CELEX: 62019CJ0891
Överklagande
Dumpning
Genomförandeförordning (EU) 2017/804
Import av vissa sömlösa rör av järn eller stål med ursprung i Kina
Slutgiltig antidumpningstull
Förordning (EU) 2016/1036
Artikel 3.2, 3.3 och 3.6 samt artikel 17
Fastställande av skada
Undersökning av hur den dumpade importen påverkar priserna på liknande produkter som säljs på EU-marknaden
Bedömning av prisunderskridandet
Tillämpning av metoden med produktkontrollnummer (PCN)
Kommissionens skyldighet att beakta marknadssegmenten för den berörda produkten och all försäljning av likadana produkter hos de tillverkare i Europeiska unionen som ingår i urvalet

Europeiska kommissionen har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 24 september 2019, Hubei Xinyegang Special Tube/kommissionen (
T‑500/17
, ej publicerad,
EU:T:2019:691
) (nedan kallad den överklagade domen), genom vilken tribunalen ogiltigförklarade kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/804 av den 11 maj 2017 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa sömlösa rör av järn (annat än gjutjärn) eller stål (annat än rostfritt stål), med runt tvärsnitt, med en ytterdiameter av mer än 406,4 mm, med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 121, 2017, s. 3
) (nedan kallad den omtvistade förordningen), i den del den rör produkter tillverkade av Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (nedan kallat Hubei).
Tillämpliga bestämmelser
Världshandelsorganisationens regelverk
Genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 om ingående, på Europeiska gemenskapens vägnar – vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet – av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986–1994) (
EGT L 336, 1994, s. 1
; svensk specialutgåva, område 1, volym 38, s. 3), godkände Europeiska unionens råd avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO), som undertecknades i Marrakech den 15 april 1994, samt de avtal som återges i bilagorna 1–3 till detta avtal, däribland avtalet om tillämpning av artikel VI i Allmänna tull- och handelsavtalet 1994 (
EGT L 336, 1994, s. 103
; svensk specialutgåva, område 1, volym 38, s. 105) (nedan kallat antidumpningsavtalet).
I artikel 3 i antidumpningsavtalet, som har rubriken ”Fastställande av skada”, föreskrivs följande:
”3.1   Fastställande av skada enligt artikel VI i [Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) 1994] skall grundas på faktiska bevis och inbegripa en objektiv granskning av såväl (a) omfattningen av den dumpade importen och dess inverkan på priser på den inhemska marknaden för varor av samma slag, som (b) denna imports inverkan på inhemska tillverkare av sådana varor.
3.2   … Vad avser den dumpade importens inverkan på priserna skall de undersökande myndigheterna pröva om de dumpade importvarorna sålts till betydligt lägre pris i jämförelse med priset på vara av samma slag i det importerande medlemslandet, eller om denna import på annat sätt i betydande grad får till följd att priser sänks eller att prisökningar som annars skulle ha ägt rum hindras. Ingen enskild eller flera av dessa faktorer kan nödvändigtvis ge avgörande vägledning.
…
3.5   Det måste visas att den dumpade importen, genom dumpningens inverkan, såsom angivet i punkt 2 och 4, orsakar skada i detta avtals mening. Orsakssambandet mellan den dumpade importen och skadan på den inhemska industrin skall visas genom en undersökning av all relevant bevisning som myndigheterna har tillgång till. Myndigheterna skall även pröva varje känd faktor, annan än den dumpade importen, som samtidigt skadar den inhemska industrin, och de skador som orsakas av dessa faktorer får inte tillskrivas den dumpade importen. …
…”
Grundförordningen
I skäl 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (
EUT L 176, 2016, s. 21
) (nedan kallad grundförordningen), anges följande:
”För att säkerställa en korrekt och öppen tillämpning av reglerna i [antidumpningsavtalet], bör det avtalets ordalydelse i möjligaste mån återspeglas i unionens lagstiftning.”
I artikel 1 i grundförordningen, som har rubriken ”Principer”, föreskrivs följande:
”1.   En antidumpningstull får tillämpas på alla dumpade produkter vilkas övergång till fri omsättning inom unionen vållar skada.
2.   En produkt ska anses vara dumpad om exportpriset till unionen är lägre än det jämförbara pris som en likadan produkt betingar vid normal handel i exportlandet.
…
4.   Vid tillämpningen av denna förordning avses med likadan produkt en produkt som är identisk med, dvs. i alla avseenden likadan som, produkten i fråga, eller, om en sådan produkt inte finns, en annan produkt som har egenskaper som nära påminner om den berörda produktens egenskaper, även om den inte i alla avseenden är likadan.”
Artikel 2 i denna förordning, som har rubriken ”Fastställande av dumpning”, har följande lydelse:
”…
D. Dumpningsmarginal
11.   Om inte annat följer av relevanta bestämmelser angående rättvis jämförelse ska förekomsten av dumpningsmarginaler under undersökningsperioden normalt fastställas på grundval av en jämförelse mellan ett vägt genomsnittligt normalvärde och ett vägt genomsnittligt pris för alla exporttransaktioner till unionen, eller genom en jämförelse transaktion för transaktion mellan enskilda normalvärden och enskilda exportpriser till unionen. Ett normalvärde som fastställts på grundval av ett vägt genomsnitt kan dock jämföras med priset för varje enskild exporttransaktion till unionen om det finns ett mönster för exportpriserna vilket väsentligen skiljer sig mellan olika inköpare, regioner eller tider och om de metoder som anges i första meningen i denna punkt inte till fullo skulle återspegla den dumpning som förekommer. Denna punkt ska inte utesluta att stickprovstagning enligt artikel 17 används.
…”
Artikel 3 i grundförordningen, med rubriken ”Fastställande av skada”, har följande lydelse:
”1.   Enligt denna förordning ska, om inte annat anges, begreppet skada avse väsentlig skada för unionsindustrin, risk för väsentlig skada för unionsindustrin eller avsevärd försening av etablerandet av sådan industri och begreppet ska tolkas enligt bestämmelserna i denna artikel.
2.   Fastställande av skada ska grundas på faktiska bevis och ska inbegripa en objektiv granskning av såväl
a)
den dumpade importens omfattning och inverkan på priserna på unionsmarknaden för likadana produkter, som
b)
denna imports inverkan på unionsindustrin.
3.   Med avseende på den dumpade importens omfattning skall det övervägas huruvida en betydande ökning av dumpad import ägt rum antingen i absoluta tal eller i förhållande till produktion eller konsumtion i unionen. Vad avser den dumpade importens inverkan på priserna ska det övervägas huruvida de dumpade importprodukterna sålts till betydligt lägre pris än priset för den likadana produkten framställd av unionsindustrin, eller om denna import annars leder till att priserna sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras. Varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande.
…
5.   Granskningen av den dumpade importens inverkan på den berörda unionsindustrin ska innefatta en bedömning av alla relevanta ekonomiska faktorer och förhållanden som har betydelse för industrins tillstånd …
6.   Av den relevanta bevisning som framläggs enligt punkt 2 ska det framgå att den dumpade importen vållar skada i den mening som avses i denna förordning. Detta innebär särskilt att det påvisas att den omfattning eller de prisnivåer som avses i punkt 3 ligger bakom den inverkan på unionsindustrin som avses i punkt 5 och att denna inverkan är så omfattande att den kan betecknas som väsentlig.
7.   Andra kända faktorer utöver den dumpade importen vilka samtidigt med denna skadar unionsindustrin ska även granskas för att säkerställa att den skada som vållas av dessa faktorer inte tillskrivs den dumpade importen enligt punkt 6. …
8.   Verkan av den dumpade importen ska bedömas i förhållande till unionsindustrins produktion av den likadana produkten när tillgängliga uppgifter möjliggör att denna produktion särskiljs på grundval av kriterier sådana som produktionsprocessen, producenternas försäljning samt vinst. …
…”
I artikel 4 i antidumpningsavtalet, som har rubriken ”Definition av unionsindustri”, föreskrivs följande:
”1.   Vid tillämpning av denna förordning ska med begreppet unionsindustri avses alla producenter inom unionen vilka tillverkar den likadana produkten eller de producenter vars sammanlagda tillverkning av produkten utgör en betydande del, enligt definitionen i artikel 5.4, av unionens sammanlagda tillverkning av denna produkt, …
…
4.   Bestämmelserna i artikel 3.8 ska vara tillämpliga på denna artikel.”
I artikel 17 i grundförordningen, som har rubriken ”Stickprov”, föreskrivs följande:
”1.   I de fall där antalet klagande, exportörer eller importörer, slag av produkter eller transaktioner är stort får undersökningen begränsas till ett rimligt antal parter, produkter eller transaktioner genom statistiskt representativa stickprov som utförs på grundval av de uppgifter som är tillgängliga när urvalet görs, eller till den största representativa produktions-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande.
2.   Det slutliga urvalet av parter, slag av produkter eller transaktioner som görs i enlighet med dessa bestämmelser om stickprov ska kommissionen ansvara för, men urvalet ska helst göras i samråd med de berörda parterna och med deras samtycke, under förutsättning att dessa parter inom tre veckor efter det att undersökningen inletts givit sig till känna och lämnat tillräckliga uppgifter för att ett representativt stickprov ska kunna göras.
…”
Bakgrund till tvisten
Bakgrunden till tvisten har återgetts i punkterna 1–7 i den överklagade domen och kan, utifrån behovet i förevarande mål, sammanfattas enligt följande.
Till följd av ett klagomål inledde kommissionen den 13 februari 2016 en antidumpningsundersökning avseende import av vissa sömlösa rör av järn, annat än gjutjärn, eller stål, annat än rostfritt stål, med runt tvärsnitt, med en ytterdiameter av mer än 406,4 mm (nedan kallad den berörda produkten) med ursprung i Kina.
Hubei, ett bolag med säte i Kina som tillverkar och exporterar sömlösa rör till unionen, valdes under undersökningen ut för att ingå i urvalet av kinesiska exporterande tillverkare enligt artikel 17 i grundförordningen.
Den 11 november 2016 antog kommissionen förordning (EU) 2016/1977 om införande av en preliminär antidumpningstull på import av vissa sömlösa rör av järn (annat än gjutjärn) eller stål (annat än rostfritt stål), med ett runt tvärsnitt, med en ytterdiameter av mer än 406,4 mm, med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 305, 2016, s. 1
).
