CELEX: 62015CJ0559
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Smernica 73/239/EHS
Smernica 92/49/EHS
Zásada jediného povolenia
Zásada dohľadu členským štátom pôvodu
Článok 40 ods. 6
Pojem ‚nezrovnalosť‘
Dobrá povesť akcionárov
Zákaz uložený poisťovni so sídlom v jednom členskom štáte uzatvárať nové zmluvy na území iného členského štátu

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 40 ods. 6 smernice Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS (tretia smernica o neživotnom poistení) (
Ú. v. ES L 228, 1992, s. 1
; Mim. vyd. 06/001, s. 346).
Tento návrh bol predložený v rámci sporu medzi Onix Asigurări SA (ďalej len „Onix“), spoločnosť založená podľa rumunského práva, a Istituto per la vigilanza sulle assicurazioni private e di interesse collettivo (ISVAP) (Úrad pre dohľad v odvetví súkromných poisťovní v kolektívnom záujme, Taliansko), neskôr Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS) (Úrad pre dohľad nad odvetvím poisťovníctva, Taliansko), ktorý je úradom pre dohľad nad talianskymi poisťovňami, v súvislosti z rozhodnutím tohto úradu o zákaze adresovanom spoločnosti Onix uzatvárať nové poistné zmluvy na talianskom území.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 92/49 bola zrušená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (
Ú. v. EÚ L 335, 2009, s. 1
). Odôvodnenia 1, 3, 5, 6 a 29 smernice 92/49 stanovujú:
„(1)
keďže je potrebné zavŕšiť vnútorný trh priameho poistenia okrem životného poistenia z pohľadu práva usadiť sa, ako aj na slobodné poskytovanie služieb, ktoré uľahčí činnosť poisťovniam s ústredím v spoločenstve, aby pokryli riziká umiestnené v spoločenstve;
…
(3)
keďže [druhá smernica Rady 88/357/EHS z 22. júna 1988 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia, na uľahčenie účinného vykonávania slobody poskytovať služby a o zmene a doplnení smernice 73/239/EHS (
Ú. v. ES L 172, 1988, s. 1
; Mim. vyd. 06/001, s. 198)] predstavuje preto dôležitý stupeň pri vstupe národných trhov na integrovaný trh a tento stupeň sa musí doplniť aj ostatnými nástrojmi spoločenstva vzhľadom na to, aby všetci poistenci, bez ohľadu na postavenie, veľkosť alebo charakter rizík, mali možnosť poistiť sa, aby každý poisťovateľ s ústredím v spoločenstve, ktorý tam vykonáva činnosť, dostal pomoc pri vykonávaní obchodu na základe práva usadiť sa alebo poskytovať služby, pričom má zaručenú primeranú ochranu;
…
(5)
keďže prijatý prístup prispieva k takému zosúladeniu, aké je zásadné, potrebné a postačujúce na dosiahnutie vzájomného uznania povolenia a uvážlivých kontrolných systémov, čím bude zaručené jediné povolenie platné v celom spoločenstve, a uplatnenie zásady dohľadu v členskom štáte pôvodu;
(6)
keďže výsledok, vytvorenie a vykonávanie činnosti v poisťovníctve musia byť odteraz podmienené poskytnutím jediného úradného povolenia vydaného príslušnými správnymi orgánmi členského štátu, v ktorom má poisťovňa svoje ústredie; keďže také povolenie umožňuje vykonávanie poisťovacej činnosti v celom spoločenstve na základe práva usadiť sa alebo poskytovať služby; keďže členský štát, v ktorom je pobočka alebo zabezpečovanie služieb, nemôže vyžadovať, aby poisťovne, ktoré tam chcú vykonávať poisťovaciu činnosť a boli už povolené vo svojom členskom štáte pôvodu, žiadali nové povolenie; keďže [smernicu Rady] 73/239/EHS [z 24. júla 1973 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení vzťahujúcich sa na začatie a vykonávanie priameho poistenia s výnimkou životného poistenia (
Ú. v. ES L 228, 1973, s. 3
, Mim. vyd. 06/001, s. 14) a smernicu] 88/357/EHS preto treba v tomto zmysle zmeniť a doplniť;
…
(29)
keďže treba vypracovať ustanovenie na zavedenie systému pokút, keď v členskom štáte, v ktorom je riziko umiestnené, poisťovňa nedodržiava tieto ustanovenia na ochranu všeobecného dobra, ktoré sa naň vzťahujú“.
Článok 4 smernice 92/49 stanovoval:
„Článok 6 smernice 73/239/EHS znie:
‚Článok 6
Vykonávanie priamej poisťovacej činnosti je podmienené úradným povolením.
