CELEX: 62021CJ0213
Eelotsusetaotlus
Riigihanked
Direktiiv 2014/24/EL
Kohaldamisala
Artikli 10 punkt h
Erandid teenuste hankelepingute puhul
Tsiviilkaitse, kodanikukaitse ja ohu ärahoidmisega seotud teenused
Mittetulunduslikud organisatsioonid ja ühendused
Kiirabiteenus, mis kvalifitseeritakse päästeteenuseks
Vabatahtlike organisatsioonid
Sotsiaalühistud

Eelotsusetaotlused puudutavad küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (
ELT 2014, L 94, lk 65
) artikli 10 punkti h.
Taotlused on esitatud kahes kohtuvaidluses, mille poolteks on kohtuasjas C‑213/21 Italy Emergenza Cooperativa Sociale (edaspidi „Italy Emergenza“) ja Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani (Barletta-Andria-Trani kohalik tervishoiuamet) ning kohtuasjas C‑214/21 Italy Emergenza ja Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza (Cosenza provintsi tervishoiuamet, Itaalia), kahe otsuse üle, millega need tervishoiuametid kuulutasid välja valikumenetlused, et sõlmida vabatahtlike organisatsioonidega lepingud kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuse osutamiseks.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 2014/24 põhjendustes 28 ja 118 on märgitud:
„(28)
Käesolevat direktiivi ei tuleks kohaldada teatavate päästeteenuste suhtes, mida osutavad mittetulunduslikud organisatsioonid ja ühendused, kuna nende organisatsioonide eripära oleks raske säilitada juhul, kui teenuseosutajaid tuleks valida vastavalt käesolevas direktiivis sätestatud menetlustele. Siiski ei tohiks see väljajätmine minna hädavajalikust kaugemale. Seetõttu tuleks sõnaselgelt sätestada, et patsiendi veo kiirabiteenuseid ei tuleks käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta. Samuti on sellega seoses vaja selgitada, et CPV grupp 601 „Maanteetransporditeenused“ ei hõlma kiirabiteenuseid, mis asuvad CPV klassis 8514. Seetõttu tuleks selgitada, et CPV koodiga 85143000‑3 hõlmatud teenuste suhtes, mis on ainult patsiendi veo kiirabiteenused, tuleks kohaldada erikorda, mida kohaldatakse sotsiaalteenustele ja muudele teenustele („lihtsustatud kord“). Sellest tulenevalt peaks ka kiirabiteenuste osutamiseks sõlmitud segalepingute suhtes üldiselt kohaldama lihtsustatud korda, kui patsiendi veo kiirabiteenuste maksumus on suurem kui muude kiirabiteenuste maksumus.
[…]
(118)
Avalike teenuste jätkumise tagamiseks peaks käesolev direktiiv lubama, et teatavaid teenuseid tervishoiu-, sotsiaal- ja kultuurivaldkonnas käsitlevatel hankemenetlustel osalemine võiks olla reserveeritud organisatsioonidele, mis põhinevad töötajate omandil või juhtimises aktiivsel osalemisel ning olemasolevatele organisatsioonidele, näiteks kooperatiividele, et osaleda nende teenuste osutamises lõpptarbijatele. Käesoleva sätte kohaldamisala piirdub üksnes teatavate tervishoiu- ja sotsiaalteenuste ja nendega seotud teenuste, teatavate haridus- ja koolitusteenuste, raamatukogude, arhiivide, muuseumite ja muude kultuuriteenuste, sporditeenuste ja eramajapidamistele osutatavate teenustega ning see ei hõlma ühtegi erandit, kui käesolevas direktiivis ei ole sätestatud teisiti. Sellised teenused peaksid olema kaetud lihtsustatud korraga.“
Selle direktiivi artikkel 10 „Erandid teenuste hankelepingute puhul“ sätestab:
„Käesolevat direktiivi ei kohaldata teenuste riigihankelepingute suhtes, mis käsitlevad järgmist:
[…]
h)
tsiviilkaitse, kodanikukaitse ja ohu ärahoidmisega seotud teenused, mida osutavad mittetulunduslikud organisatsioonid ja ühendused ning mis on kaetud järgmiste CPV koodidega: 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8, 98113100‑9 ja 85143000‑3, välja arvatud patsiendi veo kiirabiteenused;
[…]“.
