CELEX: 62021TJ0617
Bendrijos dizainas
Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra
Registruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis į degiklį įdedamą elektrodą
Negaliojimo pagrindas
Reglamento (EB) Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalis
Sudėtinio gaminio sudedamoji dalis

SESV 263 straipsniu grindžiamu ieškiniu ieškovė
B&Bartoni spol. s r.o
. prašo panaikinti 2021 m. liepos 16 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) trečiosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 2843/2019-3) (toliau – ginčijamas sprendimas).
Ginčo aplinkybės
2017 m. gruodžio 22 d. ieškovė EUIPO pateikė prašymą pripažinti Bendrijos dizaino, įregistruoto numeriu 1292122-0001 pagal 2011 m. rugsėjo 2 d. pateiktą paraišką, registraciją negaliojančia; šis dizainas pavaizduotas taip:
Prekės, kurioms numatyta pritaikyti dizainą, kurio registraciją prašoma pripažinti negaliojančia, priklauso 08.05 klasei pagal iš dalies pakeistą 1968 m. spalio 8 d. Lokarno susitarimą, kuriuo nustatoma tarptautinio pramoninio dizaino klasifikacija, ir atitinka tokį aprašymą: „Suvirinimo degikliai (dalis)“.
Prašymas pripažinti registraciją negaliojančia grindžiamas 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino (
OL L 3, 2002, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 142) 25 straipsnio 1 dalies b punktu, siejamu su to paties reglamento 4 ir 5 straipsniais.
Prašymas pripažinti registraciją negaliojančia buvo grindžiamas, be kita ko, Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnyje numatytų Bendrijos dizaino apsaugos reikalavimų nesilaikymu. Šiuo klausimu ieškovė tvirtino, kad elektrodas, kurio Bendrijos dizainas ginčijamas, yra sudėtinio gaminio t. y. degiklio, priklausančio plazminio pjovimo sistemai, sudedamoji dalis, kuri nebuvo matoma įprastai naudojant šį gaminį, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
2019 m. spalio 16 d. Anuliavimo skyrius šiuo pagrindu patenkino prašymą pripažinti registraciją negaliojančia. Vadinasi, jis pripažino ginčijamo Bendrijos dizaino registraciją negaliojančia.
2019 m. gruodžio 13 d. įstojusi į bylą šalis
Hypertherm, Inc
. dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo pateikė apeliaciją EUIPO.
Ginčijamu sprendimu Apeliacinė taryba patenkino apeliaciją ir atmetė prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, remdamasi, be kita ko, tuo, kad ginčijamame Bendrijos dizaine pavaizduotas gaminys negali būti laikomas sudėtinio gaminio sudedamąja dalimi, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.
EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti visą ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti visą ieškinį,
–
priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą Apeliacinėje taryboje.
Dėl teisės
Ieškovė iš esmės remiasi vieninteliu pagrindu, susijusiu su Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies pažeidimu dėl klaidingo sąvokos „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“ aiškinimo. Jos nuomone, Apeliacinė taryba padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad nagrinėjamas elektrodas nėra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, ir šiuo pagrindu atmetė prašymą pripažinti registraciją negaliojančia.
Dėl taikant proceso organizavimo priemonę įstojusios į bylą šalies pateiktų patikslintų faktinių aplinkybių ir įrodymų priimtinumo
Nagrinėdamas vienintelį ieškinio pagrindą Bendrasis Teismas taikė Procedūros reglamento 89 straipsnyje numatytą proceso organizavimo priemonę, pagal kurią paprašė šalių, pirma, atsakyti į klausimą, ar, kaip nurodyta ieškinio 50 punkte, su
Hypertherm
degikliais naudojamų elektrodų rinka buvo „uždara rinka“ dėl ginčijamo Bendrijos dizaino, ir, antra, nurodyti, kiek aptariamas elektrodas galėjo būti naudojamas ir kituose, ne
Hypertherm
, degikliuose.
