CELEX: 62016CJ0244
Odvolanie
Prípravky na ochranu rastlín
Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/408
Uvádzanie prípravkov na ochranu rastlín na trh a zostavenie zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť
Zahrnutie účinnej látky metalaxyl do tohto zoznamu
Žaloba o neplatnosť
Prípustnosť
Článok 263 štvrtý odsek ZFEÚ
Regulačný akt, ktorý si nevyžaduje vykonávacie opatrenia
Osobne dotknutá osoba

Svojím odvolaním sa odvolateľka, Industrias Químicas del Vallés SA, domáha zrušenia uznesenia Všeobecného súdu Európskej únie zo 16. februára 2016, Industrias Químicas del Vallés/Komisia (T‑296/15, neuverejnené, ďalej len „napadnuté uznesenie“,
EU:T:2016:79
), ktorým Všeobecný súd zamietol ako neprípustnú jej žalobu o čiastočné zrušenie vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2015/408 z 11. marca 2015 o vykonávaní článku 80 ods. 7 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zostavení zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť (
Ú. v. EÚ L 67, 2015, s. 18
, ďalej len „sporné nariadenie“).
Právny rámec
Smernica 91/414
Smernica Rady 91/414/EHS z 15. júla 1991 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh (
Ú. v. ES L 230, 1991, s. 1
; Mim. vyd. 03/011, s. 332), naposledy zmenená smernicou Komisie 2011/34/EÚ z 8. marca 2011 (
Ú. v. EÚ L 62, 2011, s. 27
) (ďalej len „smernica 91/414“) vo svojej prílohe I stanovovala zoznam účinných látok povolených na začlenenie do prípravkov na ochranu rastlín.
Podľa článku 1 a prílohy smernice Komisie 2010/28/EÚ z 23. apríla 2010, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 91/414/EHS s cieľom zaradiť metalaxyl ako účinnú látku (
Ú. v. EÚ L 104, 2010, s. 57
), bol zoznam uvedený v prílohe I smernice 91/414 zmenený tak, že sa doň doplnila táto látka.
Nariadenie (ES) č. 1107/2009
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 z 21. októbra 2009 o uvádzaní prípravkov na ochranu rastlín na trh a o zrušení smerníc Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (
Ú. v. EÚ L 309, 2009, s. 1
) vo svojom článku 14 s názvom „Obnovenie schválenia“, ktorý sa nachádza v pododdiele 3 s názvom „Obnovenie a preskúmanie“, oddielu 1 nazvanom „Účinné látky“, kapitoly II, nazvanej „Účinné látky, safenery, synergenty a koformulanty“, tohto nariadenia stanovuje:
„1.   Schválenie účinnej látky sa na základe žiadosti obnoví, ak sa stanoví, že kritériá schválenia stanovené v článku 4 sú splnené.
…
2.   Schválenie sa obnovuje najviac na obdobie pätnástich rokov. …“
Článok 20 s názvom „Nariadenie o obnovení“, ktorý sa nachádza v uvedenom pododdiele 3 nariadenia č. 1107/2009, znie takto:
„1.   V súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 79 ods. 3 sa prijme nariadenie, ktorým sa ustanoví, že:
a)
schválenie účinnej látky sa obnovuje, v prípade potreby za podmienok a v súlade s obmedzeniami, alebo
b)
schválenie účinnej látky sa neobnovuje.
…“
Článok 24 s názvom „Látky, ktoré sa majú nahradiť“, ktorý sa nachádza v pododdiele 4 s názvom „Odchýlky“ oddielu 1 kapitoly II nariadenia č. 1107/2009, stanovuje:
„1.   … Odchylne od článku 14 ods. 2 možno schválenie obnoviť raz alebo viackrát na obdobia, ktoré trvajú najviac sedem rokov.
2.   Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, sa uplatňujú články 4 až 21. Látky, ktoré sa majú nahradiť, sa uvedú osobitne v nariadení uvedenom v článku 13 ods. 4.“
Článok 41 s názvom „Autorizácia“, ktorý sa nachádza v pododdiele 3 s názvom „Vzájomné uznávanie autorizácií“ oddielu 1 s názvom „Autorizácia“ kapitoly III tohto nariadenia s názvom „Prípravky na ochranu rastlín“, stanovuje:
„1.   Členský štát, ktorému sa predložila žiadosť podľa článku 40, po preskúmaní žiadosti a sprievodných dokumentov podľa článku 42 ods. 1 a podľa potreby na základe situácie na vlastnom území autorizuje príslušný prípravok na ochranu rastlín za rovnakých podmienok ako členský štát, ktorý žiadosť skúmal, okrem prípadov, v ktorých sa uplatňuje článok 36 ods. 3.