O povolenie príslušných orgánov členského štátu pôvodu požiada:
a)
poisťovňa, ktorá si na území tohto členského štátu zriadi svoje ústredie;
b)
každá poisťovňa, ktorá získala povolenie podľa prvého pododseku a ktorá rozširuje svoju činnosť na celé odvetvie alebo na ďalšie odvetvia.‘“
Článok 5 smernice 92/49 stanovoval:
„Článok 7 smernice 73/239/EHS znie:
‚Článok 7
1.   Povolenie platí pre celé spoločenstvo. Umožní, aby tam poisťovňa vykonávala činnosť na základe práva usadiť sa alebo na základe slobody poskytovať služby.
… ‘“
Článok 6 smernice 92/49 stanovoval:
„Článok 8 smernice 73/239/EHS znie:
‚Článok 8
1.   Členský štát pôvodu vyžaduje, aby každá poisťovňa, ktorá chce získať povolenie:
…
e)
účinne bola riadená osobami dobrej povesti [bezúhonnými osobami –
neoficiálny preklad
] s príslušnou odbornou kvalifikáciou alebo skúsenosťami.
…‘“
Podľa článku 8 smernice 92/49:
„Príslušné orgány členského štátu pôvodu neudelia poisťovni povolenie na začatie poisťovacej činnosti skôr, než budú oboznámené s totožnosťou akcionárov alebo členov, priamych alebo nepriamych, buď fyzických, alebo právnických osôb, ktoré sa preukázali kvalifikovanými podielmi v tejto poisťovni, a výškou týchto podielov.
Tieto orgány odmietnu vydať povolenie, ak by vzhľadom na potrebu zabezpečiť riadnu a uvážlivú správu poisťovne neboli spokojní so spôsobilosťou akcionárov alebo členov.“
Článok 14 tejto smernice stanovoval:
„Článok 22 smernice 73/239/EHS znie:
‚Článok 22
1.   Príslušný orgán členského štátu pôvodu môže odňať ním udelené povolenie, ak poisťovňa:
a)
nevyužije povolenie do 12 mesiacov, výslovne sa vzdá povolenia alebo nevykonáva podnikateľskú činnosť viac ako šesť mesiacov, ak dotknutý členský štát v takých prípadoch neustanovil, že v takom prípade platnosť povolenia zaniká;
b)
prestala spĺňať podmienky na vydanie povolenia;
c)
nebola schopná v poskytnutej lehote prijať opatrenia stanovené v ozdravnom pláne alebo vo finančnom pláne uvedenom v článku 20;
d)
závažne poruší svoje povinnosti podľa právnych predpisov, ktoré sa na ňu vzťahujú.
…‘“.
Článok 40 ods. 3 až 7 smernice 92/49 stanovoval:
„3.   Ak príslušné orgány členského štátu zistia, že poisťovňa s pobočkou alebo vykonávajúca činnosť na základe slobody poskytovania služieb na jeho území nedodržuje právne predpisy, ktoré sa na ňu vzťahujú v tomto členskom štáte, budú požadovať, aby dotknutá poisťovňa vykonala nápravu.
4.   Ak príslušná poisťovňa nevykoná potrebné opatrenia, príslušné orgány dotknutého členského štátu budú o tom informovať príslušné orgány členského štátu pôvodu. Tieto orgány prijmú čo najskôr všetky potrebné opatrenia na zabezpečenie nápravy v dotknutej poisťovni. O povahe týchto opatrení budú informované príslušné orgány dotknutého členského štátu.
5.   Ak napriek opatreniam prijatým členským štátom pôvodu alebo ak sa tieto opatrenia ukážu ako nedostatočné, alebo v tomto štáte nie sú, poisťovňa porušuje platné právne predpisy dotknutého členského štátu, tento môže po informovaní príslušných orgánov členského štátu pôvodu prijať náležité opatrenia, aby zabránil porušovaniu alebo uložil sankcie za ďalšie porušovanie, [a] pokiaľ je to nevyhnutné, zabrániť poisťovni v pokračovaní uzatvárania nových poistných zmlúv na jeho území. Členské štáty zabezpečia na svojom území možnosť doručovania potrebného pre takéto opatrenia voči poisťovniam.
6.   Odsekmi 3, 4 a 5 nie je dotknutá mimoriadna právomoc dotknutých členských štátov na prijatie príslušných opatrení na zabránenie nedostatkov na ich územiach. Bude sem zahrnutá možnosť zabrániť poisťovniam, aby pokračovali v uzatváraní nových poistných zmlúv na ich územiach.