Atsakydama į taikant proceso organizavimo priemonę Bendrojo Teismo pateiktus klausimus įstojusi į bylą šalis pateikė įrodymų, nurodytų C.13–C.18 prieduose, taip pat iš jų išplaukiančias patikslintas faktines aplinkybes. C.13–C.17 priedus sudarė trečiųjų įmonių, siūlančių su
Hypertherm
degikliais derančius elektrodus arba su degikliais derančius
Hypertherm
elektrodus, internete prieinamų katalogų ir brošiūrų ištraukos. C.18 priedas – įstojusios į bylą šalies intelektinės nuosavybės departamento direktoriaus priesaika patvirtintas pareiškimas, patvirtinantis šį derėjimą.
Per teismo posėdį ieškovė teigė, kad patikslintos faktinės aplinkybės ir įrodymai, pateikti atsakant į Bendrojo Teismo klausimus, yra nepriimtini, nes jų nebuvo EUIPO bylos medžiagoje.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Procedūros reglamento 85 straipsnio 1 ir 3 dalis įrodymai pateikiami pirmą kartą pasikeičiant pareiškimais; išimties tvarka pagrindinės šalys dar gali pateikti įrodymų prieš baigiantis žodinei proceso daliai su sąlyga, kad vėlavimas juos pateikti yra pagrįstas. Vis dėlto negali būti reikalaujama pagrįsti vėlavimą pateikti įrodymus po to, kai buvo pirmą kartą pasikeista pareiškimais, kai įrodymai pateikiami kaip atsakas į proceso organizavimo priemonę per šiam atsakymui pateikti nustatytą terminą (šiuo klausimu žr. 2021 m. liepos 7 d. Sprendimo HM / Komisija,
T‑587/16 RENV
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2021:415
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad patikslintos faktinės aplinkybės ir įrodymai buvo pateikti atsakant į Bendrojo Teismo klausimus, pateiktus taikant šio sprendimo 13 punkte minėtą proceso organizavimo priemonę.
Taigi įrodymai, kuriuos įstojusi į bylą šalis pateikė atsakydama į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus, yra priimtini. Be to, kadangi patikslintos faktinės aplinkybės kyla iš šių įrodymų, reikia atmesti ieškovės argumentą, kad minėtos patikslintos aplinkybės yra nepriimtinos.
Be to, ieškovė per posėdį galėjo pakomentuoti įstojusios į bylą šalies pateiktas patikslintas faktines aplinkybes ir įrodymus, todėl buvo laikytasi rungimosi principo (šiuo klausimu žr. 1998 m. gegužės 14 d. Sprendimo Taryba / de Nil ir Impens,
C‑259/96 P
,
EU:C:1998:224
,
punktą).
Dėl vienintelio ieškinio pagrindo pagrįstumo
Pirminės pastabos
Pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 1 dalį Bendrijos dizainas saugomas atsižvelgiant į tai, ar jis yra naujas ir ar turi individualių savybių.
Iš Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies formuluotės matyti, kad dizainas, pritaikytas ar panaudotas gaminiui, kuris yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, laikomas nauju ir turinčiu individualių savybių tik tuo atveju, jeigu:
–
ta sudedamoji dalis, įmontuota į sudėtinį gaminį, išlieka matoma šį įprastai naudojant [Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies a punktas] ir
–
kai tos sudedamosios dalies matomos savybės atitinka naujumo ir individualių savybių reikalavimus [Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies b punktas].
Pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 3 dalį „įprastas naudojimas“ yra su galutiniu naudotoju siejamas naudojimas, išskyrus techninę priežiūrą, apžiūrą ar taisymą.
Pagal Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio b punktą „gaminys“ apibrėžiamas kaip bet kuris pramoniniu būdu arba rankomis pagamintas daiktas, įskaitant,
inter alia
, sudėtiniam gaminiui sukonstruoti skirtas surenkamąsias dalis. Remiantis Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio c punktu „sudėtinis gaminys“ – tai gaminys, susidedantis iš daugelio sudedamųjų dalių, kurias galima pakeisti tą gaminį išardant ir vėl surenkant.
