CELEX: 62019CJ0938
Eelotsusetaotlus
Keskkond
Direktiiv 2003/87/EÜ
Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem
Artikli 2 lõige 1
Kohaldamisala
Artikli 3 punkt e
Mõiste „käitis“
Mõju heitkogustele ja saastusele
Kõrvalüksused, mis ei tekita kasvuhoonegaase
Artikkel 10a
Üleminekueeskirjad lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks
Andmekogumisvorm
Korrigeeritud lubatud kogus
Arvutusmeetod
Otsus 2011/278/EL
Artikli 6 lõike 1 kolmas lõik
Jahutusenergia eksportimine üksusesse, mis kuulub sektorisse, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks

Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse liidus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (
ELT 2003, L 275, lk 32
; ELT eriväljaanne 15/07, lk 631), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ (
ELT 2009, L 140, lk 63
), (edaspidi „direktiiv 2003/87“) ja eelkõige selle artikli 2 lõiget 1 ja artikli 3 punkti e; Euroopa Komisjoni veebilehel kättesaadavas Data Collection Template’is (andmekogumisvorm) nimetatud mõistet „
corrected eligibility ratio
“ (korrigeeritud lubatud kogus) ning komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsust 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks (
EÜT 2011, L 130, lk 1
), ja eelkõige selle artikli 6 lõiget 1.
Taotlus on esitatud Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG (edaspidi „EDW“) ja Bundesrepublik Deutschlandi (Saksamaa Liitvabariik) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab taotlust eraldada kasvuhoonegaaside tasuta lubatud heitkoguse ühikud (edaspidi „LHÜ“) tööstuslikule gaasimootoritel toimivale koostootmisjaamale, mis kõrvalüksustena hõlmab absorptsioonjahutusseadmeid.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 2003/87
Direktiivi 2003/87 põhjendus 20 on sõnastatud järgmiselt:
„Käesolev direktiiv soodustab energiatõhusamate ja toodanguühiku kohta vähem heitkoguseid eraldavate tehnoloogiate, sealhulgas soojuse ja elektri koostootmiseks ettenähtud tehnoloogia kasutamist, samas kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu tulevane direktiiv, mis käsitleb kasuliku soojuse nõudlusel põhineva soojuse ja elektri koostootmise edendamist energia siseturul, edendab just soojuse ja elektri koostootmiseks ettenähtud tehnoloogiat.“
Direktiivi artikli 2 „Reguleerimisala“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesolevat direktiivi kohaldatakse I lisas loetletud tegevusaladest tulenevate heitkoguste ja II lisas loetletud kasvuhoonegaaside suhtes.“
Direktiivi artiklis 3 „Mõisted“ on ette nähtud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
b)
„heitkogus“ – käitise allikatest pärinevate kasvuhoonegaaside heide atmosfääri või I lisas nimetatud lennutegevust sooritava õhusõiduki selliste gaaside heide, mis on nimetatud tegevuse osas täpsustatud;
[…]
e)
„käitis“ – paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust;
[…]
u)
„elektritootja“ – käitis, mis 1. jaanuaril 2005 või pärast seda on tootnud elektrienergiat müügiks kolmandatele isikutele ja milles ei tegeleta ühegi teise I lisas loetletud tegevusalaga peale kütuse põletamise.“
Direktiivi 2003/87 artiklis 8 „Kooskõlla viimine [direktiiviga 96/61/EÜ]“ on ette nähtud:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et kui käitises toimub [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (
EÜT 1996, L 257, lk 26
; ELT eriväljaanne 15/03, lk 80)] I lisas nimetatud tegevus, viiakse kasvuhoonegaaside heiteloa väljaandmise tingimused ja kord kooskõlla kõnealuses direktiivis sätestatud loa väljaandmise tingimuste ja korraga. Käesoleva direktiivi artiklites 5, 6 ja 7 sätestatud nõuded võib viia sisse [direktiivis 96/61] sätestatud menetlustesse.“
Selle direktiivi artiklis 10a „Liidu üleminekueeskirjad lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil“ on sätestatud:
„1.   Komisjon võtab 31. detsembriks 2010 vastu kogu ühenduses kohaldatavad ja täielikult ühtlustatud rakendusmeetmed […] lubatud heitkoguse ühikute eraldamiseks […].
[…]
Kuivõrd see on võimalik, määratakse esimeses lõigus osutatud meetmetega kindlaks kogu ühendust hõlmavad eelnevad võrdlusalused, et tagada lubatud heitkoguse ühikute eraldamine sellisel viisil, et kõige tõhusamaid tehnoloogiaid, asendajaid, alternatiivseid tootmisviise, suure tõhususega koostootmist, tõhusat heitgaaside energia taaskasutamist, biomassi kasutamist ning süsinikdioksiidi kogumist ja säilitamist – kus sellised seadmed on olemas – arvesse võttes ergutatakse kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamist ja energia seisukohast kõige tõhusamate tehnoloogiate kasutamist ning ei ergutata heitkoguste suurendamist. […]
[…]
3.   Kui lõigetest 4 ja 8 ei tulene teisiti, ning olenemata artiklist 10c, ei eraldata tasuta lubatud heitkoguse ühikuid elektritootjatele, süsinikdioksiidi koguvatele käitistele, süsinikdioksiidi transportivatele torujuhtmetele ega süsinikdioksiidi säilitamiskohtadele.
4.   Soojus- või jahutusenergia tootmise eest eraldatakse tasuta lubatud heitkoguse ühikuid kaugküttele ning [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta] direktiivis 2004/8/EÜ [soojus- ja elektrienergia koostootmise stimuleerimiseks siseturu kasuliku soojuse nõudluse alusel, millega muudetakse direktiivi 92/42/EMÜ (
ELT 2004, L 52, lk 50
: ELT eriväljaanne 12/03, lk 3)] määratletud suure tõhususega koostootmisele majanduslikult õigustatud nõudluse osas. […]
[…]
11.   Kui artiklist 10b ei tulene teisiti, on käesoleva artikli lõigete 4–7 kohaselt tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute kogus 2013. aastal 80% lõikes 1 osutatud meetmete kohaselt kindlaks määratud kogusest. Seejärel vähendatakse tasuta lubatud heitkoguse ühikuid igal aastal võrdse koguse võrra, nii et 2020. aastal on tasuta lubatud heitkoguse ühikuid 30%, kuni 2027. aastal enam tasuta lubatud heitkoguse ühikuid ei eraldata.
12.   Kui artiklist 10b ei tulene teisiti, eraldatakse 2013. aastal ja igal järgneval aastal kuni 2020. aastani lõike 1 kohaselt käitistele sektorites või allsektorites, mille puhul esineb märkimisväärne süsinikdioksiidi lekke oht, tasuta lubatud heitkoguse ühikuid 100% ulatuses lõikes 1 osutatud meetmete kohaselt kindlaks määratud kogusest.
[…]“.
Vastavalt nimetatud direktiivi artikli 13 lõikele 1 kestab kolmas kauplemisperiood kaheksa aastat alates aastast 2013 kuni aastani 2020 (edaspidi „kolmas kauplemisperiood“).
Otsus 2011/278
Otsuse 2011/278 artiklis 3 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„tegevkäitis“ – käitis, mis tegutseb direktiivi [2003/87] I lisas loetletud ühel või mitmel tegevusalal või tegevusalal, mis on lisatud ELi süsteemi esimest korda vastavalt direktiivi artiklile 24 ning mis
i)
on saanud kasvuhoonegaaside heiteloa enne 30. juunit 2011 või
ii)
töötab tegelikult, on 30. juuniks 2011 saanud kõik asjakohased keskkonnaload, sealhulgas vajaduse korral [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta] direktiivis 2008/1/EÜ [saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (
ELT 2008, L 24, lk 8
)] osutatud loa, ning täitnud 30. juuniks 2011 kõik muud asjaomase liikmesriigi siseriiklikus õiguskorras ette nähtud tingimused, mille alusel on käitisel õigus saada kasvuhoonegaaside heiteluba;
[…]
c)
„soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ – sisend, väljund ja vastav heide, mida tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ei hõlma ning mis on seotud sellise mõõdetava soojuse tootmisega või impordiga ELi süsteemi kuuluvast käitisest või muust üksusest (või tootmise ja impordi mõlemaga), mida
–
tarbitakse käitise süsteemipiirides toodete tootmiseks, mehaanilise energia tootmiseks (mida ei kasutata elektri tootmiseks), soojendamiseks või jahutamiseks (mis ei ole seotud elektri tootmisega), või
–
eksporditakse teise, ELi süsteemi välisesse käitisesse või muusse üksusesse (välja arvatud eksport elektri tootmiseks);
[…]“.