7.   Odsekmi 3, 4 a 5 nie je dotknutá právomoc členských štátov ukladať sankcie za porušenia na ich územiach.“
Talianske právo
Článok 14 ods. 1 písm. e) kódexu súkromného poistenia prijatého legislatívnym dekrétom č. 209 zo 7. septembra 2005 v znení platnom v období skutkových okolností vo veci samej (ďalej len „KSP“) stanovuje:
„[IVASS] vydá povolenie v prípade, že…:
e)
vlastníci kvalifikovaných účastí… spĺňajú podmienky pre vydanie povolenia podľa článku 68“.
Článok 68 ods. 5 KSP znel:
„IVASS vydá povolenie, pokiaľ sú splnené podmienky, ktoré zaručia riadnu a uvážlivú správu poisťovne alebo zaisťovne, pričom sa zhodnotí kvalita potenciálneho nadobúdateľa a finančná spoľahlivosť akvizičného projektu vzhľadom na možné účinky transakcie na ochranu poistencov dotknutej poisťovne, a to na základe týchto kritérií: dobrá povesť potenciálneho nadobúdateľa…“.
Článok 76 KSP stanovoval:
„1.   Osoby vykonávajúce správu, riadenie a kontrolu v poisťovniach a zaisťovniach musia spĺňať podmienky odbornosti, bezúhonnosti a nezávislosti stanovené nariadením 130 prijatým ministerstvom pre výrobné činnosti po porade s [IVASS].
2.   Predchádzajúce alebo následné nedodržanie podmienok vedie k zániku funkcie. Správna rada, dozorná rada a riadiaci orgán vyhlásia zánik funkcie do 30 dní od okamihu, keď dôjde k nedodržaniu týchto podmienok alebo sa o tomto nedodržaní podmienok dozvedia. V prípade nečinnosti o zániku funkcie rozhodne [IVASS].
3.   V prípade nedodržania podmienok nezávislosti stanovených občianskym zákonníkom alebo stanovami poisťovne alebo zaisťovne sa uplatní odsek 2.
4.   Nariadenie uvedené v odseku 1 vymedzuje dôvody, ktoré vedú k dočasnému pozastaveniu výkonu funkcií, ako aj jeho dĺžku trvania. Pozastavenie výkonu funkcie sa vyhlási na základe postupu uvedeného v odseku 2.“
Článok 193 KSP stanovoval:
„1.   Poisťovne so sídlom v iných členských štátoch podliehajú obozretnému dohľadu orgánu členského štátu pôvodu, aj pokiaľ ide o činnosť vykonávanú v rámci slobody usadiť sa alebo slobodným poskytovaním služieb na území Talianskej republiky.
2.   Bez toho, aby bolo dotknuté ustanovenie uvedeného odseku 1, ak [IVASS] zistí, že poisťovňa nedodržiava platné a účinné ustanovenia talianskych právnych predpisov, oznámi jej, že dochádza k porušeniu predmetnej povinnosti a nariadi jej, aby sa prispôsobila platným a účinným právnym predpisom.
3.   Ak sa táto poisťovňa neprispôsobí platným a účinným právnym predpisom, [IVASS] v tejto veci informuje orgán dohľadu členského štátu pôvodu a požiada ho, aby prijal opatrenia nevyhnutné na zastavenie protiprávneho konania.
4.   Ak orgán štátu pôvodu príslušné opatrenia neprijme alebo tieto opatrenia nie sú dostatočné, ak dané protiprávne konanie môže poškodzovať všeobecný záujem alebo v mimoriadnych prípadoch, keď je potrebné chrániť záujmy poistených a iných osôb oprávnených na poistné plnenie, môže [IVASS] prijať voči poisťovni, po oboznámení orgánu dohľadu členského štátu pôvodu, potrebné opatrenia, vrátane zákazu uzatvárať nové zmluvy v rámci pôsobenia na základe slobody usadiť sa alebo slobodného poskytovania služieb, s účinkami uvedenými v článku 167.
5.   Ak poisťovňa, ktorá sa dopustila porušenia, vykonáva svoje činnosti prostredníctvom pobočky alebo vlastní majetok na území Talianskej republiky, administratívnoprávne sankcie uplatniteľné na základe ustanovení talianskeho zákona sa prijmú voči uvedenej pobočke alebo majú podobu konfiškácie majetku nachádzajúceho sa na území Talianska.