Direktiivi artikli 77 „Teatavatele teenustele reserveeritud lepingud“ lõiked 1 ja 2 näevad ette:
„1.   Liikmesriigid võivad ette näha, et avaliku sektori hankijad võivad reserveerida organisatsioonidele õiguse osaleda riigihankelepingute sõlmimise menetluses üksnes artiklis 74 osutatud tervishoiu-, sotsiaal- ja kultuuriteenuste osutamiseks, mille CPV koodid on 75121000‑0, 75122000‑7, 75123000‑4, 79622000‑0, 79624000‑4, 79625000‑1, 80110000‑8, 80300000‑7, 80420000‑4, 80430000‑7, 80511000‑9, 80520000‑5, 80590000‑6, 85000000‑9 – 85323000‑9, 92500000‑6, 92600000‑7, 98133000‑4, 98133110‑8.
2.   Lõikes 1 osutatud organisatsioon peab vastama kõigile järgmistele tingimustele:
a)
tema eesmärk on osutada lõikes 1 osutatud teenustega seotud avalikke teenuseid;
b)
kasum reinvesteeritakse organisatsiooni eesmärgi täitmiseks. Kui kasum kas jaotatakse või jaotatakse ümber, peaks see põhinema osalusega seotud kaalutlustel;
c)
lepingut täitva organisatsiooni juhtimisstruktuur või omandisuhted põhinevad töötajate omandi või osalemise põhimõtetel või nõuavad töötajate, kasutajate või sidusrühmade aktiivset osalemist;
[…]“.
Itaalia õigus
18. aprilli 2016. aasta seadusandliku dekreedi nr 50 – riigihangete seadustik (decreto legislativo n. 50 – Codice dei contratti pubblici) (
GURI
nr 91 regulaarne lisa, 19.4.2016) artikli 17 „Erandid teenuste hankelepingute ja kontsessioonide puhul“ lõige 1 näeb ette:
„Käesolevat seadustikku ei kohaldata teenuste riigihankelepingute ja kontsessioonide suhtes, mis käsitlevad järgmist:
[…]
h)
tsiviilkaitse, kodanikukaitse ja ohu ärahoidmisega seotud teenused, mida osutavad mittetulunduslikud organisatsioonid ja ühendused ning mis on kaetud järgmiste CPV koodidega: 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8, 98113100‑9 ja 85143000‑3, välja arvatud patsiendi veo kiirabiteenused;
[…]“.
3. juuli 2017. aasta seadusandlik dekreet nr 117 – kolmanda sektori seadustik (decreto legislativo n. 117 – Codice del Terzo settore) (
GURI
nr 179 regulaarne lisa, 2.8.2017) (edaspidi „seadusandlik dekreet nr 117/2017“) sisaldab artiklit 4 „Kolmanda sektori asutused“, mille lõige 1 sätestab:
„Kolmanda sektori asutused on vabatahtlike organisatsioonid, sotsiaalse edendamise ühendused, heategevusorganisatsioonid, sotsiaalettevõtjad, sealhulgas sotsiaalühistud, ühenduste võrgustikud, vastastikuse abi ühendused, assotsiatsioonid, kes on tunnustatud või mitte, sihtasutused ja muud eraõiguslikud üksused kui äriühingud, kes on asutatud mittetulunduslikel eesmärkidel, kodaniku-, solidaarsus- ja ühiskondliku kasu eesmärkidel, kes tegelevad ainu- või põhitegevusalana üldist huvi pakkuva tegevusega vabatahtlikkuse alusel raha, kaupade või teenuste tasuta pakkumise, vastastikuse abistamise või kaupade või teenuste tootmise või vahetamise vormis ning kes on registreeritud riiklikus kolmanda sektori ühtses registris.“
Seadusandliku dekreedi nr 117/2017 artikkel 57 „Erakorralise kiirabi ja kiirabi veoteenus“ sätestab:
„1.   „Erakorralise kiirabi ja kiirabi veoteenuste osutamise lepingud võib sõlmida eelisjärjekorras selliste vabatahtlike organisatsioonidega, kes on vähemalt kuus kuud olnud riiklikus kolmanda sektori ühtses registris, kuuluvad artikli 41 lõikes 2 viidatud ühenduste võrgustikku ja on akrediteeritud vastavalt selle valdkonna maakondlikele eeskirjadele, kui need on olemas, juhul kui teenuse eripära tõttu tagab otselepingu sõlmimine üldist huvi pakkuva teenuse osutamise süsteemis, mis tegelikult panustab ühiskondlikes huvides ja täidab solidaarseid eesmärke, vastab majandusliku tõhususe ja sobivuse tingimustele ning järgib läbipaistvuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtteid.
