CELEX: 62018CJ0321
Ennakkoratkaisupyyntö
Ympäristö
Direktiivi 2001/42/EY
Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi
Päätös
Natura 2000 ‑verkoston suojelutavoitteiden vahvistaminen direktiivin 92/43/ETY mukaisesti
Suunnitelmien ja ohjelmien käsite
Velvollisuus suorittaa ympäristöarviointi

Ennakkoratkaisupyyntö koskee tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (
EYVL 2001, L 197, s. 30
; jäljempänä direktiivi 2001/42) 3 artiklan 2 ja 4 ja kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa osapuolina ovat Terre Wallonne ASBL ja Région wallonne (Vallonian alue, Belgia) ja joka koskee kyseisen alueen hallituksen Natura 2000 ‑verkoston suojelutavoitteiden vahvistamisesta 1.12.2016 antaman päätöksen (Moniteur belge, 22.12.2016, s. 88148; jäljempänä 1.12.2016 annettu päätös) pätevyyttä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivi 2001/42
Direktiivin 2001/42 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Ympäristövaikutusten arviointi on tärkeä keino, jolla voidaan sisällyttää ympäristönäkökohtia tiettyjen sellaisten suunnitelmien ja ohjelmien valmisteluun ja hyväksymiseen, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia jäsenvaltioissa, koska sillä varmistetaan, että tällaiset suunnitelmien ja ohjelmien toteuttamisen aiheuttamat vaikutukset otetaan huomioon niiden valmistelun kuluessa ja ennen niiden hyväksymistä.”
Kyseisen direktiivin 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Tavoitteet”, säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin tarkoituksena on taata korkeatasoinen ympäristönsuojelu ja edistää ympäristönäkökohtien huomioon ottamista suunnitelmien ja ohjelmien valmistelussa ja hyväksymisessä kestävän kehityksen edistämiseksi varmistamalla, että tietyistä suunnitelmista ja ohjelmista, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, tehdään ympäristöarviointi tämän direktiivin mukaisesti.”
Mainitun direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a)
’suunnitelmilla ja ohjelmilla’ sellaisia suunnitelmia ja ohjelmia, mukaan lukien Euroopan [unionin] yhteisrahoittamat suunnitelmat ja ohjelmat, sekä niitä koskevia muutoksia
–
jotka kansallinen, alueellinen tai paikallinen viranomainen valmistelee ja/tai hyväksyy tai jotka viranomainen valmistelee kansanedustuslaitoksen tai hallituksen hyväksyttäväksi lainsäädäntömenettelyllä ja
–
joita lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset edellyttävät;
b)
’ympäristöarvioinnilla’ 4–9 artiklan mukaista ympäristöselostuksen laatimista, kuulemisten järjestämistä, ympäristöselostuksen ja kuulemisten tulosten huomioon ottamista päätöksenteossa sekä päätöksestä tiedottamista;
– –”
Direktiivin 2001/42 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäljempänä 4–9 artiklan mukainen ympäristöarviointi on tehtävä 2–4 kohdassa tarkoitetuista suunnitelmista ja ohjelmista, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
2.   Jollei 3 kohdasta muuta johdu, ympäristöarviointi on tehtävä kaikista suunnitelmista ja ohjelmista,
a)
joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten ja joissa vahvistetaan puitteet [tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (
EYVL 1985, L 175, s. 40
), sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2011 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2011/92/EU (
EUVL 2012, L 26, s. 1
)] liitteessä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätöksille, tai
b)
joiden on katsottu edellyttävän [luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (
EYVL L 206, s. 7
)] 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka niillä on mainituissa artikloissa tarkoitetuilla alueilla.
– –
4.   Jäsenvaltioiden on määriteltävä, onko sellaisilla muilla kuin 2 kohdassa tarkoitetuilla suunnitelmilla ja ohjelmilla, joilla vahvistetaan puitteet sellaisten tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätökselle, todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
5.   Jäsenvaltioiden on määriteltävä, onko edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetuilla suunnitelmilla ja ohjelmilla todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, joko tapauskohtaisen tarkastelun perusteella tai määrittelemällä suunnitelma- ja ohjelmatyyppejä, taikka molempia keinoja yhdistelemällä. Jäsenvaltioiden on tätä varten otettava kaikissa tapauksissa huomioon liitteessä II vahvistetut asiaankuuluvat perusteet, jotta voidaan varmistaa, että suunnitelmat ja ohjelmat, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, kuuluvat tämän direktiivin soveltamisalaan.
