CELEX: 62020CJ0274
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
LESD 63. pants
Kapitāla brīva aprite
Ceļu satiksme
Mehānisko transportlīdzekļu reģistrācija un aplikšana ar nodokli
Transportlīdzekļa vadītājs, kas dzīvo citā dalībvalstī
Citā dalībvalstī reģistrēts transportlīdzeklis
Transportlīdzeklis, kas bez maksas nodots lietošanā uz neilgu laiku
Valsts tiesiskais regulējums, ar kuru personām, kas Itālijā dzīvo vairāk nekā 60 dienas, ir aizliegts pārvietoties šajā dalībvalstī ar ārvalstīs reģistrētu transportlīdzekli

Lūgums sniegt prejudiciālu jautājumu attiecas uz LESD 18., 21., 26., 45., 49.–55. un 56.–62. panta interpretāciju.
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp GN un WX un
Prefettura di Massa Carrara – Ufficio Territoriale del Governo di Massa Carrara
(Masas‑Karrāras prefektūra – Valsts pārvaldes iestāžu teritoriālā struktūra Masā‑Karrārā, Itālija) par pārkāpuma protokolu.
Atbilstošās tiesību normas
1992. gada 30. aprīļa
decreto legislativo n
o
285 – Nuovo codice della strada
(Leģislatīvais dekrēts Nr. 285 par jauno Ceļu satiksmes kodeksu (1992. gada 18. maija
GURI
Nr. 114 kārtējais pielikums) (turpmāk tekstā – “Ceļu satiksmes kodekss”) – redakcijā, kas piemērojama pamatlietā, – 93. panta 1‑bis punktā ir paredzēts:
“Neskarot 1‑ter punktu, ikvienai personai, kuras dzīvesvieta ir Itālijā vairāk nekā [60] dienas, ir aizliegts pārvietoties ar ārvalstīs reģistrētu transportlīdzekli.”
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka par minētā kodeksa 93. panta 1‑bis punkta pārkāpumu ir paredzēts administratīvs naudas sods no 712 līdz 2848 EUR.
Minētā kodeksa 93. panta 1‑ter punktā ir noteikts:
“Gadījumā, kad transportlīdzekli ir nodevis līzingā vai bez vadītāja iznomājis uzņēmums, kas dibināts kādā citā Eiropas Savienības dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas dalībvalstī un nav izveidojis Itālijā filiāli vai citu faktisko darījumdarbības vietu, kā arī gadījumā, kad transportlīdzeklis ir nodots saskaņā ar izmantojuma līgumu Itālijā pastāvīgi dzīvojošai personai, kuru darba vai sadarbības attiecības saista ar uzņēmumu, kas dibināts kādā citā Eiropas Savienības dalībvalstī vai Eiropas Ekonomikas zonas līguma dalībvalstī un nav izveidojis Itālijā filiāli vai citu faktisko darījumdarbības vietu, ievērojot Kopienu Muitas kodeksā ietvertos noteikumus, transportlīdzeklī ir jāatrodas tā īpašnieka parakstītam dokumentam, kurā ir norādīts konkrēts datums un no kura izriet, uz kāda pamata un uz cik ilgu laiku transportlīdzeklis ir nodots pārvaldībā. Ja šāda dokumenta nav, tad uzskata, ka transportlīdzeklis atrodas tā vadītāja rīcībā.”
Codice Civile
(Civilkodekss), pamatlietā piemērojamā redakcijā, 43. pantā “dzīvesvieta” ir definēta kā “vieta, kur personai ir parastā dzīvesvieta”.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
GN dzīvo Itālijā, savukārt viņa laulātā WX dzīvo Slovākijā.
2019. gada 17. februārī, kad WX atradās Itālijā, GN un WX izmantoja šīs pēdējās automašīnu, kas reģistrēta Slovākijā, lai dotos uz lielveikalu.
Šo automašīnu vispirms vadīja WX, vēlāk GN.