6.   Opatrenia, ktorými sa ukladajú sankcie alebo obmedzenia výkonu činnosti na základe slobody usadiť sa alebo na základe slobodného poskytovania služieb, sa oznámia dotknutej poisťovni. Komunikácia medzi [IVASS] a poisťovňou prebieha v taliančine.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Onix je poisťovacia spoločnosť so sídlom v Bukurešti (Rumunsko). Od 24. októbra 2012 vykonáva svoje činnosti v Taliansku v režime slobodného poskytovania služieb, najmä v prospech verejných obstarávateľov ako ručiteľ súkromných podnikov, ktoré boli vybrané ako úspešní uchádzači v nadväznosti na verejné obstarávania, s cieľom zaručiť ich účasť na dotknutých verejných zákazkách a zaručiť ich vykonanie.
Podľa informácií, ktoré Autoritatea de supraveghere financiara (Orgán finančného dohľadu, Rumunsko, ďalej len „ASF“) oznámil IVASS, počas dvoch mesiacov, v priebehu ktorých Onix vykonávala svoje činnosti v roku 2012, táto spoločnosť prijala poistné v celkovej výške 795363 eur, pričom približne 75 % tejto sumy pochádzalo z Talianska a zvyšok z Rumunska.
V odpovedi na žiadosť o informácie zo strany IVASS, ktorej boli predložené žiadosti o informácie zo strany orgánov verejnej správy, ktorým Onix poskytla záruku, ASF uviedol, že referenčným akcionárom spoločnosti Onix je taliansky občan, ktorý ako fyzická osoba kontroluje 0,01 % základného imania spoločnosti Onix ako jej akcionár a ktorý ako jediný spoločník spoločnosti podľa rumunského práva Egady Company SRL kontroluje 99,99 % zvyšného základného imania spoločnosti Onix. ASF tiež spresnil, že tento občan je tiež predsedom predstavenstva a generálnym riaditeľom spoločnosti Onix.
IVASS však konštatoval, že dobrá povesť tohto referenčného akcionára je narušená viacerými odsúdeniami. Najskôr ho Tribunale de Marsala (súd v Marsale, Taliansko) 29. júla 2013 odsúdil za trestný čin pokusu o obzvlášť závažný subvenčný podvod proti Talianskej republike. Ďalej uvedený akcionár bol jediným členom predsedníctva G.C.C. Garanzie Crediti e Cauzioni spA, spoločnosti podľa talianskeho práva, ktorá bola vymazaná 28. augusta 2008 v nadväznosti na rozhodnutie Banca d’Italia (Národná banka Talianska) zo zoznamu finančných sprostredkovateľov z dôvodu závažných nezrovnalostí pri správe a nedodržania minimálnych požiadaviek v oblasti vlastných zdrojov. V tomto rámci Národná banka Talianska uložila správnu pokutu vo výške 80000 eur. Napokon peňažné prostriedky Garanzie Crediti e Cauzioni Srl, spoločnosti podľa talianskeho práva, ktorá vznikla transformáciou spoločnosti G.C.C. Garanzie Crediti e Cauzioni spA, boli predmetom dvoch rozhodnutí Agenzia delle entrate (Daňový úrad, Taliansko) o zaistení z 27. apríla a 28. mája 2010, s cieľom zaručenia výkonu nesplnených ručiteľských záväzkov.
IVASS listom zo 4. októbra 2013 zaslal ASF informácie a dokumenty, ktoré mal k dispozícii, pričom ho požiadal, aby prijal všetky vhodné opatrenia na účely ochrany poistencov, a upozornil ho, že ak tieto opatrenia neprijme, IVASS sám prijme všetky potrebné a nevyhnutné opatrenia na ochranu záujmov talianskych poistencov.
ASF listom z 8. novembra 2013 ponúkol súčinnosť, pričom oznámil vytvorenie internej pracovnej skupiny, ktorej úlohou bolo posúdiť opatrenia, ktoré sa majú prijať, a požiadal IVASS, aby mu poskytol súčinnosť.
IVASS listom z 19. novembra 2013 potvrdil, že je pripravený poskytnúť súčinnosť, pričom zdôraznil naliehavosť veci a oznámil, že ak ASF do 30 dní spoločnosti Onix neodníme povolenie, bude nútený zakázať tejto spoločnosti uzatvárať nové poistné zmluvy v Taliansku.
Dňa 9. decembra 2013 sa uskutočnilo stretnutie medzi obidvomi orgánmi dohľadu, v priebehu ktorého ASF uviedol, že nemôže odňať povolenie udelené spoločnosti Onix najmä z dôvodu, že kritériá stanovené pokynmi pre hodnotenie obozretného posudzovania nadobudnutí a zvýšení akciových podielov vo finančnom sektore a požadované smernicou 2007/44/ES neboli prebraté do rumunského práva.
Rozhodnutím z 20. decembra 2013, prijatým na základe článku 40 ods. 6 smernice 92/49 a článku 193 ods. 4 KSP, zakázal IVASS spoločnosti Onix uzatvárať nové poistné zmluvy na území Talianska.