2.   Artikli 56 lõikeid 2, 3, 3
bis
ja 4 kohaldatakse lepingute suhtes, mis käsitlevad lõikes 1 nimetatud teenuseid.“
Tsiviilseadustiku (Codice civile) artikkel 2514 „Peamiselt liikmetevahelisi ühistuid puudutavad tingimused“ on sõnastatud järgmiselt:
„Peamised liikmetevahelised ühistud peavad oma põhikirjas ette nägema:
a)
keelu maksta dividende suuremas ulatuses kui säästuhoiuse suurim intress pluss 2,5 protsendipunkti sissemakstud kapitalilt;
b)
keelu maksta ühistu liikmete poolt märkimiseks pakutavaid finantsinstrumente määral, mis ületab dividendide maksimumpiiri 2 protsendipunkti võrra;
c)
keeld jaotada reserve ühistu liikmete vahel;
d)
kohustus anda äriühingu lõpetamise korral kogu vara, millest arvatakse maha üksnes osakapital ja saadud dividendid, vastastikuse koostöö edendamise ja arendamise fondidele.
Ühistud teevad otsuse eelmises lõikes nimetatud tingimuste kehtestamise ja kaotamise kohta erakorralise üldkoosoleku jaoks ette nähtud häälteenamusega.“
Tsiviilseadustiku artikkel 2545
sexies
„Soodustused“ sätestab:
„Asutamislepingus määratakse kindlaks liikmetele tehtavate soodustuste jaotamise kriteeriumid vastavalt liikmetevahelise vahetuse kogusele ja kvaliteedile.
[…]
Üldkoosolek võib otsustada jaotada soodustusi igale liikmele, kaasa arvatud vastavate osakute proportsionaalse suurendamise või uute osakute emiteerimise teel, erandina artiklist 2525, või ka finantsinstrumente emiteerides.“
3. juuli 2017. aasta seadusandliku dekreedi nr 112 – sotsiaalhoolekandealaste õigusnormide muutmine (decreto legislativo n. 112 – Revisione della disciplina in materia di impresa sociale) (
GURI
nr 167, 19.7.2017) (edaspidi „seadusandlik dekreet nr 112/2017“) artikkel 3 „Tulu saamise eesmärgi puudumine“ näeb ette:
„1.   Ilma et see piiraks lõike 3 ja artikli 16 kohaldamist, suunab sotsiaalettevõtja oma tegevuskasumi ja -ülejäägi oma põhikirjalise tegevuse jätkamiseks või oma varade suurendamiseks.