Masas‑Karrāras ceļu policija viņus apturēja un veica pārbaudi. Šīs policijas pārbaudes laikā GN, kas minētās pārbaudes laikā bija attiecīgā transportlīdzekļa vadītājs, kā arī WX kā šī transportlīdzekļa īpašniecei tika sastādīts administratīvs protokols un tika nolemts šo transportlīdzekli izņemt Ceļu kodeksa 93. panta 1‑bis punkta pārkāpuma dēļ, pamatojoties uz to, ka GN, kas Itālijā dzīvoja vairāk nekā 60 dienas, vadīja ārvalstīs reģistrētu automašīnu.
Iesniedzējtiesa norāda, ka saskaņā ar piemērojamajiem valsts tiesību aktiem personām, kuras vairāk nekā 60 dienas dzīvo Itālijā, nav atļauts tajā pārvietoties ar ārvalstīs reģistrētu mehānisko transportlīdzekli un, lai to darītu, šis transportlīdzeklis ir jāreģistrē Itālijā, izpildot sarežģītas un dārgas administratīvas formalitātes.
Šī tiesa precizē, ka automobiļa reģistrācija Itālijā papildus reģistrācijas izmaksām un sarežģītajam birokrātiskajam procesam uzliek attiecīgajai personai pienākumu no jauna veikt automobiļa tehnisko apskati Itālijā, maksāt transportlīdzekļa nodokli Itālijā, tostarp par kārtējo gadu, par kuru attiecīgais nodoklis jau ir samaksāts ārvalstīs, un iegādāties jaunu apdrošināšanas polisi Itālijas [apdrošināšanas] sabiedrībā.
Minētā tiesa uzskata, ka aizliegums pārvietoties Itālijā ar citā dalībvalstī reģistrētu mehānisko transportlīdzekli neatkarīgi no tā, kas ir persona, uz kuras vārda šis transportlīdzeklis ir reģistrēts, kas saskaņā ar Itālijas tiesisko regulējumu attiecas uz ikvienu personu, kura Itālijā dzīvo vairāk nekā 60 dienas, ir diskriminācija pilsonības dēļ. Turklāt minētā tiesa uzskata, ka pienākums Itālijā reģistrēt citā dalībvalstī jau reģistrētus mehāniskos transportlīdzekļus var attiecīgajiem Savienības pilsoņiem netieši, bet ievērojami apgrūtināt vai ierobežot noteiktu LESD paredzētu tiesību īstenošanu.
Šajos apstākļos
Giudice di pace di Massa
(Masas miertiesa, Itālija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai “diskriminācijas pilsonības dēļ” aizliegums LESD 18. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka dalībvalstīm ir aizliegts izdot tiesību aktus, kas kaut vai netieši, slēptā un/vai būtiskā veidā var radīt grūtības citu dalībvalstu pilsoņiem?
2)
Ja atbilde uz pirmo jautājumu ir apstiprinoša, vai [Ceļu satiksmes kodeksa] 93. panta 1‑bis punkts par aizliegumu pārvietoties ar ārvalstu transportlīdzekļa numura zīmēm (neatkarīgi no tā, uz kādas personas vārda transportlīdzeklis ir reģistrēts) pēc [60] Itālijā nodzīvotām dienām var radīt grūtības citu dalībvalstu pilsoņiem (ar ārvalstu numura zīmi reģistrēta transportlīdzekļa īpašniekiem) un attiecīgi būt diskriminējošs pilsonības dēļ?
3)
Vai jēdzieni
a)
“tiesības brīvi pārvietoties un dzīvot dalībvalstīs”, kas paredzēts LESD 21. pantā;
b)
“iekšējais tirgus”, kas “aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā saskaņā ar Līgumiem ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite”, un kas ir paredzēts LESD 26. pantā;
c)
“Savienībā nodrošina darba ņēmēju pārvietošanās brīvību”, kas paredzēts LESD 45. pantā;
d)
“aizliedz ierobežojumus kādas dalībvalsts pilsoņu brīvībai veikt uzņēmējdarbību citā dalībvalstī”, kas paredzēts LESD 49.–55. pantā, un
e)
“Savienībā aizliedz pakalpojumu sniegšanas brīvības ierobežojumus to dalībvalstu pilsoņiem, kas veic uzņēmējdarbību kādā dalībvalstī, bet sniedz pakalpojumus citas dalībvalsts personai”, kas paredzēts LESD 56.–62. pantā,
ir jāinterpretē tādējādi, ka ir aizliegti arī valsts tiesību akti, kas kaut vai netieši, slēptā un/vai būtiskā veidā var ierobežot vai apgrūtināt Eiropas pilsoņu iespēju īstenot tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, iespēju īstenot tiesības uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienības teritorijā, brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību vai jebkādā veidā ietekmēt šīs tiesības?