Būtent atsižvelgiant į minėtas nuostatas reikia išnagrinėti klausimą, ar nagrinėjamas elektrodas yra „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad, kaip pabrėžė EUIPO ir įstojusi į bylą šalis, Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalis yra to paties reglamento 4 straipsnio 1 dalyje įtvirtintos apsaugos taisyklių išimtis. Ši nuostata, kaip išimtis, turi būti aiškinama siaurai, siekiant apriboti dizaino apsaugos netaikymą. Pagal suformuotą jurisprudenciją nuostatos, ribojančios tokio dizaino savininkui pagal minėtą reglamentą suteikiamas teises, turi būti aiškinamos siaurai, tačiau toks aiškinimas negali pakenkti tokio nustatyto apribojimo veiksmingumui ir dėl tokio aiškinimo negali būti nepaisoma jo tikslo (žr. 2017 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Nintendo,
C‑24/16 ir C‑25/16
,
EU:C:2017:724
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Be to, kadangi Reglamente Nr. 6/2002 nėra sąvokos „sudėtinio gaminio sudedamosios dalies“ apibrėžties, ją reikia suprasti taip, kaip ji įprastai suprantama kasdieninėje kalboje (šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Acacia ir D’Amato,
C‑397/16 ir C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Taigi Teisingumo Teismas sąvoką „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“ apibrėžė kaip apimančią įvairias sudedamąsias dalis, kurios sukurtos tam, kad iš jų pramoniniu būdu arba rankomis būtų surinktas sudėtinis gaminys, kurias galima pakeisti tą gaminį išardant ir vėl surenkant ir kurių nebūtų galima įprastai naudoti, jei nebūtų sudėtinio gaminio (šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Acacia ir D’Amato,
C‑397/16 ir C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
punktą).
Be to, svarbu pažymėti, kad tai, ar gaminys atitinka sąvoką „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“, turi būti vertinama kiekvienu konkrečiu atveju, atsižvelgiant į reikšmingų įrodymų visumą.
Šioje byloje, nuspręsdama, kad nagrinėjamas elektrodas neatitinka šios sąvokos, Apeliacinė taryba iš esmės atsižvelgė, be kita ko, į šiuos aspektus: pirma, tai, kad elektrodą galima sunaudoti, antra, kad keičiant elektrodą nereikia išardyti ir vėl surinkti degiklio, trečia, kad degiklis laikomas užbaigtu be elektrodo ir, ketvirta, kad elektrodą galima pakeisti.
Prieš nagrinėjant kitus ieškovės argumentus reikia paeiliui išanalizuoti jos argumentus, susijusius su kiekvienu iš šių aspektų.
Dėl galimybės elektrodą sunaudoti
Ginčijamo sprendimo 26 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad vien tai, jog nagrinėjamas elektrodas gali būti sunaudojamas, rodo, kad konkretus elektrodas negali būti laikomas konkretaus degiklio dalimi. Konstatavusi, kad elektrodas gali būti sunaudojamas, Apeliacinė taryba iš esmės pažymėjo, kad, pirma, jis nėra ilgalaikė degiklio dalis ir, priešingai nei gaidukas ar rankena, kurios yra pagrindinės degiklio dalys, jis nėra pritvirtintas prie degiklio ir, antra, elektrodo sunaudojimo trukmė yra palyginti trumpa, t. y. 2–3 valandos faktinio lanko degimo laiko pjaunant rankiniu būdu ir 3–5 valandos pjaunant mechanizuotu būdu, taigi galutinis naudotojas turi jį reguliariai keisti.
Šiuo klausimu ieškovė teigė, kad Apeliacinė taryba padarė teisės klaidą, nes rėmėsi „nesunaudojamos“ ir „sunaudojamos“ dalies atskyrimu ir teigė, kad tik prie pirmosios kategorijos priskirtos dalys gali būti sudėtinio gaminio sudedamoji dalis. Ieškovės manymu, toks atskyrimas yra dirbtinis ir visiškai nepagrįstas pagal Sąjungos teisę, nes žodis „dalis“ nereiškia, kad ji turi būti ypatingo pobūdžio, kaip antai ilgalaikė.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčijo ieškovės argumentus.
Reikia pažymėti, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos, kai, vertindama, ar elektrodas yra „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“, atsižvelgė į jo pobūdį – galimybę būti sunaudojamam.
Žinoma, kaip nurodė ieškovė, sudedamosios dalies ilgalaikiškumo ir reguliaraus jos įsigijimo ar keitimo kriterijai nėra įtraukti į Reglamento Nr. 6/2002 tekstą.