Selle otsuse artikli 6 „Käitiseosadeks jagamine“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva otsuse kohaldamisel jagavad liikmesriigid direktiivi [2003/87] artikli 10a alusel tasuta lubatud heitkoguse ühikute saamise õigusega käitised nõuetekohaselt üheks või mitmeks järgmiseks käitiseosaks:
a)
tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa;
b)
soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa;
c)
kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa;
d)
protsessiheite käitiseosa.
Käitiseosad vastavad võimalikult suurel määral käitise füüsilistele osadele.
Soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa, kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa ja protsessiheite käitiseosa suhtes teevad liikmesriigid selgesti vahet, näidates NACE ja Prodcomi koodidega, kas asjaomane protsess toimub sellises sektoris või allsektoris, mille puhul [komisjoni 24. detsembri 2009. aasta] otsusega 2010/2/EL[, millega määratakse kindlaks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87/EÜ selliste sektorite ja allsektorite loetelu, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks (
ELT 2010, L 1, lk 10
),] peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks.
Kui ELi süsteemi kuuluv käitis on tootnud ja eksportinud mõõdetavat soojust teisele käitisele või muule üksusele, mis ei kuulu ELi süsteemi, siis peavad liikmesriigid selle soojusega seotud soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa vastavat protsessi otsuse [2010/2] kohaselt kasvuhoonegaaside heite märkimisväärsest ülekandumisest ohustatud sektorisse või allsektorisse kuuluvaks vaid siis, kui pädev asutus on veendunud, et mõõdetava soojuse tarbija kuulub sektorisse või allsektorisse, mille puhul otsusega [2010/2] peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks.“
Otsuse artiklis 7 „Võrdlusandmete kogumine“ on ette nähtud:
„1.   Iga tegevkäitise kohta, kellel on direktiivi [2003/87] artikli 10a kohaselt õigus saada tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, sealhulgas selliste käitiste kohta, mida käitatakse aeg-ajalt, näiteks reservis või ooteseisundis olevad käitised või hooajaliselt tegutsevad käitised, koguvad liikmesriigid käitajalt kõikide IV lisas loetletud parameetritega seotud kogu asjakohase teabe ja andmed kõikide aastate kohta ajavahemikust, mis algab 1. jaanuaril 2005 ja lõpeb 31. detsembril 2008, või vajaduse korral algab 1. jaanuaril 2009 ja lõpeb 31. detsembril 2010 ja mille vältel käitis on tegutsenud.
[…]
5.   Liikmesriigid koguvad, registreerivad ja dokumenteerivad andmeid sellisel viisil, et pädev asutus saaks neid asjakohaselt kasutada.
Liikmesriigid võivad käitajalt nõuda elektroonilise vormi kasutamist või määrata andmete esitamiseks failivormingu. Liikmesriikidel tuleb aga vastu võtta andmed, mille käitaja esitab sellist elektroonilist vormi või määratud failivormingut kasutades, mille komisjon käesoleva otsuse kohaste andmete kogumiseks on avaldanud, kui liikmesriigi vorm või määratud failivorming ei nõua vähemalt samade andmete sisestamist.
[…]“.
Otsuse 2011/278 artikli 9 „Varasem tootmistase“ lõikes 3 on ette nähtud:
„Varasem soojuspõhine tootmistase viitab sellise mõõdetava soojuse mediaansele aastasele varasemale tootmisele või selle impordile ELi süsteemis osalevast käitisest (või tootmisele ja impordile mõlemale) võrdlusperioodi jooksul, mida tarbiti käitise süsteemipiirides toodete tootmiseks või mehaanilise energia tootmiseks (mida ei kasutatud elektri tootmiseks), soojendamiseks või jahutamiseks (mida ei tarbitud elektri tootmiseks) või eksporditi teise, ELi süsteemi välisesse käitisesse või muusse üksusesse (välja arvatud eksport elektri tootmiseks), väljendatuna teradžaulides aasta kohta.“
Selle otsuse artiklis 10 „Lubatud heitkoguse ühikute eraldamine käitisele“ on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid arvutavad igaks aastaks artikli 7 kohaselt kogutud andmete põhjal selliste lubatud heitkoguse ühikute arvu, mis lõigete 2–8 kohaselt eraldatakse tasuta igale liikmesriigi territooriumil asuvale tegevkäitisele alates 2013. aastast.
2.   Kõnealuse arvutuse tegemiseks määravad liikmesriigid esiteks esialgse aastase tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute arvu iga käitiseosa jaoks eraldi järgmiselt:
[…]
b)
ning
i)
soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa puhul saadakse antud aastaks eraldatav esialgne aastane tasuta lubatud heitkoguse ühikute arv I lisas osutatud mõõdetava soojuse jaoks kehtestatud soojuspõhise võrdlusaluse väärtuse korrutamisel mõõdetava soojuse tarbimise varasema soojuspõhise tootmistasemega;
[…]“.
Otsused 2010/2 ja 2014/746/EL
Otsuse 2010/2 lisa punkt 1.4 nimetab sektorite hulgas, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks, elektronelementide tootmist, mis vastab Euroopa Ühenduse majanduse tegevusalade klassifikaatori (NACE) koodile 3210.
Komisjoni 27. oktoobri 2014. aasta otsuse 2014/746/EL, millega määratakse ajavahemikuks 2015–2019 kindlaks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87/EÜ selliste sektorite ja allsektorite loetelu, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks (
ELT 2014, L 308, lk 114
), millega tunnistati kehtetuks otsus 2010/2, lisa punktis 1.1 nimetatakse sellise ohuga sektorite hulgas ka elektroonikakomponentide tootmist, mis nüüd vastab NACE koodile 2611.
Delegeeritud määrus (EL) 2019/331
Komisjoni 19. detsembri 2018. aasta delegeeritud määruse (EL) 2019/331, millega määratakse kindlaks üleliidulised üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil (
ELT 2019, L 59, lk 8
), VII lisa kannab pealkirja „Andmeseiremeetodid“. Selle lisa punkti 7 „Mõõdetava soojuse netokoguse kindlaksmääramise eeskirjad“ alapunkti 7.1 „Põhimõtted“ neljandas lõigus on ette nähtud:
„Kui soojusenergiat kasutatakse jahutamiseks absorptsioonjahutusprotsessi kaudu, tuleb seda jahutusprotsessi käsitada soojust tarbiva protsessina.“
Direktiiv 96/61
Direktiivi 96/61, mis tunnistati kehtetuks ja asendati direktiiviga 2008/1, artiklis 2 „Mõisted“ oli sätestatud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
2.
saastus
– inimtegevusest tuleneva ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine õhku, vette või pinnasesse, mis võib ohustada inimeste tervist või keskkonna kvaliteeti, põhjustada varalist kahju või raskendada või takistada keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist;
3.
käitis
– paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust;
[…]
5.
heide
– ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne juhtimine käitise punkt- või hajaallikatest õhku, vette või pinnasesse;
[…]“.
Direktiiv 2010/75
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiivi 2010/75/EL tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll) (
ELT 2010, L 334, lk 17
) põhjendusest 1 nähtub, et selle direktiiviga sõnastati ümber seitse direktiivi, sealhulgas direktiiv 2008/1.
Direktiivi 2010/75 artiklis 3 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
2.
„saastus“ – inimtegevusest tulenev ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine õhku, vette või pinnasesse, mis võib ohustada inimeste tervist või keskkonna kvaliteeti, põhjustada varalist kahju või kahjustada või häirida keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist;
3.
„käitis“ – paikne tehniline üksus, kus viiakse läbi üht või mitut I lisas või VII lisa 1. osas loetletud tegevusvaldkonda kuuluvat tegevust ja muud samas tegevuskohas toimuvat tegevust, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealustes lisades loetletud tegevusvaldkondadega ja mis võib mõjutada heidet ja saastust;
4.
„heide“ – ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine käitise punkt- või hajaallikatest õhku, vette või pinnasesse;
[…]“.