Den 11 maj 2017 antog kommissionen den omtvistade förordningen, där det i artikel 1 föreskrivs att en slutgiltig antidumpningstull införs för alla kinesiska exporterande tillverkare av den berörda produkten. Antidumpningstullsatsen fastställdes till 54,9 procent för de varor som Hubei tillverkade och exporterade.
Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen
Hubei väckte talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 7 augusti 2017.
Genom beslut av den 24 januari 2018 tillät ordföranden på tribunalens sjunde avdelning ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s. och Vallourec Deutschland GmbH (nedan kallade ArcelorMittal m.fl.) att intervenera till stöd för kommissionens yrkanden.
Hubei anförde fyra grunder till stöd för sin talan. Den första grunden avsåg en överträdelse av dels artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, dels artikel 3.3.1 och 3.3.2 i antidumpningsavtalet. Den andra grunden avsåg en överträdelse av dels artikel 3.6 i grundförordningen, dels artikel 3.3.5 i avtalet. Den tredje grunden avsåg en uppenbart oriktig bedömning vid fastställande av orsakssambandet i den mening som avses i artikel 3.6 och 3.7 i grundförordningen. Slutligen avsåg den fjärde grunden åsidosättande av ”omsorgsplikten och principen om god förvaltningssed”. Endast den första och den andra grunden prövades av tribunalen och är därför av intresse i förevarande förfarande.
Hubei gjorde genom den första grundens första del gällande att kommissionen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den, vid fastställandet av huruvida det förelåg en skada, bedömde prisunderskridandet på grundval av undersökningsperioden, det vill säga år 2015. Tribunalen underkände denna första delgrund i punkterna 48–52 i den överklagade domen. Dessa punkter berörs inte av förevarande överklagande.
Tribunalen biföll däremot talan såvitt avsåg den andra delen av Hubeis första grund avseende den metod som kommissionen använt sig av vid fastställandet av skadan i syfte att, i samband med bedömningen av prisunderskridandet, jämföra priserna på den dumpade importen med priserna på de produkter som såldes av unionsindustrin.
Tribunalen slog i detta avseende för det första fast, i punkterna 59–67 i den överklagade domen, att trots att kommissionen hade konstaterat att det fanns tre marknadssegment för den berörda produkten, varav det första var olja och gas, det andra byggnation och det tredje elproduktion, underlät kommissionen att beakta denna uppdelning i sin analys av prisunderskridandet och, mer allmänt, inom ramen för bedömningen av den dumpade importens inverkan på priset på likadana produkter på unionsmarknaden. Tribunalen fann således att kommissionen, i strid med artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, inte hade grundat sin bedömning på samtliga relevanta uppgifter i det aktuella fallet.
Tribunalen kom fram till denna slutsats med stöd av bland annat rapporten från det överprövningsorgan som inrättats av WTO:s tvistlösningsorgan i tvisten ”Kina – Åtgärder om införande av antidumpningstullar på sömlösa rör i rostfritt stål med hög prestanda ’HP-SSST’ med ursprung i Japan” (WT/DS 454/AB/R och WT/DS 460/AB/R av den 14 oktober 2015) (nedan kallad överprövningsorganets rapport ”HP-SSST”) och tribunalens dom av den 28 oktober 2004, Shanghai Teraoka Electronic/rådet (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
).
I punkterna 68–75 i den överklagade domen slog tribunalen för det andra fast att kommissionen, i strid med artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, inte hade beaktat samtliga relevanta uppgifter i det aktuella fallet, eftersom den, vid bedömningen av prisunderskridandet, inte hade beaktat en viss volym av den berörda produkten som framställts av de utvalda unionstillverkarna, nämligen 17 av de 66 produkttyper, eller så kallade produktkontrollnummer, som motsvarade 8 procent av nämnda tillverkares försäljningsvolym, och som inte exporterades av de utvalda kinesiska tillverkarna.
Slutligen fann tribunalen, i punkterna 77–79 i den överklagade domen, att de uppgifter som kommissionen lagt till handlingarna efter förhandlingen inte påverkade tribunalens slutsatser.
I punkterna 82–89 i den överklagade domen biföll tribunalen även talan såvitt avsåg Hubeis andra grund. Tribunalen slog nämligen fast att, eftersom den inom ramen för den första grunden hade kommit fram till att kommissionen inte hade beaktat samtliga relevanta uppgifter vid bedömningen av prisunderskridandet och importens inverkan på priserna på likadana produkter på unionsmarknaden, grundade sig kommissionens slutsats om att det förelåg ett orsakssamband i den mening som avses i artikel 3.6 i grundförordningen på ofullständiga faktiska omständigheter, vilket innebär att kommissionen i sin bedömning av detta orsakssamband inte beaktade samtliga relevanta uppgifter i det aktuella fallet.
Tribunalen biföll följaktligen talan såvitt avsåg den första och den andra grunden och ogiltigförklarade i konsekvens därmed den angripna förordningen i den del den avsåg Hubei, utan att pröva de två övriga grunder som Hubei hade åberopat.
Parternas yrkanden
Kommissionen har yrkat att domstolen ska
–
upphäva den överklagade domen,
–
ogilla talan i första instans såvitt avser den första och den andra grunden,
–
återförvisa målet till tribunalen för prövning av övriga grunder, och
–
förordna om att frågan om rättegångskostnaderna för överklagandet och förfarandet i första instans ska anstå.
Hubei har yrkat att domstolen ska
–
ogilla överklagandet,
–
i andra hand återförvisa målet till tribunalen för prövning av den tredje och den fjärde grunden för talan i första instans, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna för överklagandet och förfarandet i första instans.
ArcelorMittal m.fl. har yrkat att domstolen ska
–
upphäva den överklagade domen,
–
ogilla talan såvitt avser den första och den andra grunden för talan i första instans,
–
återförvisa målet till tribunalen för prövning av den tredje och den fjärde grunden för talan i första instans,
–
förplikta Hubei att ersätta rättegångskostnaderna för överklagandet, och
–
förordna att frågan om rättegångskostnader i övrigt ska anstå.
Prövning av överklagandet
Kommissionen har till stöd för sitt överklagande anfört sex grunder. Under den första grunden har det gjorts gällande att tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den slog fast att kommissionen var skyldig att bedöma prisunderskridandet per marknadssegment. Som andra grund har det gjorts gällande att tribunalen felaktigt slog fast att metoden med produktkontrollnummer inte var lämplig för att beakta segmenteringen av marknaden. Under den tredje grunden har det gjorts gällande att kommissionen har gjort en felaktig tolkning av motiveringsskyldigheten och missuppfattat bevisningen. Den fjärde grunden avser en felaktig tolkning av artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen. Den femte avser ett åsidosättande av artikel 17 i nämnda förordning och den sjätte avser en felaktig rättstillämpning i den mån tribunalen gjorde en alltför ingående prövning i samband med bedömningen av kommissionens analys av prisunderskridandet.
Inledande synpunkter
Det ska inledningsvis för det första påpekas att det framgår av skäl 3 i denna förordning att, för att säkerställa en korrekt och öppen tillämpning av reglerna i antidumpningsavtalet, bör det avtalets ordalydelse i möjligaste mån återspeglas i unionens lagstiftning. Såsom tribunalen påpekade i punkt 54 i den överklagade domen, vilken punkt kommissionen inte har ifrågasatt i sitt överklagande, är bestämmelserna i artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen i huvudsak identiska med bestämmelserna i artikel 3.3.1 och 3.3.2 i nämnda avtal, vilka punkter har tolkats särskilt i överprövningsorganets rapport ”HP-SSST”.
Det ska i detta hänseende erinras om att internationella avtal som har ingåtts av unionen ska ges företräde framför unionens sekundärrättsakter vilket innebär att sekundärrätten så långt som möjligt ska tolkas i överensstämmelse med dessa avtal (se, bland annat, dom av den 10 november 2011, X och X BV,
C‑319/10 och C‑320/10
, ej publicerad,
EU:C:2011:720
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Domstolen har vidare redan slagit fast att den allmänna folkrättsliga principen om att ingångna avtal ska hållas (
pacta sunt servanda
), som fastställs i artikel 26 i Wienkonventionen om traktaträtten av den 23 maj 1969 (
Förenta nationernas fördragssamling
, vol. 1155, s. 331), innebär att EU-domstolen, vid tolkning och tillämpning av antidumpningsavtalet, ska beakta den tolkning som WTO:s tvistlösningsorgan har gjort av de olika bestämmelserna i detta avtal (se, analogt, dom av den 6 oktober 2020, kommissionen/Ungern (högre utbildning),
C‑66/18
,
EU:C:2020:792
, punkt
).
EU-domstolen har således, som stöd för sin tolkning av vissa avtalsbestämmelser som återfinns i bilagan till avtalet om upprättandet av WTO, redan hänvisat till rapporter från en av WTO:s särskilda grupper eller WTO:s överprövningsorgan (se, bland annat, dom av den 10 november 2011, X och XBV,
C‑319/10 och C‑320/10
, ej publicerad,
EU:C:2011:720
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Tribunalen gjorde således en riktig bedömning när den, såsom framgår av bland annat punkterna 53 och 54 i den överklagade domen, fann att det i förevarande fall inte fanns något som hindrade att den hänvisade till överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” avseende tolkningen av artikel 3.3.1 och 3.3.2 i antidumpningsavtalet för att tolka de i stort sett identiska bestämmelserna i artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen.
Det ska för det andra erinras om EU-domstolens fasta praxis enligt vilken unionsinstitutionerna, på området för den gemensamma handelspolitiken och särskilt i fråga om handelspolitiska skyddsåtgärder, förfogar över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning med hänsyn till de komplicerade ekonomiska och politiska situationer som de ska bedöma (dom av den 18 oktober 2018, Gul Ahmed Textile Mills/rådet,
C‑100/17 P
,
EU:C:2018:842
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Av fast rättspraxis följer även att detta stora utrymme för skönsmässig bedömning bland annat omfattar fastställandet av huruvida unionsindustrin vållats skada inom ramen för ett antidumpningsförfarande. Domstolsprövningen av en sådan bedömning ska följaktligen begränsas till en kontroll av att handläggningsreglerna har respekterats, att de faktiska omständigheter som lagts till grund för den är riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart felaktig och att det inte förekommit maktmissbruk. Detta gäller bland annat vid fastställandet av de faktorer som vållar unionsindustrin skada i ett antidumpningsförfarande (dom av den 10 september 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, punkt
och där angiven rättspraxis).