V nadväznosti na toto rozhodnutie Onix podala 5. februára 2014 sťažnosť na Európsky orgán pre poisťovníctvo a dôchodkové poistenie zamestnancov (EOPDP).
Rozhodnutím z 2. júna 2014 predseda EOPDP vyhlásil túto sťažnosť za prípustnú a následne ju však rozhodnutím zo 6. júna 2014 zamietol, keďže sa domnieval, že právomoc príslušných orgánov členského štátu poskytovania služieb prijať v naliehavom prípade také primerané opatrenia, ako sú stanovené v článku 40 ods. 6 smernice 92/49, možno uplatniť v prípade, že na obavy uvedeného orgánu nie je možné reagovať inak, najmä prostredníctvom spolupráce medzi orgánmi dohľadu. V tomto rozhodnutí sa tiež domnieval, že členskému štátu prináleží, aby definoval rozsah a medze tejto právomoci, že dodržiavanie vnútroštátnych predpisov podlieha súdnemu preskúmaniu talianskych súdov a že neexistuje nijaký dôvod na konštatovanie porušenia tejto smernice prostredníctvom IVASS.
V odpovedi na list spoločnosti Onix z 8. októbra 2014 služby EOPDP potvrdili toto stanovisko listom z 24. novembra 2014.
Onix podala proti tomuto rozhodnutiu odvolanie na odvolaciu komisiu. Rozhodnutím z 3. augusta 2015 táto komisia zamietla odvolanie pre neprípustnosť, z dôvodu, že smerovalo proti aktu výlučne potvrdzujúcemu predchádzajúci akt, ktorý nebol napadnutý včas. Toto rozhodnutie bolo predmetom žaloby podanej na Všeobecný súd Európskej únie (vec T‑590/15).
Uznesením z 24. júna 2016 Všeobecný súd zamietol túto žalobu ako čiastočne zjavne neprípustnú a čiastočne zjavne bez právneho základu.
Na druhej strane Onix podala žalobu proti rozhodnutiu IVASS na Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionálny správny súd pre Lazio, Taliansko), ktorý ju rozsudkom č. 478/2015 zamietol, pričom sa domnieval, že konštatovanie, podľa ktorého referenčný akcionár spoločnosti vykonávajúcej slobodné poskytovanie služieb nespĺňa požiadavky dobrej povesti na to, aby mohol vykonávať poisťovaciu činnosť na talianskom území, predstavuje naliehavý dôvod, ktorý oprávňuje zásah IVASS ako výnimku zo zásady dohľadu členského štátu pôvodu.
Onix proti tomuto rozsudku podala odvolanie na Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), pričom predovšetkým uviedla, že orgán dohľadu členského štátu poskytovania služieb nemôže odchylne od zásady dohľadu členského štátu pôvodu zakázať poisťovni, ktorej bolo vydané povolenie v členskom štáte pôvodu, uzatvárať nové zmluvy na jeho území z dôvodu nedodržania podmienky týkajúcej sa dobrej povesti.
Vnútroštátny súd plánuje zamietnuť žalobu, keďže usudzuje, že článok 40 ods. 6 smernice 92/49 oprávňuje orgány dohľadu členského štátu poskytovania služieb, aby z dôvodu preukázanej trestnej minulosti referenčného akcionára preventívne zakázali poisťovni pokračovať vo výkone svojej činnosti na území tohto členského štátu, na účely ochrany záujmov poistencov.