Saksa õigus
15. märtsi 1974. aasta heite vältimise föderaalse seaduse (Bundes-Immissionsschutzgesetz,
BGBl
. 1974 I, lk 721; edaspidi „BImSchG“) 17. mai 2013. aasta redaktsiooni (
BGBl
. 2013 I, lk 1274) § 4 „Luba“ lõikes 1 on ette nähtud:
„Selliste käitiste ehitamiseks ja käitamiseks, mis oma omaduste või käitamise tõttu võivad iseäranis tekitada kahjulikku mõju keskkonnale, seada ohtu, tekitada märkimisväärset kahju või häirida oluliselt kogukonda või naabruskonda […], tuleb saada luba […]“.
21. juuli 2011. aasta kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise seaduse (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz) (
BGBl
. 2011 I, lk 1475; edaspidi „TEHG“) §-s 2 „Kohaldamisala“ on sätestatud:
„(1)   Käesolevat seadust kohaldatakse 1. lisa 2. osas nimetatud kasvuhoonegaaside heitele, mis tekib seal nimetatud tegevusaladel. Käesolevat seadust kohaldatakse 1. lisa 2. osas nimetatud käitiste suhtes, ning seda ka juhul, kui need on 1. lisa 2. osas loetlemata käitise osad või kõrvalrajatised.
(2)   1. lisa 2. osa punktides 2–31 nimetatud käitiste puhul hõlmab kohaldamisala kõiki
1. käitamiseks vajalikke käitise osi ja protsessietappe ning
2. kõrvalrajatisi, millel on ruumiline ja toimimisalane side punktis 1 viidatud käitiseosade ja protsessietappidega ning mis võivad aidata kaasa 1. lisa 2. osas viidatud kasvuhoonegaaside tekkimisele.
Esimene lause on
mutatis mutandis
kohaldatav 1. lisa 2. osa punktis 1 nimetatud põletusseadmete suhtes.
[…]
(4)   Kui 1. lisa 2. osa punktides 2–30 nimetatud käitiste jaoks peab vastavalt BImSchG § 4 lõike 1 kolmandale lausele olema antud luba, määrab BImSchG kohaselt käitisele antud loas sisalduv tehniline kirjeldus kindlaks lõigetes 2 ja 3 käsitletud käitiste süsteemipiirid. Esimene lause on
mutatis mutandis
kohaldatav 1. lisa 2. osa punktis 1 nimetatud põletusseadmete suhtes. Lõike 1 teises lauses käsitletud juhtudel on
mutatis mutandis
kohaldatav esimene lause BImSchG kohaselt antud loas sisalduva tehnilise kirjelduse kohta, mis käsitleb käitise osi või kõrvalrajatisi.“
TEHG §-s 4 „Heitkoguste load“ on sätestatud:
„(1)   Käitise käitajal on vaja luba 1. lisa 2. osa punktides 1–32 nimetatud tegevusala tõttu tekkivate kasvuhoonegaaside heitkoguste jaoks. Loa peab andma pädev ametiasutus käitise käitaja taotluse alusel, kui sellel ametiasutusel on taotlusega esitatud dokumentide alusel võimalik tuvastada lõikes 3 nimetatud näitajaid.
[…]
(4)   Käitiste puhul, millele on vastavalt BImSchG sätetele antud luba enne 1. jaanuari 2013, on heite vältimist käsitlevate õigusnormide kohaselt antud loaks see luba, mis anti vastavalt lõikele 1. Esimeses lauses käsitletud juhul võib käitise käitaja siiski taotleda vastavalt lõikele 1 ka eraldi luba. Sellisel juhul on esimene lause kohaldatav üksnes kuni eraldi loa andmiseni.“
TEHG § 9 „Käitiste käitajatele heitkoguse ühikute tasuta eraldamine“ lõikes 2 on ette nähtud:
„Lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks tuleb esitada taotlus pädevale ametiasutusele. […]“.
TEHG 18. jaanuari 2019. aasta redaktsiooni (
BGBl
. 2019 I, lk 37) § 34 „Üleminekusäte käitiste käitajatele“ lõikes 1 on sätestatud:
„(1)   1. lisas nimetatud tegevustest tingitud kasvuhoonegaaside heite suhtes on kauplemisperioodil 2013–2020 endiselt kohaldatavad § 1–36 nende kuni 24. jaanuarini 2019 kehtivas redaktsioonis.“
Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute eraldamist kauplemisperioodiks 2013–2020 käsitleva 26. septembri 2011. aasta määruse (Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas-Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020) (
BGBl
. 2011 I, lk 1921) § 2 „Mõisted“ punktis 30 „Soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ on sätestatud:
„Kogu sisend, väljund ja sellega seotud heide, mis ei kuulu punktis 28 nimetatud käitiseosa alla ja mis on seotud mõõdetava soojuse tootmisega või impordiga käitisest, mis kuulub [TEHG] kohaldamisalasse, tingimusel, et soojust ei ole toodetud elektrist ega lämmastikhappe tootmisel ega ole tarbitud elektrienergia tootmiseks ega eksporditud elektrienergia tootmise eesmärgil, ja tingimusel, et seda soojust:
a)
tarbitakse käitises, väljaspool punktis 28 nimetatud käitiseosa, toodete tootmiseks, mehaanilise energia tootmiseks, soojendamiseks või jahutamiseks, või
b)
tagastatakse käitistele ja muudele seadmetele, mis ei kuulu [TEHG] kohaldamisalasse.“
Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute eraldamist kauplemisperioodiks 2013–2020 käsitleva määruse §-s 3 „Käitiseosade moodustamine“ on sätestatud:
„[…]
(2)   Lõike 1 punktis 2 nimetatud käitiseosa määratlemisel tähendab mõõdetava soojuse tarnimine soojusjaotusvõrku tarnimist teisele seadmele § 2 punkti 30 alapunkti b tähenduses. […]
(3)   Lõike 1 punktides 2–4 nimetatud käitiseosade puhul peab taotleja moodustama käitiseosad, mis on eraldatud heite ülekandumise ohuga sektoreid puudutavate toodete tootmise protsessiks ja muudeks protsessideks. […]
(4)   Soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosade puhul tuleb lõike 3 tähenduses eraldatud käitiseosade määramisel toimida järgmiselt:
1. Soojuse otsetarnimisel kliendile, kes TEHG kohaldamisalasse ei kuulu, tuleb see soojusenergia omistada heite ülekandumise ohuga sektoritele, kui käitaja tõendab, et klient kuulub heite ülekandumise ohuga sektorisse; ülejäänud osas tuleb soojusenergia omistada sektoritele, kus ei esine heite ülekandumise ohtu.
2. Soojuse tarnimisel soojusjaotusvõrku tuleb heite ülekandumise ohuga sektoritele määrata tarnitud soojuse koguhulga see osa, mis vastab heite ülekandumise ohuga sektorite klientidele tarnitud soojuse osale kogu soojusest, mille võrguettevõtja on tarninud asjakohasel tarneperioodil vastavalt artikli 8 lõikele 1; ülejäänud osas tuleb see soojusenergia omistada sektoritele, kus ei esine heite ülekandumise ohtu.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Põhikohtuasja kaebaja EDW käitab suure jõudlusega tööstuslikku gaasimootoritel toimivat koostootmisjaama, mis kuulub Euroopa Liidu tasandil kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi (edaspidi „HKS“). Sellel koostootmisjaamal on kõrvalüksustena jahutusseadmed, eelkõige absorptsioonjahutusseadmed (edaspidi „jahutusseadmed“), mis muudavad soojusenergia jahutusenergiaks. Need jahutusseadmed ei tekita kasvuhoonegaase.
Nimetatud koostootmisjaam varustab üksnes Global Foundriese pooljuhtide tootmise tehast, mis ei kuulu EDW-le. Global Foundriese – mille suhtes HKSi ei kohaldata – tegevusala kuulub sektorisse, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks vastavalt otsustele 2010/2 ja 2014/746.
Täpsemalt toodab koostootmisjaam 80 °C temperatuuriga sooja vett ja auru. Kateldest tarnitakse see 80 °C kuum vesi esiteks otse Global Foundriesele ja teiseks tarnitakse see koos auruga koostootmisjaama jahutusseadmetesse. Need jahutusseadmed varustavad Global Foundriest jahutusenergiaga 5 °C või 11 °C temperatuuriga vee kujul pooljuhtide tootmiseks. 32 °C temperatuuriga leiget vett toodetakse ka jahutusseadmetest saadava soojusega ning kasutades soojust, mis 11 °C või 17 °C temperatuuriga vee kujul tuleb Global Foundriese jahutuskontuurist tagasi nendesse seadmetesse.
BImSchG-s nõutava loa saamisel loetakse koostootmisjaama ja selle kõrvalüksusi viimaste töötamisest põhjustatud müraemissiooni tõttu üheks ja samaks käitiseks.