Vis dėlto, kadangi minėtame reglamente sąvoka „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“ neapibrėžta, ginčijamo sprendimo 26 ir 27 punktuose Apeliacinė taryba, be kitų svarbių veiksnių, teisingai rėmėsi tvirtos ir ilgalaikės sąsajos su sudėtiniu gaminiu nebuvimu ir reguliariu elektrodo įsigijimu bei keitimu dėl jo trumpos naudojimo trukmės. Šie kriterijai, susiję su tipinėmis sunaudojimo savybėmis, yra svarbūs požymiai, kurie gali padėti nustatyti sudėtinio gaminio sudedamąją dalį.
Iš Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio b ir c punktų formuluočių matyti, kad sudėtinio gaminio sudedamosios dalys yra tokios dalys, kurios sukurtos tam, kad iš jų pramoniniu būdu arba rankomis būtų surinktas sudėtinis gaminys, ir kurias galima pakeisti tą gaminį išardant ir vėl surenkant (taip pat žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Acacia ir D’Amato,
C‑397/16 ir C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
punktą). Tačiau nagrinėjamas elektrodas, kaip sunaudojamas degiklio elementas, yra sukurtas taip, kad jį būtų galima lengvai pridėti prie degiklio, palyginti greitai sunaudoti arba panaudoti ir kad galutinis naudotojas jį galėtų lengvai pakeisti, o šiam veiksmui atlikti nebūtina tokį gaminį išardyti ir vėl surinkti (dėl išardymo ir vėl surinkimo nebuvimo nagrinėjamo elektrodo pakeitimo atveju žr. 40 ir paskesnius punktus).
Be to, reikia konstatuoti, jog visų pirma dėl to, kad nagrinėjamas elektrodas gali būti sunaudojamas, galutinis naudotojas, kuris reguliariai įsigyja ir keičia elektrodą, gali suprasti ir įvertinti jo savybes, nepaisant to, ar elektrodas lieka matomas po to, kai jis buvo įmontuotas į degiklį.
Galiausiai reikia pažymėti, kad Apeliacinės tarybos argumentų šiuo klausimu negali paneigti ieškovės argumentas, susijęs su ankstesniu 2014 m. balandžio 9 d. EUIPO sprendimu (byla R 2337/2012-3), kuris, ieškovės teigimu, turi panašumų su šia byla. Iš tiesų, pirma, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 29 punkto, Apeliacinė taryba išnagrinėjo ieškovės nurodytą sprendimą ir paaiškino priežastis, dėl kurių, kaip ji manė, minėtas sprendimas skiriasi nuo šios bylos. Antra, šiuo klausimu primintina, kad EUIPO turi priimti sprendimą kiekvienu konkrečiu atveju ir jai neprivalomi kitose bylose priimti ankstesni sprendimai. Be to, vykdydamas teisėtumo priežiūrą, Bendrasis Teismas nėra saistomas EUIPO sprendimų (žr. 2015 m. gruodžio 15 d. Sprendimo LTJ Diffusion / VRDT – Arthur ir Aston (ARTHUR & ASTON),
T‑83/14
,
EU:T:2015:974
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos tvirtindama, kad elektrodui būdingos sunaudojamumo savybės ir kad ši aplinkybė yra svarbus aspektas, leidžiantis daryti išvadą, jog aptariamas elektrodas negali būti laikomas sudėtinio gaminio sudedamąja dalimi.
Dėl išardymo ir vėl surinkimo nebuvimo elektrodo pakeitimo atveju
Ginčijamo sprendimo 29 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad, keičiant elektrodą, degiklis ir pjovimo sistema nėra išardomi ir vėl surenkami, kaip reikalaujama pagal Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio c punkte pateiktą apibrėžtį. Atvirkščiai, jos nuomone, elektrodas skirtas naudoti kartu su degikliu, būti pritvirtintas prie degiklio priekinės dalies, o vėliau gali būti vėl nuimtas.
Šiuo klausimu ieškovė tvirtino, kad Apeliacinė taryba padarė teisės ir faktinę klaidą, kai rėmėsi samprotavimais, kad keičiant elektrodą degiklis ir pjovimo sistema nėra išardomi ir vėl surenkami.