– –”
Luontodirektiivi
Direktiivin 92/43 (jäljempänä luontodirektiivi) 6 artiklan 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kaikki suunnitelmat tai hankkeet, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön tai ole sen kannalta tarpeellisia, mutta ovat omiaan vaikuttamaan tähän alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien tai hankkeiden kanssa, on arvioitava asianmukaisesti sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojelutavoitteisiin. Alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioinnista tehtyjen johtopäätösten perusteella ja jollei 4 kohdan säännöksistä muuta johdu, toimivaltaiset kansalliset viranomaiset antavat hyväksyntänsä tälle suunnitelmalle tai hankkeelle vasta varmistuttuaan siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen, ja kuultuaan tarvittaessa kansalaisia.”
Belgian oikeus
Luonnonsuojelusta 12.7.1973 annetun lain (la loi du 12 juillet 1973, sur la conservation de la nature) (Moniteur belge, 11.9.1973, s. 10306), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 22.12.2010 annetulla asetuksella (Moniteur belge, 13.1.2011, s. 1257) (jäljempänä 12.7.1973 annettu laki), 25 bis §:ssä säädetään seuraavaa:
”1 §   Hallitus asettaa Vallonian alueellisella tasolla sovellettavat suojelutavoitteet erikseen kutakin sellaista luontotyyppiä ja kutakin sellaista lajia varten, joita varten alueet on tarkoitus osoittaa.
Suojelutavoitteet määritetään Vallonian alueellisella tasolla luontotyyppien ja lajien, joita varten alueet on tarkoitus osoittaa, suojelun tason perusteella, ja niiden tavoitteena on niiden luontotyyppien ja lajien, joita varten alueet on tarkoitus osoittaa, suotuisan suojelun tason säilyttäminen tai tarvittaessa ennalleen saattaminen.
Nämä suojelutavoitteet ovat suuntaa-antavia.
2 §   Hallitus asettaa Natura 2000 ‑alueiden tasolla sovellettavat suojelutavoitteet 1 momentissa tarkoitettujen suojelutavoitteiden perusteella.
Nämä suojelutavoitteet ovat säädösluonteisia. Niitä on tulkittava siten, että otetaan huomioon 26 §:n 1 momentin 2 kohdan 2 ja 3 alakohdassa tarkoitetut tiedot.”
Direktiivi 2001/42 on saatettu osaksi Vallonian alueen oikeusjärjestystä ympäristölain (code de l’environnement) (Moniteur belge 9.7.2004, s. 54654) I osaston D. 52 §:n ja sitä seuraavien pykälien säännöksillä. Näissä säännöksissä ei säädetä, että 12.7.1973 annetun lain 25 bis §:n mukaisesti hyväksytyistä suojelutavoitteista on tehtävä suunnitelmia ja ohjelmia koskeva ympäristöarviointi.