EDW esitas 19. jaanuaril 2012 lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise taotluse Deutsche Emissionshandelsstellele (Saksamaa lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise amet; edaspidi „DEHSt“), kes eraldas talle soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa käsitlevate sätete alusel 17. veebruari 2014. aasta otsusega 63770 tasuta lubatud heitkoguse ühikut ja 28. aprilli 2017. aasta vaideotsusega 14497 täiendavat ühikut.
Lubatud heitkoguse ühikute eraldamise otsuses ja vaideotsuses leidis DEHSt nimelt, et absorptsioonjahutusseadmed on osa EDW käitisest, mille suhtes kohaldatakse HKSi. Lisaks keeldus ta Global Foundriese jahutusseadmetest pärit jahutusenergia suhtes kohaldamast korda, mis on ette nähtud sektoritele või allsektoritele, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks. Lisaks keeldus DEHSt andmast õigusi 32 °C temperatuuriga leigest veest koosneva soojusvoo eest, kuna soojus on saadud jahutusseadmete töötamisel tekkinud energiast. Samuti arvas ta EDW taotletud soojuse kogusest maha HKSiga hõlmamata käitisest imporditud soojuse.
EDW jäi 1. juunil 2017 Verwaltungsgericht Berlinile (Berliini halduskohus, Saksamaa) esitatud kaebuses oma nõude juurde tasuta lubatud heitkoguse 121013 täiendava ühiku eraldamiseks.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et tema menetluses oleva vaidluse lahendus sõltub kõigepealt sellest, kas direktiiviga 2003/87 ja eelkõige selle artikli 2 lõikega 1 ja artikli 3 punktiga e on kooskõlas riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et HKSi kohaldamisalasse kuuluvate käitiste süsteemipiiride kindlaksmääramiseks tuleb olenevalt olukorrast võtta arvesse nende käitiste spetsifikatsioone – nagu need, mis on esitatud reostust käsitlevate riigisiseste õigusnormide alusel väljastatud loas –, mille tulemusena arvatakse nimetatud käitiste süsteemipiiridesse niisugused kõrvalüksused nagu põhikohtuasjas käsitletavad jahutusseadmed, mis ei eralda kasvuhoonegaase. Nimetatud kohus märgib, et küsimus, kas need jahutusseadmed kuuluvad põhikohtuasjas käsitletava, HKSiga hõlmatud käitise süsteemipiiridesse või jäävad nendest väljapoole, mõjutab lubatud heitkoguse ühikute hulka, mida EDW võib esialgu tasuta saada.
Seejärel küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus vajaduse korral, kuidas määratakse kindlaks soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosale tasuta lubatud heitkoguse ühikud. Eelkõige küsib ta, kuidas tuleb HKSiga hõlmamata käitistest imporditud soojust arvesse võttes arvutada ja kohaldada andmekogumisvormis ette nähtud korrigeeritud lubatud kogust, ning eelkõige, kas tuleb valida kogu asjaomase käitise toodetava soojusvoo terviklik käsitlus või saab selle soojaimpordi määramisel neid erinevaid voogusid eristada.
Viimaseks tõstatab eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimuse selle korra rakendamise tingimuste kohta, mis on kohaldatav sektorite või allsektorite suhtes, mille puhul peetakse vastavalt otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmandale lõigule kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks, EDW jahutusseadmetes toodetud ja Global Foundriesele tarnitud jahutusenergiat puudutavas osas.
Nendel asjaoludel otsustas Verwaltungsgericht Berlin (Berliini halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas direktiivi 2003/87/EÜ artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on kooskõlas selline õigusnorm nagu [TEHG] § 2 lõike 4 esimene lause, mis näeb ette, et käitisel, millele on antud [BImSchg] alusel luba, on [HKSi rakendamise] kohustus ka juhul, kui kõnealune luba hõlmab ka kõrvalrajatisi, mis kasvuhoonegaaside teket ei põhjusta?
2.
Juhul kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt:
kas Euroopa Komisjoni väljatöötatud [andmekogumisvormil] ette nähtud kriteeriumidest, mis on liikmesriikidele siduvad heitkogustega kauplemise kohustuseta käitistest imporditud soojuse korrigeeritud koguse […] arvutamisel, tuleneb, et kõnealust kogust tuleb [HKSiga hõlmatud] käitises toodetud soojuse üldkogusele kohaldada ka siis, kui imporditud soojust saab selgelt seostada ühega mitmest identifitseeritavast ja eraldi arvestatavast soojusvoost ja/või käitisesiseselt tarbitud soojusest?
3.
Kas otsuse 2011/278/EL artikli 6 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa määrava tähtsusega soojusprotsess puudutab sektorit või allsektorit, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu vastavalt otsusele 2010/2/EL märkimisväärseks, juhul, kui seda soojust kasutatakse jahutusenergia tootmiseks ja jahutusenergiat tarbib heitkogustega kauplemise kohustuseta käitis sektoris või allsektoris, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks?
Kas komisjoni otsuse 2011/278/EL artikli 6 lõike 1 kolmanda lõigu kohaldatavus oleneb sellest, kas jahutusenergiat toodetakse heitkogustega kauplemise süsteemi kuuluva käitise süsteemipiirides?“
Menetlus Euroopa Kohtus
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palus Euroopa Kohtul kohaldada käesolevas kohtuasjas kodukorra artikli 105 lõike 1 alusel kiirendatud menetlust.
Oma taotluse põhjenduseks väitis ta, et Saksa kohtute praktika kohaselt õigused tasuta lubatud heitkoguse ühikutele kaoksid, kui nende kohta ei tehta eraldamisotsust enne kolmanda kauplemisperioodi lõppemisele järgneva aasta 30. aprilli, kuna puuduvad sätted, mis võimaldaksid neid neljandasse kauplemisperioodi üle kanda. Seega juhul, kui niisugune tõlgendus on kooskõlas liidu õigusega, võib EDW enne 30. aprilli 2021 jõustunud otsuse puudumisel kaotada täiendavad tasuta lubatud heitkoguse ühikud, mida ta väidab endal olevat. Lisaks viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus asjaolule, et see küsimus tekib üsna paljudes tema menetluses olevates kohtuasjades.
Kodukorra artikli 105 lõikest 1 tuleneb, et kui kohtuasja laad nõuab asja lahendamist lühikese aja jooksul, võib Euroopa Kohtu president eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotlusel või erandkorras omal algatusel otsustada, olles ettekandja-kohtuniku ja kohtujuristi ära kuulanud, lahendada eelotsusetaotluse kiirendatud menetluses, kaldudes kõrvale kodukorra sätetest.
Euroopa Kohtu president otsustas 22. jaanuaril 2020 pärast ettekandja-kohtuniku ja kohtujuristi ärakuulamist jätta rahuldamata eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotlus lahendada käesolev kohtuasi kiirendatud menetluses.
Seda otsust põhjendati asjaoluga, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu toodud põhjused ei tõenda, et kodukorra artikli 105 lõikes 1 sätestatud tingimused on käesolevas kohtuasjas täidetud (vt analoogia alusel 25. veebruari 2021. aasta kohtuotsus Gmina Wrocław (kasutusvalduse muutmine),
C‑604/19
,
EU:C:2021:132
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Nimelt nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et õigussubjektide pelk, kuigi õigustatud huvi määrata võimalikult kiiresti kindlaks neile liidu õigusest tulenevate õiguste ulatus ei tõenda erandliku asjaolu esinemist kodukorra artikli 105 lõike 1 tähenduses (Euroopa Kohtu presidendi 18. jaanuari 2019. aasta määrus VW (õigus kaitsjale kohtusse mitteilmumise korral),
C‑659/18
, ei avaldata,
EU:C:2019:45
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellega seoses asjaolu, et EDW esitas kaebuse 1. juunil 2017 ehk rohkem kui kaks ja pool aastat enne seda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustas esitada Euroopa Kohtule käesoleva eelotsusetaotluse, muudab seeläbi põhikohtuasja vaidluse kiireloomulise olemuse suhteliseks (vt analoogia alusel Euroopa Kohtu presidendi 18. jaanuari 2019. aasta kohtuotsus Adusbef jt,
C‑686/18
, ei avaldata,
EU:C:2019:68
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Lisaks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et ainuüksi majanduslikud huvid – mis on küll olulised ja õiguspärased – ei õigusta kiirendatud menetluse kasutamist (vt selle kohta 25. veebruari 2021. aasta kohtuotsus Gmina Wrocław (kasutusvalduse muutmine),
C‑604/19
,
EU:C:2021:132
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Lisaks olgu märgitud, et asjaolu, et lahend, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tegema pärast eelotsusetaotlusega Euroopa Kohtu poole pöördumist, puudutab potentsiaalselt suurt arvu isikuid või õiguslikke olukordi, ei ole iseenesest erandlik asjaolu, mis põhjendaks kiirendatud menetluse kohaldamist (vt selle kohta 8. detsembri 2020. aasta kohtuotsus Staatsanwaltschaft Wien (võltsitud maksekorraldused),
C‑584/19
,
EU:C:2020:1002
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2003/87 artikli 2 lõiget 1 ja artikli 3 punkti e tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis lubavad HKSiga hõlmatud käitise süsteemipiiridesse lisada kõrvalüksusi, mis ei tekita kasvuhoonegaase.