Pirma, jos teigimu, pagal Reglamento Nr. 6/2002 tekstą nereikalaujama, kad visas sudėtinis gaminys būtų išardomas, kad gaminį būtų galima laikyti tokio sudėtinio gaminio „sudedamąja dalimi“. Šio reglamento 3 straipsnio c punktas susijęs tik su galimybe pakeisti dalį, leidžiant išardyti ir vėl surinkti sudėtinį gaminį, jo nesugadinant ar nesunaikinant.
Antra, ieškovė teigė, kad elektrodo pakeitimas yra veiksmas, susijęs su degiklio išardymu ir surinkimu vėl. Jos manymu, norėdamas pakeisti elektrodą, naudotojas turi nuimti kelias degiklio dalis, t. y. dangtelį, atraminį dangtelį ir antgalį, atsukdamas jas nuo degiklio, ir, įdėjęs naują elektrodą, vėl jas sumontuoti.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčijo ieškovės argumentus.
Reikia manyti, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos, kai atsižvelgė į tai, kad keičiant elektrodą degiklis ir pjovimo sistema nėra išardomi ir vėl surenkami. Kaip matyti iš šio sprendimo 23 ir 26 punktų, klausimas, ar norint pakeisti gaminį reikia išardyti ir vėl surinkti sudėtinį gaminį, yra svarbus veiksnys, į kurį reikia atsižvelgti nustatant, ar toks gaminys yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis.
Reikia priminti, kad nuoroda į gaminio „išardymą“ ir „vėl surinkimą“ yra įtraukta į Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio c punkte pateiktą „sudėtinio gaminio“ apibrėžtį, pagal kurią tai yra „gaminys, susidedantis iš daugelio sudedamųjų dalių, kurias galima pakeisti tą gaminį išardant ir vėl surenkant“. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendime Acacia ir D’Amato (
C‑397/16 ir C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
punktas) pateiktoje „sudėtinio gaminio sudedamosios dalies“ apibrėžtyje vartojama ta pati formuluotė (žr. šio sprendimo 26 punktą). Taigi atsižvelgimas į „išardymą“ ir „vėl surinkimą“ grindžiamas Reglamentu Nr. 6/2002 ir Teisingumo Teismo jurisprudencija.
Mažai tikėtina, kad toks gaminys, kurį keičiant nereikia išardyti ir vėl surinkti gaminio, į kurį jis integruotas, ir kuris yra specialiai sukurtas taip, kad galutiniai naudotojai jį galėtų reguliariai ir lengvai pakeisti, yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, palyginti su gaminiu, kurį, kaip teigia EUIPO, paprastai keičia specialistai, turintys specialių žinių tokiam pakeitimui atlikti.
Be to, reikia atmesti ieškovės argumentą, kad elektrodo pakeitimas yra veiksmas, susijęs su degiklio išardymu ir vėl surinkimu. Iš tikrųjų ginčijamo sprendimo 29 punkte Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad keičiant elektrodą pjovimo sistema ir degiklis nėra nei išardomi, nei vėl surenkami. Net jei keičiant elektrodą dangtelį, atraminį dangtelį ir antgalį reikia nuimti ir vėl uždėti, kaip nurodė ieškovė, galutiniam naudotojui tai yra paprastas veiksmas, kaip per posėdį paaiškino į bylą įstojusi šalis. Taigi toks veiksmas negali būti laikomas degiklio „išardymu“ ir „vėl surinkimu“, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 6/2002.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės ar faktinės klaidos, kai nusprendė, kad keičiant elektrodą pjovimo sistema ir degiklis nėra nei išardomi, nei vėl surenkami, ir kad ši aplinkybė yra svarbus aspektas, leidžiantis daryti išvadą, jog aptariamas elektrodas negali būti laikomas sudėtinio gaminio sudedamąja dalimi.
Dėl aplinkybės, kad degiklis be elektrodo laikomas užbaigtu gaminiu
Ginčijamo sprendimo 29 punkte Apeliacinė taryba tvirtino, kad degiklis be elektrodo gali būti laikomas užbaigtu, o ne sugedusiu gaminiu. Ginčijamo sprendimo 30 punkte ji konstatavo, kad degiklis gali būti siūlomas rinkoje be elektrodo ir kad elektrodas paprastai reklamuojamas ir parduodamas atskirai nuo degiklio.
Šiuo klausimu ieškovė teigė, kad Apeliacinė taryba padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad nagrinėjamas sudėtinis gaminys, t. y. degiklis arba plazminio pjovimo sistema, yra užbaigtas gaminys ir be elektrodo, todėl padarė išvadą, kad elektrodas nėra šio sudėtinio gaminio sudedamoji dalis.
Pirma, ieškovės teigimu, siekiant nustatyti, ar gaminys yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, gaminys turi būti laikomas sudėtiniu tokios būklės, kokios jis gali atlikti funkciją, kuriai yra skirtas. Taigi ieškovė tvirtina, kad šiuo atveju nagrinėjamas sudėtinis gaminys be elektrodo negali būti laikomas užbaigtas, nes be jo negali veikti, šiuo atveju pjauti ar kalibruoti metalo. Be to, ieškovės manymu, tai, ar sudėtinis gaminys be nagrinėjamos sudedamosios dalies būtų laikomas sugedusiu, neturi reikšmės nustatant, ar šis elementas atitinka sąvoką „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
Antra, ieškovės teigimu, tai, kad degiklis parduodamas be elektrodo arba kad elektrodas parduodamas be degiklio, neturi reikšmės nustatant, ar nagrinėjamas elektrodas yra „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčijo ieškovės argumentus.
Pirma, reikia manyti, kad gaminio užbaigtumas yra svarbus veiksnys vertinant sąvoką „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį. Taigi Apeliacinei tarybai negalima priekaištauti dėl to, kad ji įtraukė šį elementą į savo vertinimą.
Iš tiesų įsigydamas degiklį be elektrodo arba išėmęs elektrodą iš degiklio, galutinis naudotojas nepastebės, kad degiklis yra sugedęs ar nepilnos komplektacijos. Priešingai, be minėtų dalių sudėtinis gaminys galutiniam naudotojui iš esmės nebus suvokiamas kaip užbaigtas gaminys, kurį galima įprastai naudoti (šiuo klausimu žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Acacia ir D'Amato,
C‑397/16 ir C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
punktą) arba kaip geros būklės gaminys.
Kalbant apie ieškovės argumentą, kad nagrinėjamas sudėtinis gaminys be elektrodo negali būti laikomas užbaigtas, nes be jo negali veikti, pažymėtina, kad degiklis ir plazminio pjovimo sistema negali atlikti savo funkcijos, t. y. pjauti ar kalibruoti metalo, nesant ten įmontuoto elektrodo. Tačiau tai savaime nereiškia, kad elektrodas turi būti laikomas sudėtinio gaminio sudedamąja dalimi.
Priešingai, nei teigia ieškovė, 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendime Acacia ir D’Amato (
C‑397/16 ir C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
punktas) pateiktos sąvokos „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“ apibrėžtis ir visų pirma patikslinimas „be kurios sudėtinio gaminio nebūtų įmanoma įprastai naudoti“ (žr. šio sprendimo 26 punktą) negali būti aiškinami taip, kad, jei gaminys negali atlikti jam skirtos funkcijos be kito gaminio, pastarasis visais atvejais turi būti laikomas pirmojo gaminio sudedamąja dalimi. Toks aiškinimas yra pernelyg platus, nes daug atskirų gaminių, ypač tų, kurie gali būti sunaudojami, be kurių sudėtiniai gaminiai negali atlikti jiems skirtų funkcijų, būtų neteisingai laikomi tų sudėtinių gaminių sudedamosiomis dalimis. Priešingai, nei teigė ieškovė, minėta apibrėžtimi, pateikta atsižvelgiant į Reglamento Nr. 6/2002 110 straipsnio 1 dalį, nesiekiama išsamiai nustatyti, kas nepatenka į sąvokos „sudėtinio gaminio sudedamoji dalis“, kaip ji suprantama pagal minėto reglamento 4 straipsnio 2 dalį, taikymo sritį.