2.   Lõike 1 kohaldamisel on keelatud jaotada kasumit, sealhulgas kaudset tegevuskasumit ja -ülejääke, vahendeid ja reserve sõltumata nende nimetusest asutajatele, liikmetele või osanikele, töötajatele ja koostööpartneritele, juhatuse liikmetele ja muudele ettevõtja organite liikmetele, kaasa arvatud töösuhte lõpetamisel või mis tahes muul individuaalsel suhte lõpetamisel. Tsiviilseadustiku V raamatus nimetatud vormis asutatud sotsiaalettevõtjate puhul on lubatud liikmele tegelikult sissemakstud ja vajaduse korral ümberhinnatud või suurendatud kapitali tagasimaksmine lõike 3 punktis a osutatud piires. Käesoleva lõike kohaldamisel peab kaudne kasumi jaotamine igal juhul hõlmama järgmist:
a)
juhatuse liikmetele, audiitoritele ja kõigile sotsiaalset mandaati täitvatele isikutele sellise individuaalse tasu maksmine, mis ei ole proportsionaalne tegevuse, võetud kohustuste ja konkreetsete pädevustega või on igal juhul suurem kui see, mis on ette nähtud sarnastes sektorites ja samadel või sarnastel tingimustel tegutsevates üksustes.
[…]
2
bis
.   Lõigetes 1 ja 2 nimetatud eesmärkidel ei käsitata isegi mitte kaudselt tegevuskasumi ja -ülejäägi jaotamisena artiklis 2 nimetatud üldhuviteenustega seotud soodustuste jaotamist liikmete vahel, mida sotsiaalühistu vormis asutatud sotsiaalettevõtjad teevad tsiviilseadustiku artikli 2545
sexies
kohaselt ning järgides seaduses ja põhikirjas kehtestatud tingimusi ja piiranguid, tingimusel et nende põhikirjas või asutamisaktis on ette nähtud liikmetele tehtavate soodustuste jaotamise kriteeriumid vastavalt liikmetevahelise vahetuse kogusele ja kvaliteedile ning ühistu tegevusülejääk võetakse arvele.
[…]“.
Põhikohtuasjad ja eelotsuse küsimused
Kohtuasi C‑213/21
Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani algatas
Euroopa Liidu Teatajas
27. aprillil 2020 avaldatud hanketeatega hankemenetluse, et sõlmida tema haldusalasse kuuluva territooriumi jaoks kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuse osutamise lepingud vabatahtlike organisatsioonidega, kes vastavad seadusandliku dekreedi nr 117/2017 artiklis 57 ette nähtud nõuetele.
Leides, et hanketeade sisaldas õigusvastaseid tingimusi, mis takistasid tal selles menetluses osaleda, vaidlustas Italy Emergenza – sotsiaalühistu, kelle tegevusalaks on lihtsa meditsiinilise transporditeenuse osutamine kiirabiga – selle hanke Tribunale amministrativo regionale per la Puglias (Puglia maakonna halduskohus, Itaalia). Ta leidis, et seadusandliku dekreedi nr 117/2017 artikkel 57 on vastuolus direktiivi 2014/24 artikli 10 punktiga h koostoimes selle direktiivi põhjendusega 28, kuna see lubab sõlmida otselepingu kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuste osutamiseks üksnes vabatahtlike organisatsioonidega ning seega välistades sotsiaalühistud. Kiirabi ja erakorralise kiirabi teenuste otselepingu sõlmimiseks võrdsustab artikli 10 punkt h sotsiaalühistud täielikult vabatahtlike ühendustega.
See kohus jättis kaebuse rahuldamata. Ta leidis ühelt poolt, et nimetatud hankemenetluse esemeks olev teenus on „kvalifitseeritud“ kiirabiveoteenus, mis kuulub artikli 10 punktis h sätestatud erandi kohaldamisalasse. Teiselt poolt leidis nimetatud kohus, et sotsiaalühistute väljajätmine selle erandi kohaldamisalast on liidu õigusega kooskõlas, kuna nendel ühistutel on äriline eesmärk, mis õigustab mittetulunduslikest vabatahtlike organisatsioonidest või ühendustest erinevat kohtlemist. Käesoleval juhul on see väljajätmine Italy Emergenza puhul põhjendatud selle sotsiaalühistu põhikirja artikliga 5, mis näeb ette võimaluse maksta piiratud summas dividende.