2.   Členský štát môže odchylne od odseku 1 autorizovať prípravok na ochranu rastlín, ak:
…
b)
obsahuje látku, ktorá sa má nahradiť;
…“
Podľa článku 50 s názvom „Porovnávacie posudzovanie prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich látky, ktoré sa majú nahradiť“, a ktorý sa nachádza v pododdiele 5 s názvom „Osobitné prípady“ oddielu 1 kapitoly III uvedeného nariadenia:
„1.   Porovnávacie posudzovanie vykonávajú členské štáty pri hodnotení žiadosti o autorizáciu na prípravok na ochranu rastlín, ktorý obsahuje účinnú látku schválenú ako látku, ktorá sa má nahradiť. Členské štáty neautorizujú používanie prípravku na ochranu rastlín obsahujúceho látku, ktorá sa má nahradiť, alebo jeho používanie obmedzia na použitie na konkrétnu plodinu, ak porovnávacie posudzovanie, pri ktorom zvážili riziká a prínosy, ako sa stanovuje v prílohe IV, preukázalo, že:
…
4.   V prípade prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich látku, ktorá sa má nahradiť, členské štáty vykonávajú porovnávacie posudzovanie ustanovené v odseku 1 pravidelne a najneskôr pri obnovení alebo zmene a doplnení autorizácie.
Členské štáty na základe výsledkov tohto porovnávacieho posudzovania autorizáciu ponechajú, zrušia alebo zmenia a doplnia.
…“
Článok 80 s názvom „Prechodné ustanovenia“, ktorý sa nachádza v kapitole XI toho istého nariadenia s názvom „Prechodné a záverečné ustanovenia“, vo svojom odseku 7 stanovuje:
„Do 14. decembra 2013 Komisia zostaví zoznam látok zahrnutých v prílohe I k smernici [91/414], ktoré spĺňajú kritériá uvedené v bode 4 prílohy II k tomuto nariadeniu a na ktoré sa vzťahujú ustanovenia článku 50 tohto nariadenia.“
Vykonávacie nariadenia
Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 540/2011
Podľa odôvodnenia 1 a článku 1 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 540/2011 z 25. mája 2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 1107/2009, pokiaľ ide o zoznam schválených účinných látok (
Ú. v. EÚ L 153, 2011, s. 1
), sa účinné látky stanovené v prílohe I k smernici 91/414 považujú za schválené podľa nariadenia č. 1107/2009.
Sporné nariadenie
Článok 1 sporného nariadenia s názvom „Látky, ktoré sa majú nahradiť“ znie:
„Účinné látky zaradené do prílohy I k smernici [91/414], ktoré spĺňajú kritériá stanovené v bode 4 prílohy II k nariadeniu [č. 1107/2009], sú látky uvedené v zozname v prílohe k tomuto nariadeniu.
…“
Zoznam uvedený v prílohe k tomuto nariadeniu zahŕňa metalaxyl.
Okolnosti predchádzajúce sporu
Okolnosti predchádzajúce sporu, ako vyplývajú z bodov 1 až 6 napadnutého uznesenia, možno zhrnúť takto.
Odvolateľka je spoločnosť založená podľa španielskeho práva, ktorej predmetom činnosti je výroba, predaj, distribúcia, zastupovanie a uvádzanie na trh prípravkov na ochranu rastlín, krmív pre zvieratá a iných chemických výrobkov. Odvolateľka dováža najmä chemickú látku metalaxyl do Španielska, pričom vo viacerých členských štátoch uvádza na trh prípravky na ochranu rastlín obsahujúce túto účinnú látku.
V apríli 1995 odvolateľka a iná spoločnosť predložili príslušným orgánom Portugalskej republiky žiadosť o zaradenie metalaxylu do prílohy I smernice 91/414.
Rozhodnutím 2003/308/ES z 2. mája 2003 o nezaradení metalaxylu do prílohy I k smernici Rady 91/414 a o zrušení povolen[í] pre prípravky na ochranu rastlín, ktoré obsahujú túto účinnú látku (
Ú. v. EÚ L 113, 2003, s. 8
; Mim. vyd. 03/038, s. 495), Komisia zamietla túto žiadosť a vyzvala členské štáty, aby zrušili povolenia pre prípravky na ochranu rastlín obsahujúcich metalaxyl a nevydávali viac nové povolenia.