Keďže však Consiglio di Stato (Štátna rada) má pochybnosti o súlade takéhoto riešenia s právom Únie, najmä so zásadou jediného povolenia a dohľadu členského štátu pôvodu nad dodržaním podmienky týkajúcej sa dobrej povesti, rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Bránia právo Spoločenstva, najmä článok 40 ods. 6 smernice 92/49/EHS, bod 5 výkladového oznámenia [Komisie] 2000/C/43/03 [s názvom Sloboda poskytovania služieb a všeobecný záujem v sektore poisťovníctva,
Ú. v. ES C 43, 2000, s. 5
] a zásada Spoločenstva o dohľade štátu pôvodu (home country control) takému výkladu (ako je výklad týkajúci sa článku 193 ods. 4 [KSP], ktorý si osvojil vnútroštátny súd), podľa ktorého môže orgán dohľadu hostiteľského štátu, v ktorom pôsobí poisťovací subjekt v rámci slobodného poskytovania služieb, prijať v naliehavých prípadoch a na ochranu záujmov poistencov a osôb oprávnených na poistné plnenie opatrenia nariaďujúce povinnosť zdržať sa konania, s osobitným zreteľom na zákaz uzatvárania nových zmlúv na území hostiteľského štátu, odôvodnené konštatovaním o nesplnení, či už predchádzajúcom alebo nasledujúcom, a hodnotenom na základe voľnej úvahy, subjektívnej požiadavky stanovenej na účely vydania povolenia na prevádzkovanie poisťovacej činnosti, konkrétne požiadavky dobrej povesti?“
O návrhu na opätovné začatie ústnej časti konania
Listom doručeným do kancelárie Súdneho dvora 1. decembra 2016 podala Onix návrh na opätovné začatie ústnej časti konania. V podstate tvrdí, že k určitým tvrdeniam, ktoré boli predložené v rámci tohto prejudiciálneho konania ako podstatné, sa oprávnené subjekty ústne nevyjadrili.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súlade s článkom 83 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora môže Súdny dvor kedykoľvek po vypočutí generálneho advokáta rozhodnúť o opätovnom začatí ústnej časti konania, najmä ak usúdi, že nemá dostatok informácií alebo ak sa má vo veci rozhodnúť na základe tvrdenia, o ktorom sa nemali možnosť vyjadriť účastníci konania alebo subjekty oprávnené podľa článku 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie.
V prejednávanej veci Súdny dvor po vypočutí generálneho advokáta usudzuje, že má k dispozícii všetky informácie potrebné na zodpovedanie položenej otázky a že účastníci konania vo veci samej a subjekty oprávnené podľa uvedeného článku sa k týmto informáciám ústne vyjadrili.
Preto sa tento návrh spoločnosti Onix musí zamietnuť.
O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa smernica 92/49 a osobitne jej článok 40 ods. 6 majú vykladať v tom zmysle, že bránia, aby orgány členského štátu pre dohľad v naliehavom prípade, vo vzťahu k poisťovni pôsobiacej na trhu priameho poistenia okrem životného poistenia na území tohto členského štátu v režime slobodného poskytovania služieb, s cieľom ochrany záujmov poistencov a ďalších osôb, ktoré by mohli byť oprávnené na poistné plnenie na základe uzavretých poistných zmlúv, prijali také opatrenia, ako je zákaz uzatvárania nových zmlúv na tomto území odôvodnený nedodržaním, či už pôvodným alebo nepôvodným a hodnoteným na základe voľnej úvahy, subjektívnej podmienky pre udelenie súhlasu na účely vydania povolenia na výkon poisťovacej činnosti, akou je podmienka týkajúca sa dobrej povesti.
Na úvod treba uviesť, že článok 40 ods. 6 uvedenej smernice v podstate stanovuje, že okrem opatrení, ktoré možno prijať na základe odsekov 3 až 5 tohto článku, môže členský štát prijať v naliehavom prípade primerané opatrenia, aby zabránil vzniku nezrovnalostí na svojom území a najmä zabrániť poisťovni uzatvárať na ňom nové poistné zmluvy.
Napokon treba zdôrazniť, že niektoré jazykové verzie tohto ustanovenia, najmä verzie v španielskom a francúzskom jazyku, odkazujú na nezrovnalosti „spáchané“ na území dotknutého členského štátu, čo by mohlo prípadne naznačovať, že uvedené ustanovenie sa uplatňuje len v prípade, že k nezrovnalostiam už došlo.
Treba však pripomenúť, že potreba jednotného výkladu nariadení Únie vylučuje, aby sa v prípade pochybností znenie ustanovenia posudzovalo samostatne, a naopak vyžaduje, aby sa ustanovenie vykladalo a uplatňovalo z hľadiska jeho verzií v iných úradných jazykoch (rozsudok z 19. septembra 2013, Van Buggenhout a Van de Mierop,
C‑251/12
,
EU:C:2013:566
, bod
).
Na jednej strane však ostatné jazykové verzie, ako sú anglická a nemecká jazyková verzia, neobsahujú nijaký podobný prívlastok. Na druhej strane všetky jazykové verzie používajú na účely opisu predmetu opatrení, ktoré možno prijať, sloveso „zabrániť“ alebo jeho synonymum. V dôsledku toho sa uvedené ustanovenie má vykladať tak, že umožňuje prijať opatrenia s cieľom zamedziť, aby došlo k budúcim nezrovnalostiam.
Po tomto spresnení je potrebné uviesť, že znenie článku 40 ods. 6 smernice 92/49, posudzované samostatne, neumožňuje odpovedať na položenú otázku. Za týchto podmienok je namieste preskúmať kontext, do ktorého spadá toto ustanovenie, ako aj ciele sledované touto smernicou (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. júna 2015, CO Sociedad de Gestión y Participación a i.,
C‑18/14
,
EU:C:2015:419
, bod
).