4)
Ja atbilde uz trešo jautājumu ir apstiprinoša, vai [Ceļu satiksmes kodeksa] 93. panta 1‑bis punkts par aizliegumu pārvietoties ar ārvalstu transportlīdzekļu numura zīmēm (neatkarīgi no tā, uz kādas personas vārda transportlīdzeklis ir reģistrēts) pēc [60] Itālijā nodzīvotām dienām var ierobežot, apgrūtināt vai jebkādā veidā ietekmēt iespēju īstenot tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, iespēju īstenot tiesības attiecībā uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Savienības teritorijā, brīvību veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Ar saviem jautājumiem, kas ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai LESD 18., 21., 26., 45., 49.–55. un 56.–62. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valsts tiesību normu, ar kuru ikvienai personai, kura vairāk nekā 60 dienas dzīvo kādā dalībvalstī, ir aizliegts tajā pārvietoties ar citā dalībvalstī reģistrētu mehānisko transportlīdzekli neatkarīgi no tā, kas ir persona, uz kuras vārda šis transportlīdzeklis ir reģistrēts.
Vispirms jānorāda, ka, lai arī formāli iesniedzējtiesas uzdotie jautājumi attiecas tikai uz LESD 18., 21., 26., 45., 49.–55. un 56.–62. panta interpretāciju, šāds apstāklis neliedz Tiesai sniegt tai visu Savienības tiesību aspektu interpretāciju, kas var būt noderīgi, izspriežot tajā izskatāmo lietu, neatkarīgi no tā, vai šī tiesa minēto jautājumu formulējumā ir uz tiem atsaukusies (skat. it īpaši spriedumu, 2015. gada 29. oktobris, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
,
20.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Kā Tiesa jau ir nospriedusi attiecībā uz lietošanas aizdevumu starp diviem pilsoņiem, kas ir atšķirīgu dalībvalstu iedzīvotāji, transportlīdzekļa pārrobežu mēroga bezatlīdzības nodošana lietošanā ir uzskatāma par kapitāla apriti LESD 63. panta izpratnē (spriedums, 2015. gada 29. oktobris, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
,
23.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tā kā ir piemērojams LESD 63. pants un tajā ir paredzēti īpaši nediskriminācijas noteikumi, LESD 18. pants nav piemērojams (spriedums, 2015. gada 29. oktobris, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
,
24.
punkts).
Turklāt LESD 49.–55. pantam, ar ko tiek aizliegti ierobežojumi brīvībai veikt uzņēmējdarbību, nav nozīmes pamatlietā, jo saskaņā ar iesniedzējtiesas sniegtajām norādēm šī lieta neattiecas ne uz pieeju darbībām kā pašnodarbinātām personām, ne uz brīvību tās izvērst.
Tāpat – ciktāl Tiesai iesniegtajos lietas materiālos nav neviena elementa, kas ļautu konstatēt saikni starp situāciju pamatlietā un LESD 56.–62. pantā paredzētās pakalpojumu sniegšanas brīvības īstenošanu, šķiet, ka arī šo pēdējo minēto interpretācijai nav nozīmes minētā strīda atrisināšanā.
Turklāt iesniedzējtiesas nolēmumā nav ietverts neviens elements, kas ļautu konstatēt saikni starp šo situāciju un LESD 45. pantā paredzētās darba ņēmēju brīvas pārvietošanās izmantošanu.
Visbeidzot, tā kā LESD 26. pantā ir paredzēts, ka iekšējais tirgus aptver telpu bez iekšējām robežām, kurā tostarp ir nodrošināta kapitāla brīva aprite saskaņā ar Līgumu noteikumiem, un tā kā ir piemērojams LESD 63. pants, pirmais minētais pants nav piemērojams.
