CELEX: 62016TJ0478
Moksliniai tyrimai ir technologijų plėtra
Bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa (2014
2020 m.)
Kvietimas teikti paraiškas ir veikla, susijusi su 2016 m. EMTT darbo programa
ERCEA sprendimas atmesti subsidijos paraišką kaip neatitinkančią sąlygų
Komisijai pateiktas administracinis skundas
Netiesioginis atmetimo sprendimas
Nepriimtinumas iš dalies
Tiesioginis atmetimo sprendimas
Teisė į veiksmingą teisminę apsaugą

I.

Teisinis pagrindas
Bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (toliau – bendroji programa „Horizontas 2020“) remiantis SESV 173 ir 182 straipsniais sukurta 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1290/2013, kuriuo nustatomos bendrosios mokslinių tyrimų ir inovacijų programos „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) dalyvavimo ir sklaidos taisyklės ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1906/2006 (
OL L 347, 2013, p. 81
), ir 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1291/2013, kuriuo sukuriama bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) ir panaikinamas Sprendimas Nr. 1982/2006/EB (
OL L 347, 2013, p. 104
).
Europos Komisija tam tikrus bendrosios programos „Horizontas 2020“ valdymo uždavinius pavedė Europos mokslinių tyrimų tarybos vykdomajai įstaigai (ERCEA) pagal 2002 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 58/2003, nustatančio vykdomųjų įstaigų, kurioms pavedamos tam tikros Bendrijos programų valdymo užduotys, įstatus (
OL L 11, 2003, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 235), 6 straipsnį.
Tarp Komisijos patikėtų užduočių ERCEA yra užduotis, susijusi su projektų, priskiriamų 2013 m. gruodžio 3 d. Tarybos sprendime 2013/743/ES dėl specialiosios programos, kuria įgyvendinama bendroji mokslinių tyrimų ir inovacijų programa „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.), sukūrimo ir kuriuo panaikinami sprendimai 2006/971/EB, 2006/972/EB, 2006/973/EB, 2006/974/EB ir 2006/975/EB (
OL L 347, 2013, p. 965
) nustatytai krypčiai „Pažangus mokslas“, finansavimu.
2016 m. subsidijų paraiškų atrankos kriterijai ir vertinimo procedūros buvo apibrėžtos Europos mokslinių tyrimų tarybos (EMTT) darbo programoje.
Subsidijų paraiškų pateikimo ir vertinimo procedūra nustatyta 2014 m. balandžio 15 d. Komisijos sprendime C(2014) 2454, nustatančiame EMTT taisykles dėl paraiškų pateikimo ir susijusių vertinimo, atrankos ir finansavimo skyrimo procedūrų, taikytinų specialiajai programai „Horizontas 2020“, iš dalies pakeistame 2015 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu C(2015) 4975 (toliau – EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklės).
Subsidijų paraiškų pateikimo ir vertinimo procedūra išsamiai išdėstyta EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklių 2.1–2.5 punktuose.
Pagal EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklių 2.2 punktą subsidijų paraiškos turi būti pateiktos pagrindinio tyrėjo priimančiosios institucijos vardu. Priimančioji institucija yra tiek oficialus pareiškėjas, tiek su ERCEA sudarytino subsidijos susitarimo susitariančioji šalis.
Tam, kad būtų priimtina, kiekviena kandidatūra teikiant paraišką ir ne vėliau kaip pasibaigiant subsidijų paraiškų terminui turi būti pateikta, be kita ko, kartu su priimančiosios institucijos pritarimo raštu. Neišsamios paraiškos turi būti pripažįstamos neatitinkančiomis sąlygų.
Tam, kad galėtų būti vertinama, pateikta subsidijos paraiška taip pat turi atitikti visus tinkamumo ir priimtinumo kriterijus, nustatytus 2016 m. EMTT darbo programoje.
Tai, remiantis 2016 m. EMTT darbo programa, taip pat taikytina ir 2014 ar 2015 m. pateiktos kandidatūros priskyrimui C kategorijai; priskyrimas šiai kategorijai užkerta kelią naujai subsidijos paraiškai pateikti pagal 2016 m. EMTT darbo programą (toliau – draudimo sąlyga).
Kandidatai turi būti informuoti apie jų kandidatūros mokslinio vertinimo rezultatą per ne ilgesnį kaip per penkių mėnesių laikotarpį nuo galutinės išsamių paraiškų pateikimo datos, kaip numatyta Reglamento Nr. 1290/2013 20 straipsnio 2 dalies a punkte.
Pagal Reglamento Nr. 1290/2013 16 straipsnį pareiškėjų vertinimas gali būti persvarstytas.
Taikant Reglamento Nr. 1290/2013 17 straipsnį kiekvienas pareiškėjas gali pateikti skundą dėl jo dalyvavimo bendrojoje programoje „Horizontas 2020“.
Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnio 1–5 dalyse dėl vykdomųjų įstaigų priimtų atmetimo sprendimų numatyta Komisijos vykdoma teisėtumo kontrolė:
„1.   Apie bet kurį vykdomosios įstaigos aktą, darantį žalą trečiajai šaliai, Komisijai gali pranešti bet kuris asmuo, kurį tai tiesiogiai arba individualiai liečia [su kuriuo tai tiesiogiai arba individualiai susiję], arba valstybė narė, kad būtų patikrintas šio akto teisėtumas.
Administraciniai ieškiniai [administracinis skundas] perduodami [pateikiamas] Komisijai per mėnesį nuo dienos, kurią suinteresuotas asmuo arba atitinkama valstybė narė sužino apie užginčytą aktą.
Išklausiusi suinteresuoto asmens arba atitinkamos valstybės narės ir vykdomosios įstaigos pateiktus argumentus, sprendimą dėl administracinio ieškinio [skundo] Komisija priima per du mėnesius nuo ieškinio [skundo] pateikimo dienos. Nepažeidžiant Komisijos įsipareigojimo atsakyti raštu nurodant sprendimo priežastis, Komisijai nepateikus atsakymo per šį terminą laikoma, kad ieškinys [skundas] atmestas.
<…>
5.   Tiesioginis arba netiesioginis Komisijos sprendimas dėl administracinio skundo atmetimo gali būti perduotas Teisingumo Teismui [Dėl tiesioginio ar netiesioginio Komisijos sprendimo atmesti administracinį skundą gali būti pareikštas ieškinys Teisingumo Teisme] laikantis [SESV 263] straipsnio.“
II.

Ginčo aplinkybės
2015 m. rugpjūčio 1 d. Komisija
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbė pranešimą „Kvietimas teikti paraiškas ir siūlyti su tuo susijusią veiklą pagal EMTT 2016 m. darbo programą bendrosios mokslinių tyrimų ir inovacijų programos „Horizontas 2020“ (2014–2020 m.) rėmuose“ (
OL C 253, 2015, p. 12
).
2015 m. lapkričio 17 d. ieškovė Regine Franck per dalyviams suteiktą naudotis elektroninę sistemą pagal bendrąją programą „Horizontas 2020“ pateikė ERCEA subsidijos paraišką dėl projekto, susijusio su šviesos perdavimu kvazikristalais ir neperiodinėmis struktūromis (toliau – subsidijos paraiška).
Ieškovė subsidijos paraišką pateikė Kaizerslauterno technikos universiteto (toliau – universitetas) vardu.
Tą pačią dieną universitetas subsidijos paraišką atsiėmė, motyvuodamas tuo, kad ieškovė nebuvo įgaliota pateikti tokią paraišką dėl 2016 m. ir kad universitetas neturėjo galimybių vykdyti ieškovės siūlomą projektą.
Taip pat tą pačią dieną ieškovė antrą kartą pateikė subsidijos paraišką; ją universitetas vėl atsiėmė prieš ieškovei pateikiant trečiąją paraišką.
2015 m. lapkričio 30 d. universitetas išsiuntė ERCEA raštą ir nurodė, kad jis neturi galimybių būti priimančioji institucija dėl ieškovės siūlomo projekto. Universitetas taip pat patikslino, kad ieškovė per 2016 m. kvietimo teikti paraiškas procedūrą be jo sutikimo panaudojo universiteto dėl 2015 m. kvietimo teikti paraiškas išduotą pritarimo raštą.
2016 m. kovo 18 d. raštu ERCEA informavo ieškovę, pirma, apie jos subsidijos paraiškos atmetimą motyvuojant tuo, kad ji neatitinka sąlygų, ir, antra, apie apskundimo galimybę (toliau – ERCEA atmetimo sprendimas).
2016 m. balandžio 16 d. raštu ieškovė pateikė prašymą persvarstyti vertinimą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1290/2013 16 straipsnį; jį ERCEA perkvalifikavo į tinkamumo pagal bendrąją programą „Horizontas 2020“ nagrinėjimo prašymą, kaip tai suprantama pagal to paties reglamento 17 straipsnį.
2016 m. balandžio 17 d. raštu ieškovė, taikydama Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnį, užginčijo Komisijoje ERCEA sprendimo teisėtumą (toliau – administracinis skundas).
2016 m. gegužės 24 d. ERCEA informavo ieškovę, kad, persvarsčius jos subsidijos paraiškos tinkamumą, buvo prieita prie tokios pačios išvados.
2016 m. birželio 3 d. Komisija paklausė ieškovės, ar ji neatsiims administracinio skundo.
2016 m. birželio 17 d., nesant Komisijos atsakymo į administracinį skundą per dviejų mėnesių terminą, kaip reikalaujama pagal Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnio 1 dalies trečiąją pastraipą, Komisija netiesiogiai atmetė administracinį skundą (toliau – netiesioginis atmetimo sprendimas).
2016 m. birželio 25 d. raštu ieškovė informavo Komisiją apie tai, kad ji neketina atsiimti administracinio skundo.
2016 m. rugpjūčio 10 d. ieškovė pasiteiravo dėl jos administracinio skundo nagrinėjimo eigos.
Tos pačios dienos raštu Komisija atsakė, kad sprendimas dėl minėto skundo bus priimtas rugsėjo mėn.
2016 m. rugsėjo 30 d. raštu Komisija pranešė apie 2016 m. rugsėjo 16 d. sprendimą atmesti administracinį skundą, pateiktą remiantis Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsniu, motyvuojant tuo, kad kadangi subsidijos paraiška buvo pateikta neturint galiojančio pritarimo rašto, ji buvo nepriimtina (toliau – tiesioginis atmetimo sprendimas).
2016 m. spalio 9 d. raštu ieškovė pateikė Komisijai naują skundą.
2016 m. spalio 28 d. raštu Komisija informavo ieškovę, kad procedūra pagal Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnį užbaigta ir kad netiesioginį atmetimo sprendimą nuo šiol galima skųsti Bendrajame Teisme pareiškiant ieškinį dėl panaikinimo.
III.

Procesas ir šalių reikalavimai
2016 m. rugpjūčio 26 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovės prašymą suteikti jai nemokamą teisinę pagalbą taikant Bendrojo Teismo procedūros reglamento 147 straipsnio nuostatas.
2016 m. spalio 26 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šį ieškovės ieškinį.
2017 m. vasario 16 d. nutartimi ieškovei buvo leista suteikti nemokamą teisinę pagalbą.
2017 m. gegužės 3 d. raštu Bendrasis Teismas, remdamasis Procedūros reglamento 106 straipsniu, paklausė šalių, ar jos nori būti išklausytos.
2017 m. birželio 6 d. raštu ieškovė paprašė leisti būti išklausytai per teismo posėdį.
Komisija neatsakė per nustatytą terminą.
Šalys buvo sušauktos į 2018 m. sausio 26 d. įvykusį teismo posėdį.
Per teismo posėdį ieškovė pateikė prašymą nušalinti Bendrojo Teismo penktosios kolegijos teisėjus ir kanclerį (toliau – nušalinimo prašymas).
Teismo posėdžio protokole nurodyta:
„Ieškovės atstovas pateikė prašymą nušalinti penktosios kolegijos teisėjus ir patikslino, kad jis nepasirašė minėto prašymo motyvų. Atsakovė nepateikė pastabų dėl šio prašymo. Pirmininkui leidus, dalyvaujant ir kontroliuojant ieškovės atstovui, Regine Frank pateikia pareiškimą, kuriame nurodomi nušalinimo prašymo motyvai.“
2018 m. vasario 26 d. sprendimu Bendrojo Teismo pirmininko pavaduotojas atmetė nušalinimo prašymą.
2018 m. kovo 5 d. raštu ieškovės atstovas informavo Bendrojo Teismo kanceliariją, kad jis nebesutinka toliau atstovauti ieškovei dėl motyvų, kad ji be jo sutikimo ir jam nežinant, pirma, perdavė Bendrojo Teismo kanceliarijai ir kai kuriems jo nariams įvairius dokumentus ir elektroninius laiškus ir, antra, per teismo posėdį pateikė nušalinimo prašymą, kurio jis nepasirašė. Jame jis taip pat nurodė, kad jis toliau nebegali nepriklausomai atstovauti ieškovei, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 19 straipsnio trečią pastraipą, ir pažymėjo, kad pati ieškovė raštu nurodė Bendrajam Teismui, kad ji juo nebepasitiki.
2018 m. kovo 14 d. sprendimu Bendrasis Teismas nurodė ieškovei iki 2018 m. gegužės 16 d. pranešti Bendrojo Teismo kanceliarijai apie jos naująjį atstovą.
2018 m. gegužės 23 d. Bendrojo Tesimo kanceliarija gavo pareiškimą, kuriuo ieškovė paprašė suteikti jai nemokamą teisinę pagalbą, taikant Procedūros reglamento 147 straipsnio nuostatas.
Šis prašymas buvo pateiktas siekiant apskųsti 2018 m. vasario 26 d. Bendrojo Teismo pirmininko pavaduotojo sprendimą atmesti jos nušalinimo prašymą.
2018 m. birželio 29 d. Nutartimi Frank / Komisija (
T‑478/16
, nepaskelbta Rink.,
EU:T:2018:417
) Bendrojo Teismo penktosios kolegijos pirmininkas nutarė perduoti bylą Teisingumo Teismui taikant Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 54 straipsnio antrą pastraipą.
2018 m. lapkričio 22 d. nutartimi Teisingumo Teismas atmetė prašymą dėl nemokamos teisinės pagalbos.
2018 m. gruodžio 6 d. Bendrasis Teismas nusprendė surengti pakartotinį teismo posėdį šioje byloje 2019 m. sausio 31 d.
Kadangi ieškovė nepateikė Bendrajam Teismui savo naujojo atstovo vardo ir pavardės, šaukimas į 2019 m. sausio 31 d. teismo posėdį buvo įteiktas Sebastian Conrad.
2018 m. gruodžio 20 d. S. Conrad nurodė Bendrojo Teismo kanceliarijai, kad jis neatstovaus ieškovei šiame teismo posėdyje.
Per 2019 m. sausio 31 d. posėdį Bendrojo Teismo penktosios kolegijos pirmininkas konstatavo, kad šalys buvo tinkamai sušauktos į posėdį, remiantis Procedūros reglamento 108 straipsnio 1 dalimi.
Kadangi per šį teismo posėdį ieškovė nebuvo atstovaujama advokato, ji asmeniškai paprašė taikyti Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalį.
Komisija Bendrajam Teismui nurodė, kad ji remiasi savo rašytinėmis pastabomis.
Pasibaigus 2019 m. sausio 31 d. teismo posėdžiui buvo užbaigta žodinė proceso dalis ir pradėti pasitarimai.
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti netiesioginį ir tiesioginį atmetimo sprendimus,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
IV.

Dėl teisės
Per teismo posėdį Bendrajam Teismui konstatavus, kad nėra ieškovės atstovo, kuriam būtų buvęs tinkamai įteiktas šaukimas, kaip tai suprantama pagal Procedūros reglamento 108 straipsnio 1 dalį, ieškovė asmeniškai paprašė taikyti minėto reglamento 148 straipsnio 5 dalį.
A.

Dėl Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalies taikymo
Procedūros reglamento 147 straipsnio 1–3 dalyse nustatyta:
„1.   Nemokamos teisinės pagalbos galima prašyti prieš pareiškiant ieškinį arba kol jis nagrinėjamas.
2.   Nemokamos teisinės pagalbos prašymą reikia pateikti užpildant anketą, kuri skelbiama
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
ir prieinama Europos Sąjungos Teisingumo Teismo interneto svetainėje. Nepažeidžiant 74 straipsnio, tokią anketą turi pasirašyti prašymą pateikiantis asmuo arba, jeigu jam atstovaujama, jo advokatas. Į neužpildžius anketos pateiktą nemokamos teisinės pagalbos prašymą neatsižvelgiama.
3.   Nemokamos teisinės pagalbos prašymas turi būti pateiktas kartu su visa informacija ir patvirtinamaisiais dokumentais, kuriais remiantis galima įvertinti prašymą pateikusio asmens ekonominę situaciją, kaip antai tokią ekonominę situaciją patvirtinančiu kompetentingos nacionalinės institucijos išduotu dokumentu.“
Pagal Procedūros reglamento 148 straipsnio 4 dalį „[n]utartimi, kuria suteikiama nemokama teisinė pagalba, gali būti paskirtas advokatas atstovauti suinteresuotajam asmeniui, jeigu šį advokatą nemokamos teisinės pagalbos prašyme pasiūlė tokį prašymą pateikęs asmuo ir tas advokatas sutiko Bendrajame Teisme atstovauti prašymą pateikusiam asmeniui“.
Galiausiai Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalyje nustatyta: „Jeigu pats suinteresuotasis asmuo nemokamos teisinės pagalbos prašyme arba priėmus nutartį, kuria suteikiama nemokama teisinė pagalba, nepasiūlo advokato arba jo pasirinkto asmens negalima patvirtinti, Teismo kancleris nutartį, kuria suteikiama nemokama teisinė pagalba, ir prašymo kopiją nusiunčia Teisingumo Teismo procedūros reglamento papildomame reglamente nurodytai kompetentingai atitinkamos valstybės institucijai.“
Šiuo atveju reikia pažymėti, kad, ieškovei pateikus 2016 m. rugpjūčio 26 d. prašymą, 2017 m. vasario 16 d. Bendrojo Teismo penktosios kolegijos pirmininko nutartimi jai buvo leista pasinaudoti nemokama teisine pagalba.
Minėta nutartimi ieškovės pasiūlytas advokatas Bendrojo Teismo buvo paskirtas jai atstovauti šioje byloje per visą procesą. Taip Bendrasis Teismas, patvirtindamas jos atstovo pasirinkimą, nutarė suteikti ieškovei nemokamą teisinę pagalbą.
Vis dėlto 2018 m. kovo 5 d. Bendrojo Teismo paskirtas advokatas jį informavo, kad jis nebesutinka atstovauti ieškovei. Tuomet Bendrasis Teismas informavo ieškovę, kad ji turi įgalioti naują advokatą, kuris ją atstovautų per 2019 m. sausio 31 d. teismo posėdį. Teismo posėdžio dieną ieškovė nebuvo įvykdžiusi šio Bendrojo Teismo prašymo. Būtent atsižvelgdama į tai ieškovė per 2019 m. sausio 31 d. teismo posėdį asmeniškai paprašė taikyti Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalį.
Atsižvelgiant į prašymą dėl nemokamos teisinės pagalbos, Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalyje numatytos sąlygos, kurioms esant advokatas Bendrojo Teismo kanclerio iniciatyva gali būti įgaliotas atstovauti šaliai Bendrajame Teisme.
Iš Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalies matyti, kad jeigu pats suinteresuotasis asmuo nemokamos teisinės pagalbos prašyme arba priėmus nutartį, kuria suteikiama nemokama teisinė pagalba, nepasiūlo advokato arba jo pasirinkto asmens nepatvirtino Bendrasis Teismas, Bendrojo Teismo kancleris kompetentingai nacionalinės valdžios institucijai nusiunčia jame nurodytus aktus.
Iš to darytina išvada, kad tuo atveju, jei suinteresuotasis asmuo pats pasiūlė advokatą, visų pirma taikant Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalį siekiant pakeisti minėtą advokatą kitu reikia pateikti naują nemokamos teisinės pagalbos prašymą laikantis formalių sąlygų, numatytų Procedūros reglamento 147 straipsnio 2 dalyje, kartu su dokumentais, kurių reikalaujama pagal Procedūros reglamento 147 straipsnio 3 dalį siekiant išnagrinėti, ar esminės sąlygos yra įvykdytos. Antra, toks pakeitimas pagal Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalį galimas, tik jei jis tapo būtinas dėl objektyvių ir nuo suinteresuotojo asmens valios nepriklausomų aplinkybių, kaip antai mirties, išėjimo į pensiją ar advokato profesinių pareigų nevykdymo ar profesinės etikos nesilaikymo.
Iš tiesų, pirma, nemokama teisinė pagalba yra nemokamai suinteresuotajam asmeniui suteikta nauda siekiant veiksmingai pasinaudoti teise į teisminę apsaugą. Todėl minėtas suinteresuotasis asmuo turi ja naudotis taip, kad būtų gerbiamas vaidmuo, kurį Sąjungos teismų sistema pripažįsta advokatui. Pastarasis prisideda prie teisingumo vykdymo ir visiškai nepriklausomai ir vadovaudamasis viršesniais teisingumo interesais turi teikti klientui reikalingą teisinę pagalbą (2017 m. gegužės 17 d. Nutarties Olivetel / EUIPO – Polyrack Electronic Aufbausysteme (POLY RACK),
T‑28/17
, nepaskelbta Rink.,
EU:T:2017:404
,
punktas). Todėl tai, kad advokatas atsisako atstovauti ginčo šaliai, remdamasis pastarosios elgesiu, kuris gali iš esmės apriboti prieš tai nurodytų atstovo įgaliojimų vykdymą, neturėtų būti tinkama priežastis, galinti pateisinti Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalies taikymą.
Kaip buvo nurodyta šio sprendimo 62 ir 63 punktuose, savo 2016 m. rugpjūčio 26 d. pateiktame nemokamos teisinės pagalbos prašyme ieškovė pasiūlė S. Conrad, kaip ją atstovaujančio advokato, pavardę; šis pasirinkimas buvo patvirtintas 2017 m. vasario 16 d. nutartimi.
Todėl reikia konstatuoti, kad Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalis turėtų būti taikoma šioje byloje tik pateikus naują nemokamos teisinės pagalbos prašymą remiantis Procedūros reglamento 147 straipsnio 2 ir 3 dalimis.
Vis dėlto, pirma, Bendrojo Teismo kanceliarija negavo tokio ieškovės prašymo. Antra, bet kuriuo atveju S. Conrad aprašytos aplinkybės (žr. šio sprendimo 43 punktą), atsižvelgiant į šio sprendimo 68 punkte aprašytą vertinimą, neturėtų būti laikomos pateisinančiomis Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalies taikymą. Atsižvelgiant į tai aplinkybės, kad ieškovė nurodė pasitikėjimo advokatu S. Conrad praradimą, savaime nepakanka, kad būtų taikoma Procedūros reglamento 148 straipsnio 5 dalis, nes niekas netrukdė įgalioti kitą advokatą, kuris jai atstovautų.
Kadangi šalys tinkamai pateikė savo pastabas per rašytinį procesą, o žodinė proceso dalis yra užbaigta, Bendrasis Teismas mano, kad bylos medžiagoje yra pakankamai informacijos, kad būtų priimtas sprendimas šioje byloje.
B.

Dėl reikalavimo panaikinti
Ieškiniu ieškovė prašo panaikinti netiesioginį ir tiesioginį atmetimo sprendimus.
1.

Dėl reikalavimo panaikinti netiesioginį atmetimo sprendimą
Reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnio 1 ir 5 dalis Komisija sprendimą dėl administracinio skundo priima per du mėnesius nuo skundo pateikimo dienos. Nepažeidžiant Komisijos įsipareigojimo atsakyti raštu nurodant sprendimo priežastis, Komisijai nepateikus atsakymo per šį terminą laikoma, kad skundas atmestas.
Šiuo atveju Komisija sprendimo dėl ieškovės 2016 m. balandžio 17 d. pateikto administracinio skundo nepriėmė per dviejų mėnesių terminą.
Todėl Komisijos atsakymo nebuvimas 2016 m. birželio 17 d. reiškia netiesioginį sprendimą atmesti administracinį skundą; dėl šio sprendimo galima pareikšti ieškinį dėl panaikinimo Bendrajame Teisme remiantis Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnio 5 dalimi.
Vis dėlto 2016 m. rugsėjo 16 d., t. y. prieš pareiškiant ieškinį šioje byloje, Komisija priėmė tiesioginį sprendimą atmesti administracinį skundą; apie jį ieškovei buvo pranešta 2016 m. rugsėjo 30 d.
Be to, priimdama tiesioginį atmetimo sprendimą, Komisija atšaukė netiesioginį atmetimo sprendimą (pagal analogiją žr. 2010 m. gruodžio 10 d. Sprendimo Ryanair / Komisija,
T‑494/08–T‑500/08 ir T‑509/08
,
EU:T:2010:511
,
punktą).
Kai aktas atšaukiamas, jis visiškai pašalinamas iš Sąjungos teisės sistemos (žr. 2011 m. sausio 12 d. Nutarties Terezakis / Komisija,
T‑411/09
,
EU:T:2011:4
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Todėl tiek, kiek ieškiniu prašoma panaikinti netiesioginį atmetimo sprendimą, jį reikia atmesti kaip nepriimtiną.
2.

Dėl reikalavimo panaikinti tiesioginį atmetimo sprendimą
Grįsdama savo ieškinį ieškovė iš esmės nurodo du pagrindus, grindžiamus, pirma, jos teisės į veiksmingą teisminę apsaugą pažeidimu ir, antra, teisės klaidomis.
a)

Dėl ieškinio pirmojo pagrindo, grindžiamo ieškovės teisės į veiksmingą teisminę apsaugą pažeidimu
Pirmuoju pagrindu ieškovė iš esmės tvirtina, kad dėl Komisijos pavėluoto jos administracinio skundo išnagrinėjimo buvo pažeista jos teisė į veiksmingą teisminę apsaugą.
Ji kaltina Komisiją tuo, kad ši nepriėmė sprendimo dėl administracinio skundo per Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatytą terminą. Minėto termino laikymasis yra labai svarbus, nes dėl pavėluoto sprendimo jo adresatai gali būti suklaidinti, ypač kiek tai susiję su terminu pareikšti ieškinį.
Ji mano, kad tai taikytina ir tuomet, kai Komisija paskelbia norinti tiesiogiai nuspręsti dėl administracinio skundo tuo metu, kai terminas pareikšti ieškinį dėl netiesioginio atmetimo jau prasidėjo.
Šiuo klausimu, pirma, reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnio 1 ir 5 dalis Komisija sprendimą dėl administracinio skundo priima per du mėnesius nuo skundo pateikimo dienos. Nepažeidžiant Komisijos įsipareigojimo atsakyti raštu nurodant sprendimo priežastis, Komisijai nepateikus atsakymo per šį terminą laikoma, kad skundas atmestas. Dėl tiesioginio ar netiesioginio sprendimo atmesti administracinį skundą gali būti pareikštas ieškinys Teisingumo Teisme laikantis SESV 263 straipsnio.
Antra, pagal jokį teisinį principą administravimo institucija nepraranda kompetencijos atsakyti į paraišką, net viršijusi šiuo tikslu nustatytus terminus. Netiesioginio sprendimo atmesti paraišką mechanizmas buvo nustatytas siekiant išvengti rizikos, kad administravimo institucija nuspręs neatsakyti į paraišką dėl galimybės susipažinti su dokumentais ir išvengs bet kokios teisminės kontrolės, o ne tam, kad bet kuris pavėluotai priimtas sprendimas taptų neteisėtas. Administravimo institucija iš principo privalo – net vėluodama – pateikti motyvuotą atsakymą į bet kokią piliečio paraišką. Toks sprendimas atitinka netiesioginio sprendimo atmesti paraišką mechanizmo paskirtį suteikti galimybę piliečiams apskųsti administravimo institucijos neveiklumą, kad būtų gautas jos motyvuotas atsakymas (pagal analogiją žr. 2010 m. sausio 19 d. Sprendimo Co‑Frutta / Komisija,
T‑355/04 ir T‑446/04
,
EU:T:2010:15
,
punktą).
Trečia, tesiminės kontrolės reikalavimas – tai bendrasis Sąjungos teisės principas, kylantis iš valstybėms narėms bendrų konstitucinių tradicijų ir įtvirtintas 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 ir 13 straipsniuose. Teisė į veiksmingą teisinę gynybą taip pat buvo patvirtinta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje.
Šiuo atveju Komisija, priimdama tiesioginį atmetimo sprendimą, nekėlė pavojaus ieškovės teisei į veiksmingą teisminę apsaugą, nors sprendimas buvo priimtas po Komisijai Reglamento Nr. 58/2003 22 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nustatyto termino priimti sprendimą dėl administracinio skundo.
Iš tiesų tiesioginiu atmetimo sprendimu ieškovė buvo informuota apie galimybę prašyti panaikinti minėtą sprendimą pareiškiant ieškinį dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį; šis ieškinys buvo pareikštas per nustatytą terminą, nes jis buvo gautas 2016 m. spalio 26 d., t. y. per mažiau nei du mėnesius nuo 2016 m. rugsėjo 30 d. pranešimo apie tiesioginį atmetimo sprendimą.
Todėl reikia atmesti ieškinio pirmąjį pagrindą kaip nepagrįstą.
b)

Dėl ieškinio antrojo pagrindo, grindžiamo teisės klaidomis
Ieškinio antrąjį pagrindą sudaro dvi dalys.
1)

Dėl pirmosios dalies, grindžiamos neteisėtu uždraudimo sąlygos taikymu
Pirmoje dalyje ieškovė iš esmės tvirtina, kad tiesioginis atmetimo sprendimas turi būti panaikintas tiek, kiek Komisija neištaisė neteisėtumo, susijusio su ERCEA atmetimo sprendimu, kuris buvo grindžiamas, be kita ko, subsidijos paraiškos atmetimu dėl ankstesnės subsidijos paraiškos atsakant į 2015 m. kvietimą teikti paraiškas priskyrimo C kategorijai, nors dėl šio priskyrimo kategorijai buvo pareikštas ieškinys Bendrajame Teisme.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad nors ERCEA atmetimo sprendimas buvo grindžiamas keliais motyvais, t. y. visų pirma, tinkamo priimančiosios institucijos pritarimo rašto nebuvimu ir – papildomai – uždraudimo sąlyga, tiesioginis atmetimo sprendimas yra grindžiamas tik pirmuoju iš šių motyvų.
Todėl, darant prielaidą, kad antrasis iš ERCEA atmetimo sprendimo motyvų yra klaidingas, vis dėlto jis nėra ginčijamo sprendimo motyvas, todėl ieškinio antrojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nereikšmingą.
2)

Dėl antrosios dalies, grindžiamos klaidingu subsidijos paraiškos atitikimo sąlygoms vertinimu
Antroje dalyje ieškovė tvirtina, kad nei priimančioji institucija, nei pritarimo raštas nebuvo būtini subsidijos paraiškai pateikti.
Visų pirma ji tvirtina, kad pateikė tinkamą pritarimo raštą, nes jokia 2015 m. sausio 30 d. universiteto rašto, pridėto prie subsidijos paraiškos, aplinkybė neleidžia tvirtinti, kad jis buvo susijęs tik su 2015 m. kvietimu teikti paraiškas.
Šiuo atveju iš 2015 m. sausio 30 d. universiteto pritarimo rašto, o tiksliau iš jo dalyko aiškiai matyti, kad jis išimtinai įsipareigojo kaip priimančioji institucija dėl 2015 m. kvietimo teikti paraiškas.
Bet kuriuo atveju, kaip teisingai tvirtina Komisija, universitetas du kartus atšaukė subsidijos paraišką ir nurodė, kad jis neturi galimybių būti priimančioji institucija dėl ieškovės pasiūlyto projekto (žr. šio sprendimo 18–20 punktus).
Todėl reikia atmesti ieškovės argumentą.
Antra, ieškovė tvirtina, kad universitetas neturėjo teisės vienašališkai atsiimti savo sutikimo pasibaigus subsidijų paraiškų pateikimo terminui. Ji mano, kad EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklėse tokia galimybė nenumatyta.
Toks samprotavimas grindžiamas klaidinga prielaida, kad universitetas išreiškė sutikimą dėl subsidijos paraiškos.
Iš tiesų ieškovė savo subsidijos paraišką pateikė neturėdama galiojančio universiteto pritarimo rašto; universitetas 2015 m. lapkričio 30 d. taip pat informavo ERCEA, kad jis neturi galimybių būti priimančiąja institucija dėl ieškovės pasiūlyto projekto.
Todėl, nesant tinkamo pritarimo ir
a fortiori
universitetui du kartus atšaukus subsidijos paraišką, ieškovė neturėtų pagrįstai tvirtinti, kad universitetas negalėjo atsiimti savo pritarimo pasibaigus subsidijos paraiškos pateikimo terminui.
Trečia, ieškovė reikalauja pripažinti teisę pateikti paraišką kaip privačiam asmeniui.
Šiuo klausimu iš EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklių 15 išnašos matyti, kad „išimtiniais atvejais pagrindinis tyrėjas pats gali būti siūlantis teisės subjektas, jei jis veikia kaip nepriklausomas teisės subjektas“.
Vis dėlto šiuo atveju reikia konstatuoti, kad ieškovė panaudojo universiteto identifikavimo kodą, kai teikė savo subsidijos paraišką.
Antra, nors ieškovė, žinoma, prašė asmeninio identifikavimo kodo, šis prašymas buvo pateiktas tik pasibaigus subsidijos paraiškos pateikimo terminui, todėl jis neturėtų būti naudojamas šiuo tikslu.
Be to, subsidijos paraiška buvo pateikta universiteto, bet ne ieškovės, vardu, todėl ji, prieš pateikdama savo paraišką, turėjo gauti universiteto sutikimą.
Todėl reikia atmesti ieškovės argumentą.
Ketvirta, ieškovė tvirtina, kad ERCEA turėjo prašyti jos pateikti paaiškinimus dėl jos subsidijos paraiškos remiantis EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklių 2.3 punktu ir jai suteikti galimybę surasti kitą priimančiąją instituciją, kai paaiškėjo, kad, atsižvelgiant į 2015 m. lapkričio 30 d. universiteto raštą, jo pritarimo raštas nesusijęs su 2016 m. kvietimu teikti paraiškas. Automatinis subsidijos paraiškos atmetimas nesuderinamas su procedūros nuostatomis, įtvirtintomis 2016 m. EMTT darbo programoje.
Šiuo klausimu, pirma, iš 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių ir kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (
OL L 298, 2012, p. 1
), į kurį daroma nuoroda EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklių 2.3 punkte, 96 straipsnio 2 dalies matyti, kad „[j]ei dėl akivaizdžios rašybos klaidos, kurią padarė pareiškėjas ar konkurso dalyvis, pareiškėjas ar konkurso dalyvis nepateikia įrodymų arba netinkamai suformuluoja pareiškimą, vertinimo komitetas arba, prireikus, atsakingas leidimus suteikiantis pareigūnas, išskyrus tinkamai pagrįstais atvejais, prašo, kad pareiškėjas arba konkurso dalyvis pateiktų trūkstamą informaciją arba paaiškintų patvirtinamuosius dokumentus“, ir kad „[t]okia informacija arba paaiškinimai nekeičia iš esmės pasiūlymo arba konkurso sąlygų“.
Antra, EMTT pavyzdinio subsidijų susitarimo 56a straipsnyje, į kurį ieškovė iš esmės daro nuorodą savo dublike, numatyta galimybė keisti priimančiąją instituciją finansavimo laikotarpiu.
Vis dėlto šiuo atveju ieškovė neturėtų kaltinti ERCEA tuo, kad ši jai neleido pakeisti priimančiosios institucijos nuo 2015 m. lapkričio 30 d.
Iš tiesų priimančiosios institucijos tapatybė yra pagrindinis aspektas pateikiant subsidijos paraišką ir ji negali būti pakeista ar pridėta, nebent būtų iš esmės pakeista ši paraiška. Iš to darytina išvada, kad šis klausimas nepriskirtinas sąvokai „akivaizdi rašybos klaida“ ir nepriskirtinas EMTT paraiškų pateikimo ir vertinimo taisyklių 2.3 punkto taikymo sričiai.
Be to, EMTT pavyzdinio subsidijų susitarimo 56a straipsnyje reglamentuojamas ne priimančiosios institucijos pakeitimas per subsidijų paraiškų vertinimo procedūrą, bet pakeitimas per laikotarpį, kurį apima subsidija.
Todėl ieškovė neturėtų kaltinti ERCEA tuo, kad jai nebuvo leista surasti naujos priimančiosios institucijos, todėl reikia atmesti ieškinio antrojo pagrindo antrą dalį.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti ieškinį kaip nepriimtiną tiek, kiek juo prašoma panaikinti netiesioginį sprendimą dėl atmetimo, kurį lėmė Komisijos atsakymo dėl ieškovės pateikto administracinio skundo nebuvimas, ir kaip nepagrįstą tiek, kiek juo prašoma panaikinti 2016 m. rugsėjo 16 d. Komisijos sprendimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 149 straipsnio 5 dalį, jeigu nemokamos teisinės pagalbos gavėjas pralaimi bylą, Bendrasis Teismas, jeigu to reikalauja teisingumas, sprendime ar nutartyje, kuriais užbaigiamas procesas, spręsdamas dėl bylinėjimosi išlaidų gali nurodyti, kad viena ar kelios kitos šalys padengia savo bylinėjimosi išlaidas arba kad jas visiškai arba iš dalies kaip nemokamą teisinę pagalbą padengia Bendrojo Teismo kasa.
Šiuo atveju, kadangi ieškovė gavo nemokamą teisinę pagalbą ir bylą pralaimėjo, teisingumas reikalauja, kad kiekviena šalis padengtų savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Gratsias
Labucka
Ulloa Rubio
Paskelbta 2019 m. birželio 11 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Kancleris
E. Coulon
Pirmininkas
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.