1.12.2016 annetun päätöksen 6–9, 16 ja 18 johdanto-osan perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Natura 2000 ‑alueiden suojelua koskevan järjestelmän toteuttaminen edellyttää Vallonian alueen ja alueiden tasolla asetettavia suojelutavoitteita osana suunnitelmien hyväksymiseen ja lupien myöntämiseen liittyvän päätöksenteon sekä tarvittaessa alueiden aktiivisen käytön yhteydessä käytettävää normatiivista kehystä;
– – suojelutavoitteet asetetaan niiden luontotyyppien ja lajien, joita varten alueet on tarkoitus osoittaa, suotuisan suojelun tason säilyttämiseksi tai tarvittaessa ennalleen saattamiseksi;
– – kyseisen [12.7.1973 annetun] lain 1 bis §:n, 21 bis §:n ja 25 bis §:n 1 momentin ensimmäisen kohdan mukaan suojelutavoitteet on asetettava koskemaan koko Vallonian aluetta (eikä ainoastaan Natura 2000 ‑verkostoa) yleiskuvan saamiseksi Vallonian alueella säilytettävistä tai tarvittaessa ennalleen saatettavista kohteista niiden luontotyyppien ja lajien, joita varten Natura 2000 ‑verkosto on perustettu, suotuisan suojelun tason säilyttämiseksi tai ennalleen saattamiseksi; nämä tavoitteet ovat suuntaa-antavia;
– – alueiden tason suojelutavoitteet on asetettava Vallonian alueen tasolla asetettujen suojelutavoitteiden perusteella; nämä tavoitteet vastaavat asetuksen tasoisia säännöksiä;
– –
– – näitä tavoitteita sovelletaan määrätyllä Natura 2000 ‑alueella vain, jos alue on osoitettu kyseistä lajia tai luontotyyppiä varten; sen arvioiminen, onko hanke yhteensopiva näiden suojelutavoitteiden kanssa, suoritetaan tapauskohtaisesti sen käyttöyksikön, jota vaikutukset mahdollisesti koskevat, ja mahdollisesti suoritettavan asianmukaisen arvioinnin tulosten mukaan;
– –
alueen suojelutavoitteet kuuluvat aluetason kehykseen, jota toimivaltaisten viranomaisten on kunnioitettava, jollei toisin säädetä, erityisesti lupien myöntämisen osalta, riippumatta siitä, sovelletaanko niihin 12.7.1973 annettua lakia tai muuta lainsäädäntöä”.
1.12.2016 annetun päätöksen 2 §:n mukaan sen liitteessä määritellään ”Vallonian alueen tasolla sovellettavat määrälliset ja laadulliset suojelutavoitteet”.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Luontoministeri toimitti 8.11.2012 Vallonian hallitukselle muistion, joka koski hankeluonnosta Natura 2000 ‑verkostoa koskevien suojelutavoitteiden vahvistamiseksi. Niissä 218 kunnassa, joita kyseinen verkosto koskee, järjestettiin julkinen kuuleminen 10.12.2012–8.2.2013.
Vuoden 2016 loka- ja marraskuussa esiteltiin toinen ja sittemmin kolmas päätösluonnos Vallonian hallitukselle.
Kyseinen hallitus antoi 1.12.2016 riidanalaisen päätöksen.
Terre wallonne vaati 9.2.2017 Conseil d'État'ssa nostamallaan kanteella tämän päätöksen kumoamista.
Kanteensa tueksi kyseinen yhdistys väittää muun muassa, että 1.12.2016 annetun päätöksen määräykset kuuluvat luontodirektiivissä tai direktiivissä 2001/42 tarkoitettujen suunnitelmien ja ohjelmien käsitteen alaan. Sen mukaan kyseistä käsitettä sovelletaan paitsi suunnitelmiin ja ohjelmiin, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle, myös suunnitelmiin ja ohjelmiin, jotka voivat olla sen kannalta suotuisia. Se katsoo lisäksi, että julkinen kuuleminen olisi pitänyt järjestää koko Vallonian alueella eikä ainoastaan niissä kunnissa, joita Natura 2000 ‑alue koskee.
Vallonian alueen hallitus väittää vastauksena tähän yhtäältä, että 1.12.2016 annettu päätös liittyy suoranaisesti alueiden käyttöön tai on sen kannalta tarpeellinen, joten se ei kuulu luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin tapauksiin. Koska kyseinen päätös on toisaalta vapautettu kyseisessä direktiivissä tarkoitetusta asianmukaisesta arvioinnista, se on vapautettu myös direktiivissä 2001/42, jonka 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa viitataan luontodirektiivin 6 ja 7 artiklaan, tarkoitetusta vaikutusten arvioinnista. Kyseinen hallitus lisää, että mainittu päätös ei ole direktiivissä 2001/42 tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma ja se on joka tapauksessa suljettu kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sen 3 artiklan perusteella.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, kuuluuko 1.12.2016 annettu päätös direktiivin 2001/42 soveltamisalaan, ja jos kuuluu, onko luontodirektiivin vaikutuksena se, että direktiivissä 2001/42 tarkoitettu ympäristövaikutusten ennakkoarvioinnin velvoite poistuu.