Italy Emergenza esitas Tribunale amministrativo regionale per la Puglia (Puglia maakonna halduskohus) otsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule Consiglio di Statole (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), väites taas, et seadusandliku dekreedi nr 117/2017 artikkel 57 rikub direktiivi 2014/24 artikli 10 punkti h.
Consiglio di Statol (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) on kahtlusi, kas seadusandliku dekreedi nr 117/2017 artikkel 57 on kooskõlas direktiivi artikli 10 punktiga h. Kui artiklis 57 on mainitud üksnes vabatahtlike organisatsioone ja seega näib olevat välistatud sõlmida kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuste osutamiseks leping sotsiaalühistutega, siis artikli 10 punkt h puudutab „mittetulunduslikke“ organisatsioone ja ühendusi ega piirdu vabatahtlike organisatsioonide või ühendustega.
Sellega seoses tuletab eelotsusetaotluse esitanud kohus kõigepealt meelde, et 21. märtsi 2019. aasta kohtuotsuses Falck Rettungsdienste ja Falck (
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
) leidis Euroopa Kohus, et „mittetulunduslikud organisatsioonid ja ühendused“ direktiivi 2014/24 artikli 10 punkti h tähenduses on sellised organisatsioonid ja ühendused, kelle eesmärk on täita sotsiaalseid ülesandeid, kes ei tegutse tulu saamise eesmärgil ja kes reinvesteerivad võimaliku kasumi oma eesmärgi saavutamiseks. Euroopa Kohus on seega rõhutanud, et selle sätte kohaldamisalasse kuulumiseks on otsustavaks kriteeriumiks mittetulunduslik eesmärk. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul iseloomustab aga tulu saamise eesmärgi puudumine sellist sotsiaalühistut nagu Italy Emergenza. Nimelt on tema põhikirja artiklis 6 sätestatud, et „[s]otsiaalühistu tegutseb tulu saamise eesmärgita ja järgib üldist huvi inimarengu ning sotsiaalse integratsiooni alal […]“. On tõsi, et selle põhikirja artiklis 5 on ette nähtud „keeld maksta dividende suuremas ulatuses kui säästuhoiuse suurim intress pluss 2,5 protsendipunkti sissemakstud kapitalilt“. Artiklit 5 ei saa siiski pidada tõendusliku jõuga sätteks, kuna tegemist on sättega, mis kordab tsiviilseadustiku artiklit 2514.
Seejärel märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et sotsiaalühistud erinevad vabatahtlike organisatsioonidest ja ühendustest. Kui viimased ei anna oma liikmetele mingit, isegi kaudset majanduslikku eelist ja piirduvad liikmete kantud kulude hüvitamisega, siis sotsiaalühistud annavad oma liikmetele majandusliku eelise, isegi kui nad taotlevad sotsiaalset integratsiooni ja edendamist ilma tulundusliku eesmärgita. Seega iseloomustab neid ühistuid liikmetevaheline ettevõtluseesmärk. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab seda erinevust siiski suhteliseks, sest Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et leping, mis näeb ainsa vastusooritusena ette kantud kulude hüvitamise, kuulub mõiste „riigihankeleping“ alla kui rahaliste huvidega seotud leping.
Lisaks toob eelotsusetaotluse esitanud kohus esile veel ühe asjaolu, mis leevendab vabatahtlike organisatsioonide või ühenduste ja sotsiaalühistute vahelist erinevust. Tegemist on ühelt poolt vabatahtlike organisatsiooni või ühenduse võimalusega töötajaid tööle võtta ja teiselt poolt sotsiaalühistu võimalusega saada vabatahtlikke liikmeid, kellele hüvitatakse üksnes nende kulud.