Antra, reikia konstatuoti, kaip tai padarė įstojusi į bylą šalis, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos, kai atsižvelgė į tai, kad degiklis be elektrodo gali būti siūlomas rinkoje ir kad elektrodas paprastai reklamuojamas ir parduodamas atskirai nuo degiklio, ir tai laikė svarbiu aspektu nustatant, ar nagrinėjamas elektrodas yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
Kalbant apie tai, kad degiklis rinkoje siūlomas be elektrodo, tiesa, kad kiekvienas gamintojas gali laisvai prekiauti sudėtiniu gaminiu kartu su jo sudedamosiomis dalimis arba pardavinėti šias dalis atskirai. Kaip pabrėžė ieškovė, šis komercinis sprendimas neturi būti laikomas lemiamu veiksniu vertinant, ar gaminys yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis.
Vis dėlto reikia pažymėti, kad neįprasta, jog perkant sudėtinį gaminį neįtraukiamos jo tikrosios sudedamosios dalys. Nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš bylos medžiagos (C.8–C.11 priedai), aptariamas degiklis parduodamas su nagrinėjamais elektrodais arba be jų.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės ar faktinės klaidos, kai nusprendė, kad nagrinėjamas sudėtinis gaminys, t. y. degiklis arba plazminio pjovimo sistema, yra užbaigtas gaminys ir be elektrodo ir kad ši aplinkybė yra svarbus veiksnys, leidžiantis daryti išvadą, jog nagrinėjamas elektrodas negali būti laikomas sudėtinio gaminio sudedamąja dalimi.
Dėl elektrodo pakeičiamumo
Ginčijamo sprendimo 28 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad su tuo pačiu degikliu skirtingiems veiksmams atlikti buvo naudojami skirtingi elektrodai, pavyzdžiui, elektrodai, naudojami tempiamajam pjovimui, ir elektrodai, naudojami tiksliniam pjovimui ar suvirinimui, ir kad skirtingų tipų degikliams, pritaikytiems skirtingoms pjovimo sistemoms, galėjo būti naudojamas aptariamas elektrodas. Darydama išvadą, kad tai nėra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, ji, be kitų svarbių aspektų, rėmėsi elektrodų pakeičiamumu.
Šiuo klausimu ieškovė tvirtina, kad, priešingai, nei teigė Apeliacinė taryba, aplinkybė, kad tam pačiam degikliui gali būti naudojami skirtingi elektrodai ir kad skirtingiems degikliams gali būti naudojamas tas pats elektrodas, neturi reikšmės nustatant, ar elektrodas yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčijo ieškovės argumentus.
Šiuo atveju akivaizdu, kad nagrinėjamą elektrodą galutinis naudotojas gali naudoti su skirtingais degikliais. Kaip pažymėjo įstojusi į bylą šalis, atsakydama į Bendrojo Teismo klausimus, pateiktus taikant šio sprendimo 13 punkte nurodytą proceso organizavimo priemonę, nagrinėjamas elektrodas gali būti naudojamas su kitų įmonių, o ne į bylą įstojusios šalies, pagamintais degikliais.
Taip pat neginčijama, kad įstojusios į bylą šalies degiklis gali būti naudojamas su įvairiais elektrodais. Kaip atsakydama į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus pažymėjo įstojusi į bylą šalis, kitų įmonių pagaminti elektrodai tinka su minėtais degikliais.
Žinoma, kaip pabrėžia ieškovė, vien tai, kad vienas gaminys gali būti pakeistas kitu netapačiu gaminiu ir būti naudojamas įvairiuose sudėtiniuose gaminiuose, neleidžia daryti išvados, kad toks gaminys yra atskiras gaminys, kuris nėra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis.
Vis dėlto reikia manyti, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos, kai, siekdama papildyti savo analizę, atsižvelgė į elektrodo pakeičiamumą. Iš tiesų gaminys, kuris negali būti pakeistas kitu netapačiu gaminiu arba būti naudojamas įvairiuose sudėtiniuose gaminiuose, iš esmės gali turėti ilgalaikę sąsają su šiuo sudėtiniu gaminiu ir būti jam pritaikytas, todėl toks gaminys gali būti šio sudėtinio gaminio sudedamąja dalimi.