V tomto ohľade v prvom rade z odôvodnení 1, 5 a 6 tejto smernice vyplýva, že táto smernica, ktorej cieľom je zavŕšiť vnútorný trh priameho poistenia okrem životného poistenia, spočíva na dvoch zásadách. Tieto zásady spočívajú jednak vo vytvorení jediného povolenia, ktoré po svojom udelení umožní poisťovni vykonávať jej činnosti v celej Únii, a jednak v zavedení zásady dohľadu nad poisťovňami uskutočňovaného členským štátom pôvodu.
Pri sledovaní tohto cieľa smernica 92/49 najskôr vo svojom článku 4 stanovuje, že jediné povolenie možno žiadať len od orgánu členského štátu pôvodu, pričom sa spresňuje, že článok 6 tejto smernice stanovuje podmienky vydania uvedeného povolenia, medzi ktoré patrí podmienka bezúhonnosti vedenia dotknutého podniku. Okrem toho z článku 14 tejto smernice vyplýva, že štátu pôvodu tiež prináleží, aby odobral povolenie vydané poisťovni, ktorá prestane spĺňať podmienky na jeho vydanie alebo závažným spôsobom poruší podmienky, ktoré jej prináležia podľa právnej úpravy, ktorá sa na ňu uplatňuje.
Z uvedeného vyplýva, že výlučne príslušné orgány členského štátu pôvodu, s vylúčením orgánov ostatných členských štátov, môžu overiť, či poisťovňa spĺňa podmienku týkajúcu sa bezúhonnosti jej vedenia.
V druhom rade treba zdôrazniť, že článok 40 smernice 92/49 upravuje dva samostatné postupy, prostredníctvom ktorých môžu príslušné orgány členských štátov v prípade nezrovnalostí alebo hrozby nezrovnalostí prijať opatrenia voči dotknutému podniku.
V tomto ohľade článok 40 ods. 4 a 5 smernice 92/49 spresňuje postupy, ktoré musia príslušné orgány členských štátov poskytovania služieb dodržať, pokiaľ zamýšľajú prijať takéto opatrenia, konkrétne vopred informovať príslušné orgány členského štátu pôvodu o nedodržaní určitých právnych predpisov podnikom, ktorému tieto orgány vydali jediné povolenie, a ponechať im možnosť, aby vo veľmi krátkom čase prijali primerané opatrenia nápravy.
Článok 40 ods. 6 uvedenej smernice, ktorého uplatnenie sa obmedzuje na prípady naliehavosti, pričom je podmienené existenciou hrozby nezrovnalostí, neupravuje odchylne od riadneho postupu uvedeného v tomto článku 40 ods. 4 a 5 ani povinnosť dotknutého členského štátu poskytovania služieb informovať o týchto nezrovnalostiach príslušné orgány členského štátu pôvodu, ani povinnosť oboznámiť ich so svojím zámerom prijať primerané opatrenia.
Bezprostrednosť realizácie určitej nezrovnalosti môže viesť k nevyhnutnosti okamžitého prijatia opatrení. Od členského štátu poskytovania služieb nemožno ani požadovať, aby v prípade naliehavosti začal postup poskytnutia informácií členskému štátu pôvodu, ktorý by mohol oneskoriť prijatie takýchto opatrení na úkor záujmov poistencov a osôb oprávnených na poistné plnenia na základe uzavretých poistných zmlúv.
Naopak, pokiaľ nie je uvedené inak, článok 40 ods. 6 smernice 92/49 nemožno vykladať tak, že umožňuje členskému štátu poskytovania služieb nerešpektovať výlučnú právomoc členského štátu pôvodu, ako je opísaná v bode 44 tohto rozsudku, rozhodnúť o dodržaní podmienok povolenia poisťovňou, osobitne podmienky bezúhonnosti jej vedenia, dohľad nad ktorej dodržaním patrí na základe článku 4 smernice 92/49 do výlučnej právomoci členského štátu pôvodu.
Napriek tomu členskému štátu poskytovania služieb prináleží, aby pri výkone vlastných právomocí v naliehavej situácii určil, či niektoré nedostatky alebo neistoty týkajúce sa bezúhonnosti vedenia dotknutej poisťovne predstavujú skutočné a bezprostredné nebezpečenstvo, že dôjde k nezrovnalostiam na úkor záujmov poistencov a osôb oprávnených na poistné plnenia na základe uzavretých poistných zmlúv, a pokiaľ ide o takýto prípad, aby okamžite prijal také primerané opatrenia, ako je prípadne zákaz uzatvárania nových zmlúv na svojom území.