Tādējādi, ciktāl pamatlieta attiecas uz vienas dalībvalsts iedzīvotājas automašīnas patapināšanu citas dalībvalsts iedzīvotājam, uzdotie jautājumi vispirms ir jāizvērtē, ņemot vērā LESD 63. pantu un pēc tam – vajadzības gadījumā – LESD 21. pantu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 29. oktobris, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
,
25.
punkts).
Līdz ar to, lai iesniedzējtiesai sniegtu lietderīgu atbildi, uzdotie jautājumi ir jāpārformulē un jāuzskata, ka ar tiem šī tiesa būtībā vaicā, vai LESD 21. un 63. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka ar tiem netiek pieļauts dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko ikvienai personai, kuras dzīvesvieta šajā dalībvalstī ir vairāk nekā 60 dienas, ir aizliegts tajā pārvietoties ar citā dalībvalstī reģistrētu mehānisko transportlīdzekli neatkarīgi no tā, kas ir persona, uz kuras vārda šis transportlīdzeklis ir reģistrēts.
Par ierobežojuma pastāvēšanu
Dalībvalsts noteiktie pasākumi, kuri tās iedzīvotājus var atturēt ņemt aizņēmumus citās dalībvalstīs, ir uzskatāmi par ierobežojumiem LESD 63. panta 1. punkta izpratnē (skat. it īpaši spriedumu, 2015. gada 29. oktobris, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
,
26.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Saskaņā ar Ceļu satiksmes kodeksa 93. panta 1‑bis punktu ikvienai personai, kuras dzīvesvieta vairāk nekā 60 dienas ir Itālijā, ir aizliegts pārvietoties ar ārvalstīs reģistrētu transportlīdzekli.
Līdz ar to personai, kas Itālijā uzturas ilgāk par 60 dienām, kā GN, kuras rīcībā ir citā dalībvalstī reģistrēts transportlīdzeklis un kura vēlas ar to pārvietoties Itālijā, ir pienākums reģistrēt šo transportlīdzekli šajā pēdējā dalībvalstī, un tas, kā to norāda iesniedzējtiesa, paredz izdevumu un nodevu samaksu, kā arī sarežģītu administratīvu formalitāšu nokārtošanu.
Tā kā lietošanas tiesību nodošanas būtiskā sastāvdaļa ir iespēja lietot aizdoto priekšmetu, ir jākonstatē, ka pamatlietās izvērtējamais valsts tiesiskais regulējums, nosakot Itālijas rezidentiem pienākumu nomaksāt nodokli, uzsākot citā dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa izmantošanu Itālijas autoceļu tīklā, tai skaitā arī tad, ja to bez atlīdzības ir aizdevis citas dalībvalsts rezidents, nozīmē pārrobežu mēroga mehānisko transportlīdzekļu bezatlīdzības nodošanas lietošanā aplikšanu ar nodokli (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 26. aprīlis, van Putten, no
C‑578/10 līdz C‑580/10
,
EU:C:2012:246
,
39.
punkts). Savukārt Itālijā reģistrēta transportlīdzekļa bezatlīdzības lietošanas tiesību nodošana netiek aplikta ar šo nodokli.
Šāda atšķirīga attieksme, kas atšķiras atkarībā no valsts, kurā ir reģistrēts lietošanā nodotais transportlīdzeklis, tādējādi var atturēt Itālijas iedzīvotājus pieņemt kādas citas dalībvalsts iedzīvotāja piedāvāto šajā citā dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa aizdevumu (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2020. gada 10. septembris, Wallonische Region (Lietošanā nodota transportlīdzekļa reģistrācija), no
C‑41/20 līdz C‑43/20
, nav publicēts,
EU:C:2020:703
,
48.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Līdz ar to šī sprieduma 24. punktā atgādinātais valsts tiesiskais regulējums, ciktāl tas var atturēt Itālijas iedzīvotājus ņemt aizņēmumus citās dalībvalstīs, ir kapitāla brīvas aprites ierobežojums LESD 63. panta 1. punkta izpratnē (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 26. aprīlis, van Putten, no
C‑578/10 līdz C‑580/10
,
EU:C:2012:246
,
40.
un
41.
punkts).