Lõpuks rõhutab see kohus, et isegi kui eeldada, et erinevalt vabatahtlike organisatsioonidest ja ühendustest ei saa sotsiaalühistuga seadusandliku dekreedi nr 117/2017 artikli 57 alusel eelisjärjekorras sõlmida lepingut kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuse osutamiseks, siis võib sellise teenuse osutamise lepingu sotsiaalühistuga sõlmida alles riigihankemenetluse lõppedes, mis on aga vastuolus direktiivi 2014/24 artikli 10 punktiga h.
Neil asjaoludel otsustas Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi [2014/24] artikli 10 punktiga h koostoimes selle direktiivi põhjendusega 28 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et [kiirabi ja erakorralise kiirabi] veoteenuste osutamise lepingud võib sõlmida eelisjärjekorras üksnes vabatahtlike organisatsioonidega, kes on vähemalt kuus kuud olnud kantud riiklikku kolmanda sektori ühtsesse registrisse ning kuuluvad ühenduste võrgustikku ja on akrediteeritud vastavalt selle valdkonna maakondlikele eeskirjadele (kui need on olemas), tingimusel et selline lepingu sõlmimise viis tagab üldhuviteenuse osutamise sellise süsteemi raames, mis tegelikult panustab ühiskondlikes huvides ja täidab solidaarsuseesmärke, vastab majandusliku tõhususe ja sobivuse tingimustele ning järgib läbipaistvuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet – kaalumata võimaliku lepingupartnerina teisi mittetulunduslikke organisatsioone ja konkreetsemalt sotsiaalühistuid, kes on ilma tulundusliku eesmärgita tegutsevad sotsiaalettevõtjad?“
Kohtuasi C‑214/21
Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza algatas 26. veebruaril 2020 avaldatud hanketeatega hankemenetluse, et sõlmida tema haldusalasse kuuluva territooriumi jaoks kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuse osutamise lepingud vabatahtlike organisatsioonide ja Croce Rossa Italianaga (Itaalia Punane Rist).
Leides, et hanketeade sisaldas õigusvastaseid tingimusi, mis takistasid tal selles menetluses osaleda, vaidlustas Italy Emergenza selle hanke Tribunale amministrativo regionale per la Calabrias (Calabria maakonna halduskohus, Itaalia), tuginedes samadele väidetele, mis on esitatud käesoleva kohtuotsuse punktis 13.
Nimetatud kohus jättis kaebuse rahuldamata samadel põhjustel, mis on esitatud käesoleva kohtuotsuse punktis 14.
Italy Emergenza esitas apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule Consiglio di Statole (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), kes samadel põhjustel, mis on esitatud käesoleva kohtuotsuse punktides 16–20, kahtleb, kas seadusandliku dekreedi nr 117/2017 artikkel 57 on kooskõlas direktiivi 2014/24 artikli 10 punktiga h. Sel kohtul tekib ka küsimus, milline mõju on seadusandliku dekreedi nr 112/2017 artikli 3 lõikel 2
bis
, mis lubab ühistul mitte reinvesteerida kogu oma kasumit ja jaotada see oma liikmetele soodustuste vormis.
Neil asjaoludel otsustas Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi [2014/24] artikli 10 punktiga h koostoimes selle direktiivi põhjendusega 28 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et [kiirabi ja erakorralise kiirabi] veoteenuste osutamise lepingud võib sõlmida eelisjärjekorras üksnes vabatahtlike organisatsioonidega, kes on vähemalt kuus kuud olnud kantud riiklikku kolmanda sektori ühtsesse registrisse ning kuuluvad ühenduste võrgustikku ja on akrediteeritud vastavalt selle valdkonna maakondlikele eeskirjadele (kui need on olemas), tingimusel et selline lepingu sõlmimise viis tagab üldhuviteenuse osutamise sellise süsteemi raames, mis tegelikult panustab ühiskondlikes huvides ja täidab solidaarsuseesmärke, vastab majandusliku tõhususe ja sobivuse tingimustele ning järgib läbipaistvuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet – kaalumata võimaliku lepingupartnerina teisi mittetulunduslikke organisatsioone ja konkreetsemalt sotsiaalühistuid, kes on ilma tulundusliku eesmärgita tegutsevad sotsiaalettevõtjad, sh sotsiaalühistud, kes pakuvad oma liikmetele soodustusi seoses üldist huvi pakkuva tegevusega seadusandliku dekreedi [nr 112/2017] artikli 3 lõike 2
bis
tähenduses?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Kohtuasjades C‑213/21 ja C‑214/21 esitatud küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2014/24 artikli 10 punktiga h on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuse osutamise lepingu võib eelisjärjekorras sõlmida üksnes vabatahtlike organisatsioonidega, kuid mitte sotsiaalühistutega, kes võivad jaotada oma liikmetele nende tegevusega seotud soodustusi.