EU-domstolen har även upprepade gånger slagit fast att tribunalens prövning av den bevisning som ligger till grund för unionsinstitutionernas konstateranden inte utgör en ny bedömning av omständigheterna som ersätter institutionernas bedömning. Denna prövning inkräktar inte på det stora utrymme för skönsmässig bedömning som dessa institutioner förfogar över på det handelspolitiska området, utan syftar endast till att kontrollera huruvida bevisningen ger stöd för de slutsatser som institutionerna har dragit. Det ankommer således på tribunalen att pröva inte bara huruvida de bevis som åberopats är materiellt riktiga, tillförlitliga och samstämmiga, utan även huruvida dessa bevis utgör samtliga relevanta uppgifter som ska beaktas för att bedöma en komplicerad situation och huruvida de kan ligga till grund för de slutsatser som har dragits (dom av den 10 juli 2019, Caviro Distillerie m.fl./kommissionen,
C‑345/18 P
, ej publicerad,
EU:C:2019:589
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Den första, den andra och den tredje grunden
Genom den första, den andra och den tredje grunden har kommissionen, med stöd av ArcelorMittal m.fl., bestritt punkterna 59–67 i den överklagade domen. Tribunalen slog i dessa punkter fast att kommissionen, genom att inte beakta segmenteringen av marknaden för den berörda produkten i samband med sin bedömning av prisunderskridandet och mer allmänt av den dumpade importens inverkan på priserna på likadana produkter på unionsmarknaden, inte grundade sin analys på samtliga relevanta uppgifter i det aktuella fallet, i strid med artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen.
Parternas argument
–
Den första grunden: tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den fann att kommissionen var skyldig att bedöma prisunderskridandet per marknadssegment
Kommissionen har genom den första grundens första del gjort gällande att tribunalen åsidosatte artikel 1.2 och 1.4, artikel 3.2, 3.3 och 3.8 samt artikel 4 i grundförordningen när den slog fast kommissionen var skyldig att göra en separat prövning av prisunderskridandet för varje marknadssegment för den berörda produkten.
Det följer av dessa bestämmelser att det räcker att kommissionen bedömer prisunderskridandet i förhållande till den ”likadana produkten”, i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen, genom att undersöka dess inverkan på ”unionsindustrin” i den mening som avses i artikel 4 i denna förordning.
Däremot finns det inget i dessa bestämmelser som tyder på att det föreligger en skyldighet att bedöma prisunderskridandet separat för varje marknadssegment för den berörda produkten.
Genom att ålägga en sådan skyldighet krävde tribunalen en bedömning av prisunderskridandet utifrån begreppet relevant produktmarknad, som är karakteristiskt för unionens konkurrensrätt. Detta begrepp skiljer sig emellertid avsevärt från begreppet ”likadan produkt” som unionslagstiftaren har använt inom ramen för antidumpningslagstiftningen, i synnerhet med avseende på bedömningen av prisunderskridandet.
Genom den första grundens andra del har kommissionen gjort gällande att tribunalen felaktigt grundade kravet på en separat analys av prisunderskridandet för varje marknadssegment på två tidigare fall, nämligen överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” och domen av den 28 oktober 2004, Shanghai Teraoka Electronic/rådet (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
).
Tribunalen missuppfattade därmed de omständigheter som låg till grund för dessa tidigare fall, vilka skiljer sig helt från de omständigheter som ligger till grund för förevarande mål.
I dessa två fall hade det nämligen, för det första, inte konstaterats att det förelåg ett prisunderskridande för den likadana produkten, medan kommissionen, i den omtvistade förordningen, hade konstaterat att det förelåg ett prisunderskridande på den nivån.
För det andra och till skillnad från vad som var fallet i överprövningsorganets rapport ”HP-SSST”, i vilken den dumpade importen och den inhemska försäljningen var koncentrerade till olika marknadssegment, konstaterade kommissionen i den omtvistade förordningen att försäljningen på hemmamarknaden och den dumpade importen var koncentrerade till samma marknadssegment och samma nivåer.
Genom den första grundens tredje del har kommissionen gjort gällande att tribunalen gjorde en felaktig tolkning av den omtvistade förordningen eller, i andra hand, en felaktig rättslig kvalificering av de faktiska omständigheterna när den i punkt 67 i den överklagade domen slog fast att de omständigheter som konstaterats i punkterna 59, 61, 62 och 64 däri utgjorde exceptionella omständigheter som krävde en bedömning av prisunderskridandet per marknadssegment.
Hubei har inledningsvis gjort gällande att överklagandet är verkningslöst, eftersom kommissionen har bestritt den överklagade domen i den del den innebär krav på att det görs en separat bedömning av prisunderskridandet för varje marknadssegment. Tribunalen krävde nämligen inte någon sådan bedömning, utan fann endast, i punkterna 45, 66 och 67 i den överklagade domen, att den omtvistade förordningen stred mot artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, eftersom kommissionen – med hänsyn till de faktiska omständigheter den förfogade över – vid sin bedömning av prisunderskridandet inte beaktade segmenteringen av marknaden för den berörda produkten. Kommissionens argument kan, i den mån de innebär ett ifrågasättande av vissa av tribunalens konstateranden utan att bevisningen påstås ha missuppfattats, inte godtas.
Hubei har i sak gjort gällande att överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser den första grundens första del. Det följer nämligen av hänvisningen i artikel 3.2 a och artikel 4.1 i nämnda förordning till ”likadana produkter” att begreppet ”likadan produkt” kan omfatta flera olika typer av produkter och därmed flera segment, vilket bekräftas av domstolens praxis.
Det överprövningsorgan som inrättats av WTO:s tvistlösningsorgan underströk dessutom vikten av att undersöka förekomsten av olika marknadssegment vid bedömningen av prisunderskridandet, och den överklagade domen är förenlig med dessa konstateranden.
Även om det inte föreligger någon skyldighet att styrka prisunderskridandet för varje produkttyp eller varje marknadssegment, är kommissionen enligt Hubei skyldig att pröva all relevant bevisning, däribland frågan huruvida förekomsten av olika marknadssegment kan ha en generell inverkan på analysen av den dumpade importens inverkan på priserna och i synnerhet på prisunderskridandet.
Vad gäller den första grundens andra del har Hubei gjort gällande att den rättsliga grund som tribunalens ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen stödde sig på utgör ett åsidosättande av kommissionens skyldighet enligt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen att bedöma prisunderskridanden på grundval av samtliga relevanta uppgifter och därmed ett åsidosättande av skyldigheten att fastställa skadan på grundval av faktiska bevis och en objektiv granskning.
Tribunalen gjorde rätt när den hänvisade till två tidigare fall, nämligen överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” och domen av den 28 oktober 2004, Shanghai Teraoka Electronic/rådet (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), för att slå fast att det, när det finns olika marknadssegment som uppvisar betydande prisskillnader, är nödvändigt att beakta den inverkan som denna segmentering har på bedömningen av prisunderskridandet.
Dessutom är flera av kommissionens påståenden avseende dessa två fall felaktiga.
Såsom tribunalen korrekt konstaterade finns slutligen kommissionens påstående att både importen från Kina och de produkter som unionsindustrin sålde var koncentrerade till samma marknadssegment inte med i den omtvistade förordningen. Hubei hävdade emellertid redan under det administrativa förfarandet att importen från Kina var koncentrerad till ett annat marknadssegment än det till vilket de produkter som unionsindustrin framställde var koncentrerade.
Hubei har gjort gällande att talan inte heller kan vinna bifall på den första grundens tredje del. De berörda parterna har nämligen för det första inte behandlat frågan om förekomsten av olika marknadssegment i samband med definitionen av den berörda produkten, utan i samband med bedömningen av skadan och orsakssambandet. Hubei har för det andra, vad gäller den justering som kommissionen gjorde för att beräkna skademarginalen med hänsyn till den ekonomiska situationen och lönsamheten för det största företaget i urvalet av unionstillverkare, till vilket det hänvisas i skäl 8 i förordning 2016/1977, gjort gällande att dessa omständigheter uppenbarligen har en betydande inverkan på skadebedömningen.
–
Den andra grunden: tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den fann att metoden med produktkontrollnummer inte var lämplig för att beakta segmenteringen av marknaden
Kommissionen har genom sin andra grund ifrågasatt punkterna 60 och 67 i den överklagade domen, i vilka tribunalen fann att metoden med produktkontrollnummer inte var lämplig för att beakta segmenteringen av marknaden. Tribunalen gjorde därmed en felaktig tolkning av såväl skäl 24 i den omtvistade förordningen som de förklaringar som lämnats under det administrativa förfarandet och i kommissionens muntliga och skriftliga yttranden till tribunalen. Kommissionen har i andra hand gjort gällande att tribunalen missuppfattade den bevisning som anförts i det avseendet.
Kommissionen har gjort gällande att metoden med produktkontrollnummer utgör den mest detaljerade bedömning som kan göras för att jämföra den berörda produkten med den likadana produkten. Denna metod, som för övrigt inte används av unionens viktigaste handelspartner, består i en mycket mer ingående analys än analysen av marknadssegmenten för den likadana produkten. produktkontrollnumren är nämligen uppbyggda på ett sätt som tar hänsyn till samtliga egenskaper hos den berörda produkten vilket möjliggör för kommissionen att likställa varje enskilt rör som framställs av den kinesiska tillverkare som ingår i urvalet med det mest jämförbara rör som framställs av den unionstillverkare som ingår i urvalet. Den första siffran i produktkontrollnumret hänför sig således till ett av de tre berörda marknadssegmenten. Det finns inget som tyder på att kommissionen, genom att grunda sig på produktkontrollnumren, inte beaktade vissa egenskaper hos den berörda produkten eller marknaden, däribland prisvariationerna. Utvärderingen av produktkontrollnummer säkerställer genom sin utformning och funktion en analys av varje marknadssegment.
Hubei har gjort gällande att tribunalen i den överklagade domen endast slog fast att en tillämpning av metoden med produktkontrollnummer, mot bakgrund av de faktiska omständigheter som kommissionen förfogade över, i sig var otillräcklig för att beakta segmenteringen av marknaden.
