejto oblasti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. decembra 2015, Parlament a Komisia/Rada,
C‑132/14 až C‑136/14
,
EU:C:2015:813
, body
a
).
Na jednej strane je potrebné uviesť, že letiská členských štátov sú súčasťou tohto zemepisného priestoru, a teda územia Únie.
Na druhej strane je nutné konštatovať, že rovnako ako ustanovenia nariadenia č. 1889/2005 nevylučujú uplatniteľnosť ohlasovacej povinnosti stanovenej v jeho článku 3 ods. 1 v medzinárodnom tranzitnom priestore týchto letísk, ani článok 52 ZEÚ a článok 355 ZFEÚ nevylučujú tieto priestory z územnej pôsobnosti Zmlúv a neupravujú v súvislosti s nimi nijaké výnimky.
Z toho vyplýva, že ak sa fyzická osoba premiestňuje z miesta, ktoré nie je súčasťou zemepisného priestoru uvedeného v článku 52 ZEÚ a v článku 355 ZFEÚ, na miesto, ktoré je jeho súčasťou, táto osoba vstupuje do Únie v zmysle článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005.
To je prípad osoby, ktorá rovnako ako pán El Dakkak vystúpi z lietadla prichádzajúceho z tretieho štátu, na letisku na území členského štátu a zostane v medzinárodnom tranzitnom priestore tohto letiska pred svojím nástupom do ďalšieho lietadla do iného tretieho štátu.
Výklad, podľa ktorého sa táto ohlasovacia povinnosť stanovená v článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005 uplatňuje v medzinárodných tranzitných priestoroch letísk nachádzajúcich sa na území Únie je aj v súlade s cieľom, ktoré toto nariadenie sleduje.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že v zmysle odôvodnení 2, 5 a 6 nariadenia č. 1889/2005 má toto nariadenie za cieľ predchádzať zahrnutiu výnosov z nezákonných činností do finančného systému a ich investovaniu po ich vypraní, odrádzať od neho a vyhýbať sa mu predovšetkým zavedením zásady ohlasovacej povinnosti pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Únie alebo z nej vystupujú, ktorá by umožnila zhromažďovať o nich informácie (pozri rozsudok zo 16. júla 2015, Chmielewski,
C‑255/14
,
EU:C:2015:475
, bod
).
Na tento účel článok 3 ods. 1 uvedeného nariadenia stanovuje pre každú fyzickú osobu, ktorá vstupuje do Únie alebo z nej vystupuje a preváža peňažné prostriedky v hotovosti vo výške 10000 eur alebo viac, povinnosť túto sumu ohlásiť (pozri rozsudok zo 16. júla 2015, Chmielewski,
C‑255/14
,
EU:C:2015:475
, bod
).
Okrem toho, ako vyplýva z článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005 v spojení s jeho odôvodneniami 1 až 3, toto nariadenie má v kontexte podporovania harmonického, vyváženého a udržateľného rozvoja hospodárskych aktivít v celej Únii za cieľ doplniť ustanovenia smernice 91/308 tým, že ustanoví harmonizované pravidlá kontroly pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Únie alebo z nej vystupujú (pozri rozsudok zo 16. júla 2015, Chmielewski,
C‑255/14
,
EU:C:2015:475
, bod
).
V tomto kontexte pritom tiež treba pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že hlavný cieľ smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/60/ES z 26. októbra 2005 o predchádzaní využívania finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu (
Ú. v. EÚ L 309, 2005, s. 15
), ktorá nahradila smernicu 91/308, je predchádzať využívaniu finančného systému na účely prania špinavých peňazí a financovania terorizmu, ako to vyplýva tak z jej názvu a odôvodnení, ako aj zo skutočnosti, že bola, rovnako ako smernica 91/308, ktorá jej predchádzala, prijatá v medzinárodnom kontexte na účely uplatňovania a vymožiteľnosti odporúčaní Finančnej akčnej skupiny (Financial Action Task Force – FATF), ktorá je hlavným medzinárodným orgánom pre boj proti praniu špinavých peňazí (pozri rozsudok z 25. apríla 2013, Jyske Bank Gibraltar,
C‑212/11
,
EU:C:2013:270
, bod
).
Rovnako ako smernice 91/308 a 2005/60, aj nariadenie č. 1889/2005, ako to vyplýva z jeho odôvodnenia 4, bolo prijaté s cieľom zohľadniť doplnkové činnosti vykonávané na iných medzinárodných fórach, najmä v rámci FATF, ktorej osobitné odporúčanie IX z 22. októbra 2004 vyzýva vlády, aby prijali opatrenia na odhalenie pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti vrátane systému ohlásení alebo inej ohlasovacej povinnosti.