Z odôvodnenia 3 smernice 92/49 totiž vyplýva, že jej cieľom je zaručiť poistencom primeranú ochranu. Takáto ochrana by však nemohla byť zaručená, ak by sa mal článok 40 ods. 6 uvedenej smernice vykladať tak, že vylučuje, aby členský štát poskytovania služieb mohol v naliehavej situácii posúdiť existenciu bezprostredného nebezpečenstva pre záujmy týchto poistencov a okamžite prijať opatrenia na nápravu bez toho, aby bol povinný postúpiť prijatie primeraných opatrení na tieto účely orgánom členského štátu pôvodu.
Keďže však, ako sa konštatovalo v bode 42 tohto rozsudku, táto istá smernica uplatňuje zásadu dohľadu nad poisťovňami uskutočňovaného členským štátom pôvodu, opatrenia, ktoré môže prijať členský štát poskytovania služieb v naliehavej situácii, môžu byť len ochranné. V dôsledku toho sa uplatňujú len do okamihu prijatia rozhodnutia príslušnými orgánmi členského štátu pôvodu, ktoré vyvodí dôsledky vzhľadom na podmienky vydania povolenia, najmä na podmienku bezúhonnosti, zo skutkových okolností uvedených členským štátom poskytovania služieb, ako to požaduje zásada právnej istoty, ktorá je súčasťou právneho poriadku Únie.
Preto je namieste odpovedať na položenú otázku tak, že smernica 92/49 a osobitne jej článok 40 ods. 6 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia, aby orgány členského štátu pre dohľad v naliehavom prípade, vo vzťahu k poisťovni pôsobiacej na trhu priameho poistenia okrem životného poistenia na území tohto členského štátu v režime slobodného poskytovania služieb, s cieľom ochrany záujmov poistencov a ďalších osôb, ktoré by mohli byť oprávnené na poistné plnenie na základe uzavretých poistných zmlúv, prijali také opatrenia, ako je zákaz uzatvárania nových zmlúv na tomto území odôvodnený nedodržaním, či už pôvodným alebo nepôvodným a hodnoteným na základe voľnej úvahy, subjektívnej podmienky pre udelenie súhlasu na účely vydania povolenia na výkon poisťovacej činnosti, akou je podmienka týkajúca sa dobrej povesti. Naopak však táto smernica nebráni tomu, aby tento členský štát v naliehavej situácii pri výkone vlastných právomocí určil, či niektoré nedostatky alebo neistoty týkajúce sa bezúhonnosti vedenia dotknutej poisťovne predstavujú skutočné a bezprostredné nebezpečenstvo, že dôjde k nezrovnalostiam na úkor záujmov poistencov a osôb oprávnených na poistné plnenia na základe uzavretých poistných zmlúv, a pokiaľ ide o takýto prípad, aby okamžite prijal také primerané opatrenia, akým je prípadne zákaz uzatvárania nových zmlúv na svojom území.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:

Smernica Rady 92/49/EHS z 18. júna 1992 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa priameho poistenia s výnimkou životného poistenia a o zmene a doplnení smerníc 73/239/EHS a 88/357/EHS (tretia smernica o neživotnom poistení) a osobitne jej článok 40 ods. 6 sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia, aby orgány členského štátu pre dohľad, v naliehavom prípade, vo vzťahu k poisťovni pôsobiacej na trhu priameho poistenia okrem životného poistenia na území tohto členského štátu v režime slobodného poskytovania služieb, s cieľom ochrany záujmov poistencov a ďalších osôb, ktoré by mohli byť oprávnené na poistné plnenie na základe uzavretých poistných zmlúv, prijali také opatrenia, ako je zákaz uzatvárania nových zmlúv na tomto území odôvodnený nedodržaním, či už pôvodným alebo nepôvodným a hodnoteným na základe voľnej úvahy, subjektívnej podmienky pre udelenie súhlasu na účely vydania povolenia na výkon poisťovacej činnosti, akou je podmienka týkajúca sa dobrej povesti. Naopak však táto smernica nebráni tomu, aby tento členský štát v naliehavej situácii pri výkone vlastných právomocí určil, či niektoré nedostatky alebo neistoty týkajúce sa bezúhonnosti vedenia dotknutej poisťovne predstavujú skutočné a bezprostredné nebezpečenstvo, že dôjde k nezrovnalostiam na úkor záujmov poistencov a osôb oprávnených na poistné plnenia na základe uzavretých poistných zmlúv, a pokiaľ ide o takýto prípad, aby okamžite prijal také primerané opatrenia, akým je prípadne zákaz uzatvárania nových zmlúv na svojom území.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina