CELEX: 62019TJ0235
Arbitražinė išlyga
Pagal Informacijos ir ryšių technologijų (IRT) politikos rėmimo programą sudaryti subsidijų susitarimai
Audito ataskaita
Komisijos išduotos debeto avizos
OLAF tyrimas
Ieškinys dėl panaikinimo
Priešieškinis
Visiškas subsidijų gražinimas
Žala

)
Ginčo aplinkybės
[Praleista]
Ieškovė priklauso dviem konsorciumams, kurių nariai yra pagal 2006 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime 1639/2006/EB nustatytoje pagrindų programoje numatytą Informacijos ir ryšių technologijų (IRT) politikos rėmimo programą (2007–2013) (
OL L 310, 2006, p. 15
, toliau – IK pagrindų programa) sudarytų dviejų subsidijų susitarimų naudos gavėjai.
Pirmąjį susitarimą Nr. 225023 2008 m. spalio 10 d. sudarė Europos Komisijos atstovaujama Europos bendrija ir
Tesan Televita Srl
, veikianti kaip projekto „ElDeRly-friEndly Alarm handling and MonitorING (Dreaming)“ (toliau – atitinkamai susitarimas
Dreaming
ir projektas
Dreaming
) koordinatorė. Antrąjį susitarimą Nr. 250449 2010 m. gegužės 31 d. sudarė Komisijos atstovaujama Bendrija ir
Digipolis SCRL
, veikianti kaip projekto „Health monitoring and sOcial integration environMEnt for Supporting WidE ExTension of independent life at HOME“ (toliau – atitinkamai susitarimas HOME SWEET HOME ir projektas HOME SWEET HOME) koordinatorė.
Dreaming
ir HOME SWEET HOME projektų tikslas buvo suteikti galimybę savarankiškumą praradusiems vyresnio amžiaus žmonėms likti namuose įrengiant aparatų ir techninių sistemų derinius, įskaitant adaptuotą mobiliojo ryšio telefoną ir lengvai naudojamą vaizdo konferencijos sistemą, kurie būtų sujungti su socialinės ir medicininės pagalbos centrais.
[Praleista]
Vykdant šiuos du projektus Komisija paprašė audito bendrovės
PKF Littlejohn LLP
atlikti auditą, jis buvo vykdomas nuo 2014 m. balandžio 18 d. iki 2015 m. gegužės 27 d.
Per tą laiką 2015 m. balandžio 30 d. OLAF pradėjo tyrimą būtent dėl įtarimų, kad vykdydama ginčijamus susitarimus ieškovė daro pažeidimus.
[Praleista]
2018 m. rugsėjo 20 d. išankstiniame informaciniame rašte Komisija nurodė, kad, siekiant įgyvendinti audito ataskaitoje padarytas išvadas, reikia susigrąžinti 94445 eurus pagal projektą
Dreaming
ir 121517 eurų pagal projektą HOME SWEET HOME kaip reikalavimų neatitinkančias išlaidas, nes jas finansavo ir ieškovei išmokėjo Komisija. Ji paprašė ieškovės pateikti nuomonę per 30 dienų nuo to rašto gavimo, o jos negavusi ji išduos debeto avizas ir pradės tų sumų susigrąžinimo procedūrą.
[Praleista]
OLAF ataskaita parengta 2018 m. lapkričio 13 d. Tos ataskaitos išvadose OLAF iš esmės nustatė, kad nuo 2008 m. iki 2014 m. ieškovė padarė keletą pažeidimų vykdydama būtent projektus
Dreaming
ir HOME SWEET HOME. Konstatuotos trys pažeidimų rūšys. Pirma pažeidimų rūšis iš esmės susijusi su ieškovės interesų konfliktu dėl to, kad ji darė įtakos už tų projektų įgyvendinimą atsakingų konsorciumų partneriams (toliau konsorciumo partneriai), kad kaip tiekėja būtų atrinkta su ja susijusi bendrovė, ir dėl to, kad ji gavo komisinių nuo šios pardavimų. Antra ataskaitoje nurodyta pažeidimų rūšis susijusi su tuo, kad ieškovė nurodė padidintas personalui skirtas sąnaudas. Trečia pažeidimų rūšis iš esmės susijusi su aptariamiems projektams įgyvendinti reikalingų tam tikrų prekių padidinta kaina.
[Praleista]
2019 m. vasario 4 d. Komisija pateikė ieškovei dvi debeto avizas dėl dalies Sąjungos finansinio įnašo, kuris laikomas nepagrįstu, susigrąžinimo, kiek tai susiję su projektu
Dreaming
ir projektu HOME SWEET HOME, t. y. atitinkamai debeto avizą Nr. 3241901815, kurios suma 94445 eurai, ir debeto avizą Nr. 3241901886, kurios suma 121517 eurų. Abiejose debeto avizose Komisija nurodė, kad 2019 m. kovo 18 d. yra galutinė mokėjimo data.
Procesas ir šalių reikalavimai
2019 m. balandžio 4 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šį ieškovės ieškinį.
2019 m. liepos 12 d. Komisija Bendrojo Teismo kanceliarijai pateikė atsiliepimą į ieškinį, kuriame išdėstytas priešieškinis.
2019 m. rugsėjo 5 d. ieškovė pateikė dubliką.
2019 m. lapkričio 7 d. ieškovė pateikė papildomą raštą, kuriame išdėstytas naujas prašymas, kad Komisijai būtų nurodyta pašalinti ieškovės pavadinimą iš greito aptikimo ir draudimo dalyvauti sistemos (EDES).
2020 m. sausio 6 d. Komisija pateikė tripliką, kuriame pateiktos jos pastabos dėl ieškovės papildomo rašto.
Taikydamas Bendrojo Teismo procedūros reglamento 89 straipsnio 3 dalies pagrindu 2020 m. birželio 9 d. ir rugpjūčio 4 d. priimtas proceso organizavimo priemones, Bendrasis Teismas pateikė šalims klausimus; į juos šalys atsakė per nustatytą terminą.
Kadangi dešimtosios kolegijos narys negalėjo dalyvauti posėdyje, 2020 m. rugpjūčio 10 d. Bendrojo Teismo pirmininkas, remdamasis Procedūros reglamento 17 straipsnio 2 dalimi, paskyrė kitą teisėją papildyti kolegiją.
Bendrasis Teismas, įvertinęs, kad bylos medžiagoje yra pakankamai informacijos, nusprendė pagal Procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį nagrinėti bylą be žodinės proceso dalies, nes per tris savaites po pranešimo apie rašytinės proceso dalies pabaigą pateikimo šalys nepateikė tokio prašymo.
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
pripažinti, kad ji neskolinga 2019 m. vasario 4 d. dieną išduotose debeto avizose Nr. 3241901815 ir 3241901886 nurodytų sumų,
–
kiek reikalinga, pripažinti šias debeto avizas negaliojančiomis,
–
nurodyti Komisijai pašalinti jos pavadinimą iš EDES duomenų bazės,
–
atmesti priešieškinį kaip nepriimtiną arba, nepatenkinus šio reikalavimo, kaip nepagrįstą,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmeti kaip nepagrįstą ieškovės pagrindinį prašymą konstatuoti, kad jos atžvilgiu nėra skolinių reikalavimų,
–
atmesti kaip nepriimtiną ieškovės papildomą prašymą, kuriame siekiama 2019 m. vasario 4 d. išduotas debeto avizas Nr. 3241901815 ir 3241901886 pripažinti negaliojančiomis,
–
atmesti kaip nepriimtiną 2019 m. lapkričio 7 d. papildomame rašte ieškovės suformuluotą prašymą nurodyti jai pašalinti ieškovės pavadinimą iš EDES duomenų bazės.
–
pripažinti, kad priešieškinyje išdėstyti teiginiai, jog ieškovė nesilaiko sutarties, laikomi pažeidimais,
–
nurodyti ieškovei jai grąžinti visas subsidijas –230348 eurus pagal projektą
Dreaming
ir 282451 eurą pagal projektą HOME SWEET HOME,
–
priteisti iš ieškovės 58876,50 euro už patirtą žalą,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Dėl Bendrojo Teismo jurisdikcijos ir dėl ieškinio bei priešieškinio priimtinumo
Dėl Bendrojo Teismo jurisdikcijos
Reikia konstatuoti, kad Bendrasis Teismas turi jurisdikciją nagrinėti šį ieškinį, pareikštą pagal SESV 272straipsnį, remiantis kiekvieno ginčijamo susitarimo 10 straipsnio trečioje pastraipoje nustatyta arbitražine išlyga, pagal kurią Bendrajam Teismui suteikiama jurisdikcija priimti sprendimą dėl bet kokio ginčo, susijusio su šių susitarimų aiškinimu, vykdymu ar galiojimu.
Dėl tos pačios priežasties Bendrasis Teismas taip pat turi jurisdikciją priimti sprendimą dėl Komisijos pateikto priešieškinio. Remiantis jurisprudencija, ieškinio pateikimo dieną Bendrojo Teismo jurisdikcija nagrinėti pagal arbitražinę išlygą pareikštą ieškinį neišvengiamai apima neperžengiant to ieškinio ribų institucijos pareikšto priešieškinio, paduoto dėl sutartinių santykių arba dėl fakto, kuriuo pagrįstas pagrindinis reikalavimas, arba tiesioginio ryšio su iš to kylančiais įpareigojimais, nagrinėjimą (šiuo klausimu žr. 2014 m. liepos 16 d. Sprendimo Isotis / Komisija,
T‑59/11
,
EU:T:2014:679
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją). Tačiau, kaip ir ieškovės ieškinys, taip ir Komisijos pateiktas priešieškinis kyla iš sutartinių ryšių, kuriuos šalys nustatė ginčijamuose susitarimuose. Beje, tas priešieškinis susijęs su visos pagal ginčijamus susitarimus ieškovei išmokėtos sumos sugrąžinimu ir pateiktas dėl sumų, kurios nurodytos debeto avizose, dėl kurių ieškovė pareiškė ieškinį.
[Praleista]
Dėl esmės
Dėl priešieškinio
Pirmiausia reikia išnagrinėti priešieškinį, nes jis susijęs su visos pagal ginčijamus susitarimus ieškovei išmokėtos sumos sugrąžinimu ir pateiktas dėl sumų, kurios nurodytos debeto avizose, dėl kurių ieškovė pareiškė ieškinį.
Priešieškiniu siekiama, kad iš ieškovės būtų priteista sumokėti 571675,5 euro pagal ginčijamus susitarimus. Šis prašymas grindžiamas OLAF ataskaitos išvadomis.
Dėl tos ataskaitos reikia pasakyti, kad Komisija tvirtina, jog ieškovės padaryti pažeidimai buvo konstatuoti jai vykdant projektus
Dreaming
ir HOME SWEET HOME. Komisija pabrėžia abu, jos manymu, pačius didžiausius pažeidimus, t. y. pirma, interesų konfliktą ir, antra, padidintas įrangos kainas ir komisinių už pardavimą gavimą.
Dėl pirmojo nurodyto pažeidimo Komisija pažymi, kad ieškovė valdo 25 % bendrovės XJ akcijų. Šiomis aplinkybėmis Komisija kaltina ieškovę, kad ši skatino konsorciumo partnerius pagal tuos projektus iš XJ įsigyti jiems įgyvendinti reikiamos įrangos. Be to, ji priekaištauja ieškovei, kad ši nedeklaravo interesų konfliktų pavojaus nei Komisijai, nei konsorciumo partneriams. Negana to, ieškovė pateikė dvi klaidingas deklaracijas, kuriose nurodyta, kad prieš ją patvirtinant subsidijų pagal abu aptariamus projektus gavėja jokio interesų konflikto nebuvo.
Dėl nurodyto antrojo pažeidimo Komisija teigia, be kita ko, kad ieškovė iš XJ rinko 5–10 % dydžio komisinius už tarpininkavimą jos konsorciumo partneriams parduodant įrangą pagal tuos projektus. Be to, ieškovė prisidėjo prie tam tikrų įrenginių kainos dirbtinio didinimo. Šiuo klausimu Komisija nurodo, kad pagal tuos projektus perkamo mobiliojo ryšio telefono Z modelio vieneto kaina buvo 1018 eurų. Tačiau vėliau tas modelis buvo pakeistas pigesniu modeliu, t. y. modeliu Y, kurio vieneto kaina 616 eurų. Komisija cituoja susirašinėjimą, kuriuo remiantis galima tvirtinti, jog tokiomis aplinkybėmis ieškovė, XJ ir trečioji bendrovė nusprendė dirbtinai padidinti aptariamiems projektams numatytos įrangos kainą ir pasidalyti 70350 eurų dydžio išlaidų skirtumą. Taip konsolės kaina išaugo nuo 438,5 iki 577 eurų, o vaizdo konferencijos programinės įrangos kaina – nuo 200 iki 422 eurų.
[Praleista]
Dėl nurodytų pažeidimų
Komisija priekaištauja ieškovei, kad ši visų pirma pažeidė kiekvieno ginčijamo susitarimo bendrųjų sąlygų II.3 punkto g ir e papunkčiuose nustatytus sutartinius įsipareigojimus ir Belgijos teisėje nustatytą sąžiningo sutarčių vykdymo principą, kuris subsidiariai taikomas ginčijamiems susitarimams. Šiuo klausimu ji nurodo, kad yra interesų konfliktas dėl buvimo tam tikros įrangos tiekėjo akcininku, taip pat dėl komisinių už pardavimą rinkimo ir dėl padidintų kainų.
[Praleista]
Visų pirma reikia priminti, kad pagal sutartį, kurioje nustatyta arbitražinė išlyga, kaip ji suprantama pagal SESV 272 straipsnį, šalis, Komisijai deklaravusi išlaidas, kad būtų skirtas Sąjungos finansinis įnašas, privalo pagrįsti, jog tos išlaidos buvo realiosios išlaidos, kurių tikrai reikėjo ir kurios buvo patirtos vykdant projektą jo trukmės laikotarpiu. Vis dėlto, jei, atlikus finansinį auditą, Komisija prašo grąžinti skolą, ji privalo įrodyti, kad, jeigu gavėjas pateikė išlaidų išrašus ir kitą reikalingą informaciją, sutartyje numatytos paslaugos suteiktos netinkamai arba kad išlaidų išrašai yra netikslūs arba nepatikimi (žr. 2017 m. liepos 13 d. Sprendimo Talanton / Komisija,
T‑65/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:491
,
punktas ir nurodyta jurisprudencija).
Kadangi šiuo atveju ieškovė pateikė išlaidų išrašus ir kitą reikalingą informaciją, Komisija privalo pateikti konkrečių įrodymų, jog sutartyje numatytas paslaugas ieškovė suteikė netinkamai, atsižvelgiant į ginčijamuose susitarimuose sutartus įsipareigojimus.
Visų pirma reikia pažymėti, kad, remiantis ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.3 punkto g papunkčiu, darytina išvada, jog interesų konflikto pavojus reiškia, kad susikerta ekonominiai interesai, politinė ar nacionalinė priklausomybė, šeiminiai ar emociniai santykiai ar bet kokie kitokie interesai. Šis susikirtimas, priklausomybė ar ryšiai turi būti aiškiai konstatuoti konkrečiai įvertinus sutarties dalyką ir suinteresuotųjų šalių padėtį (pagal analogiją žr. 2019 m. sausio 22 d. Sprendimo EKETA / Komisija,
T‑166/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2019:26
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Atvirkščiai, kadangi tame bendrųjų sąlygų punkte kalbama apie interesų konflikto „riziką“, „galinčią“ pakenkti nešališkam ir objektyviam projekto vykdymui, jame nereikalaujama pateikti įrodymo, kad tas konfliktas daro ar tikrai padarė įtakos sutarties vykdymui ar jos išlaidoms (pagal analogiją žr. 2019 m. sausio 22 d. Sprendimo EKETA / Komisija,
T‑166/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2019:26
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Šioje byloje aptariamas galimas interesų konfliktas grindžiamas dviem aspektais: tuo, kad ieškovė iš XJ gavo komisinius už pardavimą, ir tuo, kad ieškovė buvo tos bendrovės mažoji akcininkė.
–
Dėl galimo interesų konflikto, susijusio su ieškovės buvimu tiekėjo akcininke
Visų pirma, neginčytina, kad ieškovei priklausė 25 % XJ akcijų ir kad ji to nedeklaravo Komisijai.
Komisija taip pat įrodė, kad konkrečiais ieškovės veiksmais vykdant abu aptariamus projektus buvo kenkiama nešališkam ir objektyviam jų įgyvendinimui, kaip tai suprantama pagal ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.3 punkto g papunktį.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad ieškovės iniciatyva XJ siūlomos prekės ir sprendimai buvo pasirinkti dar prieš pasirašant
Dreaming
susitarimą, kaip galima teigti remiantis to susitarimo I priede pateiktu to projekto aprašymu. Kaip atsiliepimo į ieškinį 72 punkte teigia Komisija, kadangi projektas HOME SWEET HOME yra projekto
Dreaming
tęsinys, buvo pasirinktos tos pačios prekės.
Be to, reikia pažymėti, kad ieškovės ir XJ santykiai yra nepakankamai skaidrūs. Kaip pažymėta šio sprendimo 108 ir 109 punktuose, įrodyta, jog bent kai kurie konsorciumo partneriai nebuvo informuoti apie tų santykių pobūdį. Be to, ieškovė neinformavo Komisijos apie santykius su projekto
Dreaming
apraše jau nurodytos įrangos tiekėju ir net pateikė netikrą deklaraciją dėl interesų konflikto nebuvimo, kaip jau minėta šio sprendimo 121 punkte.
Galiausiai ieškovė darė spaudimą konsorciumo partnerių prašydama įrangą įsigyti iš J motyvuodama tuo, kad rinkoje nėra kitos tinkamos įrangos projektams įgyvendinti. Iš tiesų, remiantis B.20 priede pateiktais elektroniniais laiškais, kuriais buvo pasikeista susirašinėjant, ypač 2010 m. rugpjūčio 10 d. ieškovės elektroniniu laišku už projektą HOME SWEET HOME atsakingiems konsorciumo partneriams, galima teigti, kad ieškovė, suderinusi su XJ, dėjo pastangas surinkti tų partnerių užsakymus pirkti šios bendrovės prekes ir, be kita ko, jiems nusiuntė iš dalies užpildytas užsakymo formas.
Todėl reikia konstatuoti, kad Komisija pateikė konkrečių įrodymų, jog ieškovė buvo įsivėlusi į interesų konfliktą, galintį pakenkti nešališkam ir objektyviam susitarimų vykdymui, ir pažeidė kiekvieno ginčijamo susitarimo bendrųjų sąlygų II.3 punkto g papunktį, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 124–127 punktuose primintą jurisprudenciją.
Ieškovės teiginiais negalima paneigti to, kas išdėstyta.
Ieškovė iš esmės teigia, kad jos ir XJ santykiai nedarė žalos projektų biudžetui ir kad dėl tos priežasties ji nepažeidė sutartinių įsipareigojimų dėl interesų konflikto egzistavimo. Ji teigia, be kita ko, kad XJ pateikta įranga buvo vienintelės prekės, suteikusios galimybę įvykdyti projektus.
Reikia pažymėti, kad neva išimtai XJ įrangos tinkamumas nebuvo teisiškai įrodytas atsižvelgiant, be kita ko, į tai, kad, kaip galima teigti remiantis Komisijos atsiliepimo į ieškinį 76 punktu ir B.25 priedu, per XL surengtą konkursą buvo pateikti bent keturi pasiūlymai, kuriuose pristatyti su XJ preke konkuruojantys produktai, kiek tai susiję su projektu HOME SWEET HOME. Be to, kaip teisingai pažymėjo Komisija, iš pradžių numatytą telefono modelį ieškovė pakeitė kitu modeliu, o tai reiškia, kad bent kai kurie pagal abu projektus naudojami aparatai galėjo būti sukeičiami. Beje, net jeigu XJ pasiūlytas sprendimas iš tiesų galėjo būti vienintelis tinkamas, ieškovė nepaaiškina priežasties, dėl kurios už įrangos pirkimą atsakingiems socialiniams ir medicinos partneriams išsiuntinėjo laiškus primygtinai reikalaudama pradėti procedūras, pagal kurias turi būti perkamos tos bendrovės prekės (žr. šio sprendimo 133 punktą). Iš tiesų, nesant su XJ pasiūlytu techniniu sprendimu konkuruojančio sprendimo, ši bendrovė turėjo atsidurti privilegijuotoje derybinėje pozicijoje. Taigi ieškovės kišimosi į šias pirkimo procedūras negalima paaiškinti kitaip, nei aiškino Komisija.
Kitais ieškovės patektais argumentais taip pat neįmanoma paneigti Komisijos pateiktų konkrečių įrodymų.
Taigi nors, kaip teigia ieškovė, dar prieš prisiimdama įsipareigojimą finansuoti projektus Komisija iš tiesų žinojo apie ketinimą įrangą įsigyti iš XJ, vis dėlto iki OLAF tyrimo jai nebuvo žinoma apie ieškovės ir XJ santykius.
Be to, ieškovės argumentui, kad tai, jog ji buvo vieno iš aptariamuose projektuose dalyvaujančių tiekėjo mažoji akcininkė, nekelia interesų konflikto rizikos, taip pat negalima pritarti. Iš tiesų, buvimas kad ir mažuoju pagrindinio tuose projektuose dalyvaujančio įrangos tiekėjo akcininku kelia ekonominių interesų susikirtimo pavojų, patenkantį į ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.3 punkto g papunktyje numatytus atvejus.
Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad ieškovė teisiškai nepaneigė Komisijos pateiktų įrodymų dėl su ja susijusio interesų konflikto, kuris darė įtakos aptariamų projektų vykdymui ir iš Sąjungos valdomo biudžeto skirtų subsidijų dydžiui, nes atsižvelgiant į tai, kad ieškovė yra XJ akcininkė, ji neįrodė, kad tos bendrovės parduodamos įrangos įsigijimas buvo vienintelis galimas pasirinkimas ir kad, jei būtų kitaip, toks sprendimas buvo pagrįstas tik tų prekių kainos ir kokybės santykiu.
Todėl remiantis visais šiais argumentais galima teigti, kad Komisijos teiginiai dėl esamo nedeklaruoto interesų konflikto, kiek tai susiję su tuo, jog ji yra tiekėjo akcininkė, yra įrodyti.
–
Dėl galimo interesų konflikto, susijusio su ieškovės gaunamais komisiniais nuo tiekėjo pardavimo ir dėl padidintų didelių kainų
Pirma, dėl ieškovės gautų komisinių už pardavimą reikia konstatuoti, kad neginčijama, jog ji išrašė XJ skirtą 45991 euro dydžio sąskaitą faktūrą už pardavimo komisinius pagal
Dreaming
projektą už 2008 ir 2009 metus. Šiuo klausimu XJ patvirtino, kad mokėjo 5–10 % dydžio komisinius už pardavimą tarpininkaujama ieškovės. Komisija kalba apie ieškovės raštą, kuriuo remiantis galima teigti, kad ji pripažįsta gavusi komisinius būtent už pardavimą pagal
Dreaming
projektą ir kad ji privalėjo deklaruoti šias pajamas.
Komisija teigia, kad komisinių už pardavimą gavimas yra įvairių šiuo atveju taikomų taisyklių, būtent ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.3 punkto g ir i papunkčių bei sąžiningo sutarčių vykdymo principo, taigi – Belgijos civilinio kodekso 1134 straipsnio, pažeidimas. Tokie veiksmai taip pat gali būti kvalifikuojami kaip pažeidimas pagal tų pačių bendrųjų sąlygų II.1 punktą.
Ieškovė atsikerta, kad gaudama komisinius už pardavimą pagal
Dreaming
projektą ji nepažeidė jokios teisės aktuose ar sutartyse įtvirtintos teisės normos. Tai yra įprasta komercinė praktika. Bet kuriuo atveju neįrodyta, kad dėl to, jog ji gavo tuos komisinius, padidėjo tam projektui vykdyti įsigytų prekių kaina.
Reikia priminti, kad tai, jog ieškovė gavo komisinių už pardavimą, priskiriama jos interesų konflikto dėl santykių su XJ egzistavimui, kuris konstatuotas šio sprendimo 126–140 punktuose. Viena vertus, kaip nurodyta šio sprendimo 137 punkte, ieškovė neįrodė, kad tos bendrovės parduodamos įrangos pasirinkimas buvo pagrįstas kainos ir kokybės santykiu, o ne tik jos ekonominiais interesais. Taigi aplinkybė, kad ieškovė gavo komisinių už pardavimą, bent jau galėjo daryti įtakos aptariamos įrangos pasirinkimui. Kita vertus, dėl XJ mokėtų komisinių ieškovei buvo padidinta bendra įrangos kaina ir dėl to buvo padaryta žala aptariamiems projektams skirtam biudžetui.
Tačiau ieškovė apsiriboja teiginiu, kad dėl to, jog jai tarpininkaujant XJ galėjo parduoti tam tikrą prekių skaičių, vieneto kaina sumažėjo. Tačiau šis teiginys nepagrįstas jokiu konkrečiu įrodymu. Konkrečiai kalbant, visiškai neįrodyta, kad komisinių už pardavimą gavimas padarė teigiamos įtakos aptariamiems projektams skirtam biudžetui.
Tuo remiantis darytina išvada, kad ieškovei nepavyko paneigti išvados, kad komisinių už pardavimą gavimas pakenkė nešališkam ir objektyviam aptariamų projektų vykdymui.
Antra, dėl neva padidintų kainų Komisija teigia, kad pagal
Dreaming
projektą vyresnio amžiaus žmonių namuose iš pradžių buvo diegiamas Z modelio mobiliojo ryšio telefonas, o to aparato vieneto kaina buvo 1018 eurų. Vykdant tą projektą šis modelis buvo pakeistas pigesniu mobiliojo ryšio telefono modeliu, t. y. Y modeliu, kurio vieneto kaina buvo 616 eurų.
Komisija priekaištauja ieškovei, kad tokio kainos sumažėjimo ši neperkėlė į projektą ir nesumažino kiekvienam dalyviui tenkančios techninės įrangos kainos, tačiau, priešingai, bendrininkaudama su XJ ir su bendrove XM, ji pasiliko iš kainos skirtumo gautą neplanuotą pelną ir jis lygiomis dalimis buvo paskirstytas ieškovei ir toms dviem bendrovėms. Šiuo klausimu Komisija remiasi būtent 2008 m. lapkričio 17 d. elektroniniu laišku, kurį XJ išsiuntė ieškovei ir XM.
Šiuo tikslu ieškovė ir abi minėtos bendrovės dirbtinai padidino projektui įgyvendinti reikalingos kitos įrangos kainą, kaip tai įrodo atsiliepimo į ieškinį 90 punkte pateikta lentelė. Taip be objektyvios priežasties konsolės kaina išaugo nuo 438,50 iki 577 eurų, o vaizdo konferencijos programinės įrangos kaina – nuo 200 iki 400 eurų.
Siekdama apskaičiuoti neva padidintų kainų dydį, Komisija suskaičiavo padidintomis kainomis pirktų vienetų skaičių remdamasi sąskaitų faktūrų analize, pateikta Komisijos parengtoje byloje. Padidintų kainų dydis yra 45697,50 euro, kalbant apie
Dreaming
projektą, ir 26064,50 euro, kalbant apie HOME SWEET HOME projektą, t. y. iš viso 71762 eurai.
Pasak ieškovės, Komisijos teiginiai neatitinka faktinių aplinkybių. Įgyvendinant
Dreaming
projektą paaiškėjo, kad telefonas Z nebeparduodamas. Tada XJ, kaip techninės įrangos tiekėja, pasiūlė naudoti kitą produktą, t. y. telefoną Y, kurio kaina 616 eurų. Per tą laiką kitos įrangos kaina išaugo. Bet kuriuo atveju šis sandoris XJ apskritai buvo ypač nuostolingas.
Beje, ieškovė pripažįsta, kad dėl kainų pasikeitimų su XM, kuri taip pat gavo subsidiją pagal
Dreaming
projektą, ir su XJ buvo diskutuojama būtent 2008 m. gruodžio 16 d. elektroniniame laiške. Vis dėlto tame elektroniniame laiške pateikti pasiūlymai kompensuoti vienos prekės kainos sumažėjimą kitų prekių kainų padidinimu nebuvo įgyvendinti. Be to, ieškovės tikslas nebuvo gauti pelno. Jos teigimu, pagal jokią sutartyje ar teisės aktuose nustatytą normą nereikalaujama, o juo labiau laikydamasis sąžiningos komercinės praktikos ar sąžiningai vykdydamas susitarimus tiekėjas neprivalo sumažinti pasiūlymo kainos, jei vienos iš teikiamų prekių kaina sumažėja. Juo labiau taip yra ir tais atvejais, kai kitų prekių kaina savo ruožtu išauga, o mokama kaina lieka ta pati.
Bendrasis Teismas laikosi nuomonės, kad pateiktais įrodymais, konkrečiai kalbant, remdamasi B.21 priede pateiktu trijų aptariamų bendrovių vadovų susirašinėjimu, Komisija teisiškai įrodė, jog ieškovė, glaudžiai bendrininkaudama su XJ ir XM, dirbtinai padidino konsolės ir programinės įrangos kainas, kai telefono modelis Z buvo pakeistas pigesniu modeliu Y. Iš tiesų, remiantis tuo susirašinėjimu galima teigti, kad „kai modelis Z buvo pakeistas modeliu Y, 402 eurų kainos skirtumas buvo perkeltas į bendrovės XM biudžetą, skirtą programinei įrangai ir konsolei“, ir kad „402 eurų likutį yra teisinga lygiomis dalimis padalyti [XJ, XM ir ieškovei].
Ieškovės teiginiui, kad šis pasiūlymas pasidalyti likutį niekada nebuvo įgyvendintas, pritarti negalima, atsižvelgiant į Komisijos pateiktus įrodymus. Taigi remiantis lentele, kuri buvo pridėta prie vieno iš elektroninių laiškų, kuriais susirašinėjo ieškovė, XM ir XM (B.21 priedo p. 1124), darytina išvada, kad konsolių ir programinės įrangos vaizdo konferencijoms kaina padidėjo. Taip pat remiantis sąskaitomis faktūromis Nr. 151, 157, 158, 165 ir 179, kurias XJ nusiuntė aptariamos įrangos gavėjams, darytina išvada, kad padidintos kainos buvo tikrai taikomos. Ieškovės teiginys, kad programinės įrangos ir konsolės kainos didėjimas atitinka realų šių prekių kainų padidėjimą rinkoje, nepagrįstas jokiais įrodymais.
Taigi Komisija pagrįstai priekaištauja ieškovei, kad ši pažeidė bendrųjų sąlygų II.3 punkto g ir i papunkčius, taip pat sąžiningo sutarčių vykdymo principą.
Dėl sutartinių įsipareigojimų pažeidimo kvalifikavimo kaip pažeidimų pagal ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.1 punktą
Dėstydama trečiąjį reikalavimą Komisija Bendrojo Teismo prašo pripažinti, kad ieškovei priskiriami sutartinių įsipareigojimų pažeidimai yra pažeidimai pagal ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.1 punktą.
Remiantis II.1 punktu, pažeidimo sąvokos apibrėžtis yra tokia:
„Pažeidimas – tai bet koks [Sąjungos] teisės nuostatos pažeidimas ar bet koks šio subsidijų susitarimo nuostatų nesilaikymas dėl kontrahento ar kontrahentų veiksmų ar neveikimo, darantis ar galintis daryti žalą [Sąjungos] biudžetui.“
Reikia konstatuoti, kad pažeidimo sąvoka čia apibrėžta dviem kumuliatyviais kriterijais: teisės normos ar sutarties nuostatos pažeidimas ir to pažeidimo keliamos ar dėl jo galinčios kilti finansinės pasekmės, dėl kurių Sąjungos valdomam biudžetui tektų nepagrįstos išlaidos. Kita vertus, šioje apibrėžtyje nenustatyta jokia sunkumo riba (pagal analogiją žr. 2012 m. spalio 2 d. Sprendimo ELE.SI.A / Komisija,
T‑312/10
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2012:512
,
punktą).
Komisija teisiškai įrodė, kad ieškovei prikišami veiksmai galėjo sukelti neigiamų pasekmių Sąjungos valdomam biudžetui. Iš tiesų, dėl su ieškove susijusio interesų konflikto ir dėl komisinių gavimo už tam tikros konsorciumo partnerių įsigytos įrangos pardavimą įgyvendinant aptariamus projektus kilo didelis pavojus, kad tos įrangos kainos ir kokybės santykis neprilygs santykiui, kuris gali būti gautas vykdant skaidrią derybų procedūrą. Toliau dėl per didelės programinės įrangos ir konsolės kainos reikia pažymėti, kad akivaizdu, jog ta kaina lėmė nepagrįstas išlaidas, nes dėl jos sumažėjusi telefonų kaina neatsispindėjo projekto biudžete.
Taigi Bendrasis Teismas konstatuoja, kad tokiais veiksmais ieškovė nesilaikė sutartinių įsipareigojimų, o tai galėjo sukelti finansinių pasekmių Sąjungos valdomam biudžetui. Dėl šių priežasčių aptariami veiksmai turi būti kvalifikuojami kaip pažeidimai pagal ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.1 punktą.
Todėl reikia konstatuoti, kad ieškovei inkriminuojami sutarties pažeidimai dėl interesų konflikto, gautų komisinių už pardavimą ir padidintos kainos yra pažeidimai, kaip suprantama pagal tą sutarties nuostatą.
Dėl visos išmokėtos sumos grąžinimo
Komisija prašo, pirma, grąžinti visas ieškovei išmokėtas sumas, remdamasi, be kita ko, finansinio reglamento 119 straipsniu ir 2002 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamento (EB, Euratomas) Nr. 2342/2002, nustatančio išsamias Reglamento Nr. 1605/2002 įgyvendinimo taisykles (
OL L 357, 2002, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 145), 183 straipsniu, kurie aiškinami atsižvelgiant į ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.26 punkto 6 dalį ir II.28 punkto 5 dalį, taip pat į Sprendimo Nr. 1639/2006 9 straipsnio 1 dalį.
[Praleista]
Ieškovė iš esmės teigia, kad jeigu būtų įrodytas interesų konfliktas, ta aplinkybe nebūtų galima pagrįsti visos subsidijos susigrąžinimo, juo labiau kad, kaip ji mano, tai neturi neigiamos įtakos aptariamų projektų biudžetui. Ji taip pat teigia, kad tie projektai jau baigti ir kad pasiekti rezultatai pripažinti tinkamais. Be to, ji pažymi, kad subsidijų grąžinimas lemtų jos bankrotą.
Pirmiausia reikia priminti, kad, remiantis kiekvieno ginčijamo susitarimo 10 straipsnio pirma pastraipa, tuos susitarimus, taigi ir juose numatytų subsidijų skyrimą reglamentuoja šių susitarimų nuostatos, Sąjungos teisės aktai dėl IR pagrindų programos, finansinis reglamentas ir jo įgyvendinimo taisyklės, taip pat kitos Sąjungos teisės nuostatos ir subsidiariai – Belgijos teisė.
Pirma, dėl reikšmingų sutartinių nuostatų reikia pažymėti, kad remiantis ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.26 punkto 6 dalimi kiekvienas mokėjimas gali būti audituojamas ar tikrinamas ir gali būti keičiamas ar susigrąžinamas remiantis audito ar tikrinimo rezultatais. Remiantis tų bendrųjų sąlygų II.28 punkto 5 dalimi, Komisija turi imtis tinkamų priemonių remdamasi audito išvadomis, įskaitant nurodymo sugrąžinti visus atliktus mokėjimus ar dalį jų išdavimą ir sankcijų taikymą.
Taigi pagal tas nuostatas iš Komisijos neatimta galimybė susigrąžinti visą pagal tuos susitarimus išmokėtą sumą. Atvirkščiai, remiantis tomis nuostatomis galima aiškiai teigti, kad visi mokėjimai gali būti susigrąžinti.
Antra, finansinio reglamento 119 straipsnyje nustatyta:
„1.   Visa dotacijos [subsidijos] suma neišmokama tol, kol institucija nepriima galutinių ataskaitų ir sąskaitų, nepažeidžiant institucijos teisės atlikti vėlesnius patikrinimus.
2.   Jei gavėjas nesilaiko savo teisinių ar sutartinių įsipareigojimų, dotacija [subsidija] gali būti sustabdyta ir sumažinta arba nutraukta biudžeto vykdymo taisyklėse numatytais atvejais, pirma gavėjui suteikus galimybę pateikti savo paaiškinimus.“
Aptariamoje 119 straipsnio 2 dalyje vartojamas terminas „nutraukta“ taip pat reiškia atvejus, kai turi būti grąžinta visa gauta suma.
Ši išvada taip pat atitinka SESV 317 straipsnyje numatytą gero ir patikimo finansinio Sąjungos išteklių valdymo principą. Taigi, jei nesilaikoma subsidijų susitarime nustatytų sąlygų, Sąjungos institucija, įstaiga ar tarnybos privalo susigrąžinti išmokėtą subsidiją, atitinkančią sumas, kurios laikomos nepatikimomis arba nepatikrinamomis.
Be to, Sąjungos teismas jau nusprendė, kad Sąjungos finansinės paramos teikimo sistemoje jos naudojimui taikomos taisyklės, kurios gali lemti dalies ar visos suteiktos paramos grąžinimą (2010 m. liepos 7 d. Sprendimo Komisija / Hellenic Ventures ir kt.,
T‑44/06
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2010:284
,
punktas ir 2010 m. gruodžio 16 d. Sprendimo Komisija / Arci Nuova associazione comitato di Cagliari ir Gessa,
T‑259/09
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2010:536
,
punktas).
Remiantis jurisprudencija taip pat galima teigti, kad subsidijos gavėjas neįgyja jokios galutinės teisės į visos subsidijos išmokėjimą, jei jis nesilaiko sąlygų, kuriomis teikiama parama (žr. 2019 m. spalio 10 d. Sprendimo Help – Hilfe zur Selbsthilfe / Komisija,
T‑335/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2019:736
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Tuo remiantis darytina išvada, kad sutarčių sąlygos ir reikšmingos finansinio reglamento nuostatos nesudaro kliūčių Komisijai susigrąžinti visas pagal ginčijamus susitarimus ieškovei išmokėtas sumas.
Taip pat reikia patikrinti, ar šios bylos aplinkybėmis Komisija pagrįstai gali susigrąžinti visas aptariamas sumas.
Šiuo klausimu svarbu pažymėti, kad, kaip įrodyta šio sprendimo 162 punkte, ieškovei pateikti priekaištai gali būti kvalifikuojami kaip „pažeidimai“ pagal ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.1 punktą.
Beje, dėl konteksto, kuriame nustatyta ši sutarties sąlyga, reikia pažymėti, kad remiantis bendrųjų sąlygų II.10 punkto 3 dalies f papunkčiu galima teigti, jog pažeidimo padarymas yra tokio sunkumo veiksmas arba neveikimas, kad juo būtų galima pagrįsti aptariamo susitarimo nutraukimą nedelsiant. Be to, bendrųjų sąlygų II.5 punkto 3 dalies d punkto ketvirtoje įtraukoje numatyta, kad Komisija bet kuriuo momentu gali nutraukti visos ar dalies gavėjui skirtos sumos mokėjimą, jei kyla įtarimų dėl vieno ar kelių gavėjų padaryto pažeidimo.
Šiuo atveju reikia pripažinti, kad ieškovė, nedeklaruodama interesų konflikto pavojaus, gaudama komisinius už pardavimą ir didindama tam tikros įrangos kainą, nesilaikė sąžiningo sutarčių vykdymo principo, kuris Belgijos teisėje nustatytas Civilinio kodekso 1134 straipsnio trečioje pastraipoje ir 1135 straipsnyje.
Iš tiesų, šio sprendimo 128 ir 129 punktuose įrodytas ieškovės interesų konfliktas dėl jos santykių su XJ, kuris kilo ją pasirinkus kaip įrangos tiekėją. Kaip teisingai pažymėjo Komisija, negalima skaičiais išreikšti šio interesų konflikto įtakos aptariamų projektų biudžetui, nes kainos ar net poreikio pirkti šią įrangą nesant šio interesų konflikto nustatyti neįmanoma. Remiantis šio sprendimo 141 punktu taip pat darytina išvada, jog ieškovė neįrodė, kad jos veiksmai nesukėlė neigiamų pasekmių tų projektų biudžetui. Ji neįrodė, kad XJ prekės buvo vienintelės leidusios įgyvendinti šiuos projektus ir kad dėl tos priežasties tų prekių pasirinkimas buvo pagrįstas objektyviais argumentais. Ieškovė taip pat neįrodė, kad tai, jog ji gavo komisinių už pardavimą, neturėjo įtakos aptariamų prekių kainai. Atsižvelgiant į šį interesų konfliktą, neįrodyta, kad įsigyta įranga atitinka geriausią kainos ir kokybės santykį. Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad šis interesų konfliktas turėjo įtakos visiems ieškovės ir Komisijos sutartiniams santykiams.
Be to, reikia pažymėti, kad ieškovės padaryti sutartinių įsipareigojimų pažeidimai buvo tokio sunkumo, kad juo galima pagrįsti visišką subsidijų susigrąžinimą. Ieškovė šiurkščiai pažeidė sutartinius santykius su Komisija nedeklaruodama esamo interesų konflikto, imdama komisinius už pardavimą ir didindama tam tikrų prekių kainą.
Tokiomis aplinkybėmis visiškas pagal ginčijamus susitarimus išmokėtų subsidijoms skirtų sumų susigrąžinimas nėra neproporcingas.
Šiai išvadai įtakos neturi nei aplinkybė, kad nagrinėjamus projektus ieškovė tikrai įvykdė, nei tai, kad pasiekti jų tikslai.
Iš tikrųjų, siekiant pagrįsti konkrečią subsidiją, nepakanka įrodyti, kad projektas buvo įgyvendintas. Be to, pagalbos gavėjas privalo pateikti įrodymą, kad deklaruotas išlaidas patyrė pagal atitinkamos subsidijos skyrimo sąlygas. Jo įsipareigojimas laikytis nustatytų finansinių sąlygų yra esminis įsipareigojimas, nuo kurio priklauso Sąjungos subsidijos skyrimas (2019 m. spalio 10 d. Sprendimo Help – Hilfe zur Selbsthilfe / Komisija,
T‑335/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2019:736
,
punktas).
Taigi prašymas sugrąžinti visas pagal ginčijamus susitarimus išmokėtas sumas yra pagrįstas, todėl šį Komisijos priešieškinyje pateiktą reikalavimą reikia tenkinti.
Dėl reikalavimo atlyginti žalą
Komisija prašo grąžinti ne tik subsidijas, bet ir padengti 58876,50 euro dydžio padarytą žalą.
Pasak Komisijos, tenkinamos visos trys sąlygos ieškovės sutartinei atsakomybei kilti: vienos ar kelių sutartinių nuostatų pažeidimas, žalos realumas ir priežastinis ryšys tarp nagrinėjamų veiksmų ir nurodytos žalos.
Komisija teigia, jog įrodyta, kad ieškovė gavo 45991 eurą komisinių už pardavimą. Ji remiasi prielaida, kad XJ būtų bent tokiu dydžiu sumažinusi kainas, jei nebūtų reikėję mokėti komisinių. Bet kuriuo atveju tinkamai ir sąžiningai vykdydama sutartį ieškovė turėjo deklaruoti ir perleisti šią nuolaidą už atitinkamo projekto vykdymą atsakingiems konsorciumo partneriams.
Dėl padidintos konsolės ir programinės įrangos kainos pažymėtina, kad remdamasi OLAF ataskaitos duomenimis Komisija nustatė, kad vykdant
Dreaming
projektą buvo parduoti 135 konsolės ir programinės įrangos vienetai. Vieno vieneto kaina buvo padidinta 338,50 euro, taigi iš viso –45697,50 euro. Pagal
HOME SWEET HOME
projektą buvo parduoti 77 vienetai, už kuriuos iš viso permokėta 26064,50 euro.
Kadangi Komisija finansavo tik pusę šių projektų sumos, ji patyrė iš viso 58876,50 euro žalą.
Pasak ieškovės, net jeigu ji padarė teisės aktų ar sutarčių nuostatų pažeidimus, kuriais yra kaltinama, nors pati tai neigia, žalos realumas ir priežastinis ryšys tarp jos veiksmų ir neva padarytos žalos nebuvo įrodyti. Šiuo klausimu ji teigia, kad aptariamų prekių kaina nebūtų buvusi žemesnė jai netarpininkavus, nes būtent jos dėka XJ galėjo parduoti didesnį skaičių prekių mažesne vieneto kaina. Dėl išaugusios konsolės ir programinės įrangos kainos reikia pažymėti, kad šių įrenginių kaina rinkoje tikrai padidėjo, todėl kaina nebuvo dirbtinai didinama.
Visų pirma, reikia pažymėti, kad aptariamu prašymu siekiama pripažinti ieškovės sutartinę atsakomybę. Galiausiai Komisija teigia, kad reikalaujama atlyginti žala buvo padaryta ieškovei pažeidus sutartinius įsipareigojimus. Todėl, remiantis SESV 272 straipsniu, Bendrasis Teismas turi jurisdikciją nagrinėti šį prašymą, kylantį iš to paties sutartinio ryšio, kuriuo grindžiamas priešieškinis.
Taip pat reikia konstatuoti, kad gavęs ieškinį, pateiktą pagal arbitražinę išlygą, numatytą SESV 272 straipsnyje, Bendrasis Teismas turi išspręsti ginčą pagal sutarčiai taikytiną nacionalinę materialinę teisę (žr. 2016 m. lapkričio 29 d. Sprendimo ANKO / REA,
T‑270/15
, nepaskelbtas Rink,
EU:T:2016:681
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją ir 2017 m. kovo 1 d. Sprendimo Universiteit Antwerpen / REA,
T‑208/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:136
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją). Sutarčiai taikoma teisė aiškiai nurodyta toje sutartyje, nes jos nuostatose išreikšta bendra šalių valia, kuri turi būti viršesnė už bet kokį kitą kriterijų, taikytiną tuo atveju, jei sutartyje nieko nepasakyta tuo klausimu (žr. 2015 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Amitié / Komisija,
T‑234/12
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2015:601
,
punktas ir nurodyta jurisprudencija).
Reikia priminti, kad remiantis ginčijamų susitarimų 10 straipsniu, tuos susitarimus reglamentuoja juose įtvirtintos nuostatos, reikšmingos Sąjungos teisės nuostatos ir subsidiariai – Belgijos teisė.
Tačiau reikia konstatuoti, kad Komisija necituoja jokios tų sutarčių nuostatos, kurioje būtų numatyta ieškovės sutartinė atsakomybė.
Be to, reikia pažymėti, kad Sąjungos teisėje nėra materialinių nuostatų, reglamentuojančių sutartinę atsakomybę už Sąjungos kontrahento padarytą žalą.
Šiuo klausimu atsiliepimo į ieškinį 99 punkte Komisija daro nuorodą į 2018 m. balandžio 12 d. Sprendimą PY / EUCAP Sahel Niger (
T‑763/16
,
EU:T:2018:181
), kuriame kalbama apie Sąjungos sutartinę atsakomybę pagal SESV 340 straipsnį ir tokiu atveju taikytiną teisę. To sprendimo 66 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad sutartinė atsakomybė galėjo būti nagrinėjama „remiantis tik aptariamomis darbo sutartimis <…>, atsižvelgiant į bendruosius Sąjungos teisės principus sutartinės atsakomybės atsiradimo srityje“, ir kad „pagal šiuos principus turi būti įvykdytos trys sąlygos, kad ieškinys dėl sutartinės atsakomybės galėtų būti patenkintas, t. y. pirma, nagrinėjama institucija turi būti neįvykdžiusi sutartinių įsipareigojimų, antra, ieškovas turi būti patyręs žalą ir, trečia, tarp šios institucijos elgesio ir patirtos žalos turi būti priežastinis ryšys“.
Komisija remiasi principu, kad ši jurisprudencija pagal analogiją taikoma Sąjungos institucijos kontrahento, šiuo atveju – ieškovės, sutartinei atsakomybei. Vis dėlto situacija byloje, kurioje priimtas 2018 m. balandžio 12 d. Sprendimas PY / EUCAP Sahel Niger (
T‑763/16
,
EU:T:2018:181
), skiriasi nuo šioje byloje nagrinėjamos situacijos. Iš tiesų, remiantis to sprendimo 62 punktu darytina išvada, kad toje byloje nagrinėjamose darbo sutartyse nebuvo nurodyta toms sutartims taikytina teisė.
Todėl nagrinėjant šią bylą ieškovės sutartinės atsakomybės atsiradimo sąlygų reikėtų ieškoti Belgijos teisėje, kuri subsidiariai taikoma ginčijamiems susitarimams.
Dėl sutartinės atsakomybės Belgijos civilinio kodekso 1142 straipsnyje, kuris yra III knygos III antraštinėje dalyje „Bendrai apie sutartis ir sutartines prievoles“, nustatyta, kad „bet kokios prievolės ką nors daryti arba nedaryti nutraukimas sukelia žalą, jei jos nevykdo skolininkas“.
Be to, pagal Belgijos civilinio kodekso 1147 straipsnį „neįvykdęs prievolės arba pavėlavęs ją įvykdyti skolininkas visada turi atlyginti žalą, nebent jis įrodo, kad prievolės neįvykdė dėl ne nuo jo priklausančių išorinių priežasčių ir veikė sąžiningai“.
Remiantis Belgijos civilinio kodekso 1147 straipsniu darytina išvada, kad turi būti tenkinamos trys sąlygos, kad sutartinės kilmės žala turėtų būti atlyginta: visiškas ar dalinis sutarties neįvykdymas, žala ir priežastinis ryšys tarp neįvykdymo ir žalos (šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 4 d. Sprendimo Meta Group / Komisija,
T‑744/14
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:304
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Bendrasis Teismas teigia, kad šioje byloje Komisija teisiškai neįrodė, kad egzistuoja pakankamai tiesioginis priežastinis ryšys tarp ieškovei priskiriamų sutartinių įsipareigojimų neįvykdymo ir padarytos žalos, jei ši būtų įrodyta.
Pirma, neginčytina, kad pagal ginčijamus susitarimus ieškovė nepardavė įrangos atitinkamiems konsorciumo partneriams ir neprašė grąžinti su įrangos pirkimu susijusių išlaidų. Iš tiesų, įrangą, kuriai buvo nustatyta padidinta kaina ir už kurios pardavimą buvo renkamas komisinis mokestis, nupirko ne ieškovė, o kiti su ja nesusiję subjektai, kuriems Komisija kompensavo už tuos pirkinius patirtas išlaidas.
Antra, taip pat neginčytina, kad atsakomybė už įrangos, kuriai taikyta padidinta kaina ir už kurios pardavimą buvo mokami komisiniai, pirkimą tenka ne ieškovei, o tuos pirkimus vykdžiusių konsorciumų nariams. Tai patvirtina Komisijos atsakymas į Bendrojo Teismo klausimą, pateiktą šiam pritaikius proceso organizavimo priemonę; tame atsakyme tvirtinama, kad „visa atsakomybė už gavėjo projektuose naudojamų prekių ar medžiagų pasirinkimą tenka tam gavėjui, net jei įrangos aprašas pateiktas susitarimo I priede“.
Tačiau Komisija, privalanti, remiantis
actori incumbit probatio
principu, įrodyti, kad tenkinamos visos trys šio sprendimo 202 punkte nurodytos sąlygos, neįrodė, jog egzistuoja tiesioginis priežastinis ryšys. Iš tiesų, šiuo klausimu vieninteliame sakinyje ir nepateikdama jokių konkrečių įrodymų ji tik tvirtina, kad priežastinis ryšys yra „akivaizdus“, nes ieškovė „aktyviai“ dalyvavo darant aptariamus sutarties pažeidimus, be kurių nurodyta žala nebūtų atsiradusi.
Tačiau tokių bendro pobūdžio teiginių nepakanka siekiant teisiškai įrodyti, kad egzistuoja tiesioginis priežastinis ryšys tarp įtariamos žalos ir aptariamų sutarties pažeidimų tokiais atvejais, kai dalyvauja daug trečiųjų asmenų, kaip nurodyta šio sprendimo 204 ir 205 punktuose.
Be to, bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad vykdant sutartinius įsipareigojimus proporcingumo principo laikymasis priskiriamas platesnei sutarties šalių pareigai ją vykdyti sąžiningai. Beje, pagal Belgijos teisę Civilinio kodekso 1134 straipsnyje nustatyta pareiga sąžiningai vykdyti sutartis draudžia šaliai naudotis teise taip, kad ja akivaizdžiai būtų viršijamos ribos, kai ta teise įprastai naudojasi atsargus ir nuovokus asmuo (Cass. 2007 m. lapkričio 16 d., AR nr C.06.0349.F.1) (šiuo klausimu žr. 2018 m. spalio 24 d. Sprendimo Nova / Komisija,
T‑299/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:713
,
punktą).
Tačiau atsižvelgdamas, viena vertus, į tai, kad ginčijamuose susitarimuose įforminti projektai buvo įvykdyti nevėluojant ir laikantis tų projektų tikslų, o tai yra neginčijama, ir, kita vertus, į ypatingai sunkias pasekmes, kurių ieškovei kiltų sugrąžinus visas subsidijas, Bendrasis Teismas laikosi nuomonės, kad prašymas atlyginti žalą, kuris būtų pridėtas prie visiško susigrąžinimo, akivaizdžiai viršija įprasto naudojimosi aptariama teise ribas.
Remiantis tuo galima daryti išvadą, kad prašymas atlyginti žalą turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Išvada
Remiantis išdėstytais argumentais darytina išvada, kad ieškovė turi grąžinti visas pagal ginčijamas sutartis išmokėtas sumas dėl jos padarytų pažeidimų. Todėl ieškovės reikalavimai pripažinti, kad ji nėra skolinga pagal debeto avizas Nr. 3241901815 ir 3241901886, neteko prasmės.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia, viena vertus, atmesti pagrindinį ieškinį ir, kita vertus, patenkinti Komisijos priešieškinį tiek, kiek jame reikalaujama pripažinti, kad ieškovei priskiriami sutarties pažeidimai yra pažeidimai pagal ginčijamų susitarimų bendrųjų sąlygų II.1 punktą, ir grąžinti pagal tuos susitarimus ieškovei išmokėtas sumas. Atmesti likusią priešieškinio dalį.
[Praleista]

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (dešimtoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti pagrindinį ieškinį.

2.
Health Information Management
(HIM) padaryti subsidijų susitarimų Nr. 225023 dėl projekto „ElDeRly-friEndly Alarm handling and monitorING (Dreaming)“ ir Nr. 250449 dėl projekto „Health monitoring and sOcial integration environMEnt for Supporting WidE ExTension of independent life at HOME (HOME SWEET HOME)“ pažeidimai yra pažeidimai pagal tu susitarimų bendrųjų sąlygų II.1 punktą.

3.
Nurodyti HIM grąžinti Europos Komisijai 512799 eurus.

4.
Atmesti likusią Komisijos priešieškinio dalį.

5.
HIM padengia ne tik savo, bet ir pusę Komisijos patirtų bylinėjimosi išlaidų.

Kornezov
Buttigieg
Hesse
Paskelbta 2021 m. birželio 9 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)
Proceso kalba:
prancūzų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.