Käesoleval juhul on põhikohtuasjas kõne all olevates riigisisestes õigusnormides ette nähtud, et käitise süsteemipiirid HKSi rakendamisel määratakse kindlaks vastavalt sellele käitisele ühe teise, reostust käsitleva riigisisese õigusnormi alusel antud loas esitatud kirjeldusele. Sellel alusel lisati põhikohtuasjas kõne all olevad jahutusseadmed, mis ei tekita kasvuhoonegaase, selle loa saamiseks käitise süsteemipiiridesse nende müraemissiooni tõttu.
Olgu märgitud, et direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e on mõiste „käitis“ määratletud kui paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust.
Järelikult, kuna ühtegi I lisas nimetatud tegevust seal ei toimu, saab põhikohtuasjas kõne all olevad jahutusseadmed arvata HKSi kuuluva käitise hulka üksnes siis, kui kõigepealt on nende tegevus otseselt seotud I lisas nimetatud tegevusega käitises ning seda otsest seost kinnitab ka tehnilise seose olemasolu, nii et seos asjaomaste tegevuste vahel aitab kaasa sama direktiivi I lisa kohaldamisalasse kuuluva tegevuse integreeritusele ühtsesse tehnilisse protsessi (vt selle kohta 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Granarolo,
C‑617/19
,
EU:C:2021:338
, punktid
ja
).
Järgmiseks – tingimusel et need kriteeriumid on täidetud – tuleb kolmanda kriteeriumi osas, mis puudutab asjaolu, et asjaomane tegevus võib mõjutada heitkoguseid ja saastust, märkida, et direktiivi 2003/87 artikli 2 lõike 1 kohaselt, milles määratletakse selle reguleerimisala, kohaldatakse seda direktiivi II lisas loetletud kasvuhoonegaaside suhtes, mille hulgas on nimetatud direktiivi „I lisas loetletud tegevusaladest tulenev“ süsinikdioksiid (20. juuni 2019. aasta kohtuotsus ExxonMobil Production Deutschland,
C‑682/17
,
EU:C:2019:518
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Nii on Euroopa Kohus otsustanud, et I lisas nimetatud tegevused kuuluvad selle direktiivi kohaldamisalasse ja seega HKSi ainult siis, kui need tekitavad selle direktiivi II lisas loetletud kasvuhoonegaaside „heitkoguseid“ (28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Trinseo Deutschland,
C‑577/16
,
EU:C:2018:127
, punkt
).
Sellega seoses tuleb märkida, et sätestades küll seda, et käitise hulka võib arvata tegevused, mis on otseselt seotud mõne direktiivi 2003/87 I lisas nimetatud tegevusega käitises, on liidu seadusandja ette näinud, et HKSi võivad kuuluda tegevused, mis ei vasta selle direktiivi kohaldamisala piiritlevatele tingimustele, ja eelkõige need, mida ei ole nimetatud I lisas (vt selle kohta 9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ,
C‑158/15
,
EU:C:2016:422
, punktid
ja
).
Sellest ei saa siiski järeldada, et nimetatud direktiivi artikli 3 punktis e ette nähtud kolmas kriteerium oleks täidetud, kui asjaomane tegevus, mis tekitab küll heidet ja saastet, ei tekita sama direktiivi II lisas loetletud kasvuhoonegaase.
Direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti b kohaselt on „heitkogus“ selle direktiivi tähenduses nimelt käitise allikatest pärinevate kasvuhoonegaaside heide atmosfääri. Kõnealuse sätte sõnastusest endast nähtub seega, et heitkogus selle sätte tähenduses eeldab, et käitisest lähtub kasvuhoonegaasi heide atmosfääri (6. veebruari 2019. aasta kohtumäärus Solvay Chemicals,
C‑561/18
,
EU:C:2019:101
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Järelikult tuleb just niisugusest määratlusest lähtudes tõlgendada selle direktiivi artikli 3 punktis e nimetatud heitkoguseid ja saastust, mis saavad seega puudutada üksnes nimetatud direktiivi II lisas loetletud kasvuhoonegaase.
Siit järeldub, et põhikohtuasjas kõne all olevate jahutusseadmete töötamisest põhjustatud müraemissioonid ei vasta kolmandale kriteeriumile, mis puudutab direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e nõutud mõju heitkogustele ja saastusele. Seetõttu ei saa asuda seisukohale, et sel põhjusel võib neid jahutusseadmeid ja EDW koostootmisjaama pidada HKSi kohaldamisel üheks ja samaks käitiseks.
Järelikult ei saa niisuguseid jahutusseadmeid käsitada HKSiga hõlmatud käitise hulka üksnes seetõttu, et – nagu näevad ette põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid – neid loetakse niisuguse müraemissiooni tõttu käitise süsteemipiirides olevaks, mis puudutab ühe teise, reostust käsitleva riigisisese õigusnormi alusel antud luba.
Tuleb täpsustada, et seda järeldust ei sea kahtluse alla Saksamaa valitsuse argument, mille kohaselt – võttes arvesse liidu seadusandja tahet lähtuda direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e mõiste „käitis“ sisuliselt samast määratlusest selle direktiivi 2003/87 alusel kui see, mis kehtis liidu saastuse kompleksset vältimist ja kontrolli käsitlevates õigusaktides, eelkõige direktiivides 96/61 ja 2010/75 – on HKSi rakendamisel lubatud lähtuda asjaomase käitise süsteemipiiridest, mis olid viimati nimetatud direktiive rakendavate riigisiseste õigusnormide alusel juba kindlaks määratud.
Esiteks tuleb tõdeda, et direktiivi 2003/87 artikkel 8 näeb tõepoolest ette, et liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et kui käitises toimub direktiivi 96/61, mis viimati asendati direktiiviga 2010/75, I lisas nimetatud tegevus, viiakse kasvuhoonegaaside heiteloa väljaandmise tingimused ja kord kooskõlla direktiivis 96/61 sätestatud loa väljaandmise tingimuste ja korraga.
See menetluslik säte ei saa siiski muuta HKSi kohaldamise sisulisi tingimusi, eelkõige mis puudutab sellesse süsteemi kuuluvate käitiste kindlaksmääramist.
Teiseks tuleb sellega seoses märkida, et nähes vastavalt direktiivi 96/61 artikli 2 punktides 2 ja 5 ning direktiivi 2010/75 artikli 3 lõigetes 2 ja 4 ette, et ühelt poolt on mõiste „saastus“ määratletud kui inimtegevusest tulenev ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine õhku, vette või pinnasesse, mis võib ohustada inimeste tervist või keskkonna kvaliteeti, põhjustada varalist kahju või kahjustada või häirida keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist, ja teiselt poolt on mõiste „heide“ määratletud kui ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine käitise punkt- või hajaallikatest õhku, vette või pinnasesse, lähtuvad need direktiivid nende mõistete laiemast käsitlusest kui see, mis kehtib direktiivi 2003/87 raames.
Seega oleks käesoleva kohtuotsuse punktis 59 välja toodud Saksamaa valitsuse argumendiga nõustumise tagajärg see, et HKSi piirid kaotaksid oma soovitava toime, käesoleval juhul seoses liidu seadusandja kehtestatud kasvuhoonegaaside heitega, ja sellest tulenevalt – nagu märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 49 – eirataks erinevaid eesmärke, mida liidu seadusandja soovis ühelt poolt direktiivi 2003/87 ja teiselt poolt direktiivide 96/61 ja 2010/75 alusel saavutada.