Všeobecný súd rozsudkom z 28. júna 2005, Industrias Químicas del Vallés/Komisia (
T‑158/03
,
EU:T:2005:253
), zamietol žalobu o zrušenie podanú odvolateľkou, ktorá smerovala proti rozhodnutiu 2003/308.
Súdny dvor rozsudkom z 18. júla 2007, Industrias Químicas del Vallés/Komisia (
C‑326/05 P
,
EU:C:2007:443
), vyhovel odvolaniu podanému odvolateľkou proti rozsudku z 28. júna 2005, Industrias Químicas del Vallés/Komisia (
T‑158/03
,
EU:T:2005:253
), a zrušil ho. Z dôvodu, že zastával názor, že stav konania to dovoľuje, rozhodol na základe článku 61 prvého odseku druhej vety Štatútu Súdneho dvora Európskej únie vo veci samej a rozhodnutie 2003/308 zrušil.
Dňa 23. apríla 2010 prijala Komisia smernicu 2010/28 s cieľom zaradiť metalaxyl do zoznamu účinných látok nachádzajúci sa v prílohe I smernice 91/414.
Sporným nariadením Komisia zaradila metalaxyl do zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť, pripojený k tomuto nariadeniu, z dôvodu, že táto látka obsahuje významný podiel neúčinných izomérov v zmysle bodu 4 prílohy II nariadenia č. 1107/2009.
Konanie pred Všeobecným súdom a napadnuté uznesenie
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 5. júna 2015 podala odvolateľka žalobu o čiastočnú neplatnosť sporného nariadenia.
Všeobecný súd napadnutým uznesením zamietol túto žalobu ako neprípustnú jednak z dôvodu, že odvolateľka nie je sporným nariadením osobne dotknutá, a jednak že toto nariadenie je regulačným aktom, ktorý voči odvolateľke vyžaduje vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ. Všeobecný súd tiež zamietol argumentáciu odvolateľky, že v prípade zamietnutia jej žaloby ako neprípustnej by nemala účinnú súdnu ochranu.
Návrhy účastníkov konania
Odvolateľka svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnuté uznesenie,
–
vyhlásil žalobu o neplatnosť, ktorú podala proti spornému nariadeniu, za prípustnú,
–
vrátil vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie vo veci samej a
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania o odvolaní.
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor odvolanie zamietol a uložil odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
O prvom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Odvolateľka svojím prvým odvolacím dôvodom spochybňuje body 39 až 41, 43 až 46, 48 až 50, 58 a 59 napadnutého uznesenia a Všeobecnému súdu vytýka, že dospel k záveru, že sporné nariadenie vyžaduje vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ.
Podľa odvolateľky treba na účely posúdenia toho, či regulačný akt vyžaduje vykonávacie opatrenia, vychádzať jednak z postavenia osoby uplatňujúcej si právo podať žalobu na základe článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ a jednak z predmetu žaloby. V súvislosti uvedenej ako poslednej treba v prípade, ak sa odvolateľka domáha iba čiastočného zrušenia aktu, zohľadniť len prípadné vykonávacie opatrenia časti aktu, ktorej zrušenie sa domáha.
Pokiaľ ide na jednej strane o postavenie odvolateľky, je majiteľkou európskeho zápisu metalaxylu a vnútroštátnych zápisov prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich túto látku.
Pokiaľ ide na druhej strane o predmet žaloby podanej na Všeobecný súd, odvolateľka pripomína, že požadovala čiastočné zrušenie sporného nariadenia v rozsahu, v akom kvalifikuje metalaxyl ako látku, ktoré sa má nahradiť, a že sa tak na ňu vzťahuje režim uplatniteľný na takéto látky zavedený nariadením č. 1107/2009. Odvolateľka tiež vzniesla námietku nezákonnosti proti určitým ustanoveniam tohto nariadenia.