Tuleb märkida, et direktiivi 2014/24 artikli 10 punkt h jätab direktiivi kohaldamisalast välja teenuste riigihankelepingud, mille ese on selles sättes nimetatud CPV koodidega hõlmatud teenused, mida osutavad „mittetulunduslikud organisatsioonid ja ühendused“.
Samas ei ole selles direktiivis määratletud mõistet „mittetulunduslikud“ organisatsioonid ja ühendused.
Kuid nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest kui ka võrdsuse põhimõttest tuleneb, et liidu õigusnorme, mis ei viita otseselt liikmesriikide õigusele nende tähenduse ning ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt kogu liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning selleks tuleb arvestada õigusnormi konteksti ja vastava regulatsiooniga taotletavat eesmärki (vt selle kohta 21. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Falck Rettungsdienste ja Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, punkt
ning seal viidatud kohtupraktika).
Esiteks määratletakse „mittetulunduslike“ organisatsioonide ja ühenduste mõiste vastandina kasumi teenimiseks asutatud tulundusühingule. Selles mõttes näib see mõiste olevat piisavalt lai, et hõlmata organisatsioone, kes põhinevad töötajate omandil või nende organisatsioonide juhtimises aktiivsel osalemisel, nagu sotsiaalühistud, tingimusel et nende eesmärk ei ole tulu saamine.
Teiseks on direktiivi 2014/24 artikli 10 punktis h ette nähtud erandi eesmärk, nagu on märgitud direktiivi põhjenduses 28, säilitada mittetulunduslike organisatsioonide ja ühenduste eripära, jättes nad nimetatud direktiivis määratletud menetlustele allutamata. Samas on põhjenduses 28 öeldud ka seda, et erand ei tohiks minna hädavajalikust kaugemale. Seetõttu tuleb nimetatud erandit kui erandit selle direktiivi kohaldamisalast tõlgendada kitsalt (vt analoogia alusel 20. märtsi 2018. aasta kohtuotsus komisjon vs. Austria (riigi trükikoda),
C‑187/16
,
EU:C:2018:194
, punkt
).
Sellest tuleneb, et „mittetulunduslike“ organisatsioonide ja ühenduste mõiste direktiivi 2014/24 artikli 10 punkti h tähenduses peab kitsalt piirduma erilise olemusega organisatsioonide ja ühendustega, see tähendab organisatsioonidega, kelle eesmärk ei ole tulu saamine ja kes ei saa oma liikmetele isegi kaudselt mingit kasu pakkuda.
Kolmandaks tuleb märkida, et Euroopa Kohus on otsustanud, et selle mõiste alla kuuluvad organisatsioonid ja ühendused, kelle eesmärk on täita sotsiaalseid ülesandeid, kellel puudub äriline eesmärk ning kes reinvesteerivad võimaliku kasumi organisatsiooni või ühenduse eesmärgi saavutamiseks (21. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Falck Rettungsdienste ja Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, punkt
).