Z toho vyplýva, že ako v bodoch 44 a 45 svojich návrhov uviedol generálny advokát, z cieľa sledovaného nariadením č. 1889/2005, z medzinárodného kontextu, do ktorého toto nariadenie spadá, ako aj z potreby zabezpečiť preventívny a odradzujúci cieľ ohlasovacej povinnosti stanovenej v článku 3 ods. 1 tohto nariadenia vyplýva, že pojem „fyzická osoba, ktorá vstupuje do [Únie] alebo z nej vystupuje“ uvedený v tomto ustanovení, sa musí vykladať extenzívne.
Ak by sa totiž uvedené ustanovenie malo vykladať v tom zmysle, že fyzické osoby nachádzajúce sa v medzinárodnom tranzitnom priestore letiska Únie tejto povinnosti nepodliehajú, bola by prinajmenšom sčasti narušená jednak účinnosť systému kontroly pohybu hotovosti, ktorá vstupuje do Únie alebo ju opúšťa, zavedeného v nariadení č. 1889/2005, a jednak uskutočnenie cieľa, ktorý toto nariadenie sleduje.
Otázka spočívajúca v tom, či štátny príslušník tretieho štátu, ktorý sa nachádza v medzinárodnom tranzitnom priestore letiska členského štátu, prekročil alebo neprekročil vonkajšiu hranicu Únie v zmysle článku 4 ods. 1 nariadenia č. 562/2006 nemá vplyv na predchádzajúce úvahy.
V tejto súvislosti je potrebné poukázať na to, že ako vyplýva najmä z rôznych právnych základov, na ktorých boli nariadenia č. 1889/2005 a 562/2006 prijaté, ciele a účely uvedených nariadení sa líšia.
Ako už totiž bolo uvedené v bode 31 tohto rozsudku, cieľom nariadenia č. 1889/2005 je doplniť ustanovenia smernice 91/308 tým, že ustanoví harmonizované pravidlá kontroly pohybu peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Únie alebo z nej vystupujú, kým podľa článku 1 nariadenia č. 562/2006 toto nariadenie umožňuje, aby sa nevykonávala hraničná kontrola osôb, ktoré prekračujú vnútorné hranice medzi členskými štátmi a stanovuje pravidlá, ktorými sa spravuje hraničná kontrola osôb, ktoré prekračujú vonkajšie hranice týchto štátov.
Mimochodom nariadenie č. 1889/2005 neobsahuje nijaký náznak toho, že by sa jeho ustanovenia mali vykladať z pohľadu ustanovení nariadenia č. 532/2006.
Vzhľadom na neexistenciu výslovného ustanovenia v tomto zmysle v jednom alebo v druhom uvedenom texte, nemôže výklad článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005 závisieť od výkladu pojmu „prekročenie vonkajšej hranice Únie“ v zmysle článku 4 ods. 1 nariadenia č. 562/2006.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy medzinárodné tranzitné priestory letísk členských štátov nemajú byť vylúčené z pôsobnosti článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005, takže keď fyzická osoba, ktorá vystúpi z lietadla prichádzajúceho z tretieho štátu na letisku nachádzajúcom sa na území členského štátu a zostane v medzinárodnom tranzitnom priestore tohto letiska pred svojím nástupom do ďalšieho lietadla smerujúceho do iného tretieho štátu, má pri sebe sumu 10000 eur a viac v hotovosti pri vstupe do Únie, vzťahuje sa na ňu oznamovacia povinnosť podľa článku 3 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005.
V tejto súvislosti prináleží členským štátom, aby prijali všetky opatrenia, ktoré dotknutým osobám umožnia splniť si túto povinnosť za takých podmienok, ktoré môžu zabezpečiť ich úplnú právnu istotu.
Za týchto podmienok je potrebné na položenú otázku odpovedať tak, že článok 3 ods. 1 nariadenia č. 1889/2005 sa má vykladať v tom zmysle, že ohlasovacia povinnosť stanovená v tomto ustanovení sa uplatňuje v medzinárodnom tranzitnom priestore letiska členského štátu.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

Článok 3 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2005 z 26. októbra 2005 o kontrole peňažných prostriedkov v hotovosti, ktoré vstupujú do Spoločenstva alebo vystupujú zo Spoločenstva, sa má vykladať v tom zmysle, že ohlasovacia povinnosť stanovená v tomto ustanovení sa uplatňuje v medzinárodnom tranzitnom priestore letiska členského štátu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.