Par ierobežojuma pamatojumu
No Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka vienas no LESD garantētajām pamatbrīvībām ierobežojums var tikt pieļauts tikai, ja tam ir leģitīms mērķis, kas ir saderīgs ar minēto līgumu, un ja to pamato primāri vispārējo interešu apsvērumi. Tomēr šādā gadījumā šāda pasākuma piemērošanai ir jābūt arī piemērotai, lai garantētu izvirzītā mērķa īstenošanu, un tas nedrīkst pārsniegt to, kas ir nepieciešams šā mērķa sasniegšanai (skat. it īpaši spriedumu, 2015. gada 29. oktobris, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
,
31.
punkts, un rīkojumu, 2021. gada 23. septembris, Wallonische Region (Sabiedrības, kas nav juridiska persona, transportlīdzekļa reģistrācija),
C-23/21
, nav publicēts,
EU:C:2021:770
,
48.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Itālijas valdība būtībā apgalvo, ka pamatlietā aplūkotā tiesiskā regulējuma mērķis ir izvairīties no tā, ka, valsts teritorijā parasti izmantojot ārvalstīs reģistrētus transportlīdzekļus, personas, kas dzīvo un strādā Itālijā, varētu veikt nelikumīgas darbības, piemēram, nodokļu, nodevu un autoceļu nodevu nemaksāšanu, izvairīšanos no sodiem vai labvēlīgāku apdrošināšanas prēmiju izmantošanu, kā arī no tā, ka policijas spēkiem, kam jāveic pārbaudes, tādu personu identifikācija, kuras faktiski vada šos transportlīdzekļus, tiktu padarīta grūta vai pat neiespējama.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka it īpaši attiecībā uz mērķiem apkarot krāpšanu nodokļu jomā attiecībā uz reģistrācijas nodokli un mehānisko transportlīdzekļu nodokli Tiesa jau ir konstatējusi, ka dalībvalsts var piemērot reģistrācijas nodokli citā dalībvalstī reģistrētam mehāniskajam transportlīdzeklim, ja minēto transportlīdzekli ir paredzēts pastāvīgi lietot galvenokārt pirmās dalībvalsts teritorijā vai ja tas faktiski tiek šādi izmantots (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 26. aprīlis, van Putten, no
C‑578/10 līdz C‑580/10
,
EU:C:2012:246
,
46.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Savukārt, ja šie nosacījumi nav izpildīti, citā dalībvalstī reģistrēta transportlīdzekļa saistība ar citu dalībvalsti ir mazāka un attiecīgajam ierobežojumam tādējādi ir nepieciešams cits pamatojums (spriedums, 2012. gada 26. aprīlis, van Putten, no
C‑578/10 līdz C‑580/10
,
EU:C:2012:246
,
47.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Līdz ar to iesniedzējtiesas pienākums ir noteikt aizņēmumu, par kuriem ir pamatlieta, ilgumu un patieso lietošanā nodoto transportlīdzekļa izmantošanas raksturu (spriedums, 2012. gada 26. aprīlis, van Putten, no
C‑578/10 līdz C‑580/10
,
EU:C:2012:246
,
49.
punkts).
Turklāt attiecībā uz mērķi novērst ļaunprātīgu izmantošanu no Tiesas judikatūras izriet, ka, lai gan personas nevar ļaunprātīgi vai krāpnieciski atsaukties uz Savienības tiesībām, vispārēja prezumpcija par ļaunprātīgu izmantošanu nevar tikt balstīta uz apstākli, ka persona, kuras dzīvesvieta ir Itālijā, šīs dalībvalsts teritorijā izmanto citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekli, ko viņam bez atlīdzības lietošanā ir nodevusi šajā citā dalībvalstī dzīvojoša persona (rīkojums, 2020. gada 10. septembris, Wallonische Region (Lietošanā nodota transportlīdzekļa reģistrācija), no
C‑41/20 līdz C‑43/20
, nav publicēts,
EU:C:2020:703
,
53.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Attiecībā uz pamatojumu, kas ir saistīts ar ceļu satiksmes pārbaužu efektivitātes prasību, uz ko savos rakstveida apsvērumos atsaucas Itālijas valdība, ir jānorāda, ka nav skaidrs, kādu iemeslu dēļ to personu identificēšana, kuras faktiski vada ārvalstīs reģistrētus transportlīdzekļus, policijas spēkiem, kuru uzdevums ir veikt pārbaudes, būtu apgrūtināta vai pat neiespējama.