Nõudes, et võimalik kasum reinvesteeritakse asjaomase organisatsiooni või ühenduse eesmärgi saavutamiseks, leidis Euroopa Kohus ühelt poolt, et seda kasumit tuleb kasutada selle organisatsiooni või ühenduse sotsiaalsete ülesannete täitmiseks, ning teiselt poolt välistas selgelt, et seda kasumit saaks jaotada nimetatud organisatsiooni või ühenduse aktsionäridele või liikmetele. Sellest järeldub, et organisatsioonid ja ühendused, kellel on võimalus jaotada oma liikmetele kasumit, ei kuulu direktiivi 2014/24 artikli 10 punkti h kohaldamisalasse.
Sellist tõlgendust toetab ka direktiivi artikkel 77 koostoimes direktiivi põhjendusega 118, mis lubab liikmesriikidel näha ette, et hankijad võivad reserveerida õiguse osaleda riigihankemenetlustes, mis on seotud üksnes teatavate teenustega, ainult organisatsioonidele, kes vastavad artikli 77 lõikes 2 loetletud tingimustele. Nende tingimuste hulgas on ühelt poolt artikli 77 lõike 2 punkt b, mille kohaselt peaks kasumi jaotamise või ümberjaotamise korral see põhinema eraldatuse põhimõttel, ja teiselt poolt artikli 77 lõike 2 punkt c, mille kohaselt põhinevad lepingut täitva organisatsiooni juhtimisstruktuur või omandisuhted töötajate omandi või osalemise põhimõtetel või nõuavad töötajate, kasutajate või sidusrühmade aktiivset osalemist.
Nii on liidu seadusandja ette näinud erineva kohtlemise ühelt poolt direktiivi 2014/24 artikli 10 punktis h nimetatud „mittetulunduslike“ organisatsioonide või ühenduste ning teiselt poolt käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis nimetatud organisatsioonide vahel. Sellest järeldub, et selle direktiivi artikli 10 punktis h nimetatud organisatsioone ja ühendusi ei saa samastada organisatsioonidega, kes põhinevad töötajate omandil või juhtimises aktiivsel osalemisel, nagu ühistud, keda on nimetatud direktiivi põhjenduses 118 ja artiklis 77 (vt selle kohta 21. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Falck Rettungsdienste ja Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, punkt
).
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et kui ühenduse või organisatsiooni liikmed võivad saada kas või kaudselt kasu, mis on seotud selle ühenduse või organisatsiooni tegevusega, siis ei saa see ühendus või organisatsioon kuuluda direktiivi 2014/24 artikli 10 punktis h ette nähtud erandi alla.
Ilma et see mõjutaks põhikohtuasjas kõne all olevate riigisiseste õigusnormide ja kõnealuste organisatsioonide põhikirja analüüsi, mille peab läbi viima eelotsusetaotluse esitanud kohus, nähtub käesoleval juhul seadusandliku dekreedi nr 112/2017 artikli 3 lõike 2
bis
ja Italy Emergenza põhikirja artikli 34 koostoimest, et üldkoosolek võib otsustada anda igale liikmele soodustusi. Kuid nagu nähtub nii eelotsusetaotlustest kui ka mitme menetlusse astuja seisukohtadest, siis tulenevalt sellest, et soodustused kujutavad endast vahendit, mis võimaldab anda ühistu liikmetele eelise, peaks sellise „kasumi“ jaotamise võimaluse olemasolu takistama sellise ühistu nagu Italy Emergenza kvalifitseerimist „mittetulunduslikuks“ organisatsiooniks või ühenduseks direktiivi 2014/24 artikli 10 punkti h tähenduses.
Seega tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 2014/24 artikli 10 punkti h tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuse osutamise lepingu võib eelisjärjekorras sõlmida üksnes vabatahtlike organisatsioonidega, kuid mitte sotsiaalühistutega, kes võivad jaotada oma liikmetele nende tegevusega seotud soodustusi.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 10 punkti h tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kiirabi ja erakorralise kiirabi veoteenuse osutamise lepingu võib eelisjärjekorras sõlmida üksnes vabatahtlike organisatsioonidega, kuid mitte sotsiaalühistutega, kes võivad jaotada oma liikmetele nende tegevusega seotud soodustusi.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.