Kyseisen tuomioistuimen mukaan on niin, että jos 1.12.2016 annettu päätös ei kuulu direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamisalaan, tällainen toimi voi kuitenkin olla direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tai 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma.
Conseil d’État on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat kysymykset:
”1)
Onko päätös, jolla jokin jäsenvaltion elin asettaa suojelutavoitteet Natura 2000 ‑verkostoa varten luontodirektiivin mukaisesti, direktiivissä 2001/42 ja erityisesti [kyseisen direktiivin] 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tai 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma?
2)
Jos edellä olevaan kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kyseisestä päätöksestä tehtävä direktiivissä 2001/42 tarkoitettu ympäristöarviointi, vaikka sellaista arviointia ei vaadita kyseisen päätöksen perusteena olevan luontodirektiivin nojalla?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Kysymyksillään, joita on tutkittava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 ja 4 kohtaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen päätös, jolla jäsenvaltion elin vahvistaa Natura 2000 ‑verkostolleen alueellisen tason suojelutavoitteet, kuuluu ”suunnitelmiin ja ohjelmiin”, joiden osalta ympäristövaikutusten arviointi on pakollinen.
Aluksi on ensinnäkin muistutettava, että kuten direktiivin 2001/42 neljännestä perustelukappaleesta ilmenee, ympäristöarviointi on tärkeä keino, jolla voidaan sisällyttää ympäristönäkökohtia tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien valmisteluun ja hyväksymiseen.
Tämän jälkeen kyseisen direktiivin 1 artiklaan mukaan kyseisen direktiivin tarkoituksena on taata korkeatasoinen ympäristönsuojelu ja edistää ympäristönäkökohtien huomioon ottamista suunnitelmien ja ohjelmien valmistelussa ja hyväksymisessä kestävän kehityksen edistämiseksi varmistamalla, että tietyistä suunnitelmista ja ohjelmista, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, tehdään ympäristöarviointi mainitun direktiivin mukaisesti.
Kun lopuksi otetaan huomioon direktiivin 2001/42 tavoitteena oleva korkeatasoisen ympäristönsuojelun takaaminen, säännöksiä, joilla rajataan kyseisen direktiivin soveltamisala, ja erityisesti säännöksiä, joissa määritellään, mitä toimia direktiivi koskee, on tulkittava laajasti (tuomio 27.10.2016, D'Oultremont ym.,
C-290/15
,
EU:C:2016:816
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Esitettyihin kysymyksiin on vastattava näiden toteamusten valossa.
Aluksi on hylättävä väitteet siitä, että direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan säännöksissä ja luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen säännöksissä suljettaisiin kaikissa tapauksissa pois velvollisuus ympäristöarvioinnin suorittamiseen pääasian kaltaisessa tapauksessa.
Tältä osin yhtäältä Belgian hallitus ja Irlanti katsovat, että siltä osin kuin 1.12.2016 annetussa päätöksessä määritellään suojelutavoitteet, sillä on vain suotuisia vaikutuksia eikä siten sen vaikutusten ympäristöarviointia edellytetä.
On kuitenkin muistutettava että direktiivin 85/337 osalta oikeuskäytännössä on jo todettu, että sillä, että hankkeilla pitäisi olla suotuisia vaikutuksia ympäristölle, ei ole merkitystä arvioitaessa sitä, onko näiden hankkeiden ympäristövaikutukset arvioitava (tuomio 25.7.2008, Ecologistas en Acción-CODA,
C-142/07
,
EU:C:2008:445
,
kohta).
Toisaalta Belgian hallituksen ja Irlannin mukaan direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan vuoksi ja luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa säädetyn käyttötoimenpiteisiin sovellettavan poikkeuksen vuoksi direktiivin 2001/42 mukaisesti toteutettu strateginen ympäristövaikutusten arviointi on rajoitettu Natura 2000 ‑alueiden osalta sellaisten suunnitelmien ja hankkeiden arviointiin, joista on myös tehtävä luontodirektiivin mukainen alueelle aiheutuvien vaikutusten arviointi. Tämän analyysin mukaan ympäristöarviointia ei koskaan vaadittaisi näiden alueiden käyttötoimenpiteistä.