Turklāt, runājot par šīs valdības izvirzīto mērķi, proti, novērst to, ka attiecīgais vadītājs izmanto izdevīgākas apdrošināšanas prēmijas, ne no iesniedzējtiesas nolēmuma, ne no minētās valdības rakstveida apsvērumiem neizriet, ka šis mērķis būtu leģitīms mērķis, kas ir saderīgs ar LESD, un ka to pamatotu primāri vispārējo interešu apsvērumi atbilstoši šī sprieduma 31. punktā minētajai judikatūrai. Šajā ziņā ir jāatgādina, ka dalībvalstij, kura atsaucas uz pamatu, kas attaisno kādas no šajā līgumā garantētajām pamatbrīvībām ierobežojumu, ir konkrēti jāpierāda vispārējo interešu apsvēruma esamība (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2003. gada 8. maijs, ATRAL,
C‑14/02
,
EU:C:2003:265
,
69.
punkts).
Visbeidzot, saskaņā ar pastāvīgo judikatūru nodokļu ieņēmumu samazināšanās nevar tikt uzskatīta par primāru vispārējo interešu iemeslu, uz kuru var atsaukties, lai pamatotu pasākumu, kas principā ir pretējs kādai pamatbrīvībai (skat. it īpaši spriedumus, 2004. gada 7. septembris, Manninen,
C‑319/02
,
EU:C:2004:484
,
49.
punkts; 2018. gada 22. novembris, Sofina u.c.,
C‑575/17
,
EU:C:2018:943
,
61.
punkts, kā arī rīkojumu, 2020. gada 10. septembris, Wallonische Region (Lietošanā nodota transportlīdzekļa reģistrācija), no
C‑41/20 līdz C‑43/20
, nav publicēts,
EU:C:2020:703
,
55.
punkts).
Līdz ar to uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka LESD 63. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar ko ikvienai personai, kuras dzīvesvieta vairāk nekā 60 dienas ir šajā dalībvalstī, ir aizliegts tajā pārvietoties ar citā dalībvalstī reģistrētu mehānisko transportlīdzekli neatkarīgi no tā, kas ir persona, uz kuras vārda šis transportlīdzeklis ir reģistrēts, neņemot vērā nedz šī transportlīdzekļa izmantošanas ilgumu pirmajā dalībvalstī, nedz arī to, ka attiecīgā persona var atsaukties uz tiesībām uz atbrīvojumu, ja šis transportlīdzeklis nav ne paredzēts pastāvīgai izmantošanai galvenokārt šajā pirmajā dalībvalstī, ne arī faktiski tiek šādi izmantots.
Šādos apstākļos nav jālemj par LESD 21. panta interpretāciju.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:

LESD 63. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj dalībvalsts tiesisko regulējumu, ar ko ikvienai personai, kuras dzīvesvieta vairāk nekā 60 dienas ir šajā dalībvalstī, ir aizliegts tajā pārvietoties ar citā dalībvalstī reģistrētu mehānisko transportlīdzekli neatkarīgi no tā, kas ir persona, uz kuras vārda šis transportlīdzeklis ir reģistrēts, neņemot vērā nedz šī transportlīdzekļa izmantošanas ilgumu pirmajā dalībvalstī, nedz arī to, ka attiecīgā persona var atsaukties uz tiesībām uz atbrīvojumu, ja šis transportlīdzeklis nav ne paredzēts pastāvīgai izmantošanai galvenokārt šajā pirmajā dalībvalstī, ne arī faktiski tiek šādi izmantots.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.