Siiski tuleb täpsustada, et arvestades seda piirangut heitkogustele ja saastusele, mis on seotud direktiivi 2003/87 II lisas loetletud kasvuhoonegaasidega, nähtub selle direktiivi artikli 3 punkti e sõnastusest, et ei ole vaja kitsalt tõlgendada tingimusi, mille puhul võib selles artiklis nimetatud kolmandat kriteeriumi pidada täidetuks.
Esiteks, nimelt ei ole selles sättes nõutud, et asjaomased tegevused ise tekitaksid kasvuhoonegaase, vaid piirdutakse sellega, et eeldatakse sellega seotud mõju avaldumist. Teiseks, kuna tegevus peab olema ainult niisugust mõju avaldada võiv, ei nõua see kriteerium mitte seda, et oleks tuvastatud tegelik mõju heitkogustele ja saastusele, vaid üksnes seda, et niisuguse mõju võimalikkus oleks tuvastatud.
Siit järeldub, et kui muud direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e ette nähtud kriteeriumid on täidetud, võib tegevuse, mis võib mõjutada selle direktiivi I lisas nimetatud tegevuse kasvuhoonegaaside heitkoguste taset, lisada sama käitise süsteemipiiridesse kui see viimati nimetatud tegevus.
Niisugust tõlgendust toetavad ka HKSi eesmärgid. Sellega seoses olgu märgitud, et direktiivi 2003/87 eesmärk on luua lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem, mis on suunatud kasvuhoonegaaside õhku paisatud koguste vähendamisele tasemeni, mis võimaldab vältida inimtegevusest tulenevaid ohtlikke kliimahäireid, ning mille lõppeesmärk on keskkonnakaitse (3. detsembri 2020. aasta kohtuotsus Ingredion Germany,
C‑320/19
,
EU:C:2020:983
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
See süsteem põhineb majanduslikul loogikal, mis innustab iga süsteemiosalist tekitama talle esialgu eraldatud lubatud heitkoguse ühikutest madalamat kasvuhoonegaaside heitkogust, et ülejäägi saaks võõrandada teisele osalisele, kelle heitkogus ületab lubatud heitkoguse ühikuid (3. detsembri 2020. aasta kohtuotsus Ingredion Germany,
C‑320/19
,
EU:C:2020:983
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Nende eesmärkide saavutamise kontekstis tuleb silmas pidada, et nagu ilmneb ka direktiivi 2003/87 põhjendusest 20 ning artikli 10a lõikest 1, soovitakse selle direktiiviga innustada kasvuhoonegaaside vähendamist ja parandada energiatõhusust tõhusate tehnikate kasutamise kaudu (vt selle kohta 18. jaanuari 2018. aasta kohtuotsus INEOS,
C‑58/17
,
EU:C:2018:19
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika; 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus PPC Power,
C‑302/17
,
EU:C:2018:245
, punkt
, ja 21. juuni 2018. aasta kohtuotsus Poola vs. parlament ja nõukogu,
C‑5/16
,
EU:C:2018:483
, punkt
).
Ent olukorras, kus see, millisel tasemel käitaja tegeleb selle direktiivi I lisas loetletud tegevusaladega ja seega sellest tuleneva kasvuhoonegaasi heitkogustega, sõltub tegevusest, mis ei kuulu selle lisa kohaldamisalasse, mis vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 50 mainitud muudele nimetatud direktiivi artikli 3 punktis e sätestatud kriteeriumidele on sellega otseselt seotud ja tehnilise seose olemasolu tõttu integreeritud tema ühtsesse tehnilisse protsessi, ei saa välistada, et isegi kui nimetatud lisa kohaldamisalasse mittekuuluv tegevus ise ei tekita kasvuhoonegaase, stimuleeriks see HKSis osalejat parandama oma tulemuslikkust, et vähendada selle vajadusi seoses samasse I lisasse kuuluvate tegevusaladega ja järelikult vähendada viimati nimetatud tegevusest tulenevat heidet.
Käesoleval juhul nähtub Euroopa Kohtu käsutuses olevast teabest, et üks osa soojusenergia tootmisest EDW tööstuslikus koostootmisjaamas toimub selleks, et rahuldada tema jahutusseadmete vajadusi, mistõttu niisugused vajadused sõltuvad selle koostootmisjaama tegevusaktiivsusest ja seega sellest tegevusest tulenevate kasvuhoonegaaside heite tasemest.
Nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 65 märkis, on seega võimalik asuda seisukohale, et jahutusseadmed võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust ning et seega juhul, kui muud direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e sätestatud kriteeriumid on täidetud, moodustavad need jahutusseadmed ja EDW soojusenergiajaam ühe ja sama käitise, mida peab vajaduse korral kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et direktiivi 2003/87 artikli 2 lõiget 1 ja artikli 3 punkti e tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis lubavad HKSiga hõlmatud käitise süsteemipiiride hulka arvata kõrvalüksusi, mis ei tekita kasvuhoonegaase, tingimusel, et need vastavad nimetatud direktiivi artikli 3 punktis e loetletud kriteeriumidele, ja täpsemalt, et need võiksid avaldada mõju sama direktiivi II lisas loetletud kasvuhoonegaaside heitkogustele ja saastele.
Teine küsimus
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas komisjoni poolt otsuse 2011/278 artikli 7 lõike 5 alusel välja töötatud andmekogumisvormis ette nähtud korrigeeritud lubatud kogus on – isegi siis, kui HKSiga hõlmamata käitisest imporditud mõõdetavat soojust saab seostada konkreetse soojusvooga – ühtne lubatud kogus, mida eeskätt soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosale tasuta lubatud heitkoguse ühikute arvutamisel tuleb arvutada ja kohaldada lähtuvalt selle käitiseosa soojusvoogude terviklikust käsitlusest.
Täpsemalt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas juhul, kui põhikohtuasjas käsitletavad jahutusseadmed on liidetud käitise süsteemipiiridesse, tuleb kasutada niisugust terviklikku lähenemisviisi, samas kui soojusenergia importi Global Foundriesest pärit 11 °C või 17 °C temperatuuriga vee kujul võib seostada soojusvooga, mis on seotud koostootmisjaamade jahutusseadmete toodetud 32 °C temperatuuriga leige veega.
Kõigepealt tuleb märkida, et direktiivi 2003/87 artikli 10a lõikes 3 on sätestatud, et kui eelkõige selle artikli lõikest 4 ei tulene teisiti, ei eraldata tasuta lubatud heitkoguse ühikuid elektritootjatele selle direktiivi artikli 3 punkti u tähenduses. Nimetatud lõike 4 kohaselt eraldatakse tasuta lubatud heitkoguse ühikuid direktiivis 2004/8 määratletud tõhusale koostootmisele majanduslikult õigustatud nõudluse osas seoses soojus- või jahutusenergia tootmisega.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud teabest nähtub, et EDW käitab väga tõhusat tööstuslikku koostootmisjaama, mistõttu pärast seda, kui eelotsusetaotluse kohus on seda kontrollinud, kuulub see käitis igal juhul direktiivi 2003/87 artikli 10a lõike 4 kohaldamisalasse.
Olles teinud need sissejuhatavad märkused, tuleb tõdeda, et otsuse 2011/278 artikli 7 lõikes 1 on ette nähtud, et iga tegevkäitise kohta, millel on selle direktiivi artikli 10a kohaselt õigus saada tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, koguvad liikmesriigid käitajalt kõikide selle otsuse IV lisas loetletud parameetritega seotud kogu asjakohase teabe ja andmed kõikide aastate kohta ajavahemikust, mis algab 1. jaanuaril 2005 ja lõpeb 31. detsembril 2008 või vajaduse korral algab 1. jaanuaril 2009 ja lõpeb 31. detsembril 2010 ja mille vältel käitis on tegutsenud.
Lisaks võivad nimetatud liikmesriigid selle artikli 7 lõike 5 teise lõigu kohaselt nõuda käitajalt elektroonilise vormi kasutamist või määrata andmete esitamiseks failivormingu. Liikmesriikidel tuleb aga aktsepteerida, et käitaja kasutab elektroonilist vormi või failivormingut, mille komisjon nimetatud artikli alusel andmete kogumiseks on avaldanud, kui asjaomase liikmesriigi vorm või failivorming nõuab vähemalt samade andmete sisestamist.