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että 1.12.2016 tehty päätös liittyy suoraan Vallonian alueen kaikkien alueiden käyttöön. Näin ollen se ei koske luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla erityistä aluetta eikä se myöskään edellytä direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaista ympäristöarviointia.
Kuitenkaan se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen toimi ei välttämättä edellytä luontodirektiivin 6 artiklan 3 kohdan ja direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan säännösten perusteella edeltävää ympäristöarviointia, ei merkitse sitä, että kaikki alaa koskevat velvoitteet on poistettu, koska ei ole suljettu pois, että siinä voidaan vahvistaa säännöt, jotka johtavat siihen, että se rinnastetaan viimeksi mainitussa direktiivissä tarkoitettuun suunnitelmaan tai ohjelmaan, jonka osalta ympäristövaikutusten arviointi voi olla pakollinen.
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 64 ja 65 kohdassa, vaikka unionin lainsäätäjä ei luontodirektiivin yhteydessä ole pitänyt Natura 2000 ‑alueiden käyttöön liittyvää ympäristöarviointia ja julkista kuulemista koskevaa säännöstöä tarpeellisena, se ei kuitenkaan merkitse sitä, että se on ympäristöarviointia koskevat yleiset säännöt myöhemmin hyväksyessään halunnut jättää tämän käytön arvioinnin ulkopuolelle. Muiden ympäristönsuojeluinstrumenttien yhteydessä voidaan suorittaa luontodirektiivin sääntöihin nähden rinnakkaisia ja niitä mielekkäällä tavalla täydentäviä arviointeja mahdollisten ympäristövaikutusten arvioinnin ja julkisen kuulemisen osalta.
Ensinnäkin pääasiassa kyseessä olevan päätöksen rinnastamisesta direktiivissä 2001/42 tarkoitettuun suunnitelmaan tai ohjelmaan on muistutettava, että direktiivin 2001/42 2 artiklan a alakohdasta ilmenee, että suunnitelmilla ja ohjelmilla tarkoitetaan suunnitelmia ja ohjelmia, jotka täyttävät kaksi kumulatiivista edellytystä, eli yhtäältä suunnitelmia ja ohjelmia, jotka kansallinen, alueellinen tai paikallinen viranomainen valmistelee ja/tai hyväksyy tai jotka viranomainen valmistelee kansanedustuslaitoksen tai hallituksen hyväksyttäväksi lainsäädäntömenettelyllä, ja toisaalta suunnitelmia ja ohjelmia, joita lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset edellyttävät.
Unionin tuomioistuin on tulkinnut kyseistä säännöstä siten, että direktiivissä 2001/42 tarkoitetulla tavalla ”edellytettyinä” on sitä sovellettaessa pidettävä suunnitelmia ja ohjelmia, joiden hyväksymistä on säännelty kansallisilla laeilla tai asetuksilla, joissa määritetään suunnitelmien ja ohjelmien hyväksymiseen toimivaltaiset viranomaiset sekä niiden laatimismenettely, ja niihin on siten sovellettava niiden ympäristövaikutusten arviointia direktiivissä säädetyin edellytyksin (tuomio 22.3.2012, Inter-Environnement Bruxelles ym.,
C-567/10
,
EU:C:2012:159
,
kohta ja tuomio 7.6.2018, Thybaut ym.,
C-160/17
,
EU:C:2018:401
,
kohta).
Nyt käsiteltävässä asiassa 1.12.2016 annettu päätös on alueellisen viranomaisen eli Vallonian alueen hallituksen valmistelema ja antama, ja sitä on edellytetty 12.7.1973 annetun lain 25 bis §:ssä.
Toiseksi siitä, onko pääasiassa kyseessä olevan kaltaista suunnitelmaa tai ohjelmaa edellettävä ympäristöarviointi, on muistutettava, että direktiivin 2001/42 2 artiklan a alakohdassa säädettyjä vaatimuksia vastaavista suunnitelmista ja ohjelmista voidaan tehdä ympäristöarviointi, jos ne kuuluvat direktiivin 2001/42 3 artiklassa tarkoitettuihin suunnitelmiin ja ohjelmiin. Direktiivin 2001/42 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, että ympäristöarviointi on tehtävä 2–4 kohdassa tarkoitetuista suunnitelmista ja ohjelmista, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia.
Direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaan ympäristöarviointi on tehtävä kaikista suunnitelmista ja ohjelmista, joita valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten ja joissa vahvistetaan puitteet direktiivin 2011/92 liitteissä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätöksille.
Tältä osin Belgian ja Tšekin hallitukset ja Irlanti sekä komissio ovat ilmaisseet epäilyksensä siitä, voiko suojelutavoitteiden vahvistaminen jäsenvaltion alueen Natura 2000 ‑alueille kuulua johonkin näistä sektoreista.
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 44 kohdassa, koska direktiivin 2001/42 3 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on määriteltävä, onko sellaisilla muilla kuin kyseisen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilla suunnitelmilla ja ohjelmilla, joilla vahvistetaan puitteet tulevien muiden hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätökselle, todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, on määritettävä, vahvistetaanko pääasiassa kyseessä olevan kaltaisella toimella tällaiset puitteet.
Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 69 kohdassa, velvollisuus suorittaa direktiivin 2001/42 3 artiklan 4 kohdassa säädetty ympäristöarviointi, samoin kuin kyseisen direktiivin 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu arviointi, riippuu siitä, vahvistetaanko kyseessä olevassa suunnitelmassa tai ohjelmassa puitteet hankkeiden myöhemmälle hyväksymiselle.
Tältä osin unionin tuomioistuin on todennut, että suunnitelmien ja ohjelmien käsite koskee kaikkia toimia, joilla määritellään säännöt ja menettelyt ja vahvistetaan siten sellaisen hankkeen tai hankkeiden, joilla on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia, hyväksymistä ja toteuttamista koskevien kriteerien ja yksityiskohtaisten sääntöjen merkityksellinen kokonaisuus (tuomio 27.10.2016, D'Oultremont ym.,
C-290/15
,
EU:C:2016:816
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 8.5.2019, Verdi Ambiente e Società (VAS) – Aps Onlus ym.,
C-305/18
,
EU:C:2019:384
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa 1.12.2016 annetussa päätöksessä ei vahvisteta määrättyjen alueiden suojelutavoitteita vaan esitetään niistä yhteenveto koko Vallonian alueen osalta. Lisäksi 12.7.1973 annetun lain 25 bis §:n 1 momentin kolmannesta kohdasta ilmenee, että suojelutavoitteet Vallonian alueen tasolla ovat vain suuntaa-antavia, kun taas kyseisen 25 bis §:n 2 momentin toisessa kohdassa säädetään, että Natura 2000 ‑alueiden tasolla sovellettavat suojelutavoitteet ovat säädösluonteisia.
Näiden seikkojen perusteella on todettava, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen toimi ei täytä tämän tuomion 41 kohdassa esiin tuotua edellytystä, koska siinä ei vahvisteta puitteita tulevien hankkeiden täytäntöönpanolle, joten se ei kuulu direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan eikä 3 artiklan 4 kohdan soveltamisalaan.
Kaikkien edellä esitettyjen toteamusten perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 ja 4 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen päätös, jolla jäsenvaltion elin vahvistaa alueellisella tasolla Natura 2000 ‑verkostoaan varten suuntaa-antavat suojelutavoitteet, kun taas alueiden tason suojelutavoitteet ovat säädösluonteisia, ei ole kyseisessä direktiivissä tarkoitettu suunnitelma ja ohjelma, jonka osalta ympäristövaikutusten arviointi on pakollinen.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 2 ja 4 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen päätös, jolla jäsenvaltion elin vahvistaa alueellisella tasolla Natura 2000 ‑verkostoaan varten suuntaa-antavat suojelutavoitteet, kun taas alueiden tason suojelutavoitteet ovat säädösluonteisia, ei ole kyseisessä direktiivissä tarkoitettu suunnitelma ja ohjelma, jonka osalta ympäristövaikutusten arviointi on pakollinen.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.