Metoden gjorde det visserligen möjligt för kommissionen att fastställa huruvida import från Kina hänförlig till ett specifikt produktkontrollnummer eller en specifik produkttyp inom ett visst marknadssegment understeg de försäljningspriser som de unionstillverkare som ingick i urvalet fakturerade för samma produktkontrollnummer eller samma produkttyp inom samma marknadssegment. Såsom tribunalen med rätta angav i punkt 67 i den överklagade domen skulle denna metod emellertid inte ha gjort det möjligt för kommissionen att fastställa verkningarna av den dumpade importen i ett visst segment på unionsindustrins försäljningspriser för produkter i andra segment.
–
Den tredje grunden: Felaktig tolkning av motiveringsskyldigheten och missuppfattning av bevisningen
Genom den tredje grundens första del, avseende en felaktig tolkning av motiveringsskyldigheten såsom den föreskrivs i artikel 296 FEUF, har kommissionen kritiserat tribunalen för att i punkterna 77–79 i den överklagade domen slå fast att vissa bevis som kommissionen på tribunalens begäran lade fram efter förhandlingen – och som visade att det förelåg ett prisunderskridande inom de tre marknadssegmenten för den berörda produkten och att försäljningen från de utvalda unionstillverkarna i likhet med den dumpade importen var koncentrerad till segmentet byggnation – inte kunde beaktas eftersom de hade getts in för sent i förfarandet vid tribunalen och avsåg skäl som inte hade tagits upp i den omtvistade förordningen.
Genom den tredje grundens andra del har kommissionen gjort gällande att tribunalen missuppfattade den bevisning som den förfogade över när den i punkt 78 i den överklagade domen slog fast att bedömningen per marknadssegment hade gjorts först i efterhand. Åtskillnaden mellan de olika marknadssegmenten togs avsiktligen med i bedömningen genom metoden med produktkontrollnummer vars funktion tribunalen bortsåg från eller missförstod och förvanskade.
Vad gäller den tredje grundens första del har Hubei gjort gällande att kommissionen felaktigt grundade sig på domen av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland (
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
), till stöd för sitt påstående att tribunalen hade gjort en felaktig tolkning av den motiveringsskyldighet som föreskrivs i artikel 296 FEUF.
Såsom framgår av punkt 73 i den domen rörde den nämligen en särskild situation där en importör som inte hade deltagit i det administrativa förfarandet gjorde gällande att motiveringsskyldigheten hade åsidosatts med avseende på påståenden som vederbörande själv inte hade formulerat. Hubei har gjort gällande att dess ståndpunkt i grunden är en helt annan, eftersom företaget redan i början av det administrativa förfarandet gjorde gällande att förekomsten av olika segment hade betydelse för bedömningen av prisunderskridandet.
Det följer emellertid av fast rättspraxis att institutionerna är skyldiga att redogöra för de omständigheter och rättsliga överväganden som är av väsentlig betydelse för det aktuella beslutets systematik och att motiveringen av en rättsakt ska ingå i själva rättsakten.
Hubei har slutligen hävdat att det är felaktigt att säga att bolaget, tack vare handlingarna i ärendet, visste att försäljningen för de unionstillverkare som ingick i urvalet och den dumpade importen var koncentrerade till samma segment, nämligen segmentet byggnation, och att ett prisunderskridande hade konstaterats i de tre segmenten. Av sekretesskäl fick Hubei nämligen inte tillgång till beräkningarna av andra kinesiska tillverkares prisunderskridanden.
Hubei har med avseende på den tredje grundens andra del gjort gällande att tribunalen, i punkt 78 i den överklagade domen, inte kritiserade kommissionen för att inte ha tillämpat metoden med produktkontrollnummer per segment, utan för att inte ha bedömt varje segment för sig. Tribunalen kritiserade därför kommissionen för det faktum att metoden med produktkontrollnummer endast gjorde det möjligt för den att fastställa ett prisunderskridande inom ett visst segment, men att metoden inte gjorde det möjligt för den att analysera effekterna av det konstaterade prisunderskridandet i ett segment på de försäljningspriser som unionstillverkare fakturerade i ett annat segment.
Domstolens bedömning
–
Inledande synpunkter
Inledningsvis ska det anges vad tribunalen exakt kritiserade kommissionen för i den överklagade domen vad gäller denna institutions bedömning av prisunderskridandet i förevarande fall, eftersom parterna är oense om domens exakta räckvidd på denna punkt.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 59 i sitt förslag till avgörande framgår det av punkterna 65–67 i den överklagade domen att tribunalen medgav att kommissionen vid sin bedömning av prisunderskridandet i viss mån beaktade segmenteringen av marknaden för den berörda produkten när den tillämpade metoden med produktkontrollnummer. Tribunalen fann emellertid mot bakgrund av de fyra faktiska omständigheter som i det aktuella fallet kännetecknade denna segmentering – nämligen svårigheten med utbytbarheten på efterfrågesidan mellan produkter som ingick i olika segment, prisvariationerna mellan olika segment, koncentrationen av transaktioner genomförda av unionsindustrins största företag som ingick i urvalet till olje- och gassektorn och koncentrationen av importen från de utvalda kinesiska tillverkande exportörerna till segmentet byggnation – att användningen av denna metod inte var tillräcklig för att på ett lämpligt sätt beakta den dumpade importens effekter på unionsindustrins priser och att kommissionen därför inte hade grundat sin bedömning på samtliga relevanta uppgifter i förevarande fall.
Närmare bestämt kritiserade tribunalen kommissionen, i punkt 67 i den överklagade domen – mot bakgrund av de fyra faktiska omständigheter som var kännetecknande för segmenteringen i förevarande fall – för att vid bedömningen av prisunderskridandet åtminstone inte ha försäkrat sig om att prissänkningen för unionsindustrin inte härrörde från ett segment där importen från Kina hade en svag närvaro eller uppvisade ett prisunderskidande som, för det fall det förelåg ett sådant, inte kunde betraktas som ”betydligt” i den mening som avses i artikel 3.3 i grundförordningen.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 60 i sitt förslag till avgörande har tribunalen i denna punkt 67 nämligen underförstått men med nödvändighet slagit fast att om så vore fallet skulle denna prissänkning på unionsmarknaden inte kunna bero på den dumpade importen.
Vidare påpekar domstolen att det framgår av artikel 3.2 i grundförordningen att fastställandet av skadan ska inbegripa en objektiv granskning av den dumpade importens omfattning, dess inverkan på priserna på unionsmarknaden och dess inverkan på unionsindustrin. I artikel 3.3 i grundförordningen föreskrivs att vad avser den dumpade importens inverkan på priserna ska det övervägas huruvida de dumpade kinesiska produkterna har sålts till ett betydligt lägre pris än priset på den likadana produkten framställd av unionsindustrin.
Såsom tribunalen påpekade i punkt 33 i den överklagade domen innehåller grundförordningen inte någon särskild metod för att analysera prisunderskridandet.
Såsom kommissionen har understrukit framgår det emellertid av själva ordalydelsen i artikel 3.3 i denna förordning att den metod som ska användas för att fastställa ett eventuellt prisunderskridande i princip ska utföras i förhållande till en ”likadan produkt” i den mening som avses i artikel 1.4 i nämnda förordning, även om denna, såsom i förevarande fall, kan bestå av olika typer av produkter från olika marknadssegment (se, för ett liknande resonemang, dom av den 5 april 2017, Changshu City Standard Parts Factory och Ningbo Jinding Fastener/rådet,
C‑376/15 P och C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
, punkterna
och
).
I princip ålägger grundförordningen således inte kommissionen att bedöma huruvida det föreligger ett prisunderskridande på någon annan nivå än den för den likadana produkten.
Denna tolkning bekräftas av punkt 5.180 i överprövningsorganets rapport ”HP‑SSST”, enligt vilken den myndighet som ansvarar för antidumpningsundersökningen inte är skyldig, enligt artikel 3.3.2 i antidumpningsavtalet, att fastställa att det föreligger ett prisunderskridande för var och en av de produkttyper som undersökningen avser eller för hela sortimentet av produkter som utgör den likadana inhemska produkten.
Såsom framgår av samma punkt 5.180 är kommissionen emellertid skyldig att vid sin bedömning av prisunderskridandet beakta all materiell bevisning, i förekommande fall inbegripet de olika marknadssegmenten för den aktuella produkten, eftersom den enligt artikel 3.2 i grundförordningen är skyldig att göra en ”objektiv granskning” av den dumpade importens inverkan på priserna på likadana produkter framställda av unionsindustrin.
För att säkerställa att bedömningen av prisunderskridandet är objektiv kan kommissionen således under vissa omständigheter vara skyldig att göra en sådan analys utifrån marknadssegmenten för den aktuella produkten, även om det stora utrymme för skönsmässig bedömning som kommissionen förfogar över för att bland annat fastställa förekomsten av skada enligt den rättspraxis som det erinrats om i punkt 36 i förevarande dom åtminstone – såsom generaladvokaten även har påpekat i punkt 167 i sitt förslag till avgörande – omfattar beslut om val av bedömningsmetod, uppgifter och bevis som ska inhämtas, beräkningssätt för att fastställa marginalen för prisunderskridandet samt tolkningen och bedömningen av de insamlade uppgifterna.
Så förhåller det sig, för det första, i en sådan situation som var aktuell i domen av den 28 oktober 2004, Shanghai Teraoka Electronic/rådet (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), vilken kännetecknades av att den import som var föremål för antidumpningsundersökningen till övervägande del var koncentrerad till ett av marknadssegmenten för den aktuella produkten.
Såsom tribunalen slog fast i punkterna 127 och 129 i den överklagade domen är artikel 3 i grundförordningen, i en situation där segmenteringen av den berörda importen är synnerligen markant, nämligen inte till hinder för att unionsinstitutionerna gör en särskild skadebedömning för det berörda segmentet, dock under förutsättning att den likadana produkten i sin helhet beaktas på vederbörligt sätt.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 77 i sitt förslag till avgörande kan, för det andra, vid tolkningen av artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, de lärdomar som framgår av överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” sammanfattas på så sätt att, i en viss situation som kännetecknas av att den inhemska försäljningen och den dumpade importen är starkt koncentrerade till olika marknadssegment, som i sin tur kännetecknas av stora prisskillnader, kan kommissionen i syfte att säkerställa en objektiv bedömning av förekomsten av ett prisunderskridande, även om den förfogar över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning i fråga om metoderna för denna bedömning, vara skyldig att beakta marknadsandelarna för varje produkttyp och dessa prisskillnader.
Såsom framgår av punkterna 5.180 och 5.181 i denna rapport kan den myndighet som ansvarar för en antidumpningsundersökning, eftersom den är skyldig att objektivt undersöka den dumpade importens inverkan på de inhemska priserna, inte bortse från bevisning som kan ge anledning att tro att denna import inte har haft någon eller endast en begränsad inverkan på dessa priser.
Det är mot bakgrund av dessa överväganden som den första till den tredje grunden för överklagandet ska prövas. Den tredje grunden ska prövas först med hänsyn till att denna kan ha en betydande inverkan på den första och den andra grunden.
–
Den tredje grunden
Kommissionen har genom sin tredje grund kritiserat tribunalen för att, i punkterna 77–79 i den överklagade domen, slå fast att vissa faktiska omständigheter avseende segmenteringen av marknaden för den berörda produkten som kommissionen hade lagt fram efter förhandlingen inte kunde beaktas.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkterna 80 och 81 i sitt förslag till avgörande framgår det av handlingarna i målet att kommissionen, till följd av de diskussioner som fördes under förhandlingen vid tribunalen och i enlighet med tribunalens begäran, tillhandahöll sifferuppgifter som tagits fram med hjälp av metoden med produktkontrollnummer, av vilka det framgick dels att den dumpade importen och unionsindustrins försäljning låg på nästintill likvärdiga nivåer i de tre aktuella segmenten, att de i huvudsak var koncentrerade till segmentet byggnation, med en andel på 75,1 respektive 71,6 procent, att båda uppnådde en icke försumbar nivå i olje- och gassegmentet, nämligen 17,3 respektive 15,3 procent och att båda förekom, i mindre omfattning men inte på en försumbar nivå, i segmentet elproduktion, nämligen 7,4 procent respektive 13,1 procent. Uppgifterna visade även att prisunderskridandet hade skett i alla tre segment.
I punkterna 77–79 i den överklagade domen slog tribunalen emellertid fast att den inte kunde beakta dessa uppgifter, eftersom de hade ingetts för sent i förfarandet vid tribunalen och därför inte kunde komplettera motiveringen till den omtvistade förordningen.
Det ska i detta hänseende erinras om att det av domstolens fasta praxis följer att den motivering som krävs enligt artikel 296 FEUF ska vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet. Av motiveringen ska klart och tydligt framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att behörig domstol ges möjlighet att utföra sin prövning (se dom av den 9 januari 2003, Petrotub och Republica/rådet,
C‑76/00 P
,
EU:C:2003:4
, punkt
, och dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
).
Frågan huruvida kravet på motivering är uppfyllt ska enligt samma rättspraxis bedömas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, särskilt rättsaktens innehåll, de anförda skälen och det intresse av att få förklaringar som de vilka rättsakten är riktad till, eller andra personer som direkt eller personligen berörs av den, kan ha. Det krävs inte att alla relevanta faktiska och rättsliga omständigheter anges i motiveringen, eftersom bedömningen av om motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 296 FEUF inte ska ske endast utifrån motiveringens lydelse, utan även utifrån det sammanhang i vilket den ingår och samtliga rättsregler på det aktuella området (dom av den 9 januari 2003, Petrotub och Republica/rådet,
C‑76/00 P
,
EU:C:2003:4
, punkt
, och dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
).
När det gäller en förordning kan, på samma sätt, motiveringen begränsas till att ange den helhetssituation som har lett fram till antagandet av förordningen och de allmänna mål som ska uppnås med den. Det kan således inte krävas att motiveringen närmare ska ange de ibland mycket talrika och komplicerade detaljer som föranlett att en förordning har antagits och inte heller att den ska innehålla en mer eller mindre fullständig bedömning av dessa detaljer (dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
).
I förevarande fall underströk tribunalen, i punkt 79 i den överklagade domen, att kommissionen i den omtvistade förordningen inte hade framhållit att de utvalda unionstillverkarnas försäljning var koncentrerad till byggsektorn, trots att det framgår av skäl 104 i denna förordning att sammanslutningen av kinesiska tillverkande exportörer just hävdade att importen från Kina var koncentrerad till denna sektor, medan unionstillverkarna var mer involverade i olje- och gassegmentet och segmentet elproduktion.
Kommissionen kan emellertid inte klandras för att den i den omtvistade förordningen inte anförde nämnda omständighet som svar på sammanslutningens argument, eftersom den motivering som krävs enligt artikel 296 FEUF, enligt den rättspraxis som det erinrats om i punkt 89 i förevarande dom, inte innebär att kommissionen är skyldig att på ett uttömmande sätt specificera de ibland mycket talrika och komplicerade omständigheter mot bakgrund av vilka en förordning om införande av antidumpningstullar har antagits, och än mindre att göra en mer eller mindre fullständig bedömning av dessa omständigheter.
Eftersom det av kommissionen eftersträvade målet såvitt avsåg bedömningen av prisunderskridandet i allt väsentligt framgick av den omtvistade förordningen, behövde förordningen inte innehålla en specifik motivering av vart och ett av de många argument som anförts med avseende på denna bedömning (se, analogt, dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
).
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 85 i sitt förslag till avgörande innehåller nämligen de uppgifter som kommissionen inkom med efter förhandlingen en rad detaljer och kompletterande upplysningar om de skäl som redan fanns med i den omtvistade förordningen – och som, vilket är ostridigt, för övrigt utgör en tillräcklig motivering – på grundval av vilka kommissionen drog slutsatsen att den analys som gjorts med hjälp av metoden för produktkontrollnummer hade visat att det i förevarande fall förelåg ett prisunderskridande i förhållande till den likadana produkten.
I synnerhet förklarade kommissionen, i skäl 108 i den omtvistade förordningen, varför metoden med produktkontrollnummer gjorde det möjligt att vid jämförelsen av produkterna, och således särskilt vid bedömningen av prisunderskridandet, beakta marknadssegmenteringen för den berörda produkten:
”Vad gäller segmenten påpekade kommissionen att de relevanta skillnaderna mellan produkttyperna återspeglas i produktkontrollnumret (PCN) som garanterar att endast jämförbara produkter jämförs med varandra. Segmentens huvudsakliga kriterier åtskiljs genom produktkontrollnumret: Legerat stål och höglegerat stål (elproduktionssegmentet), icke legerat stål (byggnadsverksamhet) och de specifika produktkategorierna av rör, foderrör, produktionsrör och borrör (olja- och gassegmentet).”
Eftersom kommissionens resonemang avseende bedömningen av prisunderskridandet – däribland särskilt beaktandet av marknadssegmenten för den berörda produkten – i allt väsentligt framgick av skälen i den omtvistade förordningen, fanns det inget som hindrade att tribunalen i förevarande fall anmodade kommissionen att inkomma med förtydliganden för att inhämta de kompletterande förklaringar som tribunalen ansåg nödvändiga för att fullt ut förstå denna bedömning mot bakgrund av Hubeis kritik mot den.
Härav följer att tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den fann att den inte kunde beakta de uppgifter som tagits fram med hjälp av metoden med produktkontrollnummer, som nämns i punkt 85 i förevarande dom, trots att tribunalen själv hade anmodat kommissionen att inkomma med dessa uppgifter efter förhandlingen. Eftersom dessa uppgifter har förts till handlingarna i målet, ska dessa beaktas vid prövningen av den första och den andra grunden.
Överklagandet ska således vinna bifall såvitt avser den tredje grunden.
–
Den första och den andra grunden
Genom den första grundens första del har kommissionen kritiserat tribunalen för att i strid med artikel 3.3 i grundförordningen ha krävt en analys av prisunderskridandet för varje marknadssegment för den berörda produkten. Enligt denna artikel krävs nämligen en sådan analys endast i förhållande till den likadana produkten. Genom den första grundens andra del har kommissionen gjort gällande att tribunalen felaktigt grundade kravet på en separat analys av marginalen för prisunderskridandet för varje marknadssegment på endast två tidigare fall, nämligen överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” och domen av den 28 oktober 2004, Shanghai Teraoka Electronic/rådet (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), trots att den vägledning som följer av dessa två fall inte är tillämplig på förevarande mål. Genom den första grundens tredje del har kommissionen kritiserat tribunalen för att ha fastställt att de omständigheter som konstaterats i punkterna 59, 61, 62 och 64 i den överklagade domen utgjorde exceptionella omständigheter som krävde en bedömning av prisunderskridandet per marknadssegment.
Kommissionen har genom sin andra grund ifrågasatt punkterna 60 och 67 i den överklagade domen, i vilka tribunalen fann att metoden med produktkontrollnummer inte var lämplig för att beakta segmenteringen av marknaden för den aktuella produkten i samband med bedömningen av prisunderskridandet.
Dessa två grunder ska prövas tillsammans, eftersom de till stor del överlappar varandra i den mån båda riktar kritik mot punkt 67 i den överklagade domen.
I detta avseende framgår det av punkterna 60, 66 och 67 i den överklagade domen att tribunalen funnit att kommissionen, trots tillämpningen av metoden med produktkontrollnummer, inte hade beaktat segmenteringen av marknaden för den berörda produkten i samband med bland annat dess analys av prisunderskridandet, trots att de särskilda omständigheterna i förevarande fall, vilka räknas upp i punkterna 59, 61, 62 och 64 i den domen, krävde en sådan analys för varje marknadssegment för den berörda produkten, och att kommissionen följaktligen inte hade grundat sin bedömning på samtliga relevanta uppgifter i det aktuella fallet.
Såsom framgår av den rättspraxis som det erinrats om i punkterna 35 och 36 i förevarande dom, innebär det stora utrymme för skönsmässig bedömning som kommissionen har inom ramen för ett antidumpningsförfarande med hänsyn till de komplicerade ekonomiska och politiska situationer som den ska bedöma och som bland annat avser fastställandet av förekomsten av en skada för unionsindustrin att domstolsprövningen, när det gäller kommissionens bedömning av de faktiska omständigheterna, är begränsad till en kontroll av att det inte har skett en uppenbart oriktig bedömning.
När det gäller bedömningen av prisunderskridandet konstaterade tribunalen emellertid inte att kommissionen, vid tillämpningen av metoden med produktkontrollnummer, hade gjort en uppenbart oriktig bedömning av de faktiska omständigheterna genom att inte beakta segmenteringen av marknaden för den berörda produkten.
Det framgår nämligen av skälen 24 och 108 i den omtvistade förordningen att kommissionen, vad gäller marknadssegmenten, påpekade att de relevanta skillnaderna mellan produkttyperna återspeglas i produktkontrollnumret som garanterar att endast jämförbara produkter jämförs med varandra och att marknadssegmentens huvudsakliga kriterier åtskiljs genom produktkontrollnumret.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkterna 92 och 93 i sitt förslag till avgörande avsåg den första siffran i varje produktkontrollnummer det segment till vilket den berörda produkttypen hörde och kommissionen jämförde, för varje produktkontrollnummer, priserna på den dumpade importen och unionstillverkarnas priser.
Genom att tillämpa metoden med produktkontrollnummer har kommissionen faktiskt beaktat marknadssegmenten för den berörda produkten för att, bland annat, analysera prisunderskridandet. Kommissionen kan följaktligen inte klandras för att ha gjort en uppenbart oriktig bedömning vid genomförandet av denna analys.
Såsom kommissionen har gjort gällande under den sjätte grundens tredje del, följer härav att tribunalen överskred gränserna för sin rättsliga prövning på denna punkt. Tribunalen är nämligen ålagd att respektera det stora utrymme för skönsmässig bedömning som kommissionen förfogar över vid fastställandet av förekomsten av skada och i synnerhet bedömningen av prisunderskridandet, vilket utrymme, såsom även generaladvokaten har påpekat i punkt 167 i sitt förslag till avgörande, åtminstone omfattar beslut om val av bedömningsmetod, uppgifter och bevis som ska inhämtas, beräkningssätt för att fastställa marginalen för prisunderskridandet samt tolkningen och bedömningen av de insamlade uppgifterna.
Vad gäller det argument som Hubei anförde redan i tribunalen, att användningen av metoden med produktkontrollnummer var otillräcklig, eftersom den inte gör det möjligt att fastställa den inverkan som importen inom ett visst segment hade på unionsindustrins försäljningspriser för produkter i andra segment, godtogs inte detta av tribunalen.
I punkt 67 i den överklagade domen kritiserade tribunalen däremot kommissionen för att inte ens ha försäkrat sig om att prissänkningen för unionsindustrin, med hänsyn till segmenteringen av den berörda produkten i förevarande fall, inte härrörde från ett segment där importen från Kina hade en svag närvaro eller uppvisade ett prisunderskridande som inte kunde betraktas som betydligt.
Såsom framgår av de uppgifter som kommissionen inkom med som svar på tribunalens begäran, och som det hänvisas till i punkt 85 i förevarande dom, gjorde metoden med produktkontrollnummer det möjligt att slå fast att den dumpade importen och de produkter som unionsindustrin sålde var helt jämförbara i de tre marknadssegmenten och att prisunderskridandet ägde rum i vart och ett av dessa tre segment, varför det i det aktuella fallet inte förelåg någon situation med en sådan markant segmentering, såsom den som var i fråga i överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” och i det mål som gav upphov till domen av den 28 oktober 2004, Shanghai Teraoka Electronic/rådet (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
).
Under dessa omständigheter och även om det, mot bakgrund av de principer som det erinras om i punkterna 77–80 i förevarande dom, kan krävas att kommissionen under vissa exceptionella omständigheter med en markant segmentering av marknaden för den berörda produkten som medför betydande prisvariationer mellan marknadssegmenten utför en kompletterande analys av prisunderskridandet, såsom den som avses i punkt 67 i den överklagade domen och som innebär att den bedömning som gjorts på grundval av metoden med produktkontrollnummer kompletteras med en jämförelse av priserna i varje segment, det vill säga en jämförelse produktkontrollnummer för produktkontrollnummer – även om kommissionen måste ges ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att fastställa exakt vilken metod som ska användas för att analysera prisunderskridandet – krävdes i vilket fall som helst ingen sådan kompletterande analys i förevarande fall mot bakgrund av de uppgifter som kommissionen, på tribunalens uttryckliga begäran, hade inkommit med efter förhandlingen vid nämnda domstol.
Det kan tilläggas att det, särskilt vad gäller förekomsten av betydande prisskillnader mellan de tre marknadssegmenten, framgår av skälen 24 och 108 i den omtvistade förordningen att dessa i förevarande fall framför allt hade samband med användningen av höglegerat stål för produkter inom elproduktionssektorn, medan olegerat stål användes för tillverkning av produkter inom de två andra sektorerna.
Det framgår dessutom av nämnda skäl 24 och 108, såsom även generaladvokaten har påpekat i punkt 105 i sitt förslag till avgörande, att de skillnader i kostnader och priser som är kopplade till legerat och höglegerat stål har beaktats vid tillämpningen av metoden med produktkontrollnummer, på grund av hur dessa nummer är uppbyggda, särskilt den första egenskap som beaktas i produktkontrollnumret, det vill säga produkttypen, som skiljer mellan olegerat stål, legerat stål och höglegerat stål.
Eftersom dessa prisskillnader mellan olika marknadssegment för den berörda produkten redan hade beaktats vid bedömningen av prisunderskridandet med hjälp av metoden med produktkontrollnummer, innebar dessa inte att kommissionen var skyldig att göra den kompletterande analys som avses i punkt 67 i den överklagade domen i förevarande fall.
Härav följer att överklagandet ska vinna bifall såvitt avser den första och den andra grunden. Domstolen konstaterar vidare att talan således ska bifallas även såvitt avser den sjätte grundens tredje del, eftersom kommissionen genom denna delgrund har gjort gällande att tribunalen överskred gränserna för sin domstolsprövning när den i punkterna 59–66 i den överklagade domen slog fast att denna institution, som inte hade bedömt prisunderskridandet för varje marknadssegment, inte hade beaktat samtliga relevanta uppgifter, utan att för den skull konstatera att kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning.
Den fjärde grunden
Genom den fjärde grunden har kommissionen, med stöd av ArcelorMittal m.fl., ifrågasatt den överklagade domen i den del tribunalen, i punkterna 68–76 däri, slog fast att kommissionen i strid med artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, vid sin bedömning av prisunderskridandet och mer allmänt vid bedömningen av den dumpade importens inverkan på priserna på unionsmarknaden för likadana produkter, inte hade beaktat en viss volym av den likadana produkten som framställts av de unionstillverkare som ingick i urvalet, nämligen 17 av de 66 produkttyper som såldes av dessa tillverkare, men som inte exporterades av de kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet, och att kommissionen därmed inte hade grundat sin bedömning på samtliga relevanta uppgifter i förevarande fall, såsom krävs enligt dessa bestämmelser.
Parternas argument
Genom den fjärde grundens första del har kommissionen kritiserat tribunalen för att i punkterna 68–76 i den överklagade domen slå fast att kommissionen hade åsidosatt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, eftersom den vid bedömningen av prisunderskridandet inte hade beaktat 17 av de 66 produkttyper som såldes av de utvalda unionstillverkarna, men som inte såldes av de utvalda kinesiska exporterande tillverkarna.
Genom att slå fast att samtliga produkttyper som såldes av unionsindustrin skulle beaktas vid bedömningen av prisunderskridandet, missbedömde tribunalen karaktären på denna bedömning. Det framgår nämligen av själva ordalydelsen i artikel 3.3 i grundförordningen att denna ska göras i förhållande till en likadan produkt och inte i förhållande till varje produkttyp eller produktkontrollnummer.
Kommissionen har bekräftat att det mycket riktigt var i förhållande till den likadana produkten som den fastställde förekomsten av ett prisunderskridande. Kommissionen inledde med att beräkna marginalerna för prisunderskridandet i förhållande till produktkontrollnumren för att därefter fastställa det vägda genomsnittet av prisunderskridandet för samtliga produktkontrollnummer. Även om det för vissa produktkontrollnummer inte konstaterades föreligga något prisunderskridande eller det konstaterades föreligga ett negativt underskridande, betyder inte detta att det inte går att påföra en antidumpningstull även på dessa produktkontrollnummer. Det räcker nämligen att det för den likadana produkten konstateras att det i genomsnitt föreligger ett prisunderskridande.
Genom den fjärde grundens andra del har kommissionen gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den fann att det var nödvändigt att beakta de 17 produktkontrollnummer som sålts av de unionstillverkare som ingick i urvalet, men som inte exporterades till unionen av de kinesiska tillverkare som ingick i urvalet, för att kunna bedöma effekterna på unionsindustrins priser enligt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen.
Kommissionen har för det första gjort gällande att den potentiella inverkan av dessa produktkontrollnummer på unionsindustrins priser inte omfattas av denna bedömning utan, i förekommande fall, av den separata analys av förekomsten av eventuella andra faktorer som kommissionen ska göra i ett senare skede enligt artikel 3.7 i nämnda förordning. Hubei har emellertid inte påstått att denna bestämmelse har åsidosatts.
Det är inom ramen för en sådan analys av andra faktorer som frågan som behandlas i punkterna 72–74 i den överklagade domen uppkommer, nämligen huruvida unionsindustrin kunde drabbas av prissänkningar till följd av unionsindustrins försäljning av de 17 produktkontrollnummer som inte exporterades av de kinesiska exporterande tillverkarna.
Kommissionen har för det andra hävdat att tribunalen i punkt 71 i den överklagade domen felaktigt hänvisade till punkt 5.180 i överprövningsorganets rapport ”HP‑SSST” för att slå fast att det inte fanns någon omständighet som gjorde det möjligt att anse att den analys som föreskrivs i artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen inte skulle kunna omfatta en viss volym av den likadana produkten som inte var föremål för ett prisunderskridande.
Vad gäller den fjärde grundens första del har Hubei, avseende argumentet att prisunderskridandet ska fastställas i förhållande till den likadana produkten, gjort gällande att tribunalen gjorde en riktig bedömning när den i punkt 74 i den överklagade domen slog fast att kommissionen, efter att ha fastställt ett prisunderskridande för vissa produkttyper, inte utan att lämna en särskild motivering kan utvidga detta konstaterande till att omfatta andra typer av produkter för vilka prisunderskridanden inte har påvisats och därmed inte heller för den likadana produkten i dess helhet.
Tribunalen beaktade således de farhågor som domstolen gav uttryck för i punkt 60 i domen av den 5 april 2017, Changshu City Standard Parts Factory och Ningbo Jinding Fastener/rådet (
C‑376/15 P och C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
), nämligen att om unionsinstitutionerna hade rätt att vid beräkningen av dumpningsmarginalen undanta exporttransaktioner till unionen avseende vissa modeller av den aktuella produkten, skulle detta innebära att de gavs möjlighet att påverka resultatet av beräkningen av dumpningsmarginalen, genom att utesluta en eller flera typer eller modeller av denna produkt.
En sådan risk för manipulation skulle även föreligga om kommissionen vid bedömningen av prisunderskridandet inte var skyldig att beakta all försäljning från de utvalda unionstillverkarna. Detta skulle nämligen göra det möjligt för kommissionen att konstatera ett underpris för endast en del av unionsindustrins försäljning och att utvidga detta konstaterande till att omfatta all försäljning, utan att behöva förklara hur sistnämnda försäljning påverkade priserna.
Vad gäller den fjärde grundens andra del har Hubei gjort gällande att kommissionens argument, att analysen av inverkan på priserna och fastställandet av orsakssambandet utgör etapper som är helt oberoende av varandra, är verkningslöst, eftersom kommissionen inte har bestritt punkt 86 i den överklagade domen, i vilken tribunalen konstaterade att det fanns ett samband mellan fastställandet av prisunderskridandet och påvisandet av ett orsakssamband.
Under alla omständigheter omfattar artikel 3.2 i grundförordningen, i den del den hänvisar till den dumpade importens inverkan på unionsindustrin, de krav avseende orsakssamband och skadeorsaker som inte ska tillskrivas den dumpade importen som därefter behandlas i artikel 3.6 och 3.7 i denna förordning.
Dessutom krävde inte tribunalen, i punkt 71 i den överklagade domen, någon analys av huruvida det kunde föreligga andra skadeorsaker, utan hänvisade med rätta till punkt 5.180 i överprövningsorganets rapport ”HP-SSST”, i vilken det bekräftas att det är nödvändigt att fastställa inverkan på priserna för den aktuella produkten i dess helhet, utan att utesluta de produkttyper för vilka det inte har konstaterats något prisunderskridande.
Domstolens bedömning
Inledningsvis ska räckvidden av den kritik som tribunalen framförde i punkterna 68–74 i den överklagade domen avseende kommissionens bedömning av prisunderskridandet preciseras, det vill säga att denna institution, i strid med artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, inte beaktade 17 av de 66 produkttyper eller produktkontrollnummer som såldes av de utvalda unionstillverkarna, motsvarande 8 procent av försäljningsvolymen för dessa tillverkare.
För det första framgår det i detta hänseende av punkterna 69–71 i den överklagade domen, vilket bekräftas i överprövningsorganets rapport HP-SSST, ”att det inte fanns någon omständighet som gjorde det möjligt att anse att den analys som föreskrivs i artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen inte skulle kunna omfatta en viss volym av den likadana produkten som inte var föremål för ett prisunderskridande”, i förevarande fall volymen av de 17 produkttyper som såldes av unionsindustrin för vilka det inte fanns en motsvarande importerad produkttyp.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 126 i sitt förslag till avgörande följer härav att tribunalen anser att kommissionen under alla omständigheter är skyldig att vid bedömningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser beakta unionsindustrins totala försäljning av den likadana produkten.
I förevarande fall fann tribunalen följaktligen att kommissionen var skyldig att i sin bedömning på grundval av samtliga relevanta uppgifter beakta samtliga produktkontrollnummer som sålts av de unionstillverkare som ingick i stickprovet, inbegripet de 17 produktkontrollnummer som inte exporterades av de utvalda kinesiska exporterande tillverkarna.
För det andra kritiserade tribunalen i punkterna 73 och 74 i den överklagade domen kommissionen för att ha grundat det samband som den konstaterat mellan analysen av prisunderskridandet och unionsindustrins prisutveckling på en felaktig faktisk omständighet, eftersom den inte beaktade de 17 produktkontrollnumren i fråga, trots att det i avsaknad av en specifik motivering i den omtvistade förordningen inte kunde uteslutas att dessa produkttyper ”bidrog till en icke obetydlig sänkning av de utvalda unionstillverkarnas priser”.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 128 i sitt förslag till avgörande, kritiserade tribunalen genom denna anmärkning i huvudsak kommissionen för att inte ha undersökt i vilken mån priserna på dessa 17 produkttyper kunde ha bidragit till prisutvecklingen hos de utvalda unionstillverkarna, det vill säga prissänkningen.
–
Huruvida tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den slog fast att kommissionen var skyldig att, vid bedömningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser enligt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, beakta samtliga modeller av den aktuella produkten som sålts av denna industri
Till stöd för det principiella påstående som kommissionen har bestritt, att kommissionen vid bedömningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser, och särskilt vid bedömningen av prisunderskridandet, enligt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen är skyldig att alltid beakta alla typer av den aktuella produkten som säljs av denna industri, även de produkttyper som de exporterande tillverkarna inte exporterade till unionen och som således per definition inte var föremål för dumpning, har tribunalen i punkt 71 i den överklagade domen hänvisat till punkt 5.180 i överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” i vilken detta organ slog fast att de kinesiska myndigheterna i detta fall var skyldiga att ”bedöma huruvida prisunderskridandet avseende den dumpade importen var märkbart i förhållande till den andel av den inhemska importen för vilken inget prisunderskridande hade konstaterats”.
Denna mening ska sättas in i sammanhanget i det konkreta fall som rapporten avsåg. Det fallet rörde nämligen en särskild situation i vilken de kinesiska myndigheterna inte hade analyserat och således inte hade konstaterat att det förelåg ett prisunderskridande för de produkter som ingick i marknadssegmentet A, till vilket den inhemska försäljningen var koncentrerad, utan i stället hade utvidgat slutsatserna av analysen av prisunderskridandet för marknadssegmenten B och C, till vilka den dumpade importen var koncentrerad, till det förstnämnda segmentet.
I en sådan särskild situation ansåg det överprövningsorgan som inrättats av WTO:s tvistlösningsorgan att nämnda myndigheter inte kunde utesluta en ”andel av den inhemska produktionen för vilken det inte hade konstaterats något prisunderskridande” från bedömningen av prisunderskridandet.
Förevarande fall rör emellertid inte en sådan särskild situation, utan en helt annan situation.
Såsom redan konstaterats vid prövningen av den tredje grunden framgår det nämligen av handlingarna i målet att det i förevarande fall inte rör sig om en typisk segmentering av marknaden för den berörda produkten där unionsindustrins försäljning är koncentrerad till ett annat marknadssegment för den berörda produkten än det som den dumpade importen är koncentrerad till, utan om en situation där kommissionen konstaterade att det verkligen förelåg ett prisunderskridande i de tre aktuella segmenten.
Det är vidare utrett att all import från Kina, såsom tribunalen påpekade i punkt 38 i den överklagade domen, kunde bli föremål för en analys av prisunderskridandet och att, såsom anges i punkterna 68 och 74 i den överklagade domen, 92 procent av unionsindustrins försäljningsvolym beaktades vid denna bedömning.
Även om kommissionen vid sin bedömning av prisunderskridandet i förevarande fall inte beaktade en viss volym av den inhemska produktionen, nämligen volymen för de 17 aktuella produktkontrollnumren, var skälet till detta, såsom tribunalen för övrigt påpekade i punkt 69 i den överklagade domen, att den inte kunde beräkna en underskridandemarginal för dessa modeller av den berörda produkten, eftersom det inte fanns någon importerad produkt av motsvarande typ.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 152 i sitt förslag till avgörande, angav tribunalen, i punkt 70 i den överklagade domen, att de 17 produktkontrollnumren i fråga ”per definition inte var föremål för ett prisunderskridande” och, i punkt 71 i den överklagade domen, att det i förevarande fall rörde sig om en situation där en viss volym av den inhemska försäljningen inte var föremål för ett prisunderskridande. Denna beskrivning av de faktiska omständigheterna är felaktig.
Att inte beakta dessa 17 produktkontrollnummer vid bedömningen av prisunderskridandet är nämligen endast en följd av kommissionens val, inom ramen för det stora utrymme för skönsmässig bedömning som den har i detta avseende, att göra denna bedömning med hjälp av metoden med produktkontrollnummer. Denna metod har för övrigt, såsom tribunalen angav i punkt 37 i den överklagade domen, inte ifrågasatts i sig.
Härav följer att tribunalen, i punkt 71 i den överklagade domen, felaktigt grundade sig på punkt 5.180 i överprövningsorganets rapport ”HP-SSST” för att slå fast förekomsten av en princip enligt vilken kommissionen, vid sin bedömning av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser och särskilt vid analysen av prisunderskridandet, alltid måste beakta alla modeller av den aktuella produkten som säljs av denna industri.
Hubei har emellertid hävdat att denna princip kan grunda sig på en analog tillämpning av de slutsatser som följer av domen av den 5 april 2017, Changshu City Standard Parts Factory och Ningbo Jinding Fastener/rådet (
C‑376/15 P och C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
).
Detta argument, vilket, såsom framgår av punkt 24 i den överklagade domen, redan har anförts av Hubei vid tribunalen, men som tribunalen inte har uttalat sig om, kan emellertid inte godtas.
I punkt 61 i domen av den 5 april 2017, Changshu City Standard Parts Factory och Ningbo Jinding Fastener/rådet (
C‑376/15 P och C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
), slog domstolen nämligen fast att artikel 2.11 i grundförordningen, mot bakgrund av sin ordalydelse, sitt syfte och det sammanhang i vilket bestämmelsen ingår, inte kan tolkas så, att den tillåter att vid beräkningen av dumpningsmarginalen utesluta exporttransaktioner till unionen avseende vissa typer av den berörda produkten. Tvärtom framgår av denna bestämmelse att unionsinstitutionerna vid denna beräkning är skyldiga att beakta samtliga dessa transaktioner.