Darytina išvada, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės ar faktinės klaidos, kai, siekdama nustatyti, ar nagrinėjamas elektrodas nėra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį, atsižvelgė į tai, kad nagrinėjamą elektrodą galima pakeisti kitu elektrodu, o skirtingų tipų degikliams galima naudoti nagrinėjamą elektrodą.
Dėl Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies tikslo
Ieškovė priekaištavo Apeliacinei tarybai, kad ši nepakankamai atsižvelgė į tikrąjį Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalyje numatyto apsaugos apribojimo nematomoms sudėtinių gaminių sudedamosioms dalims tikslą. Ieškovės teigimu, jei būtų saugomos sunaudojamos sudedamosios dalys, kurios nėra matomos įprastai naudojant gaminį ir niekaip neprisideda prie bendros sudėtinio gaminio išvaizdos, būtų nepageidaujamai apribota konkurencija sudėtinių gaminių sudedamųjų dalių rinkoje, kaip yra šiuo atveju, kuris susijęs su uždarąja atsarginių dalių rinka.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčijo ieškovės argumentus.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba neprivalo atlikti galimo nepageidaujamo poveikio konkurencijai atitinkamose rinkose analizės tam, kad nustatytų, ar gaminys yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
Net darant prielaidą, kad konkurencijos apsauga atsarginių dalių rinkose paskatino Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalyje numatytos dizaino apsaugos netaikymą tam tikroms nematomoms sudėtinio gaminio sudedamosioms dalims, tai nereiškia, kad ši aplinkybė turi būti įtraukta į Apeliacinės tarybos atliekamą analizę, susijusią su tuo, kas yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis. Taigi ieškovės priekaištas yra nereikšmingas.
Bet kuriuo atveju ieškovė nepagrindė savo teiginio, kad dėl ginčijamo Bendrijos dizaino ši byla susijusi su uždarąja atsarginių dalių rinka. Bendrojo Teismo paklausta apie tai taikant šio sprendimo 13 punkte nurodytą proceso organizavimo priemonę, ji tik pakartojo, kad ginčijamas Bendrijos dizainas trukdo gamintojams prekiauti elektrodais, tinkančiais su įstojusios į bylą šalies degikliais, tačiau nepateikė paaiškinimų.
Šiuo klausimu gali būti daroma priešinga išvada, kad, kaip atsakydama į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus pabrėžė įstojusi į bylą šalis, įstojusios į bylą šalies degiklis gali būti naudojamas su kitais elektrodais, kurių išvaizda ir techninės charakteristikos gali skirtis nuo elektrodo, kurio Bendrijos dizainas ginčijamas šioje byloje, išvaizdos ir techninių charakteristikų, bet jis nepažeidžiamas.
Taigi ieškovės argumentai, susiję su Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies tikslu, turi būti atmesti.
Iš to matyti, kad remdamasi reikšmingų įrodymų visuma Apeliacinė taryba nepadarė teisės ar faktinės klaidos, kai nusprendė, kad nagrinėjamas elektrodas yra atskiras gaminys, o ne sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalį.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, ieškinio vienintelį pagrindą, taigi ir visą ieškinį reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal EUIPO ir įstojusios į bylą šalies pateiktus reikalavimus.
Be to, įstojusi į bylą šalis reikalavo priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas, patirtas per procedūrą Apeliacinėje taryboje. Šiuo klausimu pakanka konstatuoti: kadangi šiuo sprendimu atmetamas ieškinys dėl ginčijamo sprendimo, būtent to sprendimo rezoliucinės dalies 2 punkte ir toliau reglamentuojamas per apeliacinę procedūrą EUIPO patirtų bylinėjimosi išlaidų klausimas (šiuo klausimu žr. 2017 m. spalio 19 d. Sprendimo Aldi / EUIPO – Sky (SKYLITe),
T‑736/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:729
,
punktą).

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji išplėstinė kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš
B&Bartoni spol. s r.o
.
bylinėjimosi išlaidas
.

Van der Woude
De Baere
Steinfatt
Kecsmár
Kingston
Paskelbta 2023 m. kovo 22 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.