Käesoleval juhul ilmneb Euroopa Kohtu käsutuses olevast teabest, et DEHSt võttis üle komisjoni avaldatud andmekogumisvormi, milles korrigeeritud lubatud kogusele viidatakse E lehel „„EnergyFlows“ – Data on Energy Input, Measurable Heat and Electricity“ („„Energiavood“ – andmed energiasisendite, mõõdetava soojuse ja elektrienergia kohta“) asuva II.2 jao „Complete balance of measurable heat at the installation“ („Terviklik ülevaade käitises mõõdetavast soojusest“) punktis j.
Teisele küsimusele vastamiseks tuleb esiteks märkida, et otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 esimeses lõigus on ette nähtud, et selle otsuse kohaldamisel jagavad liikmesriigid direktiivi 2003/87 artikli 10a alusel tasuta lubatud heitkoguse ühikute saamise õigusega käitised nõuetekohaselt üheks või mitmeks selles sättes nimetatud käitiseosaks, mille hulka kuulub soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa, mille alusel toimus põhikohtuasjas esemeks olev tasuta lubatud heitkoguse ühikute eraldamine.
Sellega seoses on nimetatud otsuse artikli 3 punktis c mõiste „soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ määratletud kui sisend, väljund ja vastav heide, mida tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa ei hõlma ning mis on seotud sellise mõõdetava soojuse tootmisega või impordiga ELi süsteemi kuuluvast käitisest või muust üksusest (või tootmise ja impordi mõlemaga), mida tarbitakse käitise süsteemipiirides toodete tootmiseks, mehaanilise energia tootmiseks (mida ei kasutata elektri tootmiseks), soojendamiseks või jahutamiseks (mis ei ole seotud elektri tootmisega), või eksporditakse teise, ELi süsteemi välisesse käitisesse või muusse üksusesse (välja arvatud eksport elektri tootmiseks).
Lisaks, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrollist ei ilmne teisiti, on põhikohtuasjas kõne all olev käitis „tegevkäitis“ otsuse 2011/278 artikli 3 punkti a tähenduses, nagu seda tuleb mõista lähtuvalt direktiivi 2003/87 artikli 3 punktist e.
Vastavalt selle otsuse artikli 10 lõikele 1 ja lõike 2 punkti b alapunktile i saadakse soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa puhul igaks aastaks nimetatud otsuse artikli 7 kohaselt kogutud andmete põhjal käitiseosale eraldatav esialgne aastane tasuta lubatud heitkoguse ühikute arv I lisas osutatud mõõdetava soojuse jaoks kehtestatud soojuspõhise võrdlusaluse väärtuse korrutamisel mõõdetava soojuse tarbimise varasema soojuspõhise tootmistasemega.
Sama otsuse artikli 9 lõike 3 kohaselt viitab varasem soojuspõhine tootmistase põhimõtteliselt sellise mõõdetava soojuse mediaansele aastasele varasemale tootmisele või selle impordile ELi süsteemis osalevast käitisest (või tootmisele ja impordile mõlemale) võrdlusperioodi jooksul, mida tarbiti käitise süsteemipiirides toodete tootmiseks või mehaanilise energia tootmiseks (mida ei kasutatud elektri tootmiseks), soojendamiseks või jahutamiseks (mida ei tarbitud elektri tootmiseks) või eksporditi teise, ELi süsteemi välisesse käitisesse või muusse üksusesse (välja arvatud eksport elektri tootmiseks).
Seega tuleb tõdeda, et selle sätte kohaselt toimub tasuta lubatud heitkoguse ühikute eraldamine vastavalt kriteeriumidele, millest koosneb mõiste „soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ otsuse 2011/278 artikli 3 punkti c tähenduses, lähtuvalt asjaomase käitise soojusvoo terviklikust, mitte eraldi hindamisest.
Teiseks tuleb eeltoodud kaalutlustest lähtudes märkida, et komisjoni avaldatud andmekogumisvorm on kooskõlas selles otsuses ette nähtud nõuetega, et määrata kindlaks tasuta lubatud heitkoguse ühikute kogus, mida soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa käitajal on õigus saada.
Nimelt nõutakse selles andmekogumisvormis kõigepealt vastavalt selle E lehe II.2 jao punktidele a–e esiteks, et arvutatakse käitises kättesaadav kogu mõõdetav soojus, ja teiseks, et määratakse kindlaks „
ratio of „ETS heat“ to „Total heat
““ („HKSiga hõlmatud soojuse“ osakaal „kogusoojusest“), mis vastab selle mõõdetava soojuse osa suhtarvule, mille eest võib eraldada tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, võrreldes kogu olemasoleva mõõdetava soojusega.
Nimetatud otsuse kohaselt võib lubatud heitkoguse ühikute eraldamisel arvesse võtta nimelt ainult asjaomases käitises toodetud mõõdetavat soojust ja HKSi kuuluvast käitisest imporditud mõõdetavat soojust, välja arvatud mõõdetav soojus, mida imporditakse üksustest, mis HKSi ei kuulu. Käesoleval juhul määratakse lubatud heitkoguse ühikud kindlaks selleks, et võtta arvesse Global Foundriesest imporditud soojuse kogust, mida ei saa arvesse võtta tasuta lubatud heitkoguse ühikute arvutamisel, kuna Global Foundriese suhtes ei kohaldata HKSi.
Siiski tuleb nimetatud ühikuid korrigeerida, kuna sõltuvalt nende kasutamise otstarbest, tuleb vastavalt otsuse 2011/278 sätetele välja jätta teatavad kogused sellest mõõdetavast soojusest, mida on võimalik kasutada tasuta lubatud heitkoguse ühikute eraldamise arvutamiseks. Nii on andmekogumisvormi E lehe II.2 jao punktides f–h ette nähtud, et arvutatakse käitises elektri tootmiseks tarbitud mõõdetava soojuse osa, tootepõhise võrdlusaluse käitiseosas tarbitav osa ja see osa, mis eksporditakse HKSi kuuluvasse käitisesse.
Samuti tuleb olenevalt olukorrast kindlaks teha, kas ja mil määral on kasutamise otstarbe järgi välja jäetud mõõdetav soojus pärit soojuse kogusest, mis annab õiguse tasuta lubatud heitkoguse ühikute eraldamisele.
Kui niisugust kindlaksmääramist ei saa teha soojavoogude tõhusa hindamise alusel, tuleb selleks kasutada „HKSiga hõlmatud soojuse“ osakaalu „kogusoojusest“, mis on arvutatud andmekogumisvormi E lehe II.2 jao punktis e, nagu on muu hulgas ette nähtud selle II.2 jao punktis f, mis puudutab käitises elektri tootmiseks tarbitud mõõdetava soojuse osa.
Nimetatud II.2 jao punktides f–h arvutatud andmete alusel võimaldab selle jao punktis j viidatud korrigeeritud lubatud kogus – võttes arvesse mõõdetava soojuse koguseid, mis tuleb vastavalt selle sama II.2 jao punktile i kasutamise otstarbe järgi välja jätta – kaaluda mõõdetava soojuse osakaalu, mis on lubatud selle päritolu järgi, võrreldes käitises kättesaadava kogu mõõdetava soojusega.
Sellest järeldub, et korrigeeritud lubatud kogus on ühtne lubatud kogus, mida arvutatakse ja kohaldatakse lähtuvalt soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa soojusvoogude terviklikust käsitlusest.
Nimelt, nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 82 märkis, on andmekogumisvormi E lehe II.2 jao punktis o ette nähtud, et
in fine
tuleb soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosale omistatava soojuse koguse kindlaksmääramiseks kohaldada korrigeeritud lubatud kogust kogu selle soojuse suhtes, mis potentsiaalselt on osa soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosast, mis vastab ühelt poolt käitises tarbitud mõõdetava soojuse, mille eest on tasuta lubatud ühikuid eraldada, ja teiselt poolt HKSi mittekuuluvatele käitistele või üksustele eksporditud mõõdetava soojuse summale.
Niisugust järeldust ei saa vastupidi EDW väidetule seada kahtluse alla 14. aprilli ja 29. juuni 2011. aasta„Guidance Document n
o
3 on the harmonised free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Data collection guidance)“ (juhenddokument nr 3 Euroopa Liidus pärast 2012. aastat tasuta vahendite eraldamise ühtlustatud metoodika kohta (andmekogumisjuhend)), mis on kättesaadav komisjoni veebilehel.
Nimelt, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 91 ja 92, seisneb käitises mõõdetava soojuse tervikliku ülevaate üks etapp selle kindlaksmääramises, kas ja mil määral on kasutamise otstarbe järgi välja jäetud mõõdetava soojuse kogused pärit soojuse kogusest, mis annab õiguse tasuta lubatud heitkoguse ühikute eraldamisele. Selles etapis tuleb läbi viia soojusvoogude tegelik hindamine või niisuguse võimaluse puudumisel rakendada „HKSiga hõlmatud soojuse“ osakaalu „kogusoojusest“, mis on arvutatud andmekogumisvormi E lehe II.2 jao punktis e.