I punkt 60 i den domen fann domstolen att varje annan tolkning skulle innebära att institutionerna gavs möjlighet att påverka resultatet av beräkningen av dumpningsmarginalen genom att utesluta en eller flera typer eller modeller av den berörda produkten.
Det kan emellertid konstateras att slutsatserna i den domen, i den del de avser tolkningen av artikel 2.11 i grundförordningen, inte kan överföras på bedömningen av vilken inverkan den dumpade importen har på unionsindustrins priser enligt artikel 3.2 och 3.3 i denna förordning.
När det gäller lydelsen av nämnda artikel 2.11 underströk domstolen nämligen, i punkt 53 i domen av den 5 april 2017, Changshu City Standard Parts Factory och Ningbo Jinding Fastener/rådet (
C‑376/15 P och C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
), att eftersom det i denna bestämmelse uttryckligen föreskrivs att priserna för ”alla exporttransaktioner” ska beaktas vid beräkningen av dumpningsmarginalen och oavsett vilken metod som används för att jämföra normalvärdet och exportpriset, kan inte unionsinstitutionerna vid beräkningen av dumpningsmarginalen utesluta exporttransaktionerna avseende vissa typer av den berörda produkten.
Lydelsen i artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen är emellertid en helt annan, eftersom det varken anges eller antyds att analysen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser under alla omständigheter ska ske med beaktande av denna industris totala försäljning.
Tvärtom framgår det av ordalydelsen i artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen att dessa bestämmelser inte innebär någon skyldighet för kommissionen att vid bedömningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser beakta all försäljning av den likadana produkten från unionsindustrin.
Såsom kommissionen även har gjort gällande stöds detta av en grundläggande skillnad mellan fastställandet av dumpningsmarginalen och bedömningen, i syfte att fastställa skadan, av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser, eftersom denna bedömning förutsätter en jämförelse av försäljningen från inte bara ett och samma företag – vilket är fallet med fastställandet av dumpningsmarginalen, som beräknas på grundval av uppgifter från den berörda exporterande tillverkaren – utan från flera företag, nämligen de exporterande tillverkare som ingår i urvalet och de företag inom unionsindustrin som ingår i urvalet.
En jämförelse av dessa företags försäljning blir emellertid ofta svårare att göra i samband med bedömningen av prisunderskridandet än vid fastställandet av dumpningsmarginalen, eftersom sortimentet av produkter som säljs av dessa olika företag tenderar att endast delvis överlappa varandra.
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 145 i sitt förslag till avgörande är denna risk, att vissa produkttyper inte kan beaktas vid bedömningen av prisunderskridandet på grund av skillnaderna mellan sortimentet av produkter som säljs av olika företag, större ju mer detaljerade produktkontrollnumren är.
Även om mer detaljrika produktkontrollnummer har den fördelen att produkttyper med fler gemensamma fysiska och tekniska egenskaper jämförs, har de däremot den nackdelen att de ökar möjligheten för att vissa produkttyper som säljs av det ena eller det andra av de berörda företagen saknar motsvarighet och således varken kan jämföras eller beaktas vid denna bedömning.
Även om kommissionen har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när den beslutar om vilken metod som ska användas vid bedömningen av prisunderskridandet, vilken, såsom är fallet med metoden med produktkontrollnummer, kan få till följd att vissa produkttyper inte kan jämföras och följaktligen inte beaktas inom ramen för denna bedömning, begränsas denna av den skyldighet som kommissionen åläggs i artikel 3.2 i grundförordningen att göra en objektiv bedömning av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser.
Tribunalen gjorde sig således skyldig till en felaktig rättstillämpning när den i den överklagade domen slog fast att kommissionen, vid bedömningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser enligt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, och i synnerhet vid analysen av prisunderskridandet, är skyldig att alltid beakta samtliga produkter som denna industri säljer, inbegripet de typer av den aktuella produkten som inte exporteras av de utvalda exporterande tillverkarna.
–
Huruvida tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den slog fast att kommissionen var skyldig att, vid bedömningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrins priser enligt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, beakta i vilken mån priserna på 17 av de berörda produkttyperna kan ha bidragit till en prissänkning för de utvalda unionstillverkarna
Såsom redan har angetts i punkt 134 i förevarande dom kritiserade tribunalen, i punkterna 73 och 74 i den överklagade domen, kommissionen för att ha grundat det samband som den konstaterat mellan bedömningen av prisunderskridandet och unionsindustrins prisutveckling på en felaktig faktisk omständighet, eftersom den inte beaktade 17 av de 66 produktkontrollnumren, trots att det, i avsaknad av en specifik motivering i den omtvistade förordningen, inte kunde uteslutas att dessa produkttyper ”bidrog till en icke obetydlig prissänkning för de utvalda unionstillverkarna”.
Tribunalen konstaterar att den bedömning som krävs enligt artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen består i att undersöka ”den dumpade importens” inverkan på unionsindustrins priser.
En sådan bedömning inbegriper emellertid inte en prövning, såsom den som avses i punkt 74 i den överklagade domen, av effekterna på unionsindustrins priser av den dumpade importen, utan av 17 typer av den berörda produkten som säljs av denna industri och som per definition inte ingår i denna import.
Om, såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 151 i sitt förslag till avgörande, den prövning som avses i punkt 74 i den överklagade domen dessutom ledde till slutsatsen att de 17 berörda produktkontrollnumren verkligen hade bidragit till en ”icke obetydlig” sänkning av unionsindustrins priser, så finns det endast två skäl som förklarar denna slutsats.
En sådan slutsats kan nämligen för det första förklaras med att den dumpade importen haft ännu större inverkan på priserna på dessa 17 produkttyper än den inverkan som kommissionen fastställt för övriga produkttyper, avseende vilka ett prisunderskridande hade konstaterats.
I detta fall kan emellertid slutsatsen att priserna på den likadana produkten har påverkats negativt på grund av importen till unionsmarknaden inte under några omständigheter ifrågasättas såsom felaktig. Ett sådant konstaterande kan på sin höjd visa att ett ännu större prisunderskridande har ägt rum, vilket understödjer fastställandet av att det föreligger skada.
För det andra, i den mån denna slutsats kan förklaras av att andra faktorer än importen har bidragit till den skada som unionsindustrin vållats, i den mening som avses i artikel 3.7 i grundförordningen, ska det vid granskningen av dessa faktorer enligt bestämmelsen säkerställas att dessa inte tillskrivs den dumpade importen. Hubei har inte gjort gällande att denna bestämmelse har åsidosatts inom ramen för de grunder som prövats och godtagits av tribunalen varför företaget inte kan vinna framgång med denna grund.
Såsom kommissionen har gjort gällande inom ramen för den sjätte grundens tredje del och såsom generaladvokaten har påpekat i punkterna 169–171 i sitt förslag till avgörande, innehåller punkt 74 i den överklagade domen dessutom en felaktig rättstillämpning.
I nämnda punkt 74 kritiserade tribunalen nämligen kommissionen för att inte ha undersökt i vilken mån priserna på de 17 typer av den berörda produkten för vilka ett prisunderskridande inte hade kunnat konstateras hade påverkat unionstillverkarnas prisutveckling, utan att i detta hänseende konstatera att kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning.
Genom denna slutsats överskred tribunalen de gränser som, såsom framgår av den rättspraxis som det erinrats om i punkterna 35–37 i förevarande dom, gäller för unionsdomstolens prövning av lagenligheten av en rättsakt, såsom den omtvistade förordningen, på grund av det stora utrymme för skönsmässig bedömning som kommissionen har såvitt avser bedömningen av prisunderskridandet, i enlighet med de skyldigheter den åläggs i detta avseende i artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen.
Mot bakgrund av det ovan anförda finner domstolen att punkterna 68–76 i den överklagade domen är behäftade med en felaktig rättstillämpning och att talan således ska bifallas såvitt avser den fjärde grunden avseende en felaktig tolkning av artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen, utan att det är nödvändigt att pröva den femte grunden, genom vilken samma punkter kritiseras för att åsidosätta artikel 17 i samma förordning, vilken, även om den skulle godtas, inte skulle tillföra något till denna slutsats.
Vad slutligen gäller den sjätte grunden, avseende en felaktig rättstillämpning, i den mån tribunalen gjorde en alltför ingående domstolsprövning av kommissionens bedömning av prisunderskridandet, finner domstolen att talan ska bifallas såvitt avser grundens tredje del i den utsträckning som anges i punkt 167–169 i förevarande dom. Det är inte nödvändigt att pröva denna grund i övrigt, eftersom den avser de punkter i den överklagade domen beträffande vilka en felaktig rättstillämpning redan konstaterats vid prövningen av den fjärde grunden.
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den överklagade domen upphävas, eftersom överklagandet ska bifallas såvitt avser den första, den andra, den tredje och den fjärde grunden samt den sjätte grundens tredje del, utan att det är nödvändigt att pröva den femte grunden och den sjätte grundens första och andra del.
Talan vid tribunalen
Enligt artikel 61 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol kan domstolen, om den upphäver tribunalens avgörande, själv slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande.
När det gäller Hubeis första och andra grund räcker det att konstatera att det mot bakgrund av i synnerhet övervägandena i såväl punkterna 103–115 som punkterna 159 och 162 i förevarande dom inte har förekommit någon uppenbart oriktig bedömning som påverkat kommissionens bedömning i den omtvistade förordningen vad gäller prisunderskridandet, verkningarna av den dumpade importen på priserna på likadana produkter på unionsmarknaden och förekomsten av ett orsakssamband med tillämpning av artikel 3.2, 3.3 och 3.6 i grundförordningen. Talan kan således inte vinna bifall såvitt avser dessa grunder.
Däremot är målet inte färdigt för avgörande såvitt avser den tredje och den fjärde grunden, som Hubei åberopade till stöd för sin talan om ogiltigförklaring och som inte har prövats av tribunalen. Målet ska därför återförvisas till tribunalen.
Rättegångskostnader
Eftersom målet återförvisas till tribunalen ska frågan om rättegångskostnader anstå.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (tredje avdelningen) följande:

1)
Den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 24 september 2019, Hubei Xinyegang Special Tube/kommissionen (
T‑500/17
, ej publicerad,
EU:T:2019:691
), upphävs.

2)
Målet återförvisas till Europeiska unionens tribunal.

3)
Frågan om rättegångskostnader anstår.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.