Sellest toimingust lähtudes tuleb mõista „Guidance Document nr 3 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Data collection guidance)“ (juhenddokument nr 3 Euroopa Liidus pärast 2012. aastat tasuta vahendite eraldamise ühtlustatud metoodika kohta (andmekogumisjuhend)) lk 46 toodud märget, mille kohaselt on see osakaal vajalik üksnes juhul, kui ei ole võimalik selgelt määratleda, millised erinevate soojusvoogude osad eraldivõetuna on toodetud HKSi kuuluvate käitiste süsteemipiirides ja nendest väljaspool.
Seega puudutab see märge asjaomase soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa soojusvoo terviklikku käsitlust ning sellest ei saa järeldada, et see võimaldab tasuta lubatud heitkoguse ühikute eraldamist nende erinevate soojusvoogude eraldi hindamise alusel, mis pealegi rikuks otsuse 2011/278 nõudeid, mida on meenutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 86.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et komisjoni poolt otsuse 2011/278 artikli 7 lõike 5 alusel välja töötatud andmekogumisvormis ette nähtud korrigeeritud lubatud kogus on – isegi siis, kui HKSiga hõlmamata käitisest imporditud mõõdetavat soojust saab seostada konkreetse soojusvooga – ühtne lubatud kogus, mida eeskätt soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosale tasuta lubatud heitkoguse ühikute arvutamisel tuleb arvutada ja kohaldada lähtuvalt selle käitiseosa soojusvoogude terviklikust käsitlusest.
Kolmas küsimus
Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa protsessi kasutatakse sektori või allsektori jaoks, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks, kui see protsess puudutab soojust, mida tarbitakse selleks, et toota jahutusenergiat, mida eksporditakse ja tarbitakse üksuses, mis ei ole HKSiga hõlmatud ja mis kuulub sektorisse või allsektorisse, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks.
Olgu märgitud, et direktiivi 2003/87 artikli 10a lõike 11 alusel on selle artikli lõigete 4–7 kohaselt tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute kogus 2013. aastal 80% selle artikli lõikes 1 osutatud meetmete kohaselt kindlaks määratud kogusest. Seejärel vähendatakse tasuta lubatud heitkoguse ühikuid igal aastal võrdse koguse võrra, nii et 2020. aastal on tasuta lubatud heitkoguse ühikuid 30%, kuni 2027. aastal enam tasuta lubatud heitkoguse ühikuid ei eraldata.
Nimetatud direktiivi artikli 10a lõikes 12 oli ette nähtud erand sellest reeglist. Seega eraldatakse 2013. aastal ja igal järgneval aastal kuni 2020. aastani lõike 1 kohaselt käitistele sektorites või allsektorites, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks, tasuta lubatud heitkoguse ühikuid 100% ulatuses nimetatud artikli lõikes 1 osutatud meetmete kohaselt kindlaks määratud kogusest.
Selle kohta on otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 teises lõigus ette nähtud, et eelkõige soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa suhtes teevad liikmesriigid selgesti vahet, kas asjaomane protsess toimub sellises sektoris või allsektoris, mille puhul otsusega 2010/2/EL peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks. Selle sätte kolmandas lõigus on lisaks sätestatud, et kui HKSi kuuluv käitis on tootnud ja eksportinud mõõdetavat soojust teisele käitisele või muule üksusele, mis ei kuulu ELi süsteemi, siis peavad liikmesriigid selle soojusega seotud soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa vastavat protsessi kasvuhoonegaaside heite märkimisväärsest ülekandumisest ohustatud sektorisse või allsektorisse kuuluvaks vaid siis, kui pädev asutus on veendunud, et mõõdetava soojuse tarbija kuulub niisugusesse sektorisse või allsektorisse.
Sellest tuleneb, et igal juhul nõuab kasvuhoonegaaside heite märkimisväärsest ülekandumisest ohustatud sektorit või allsektorit puudutavate sätete kohaldamine, et eksporditavat soojust tarbiks üksus, mis kuulub niisuguse ohuga sektorisse või allsektorisse.
Otsuse 2011/278 artikli 3 punktis c sätestatud mõiste „soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ määratluse kohaselt kuulub aga jahutamiseks kasutatava mõõdetava soojuse tarbimine niisuguse käitiseosa alla.
Seega, vastupidi EDW väidetule ja nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktides 91 ja 92, tuleb sellest järeldada, et selliselt ohustatud sektorisse või allsektorisse kuuluva üksuse poolt jahutusenergia tarbimine ei ole samaväärne soojusenergia tarbimisega. See soojuse tarbimine toimub käitises, kus toodetakse jahutusenergiat, et seda niisugusesse üksusesse eksportida. Seega ei saa niiviisi tarbitavat soojust puudutavat protsessi pidada kasutatuks sektori või allsektori jaoks, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks nimetatud otsuse artikli 6 lõike 1 kolmanda lõigu tähenduses.
Käesoleval juhul tuleb tõdeda, et just EDW jahutusseadmetes tarbitakse mõõdetavat soojust, mis on vajalik Global Foundriese tehasesse eksporditava jahutusenergia tootmiseks, mistõttu ei peaks niisuguse tarbimise tõttu kohaldama sätteid, mis käsitlevad sektoreid või allsektoreid, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks.
Vastupidi EDW väidetule ei sea niisugust järeldust kahtluse alla ka komisjoni dokument „Frequently Asked Questions on Free Allocation Rules for the EU ETS post 2020“ (korduma kippuvad küsimused lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise kohta Euroopa Liidus pärast 2020. aastat). Nimelt, nagu kohtujurist oma ettepaneku punktides 95–97 märkis, tuleb lisaks asjaolule, et sellel dokumendil ei ole mingit siduvat jõudu ja et see puudutab põhikohtuasjas kõne all olevast hilisemat kauplemisperioodi, tõdeda, et kuna viimati nimetatud dokument viitab delegeeritud määruse nr 2019/331 VII lisa punktile 7.1, siis tuleb seda tõlgendada nii, et ka selles leitakse, et soojusenergia kasutamine absorptsioonjahutusprotsessi kaudu jahutamiseks – nagu jahutamine EDW jahutusseadmetes – on soojust tarbiv protsess.
Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb kolmandale küsimusele vastata, et otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa protsessi ei kasutata sektori või allsektori jaoks, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks, kui see protsess puudutab soojust, mida tarbitakse selleks, et toota jahutusenergiat, mida eksporditakse ja tarbitakse üksuses, mis ei ole HKSiga hõlmatud ja mis kuulub sektorisse või allsektorisse, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks, kuna see üksus ei ole soojusenergia tarbija.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (viies koda) otsustab:

1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse liidus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ, artikli 2 lõiget 1 ja artikli 3 punkti e tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis lubavad Euroopa Liidu tasandil kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemiga hõlmatud käitise süsteemipiiride hulka arvata kõrvalüksusi, mis ei tekita kasvuhoonegaase, tingimusel, et need vastavad nimetatud direktiivi, mida on muudetud, artikli 3 punktis e loetletud kriteeriumidele, ja täpsemalt, et need võiksid avaldada mõju selle sama direktiivi, mida on muudetud, II lisas loetletud kasvuhoonegaaside heitkogustele ja saastele.

2.
Komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks, artikli 7 lõike 5 alusel välja töötatud andmekogumisvormis ette nähtud korrigeeritud lubatud kogus on – isegi siis, kui Euroopa Liidu tasandil kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemiga hõlmamata käitisest imporditud mõõdetavat soojust saab seostada konkreetse soojusvooga – ühtne lubatud kogus, mida eeskätt soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosale tasuta lubatud heitkoguse ühikute arvutamisel tuleb arvutada ja kohaldada lähtuvalt selle käitiseosa soojusvoogude terviklikust käsitlusest.

3.
Otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa protsessi ei kasutata sektori või allsektori jaoks, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks, kui see protsess puudutab soojust, mida tarbitakse selleks, et toota jahutusenergiat, mida eksporditakse ja tarbitakse üksuses, mis ei ole Euroopa Liidu tasandil kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemiga hõlmatud ja mis kuulub sektorisse või allsektorisse, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks, kuna see üksus ei ole soojusenergia tarbija.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.