Podľa názoru odvolateľky obsahuje napadnuté uznesenie, najmä jeho body 23, 35 a 36, príliš stručný opis predmetu uvedenej žaloby, ktorý je založený na rovnako obmedzenom opise sporného nariadenia. Cieľom sporného nariadenia nie je len zostaviť zoznam látok, ktoré sa majú nahradiť, ale aj uplatnenie hmotnoprávnych ustanovení obsiahnutých v nariadení č. 1107/2009 na tieto látky, čo vedie k bezprostrednej a priamej uplatniteľnosti sporného nariadenia, ktoré nevyžaduje žiadne vykonávacie opatrenie. Inými slovami toto nariadenie tak má samo osebe, určitým a reálnym spôsobom, konkrétne účinky na právne postavenie odvolateľky.
V tejto súvislosti odvolateľka po prvé uvádza, že, ako vyplýva z bodov 39 až 41 napadnutého uznesenia, je pravda, že v budúcnosti dôjde k obnoveniu schválenia metalaxylu podľa nariadenia č. 1107/2009 a že Komisia musí prijať nový akt v nadväznosti na žiadosť o obnovenie, ktorú podá odvolateľka. Tvrdí však, že tento akt bude vykonávacím opatrením nie sporného nariadenia, ale článku 14 a nasl. nariadenia č. 1107/2009, ktoré upravujú postup obnovenia schválenia účinnej látky.
Odvolateľka zdôrazňuje, že uvedený akt žiadnym spôsobom nemôže doplniť alebo rozšíriť právne postavenie látok, ktoré sa majú nahradiť, a že neprispeje k zadefinovaniu alebo spresneniu hmotnoprávnych pravidiel, ktoré sa na ne uplatňujú.
Odvolateľka tiež poukazuje na skutočnosť, že sporné nariadenie má za následok to, že metalaxyl podlieha schvaľovaniu minimálne každých sedem rokov, a nie každých pätnásť rokov, ako je to v prípade účinných látok, ktoré sa nemajú nahradiť.
Odvolateľka po druhé tvrdí, že pokiaľ ide o vnútroštátnu autorizáciu prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú metalaxyl, a ktorých majiteľom je odvolateľka, je bezprostredným účinkom sporného nariadenia to, že tieto prípravky a ich používanie podliehajú porovnávaciemu posudzovaniu podľa článku 50 nariadenia č. 1107/2009. V tejto súvislosti na rozdiel od toho, čo Všeobecný súd konštatoval v bode 45 napadnutého uznesenia, členské štáty nielenže uložia dotknutým podnikom, aby znášali náklady týkajúce sa vykonania porovnávacieho posudzovania, ale aj to, aby zabezpečili vykonanie tohto samotného posudzovania, keďže vnútroštátne orgány len prijmú rozhodnutie o žiadosti o obnovenie autorizácie dotknutého prípravku na ochranu rastlín. Odvolateľka je tak povinná vysporiadať sa s povinnosťami vyplývajúcimi z porovnávacieho posudzovania, bez ohľadu na jeho konečný výsledok.
Všeobecný súd tým, že v bode 43 napadnutého uznesenia konštatoval, že vykonanie porovnávacieho posudzovania nemá žiadny vplyv na okolnosť, či sú povolenia na uvedenie na trh udelené alebo zamietnuté, obnovené, odňaté alebo zmenené členskými štátmi, nezohľadnil podľa názoru odvolateľky to, že účinok sporného nariadenia je nezávislý od akéhokoľvek rozhodnutia prijatého vnútroštátnym orgánom. Článok 50 ods. 4 nariadenia č. 1107/2009 totiž ukladá členským štátom povinnosť vykonávať porovnávacie posudzovanie pravidelne a najneskôr pri obnovení alebo zmene autorizácie. Z toho dôvodu nie je potrebná žiadosť o autorizáciu alebo obnovenie autorizácie na to, aby príslušný členský štát vykonal porovnávacie posudzovanie metalaxylu, ktoré je priamym dôsledkom jeho kvalifikácie ako látky, ktorá sa má nahradiť.
Po tretie podľa názoru odvolateľky platí podobný záver, aj pokiaľ ide o zásadu vzájomného uznávania prípravkov na ochranu rastlín medzi členskými štátmi. V dôsledku prijatia sporného nariadenia už totiž vzájomné uznávanie výrobku obsahujúceho látku, ktorá sa má nahradiť, nie je automatické, ako je to naopak v prípade akejkoľvek inej účinnej látky.
Po štvrté rovnako ako akt Komisie týkajúci sa obnovenia schválenia metalaxylu nemajú opatrenia prijaté členskými štátmi týkajúce sa žiadosti o vzájomné uznávanie alebo vnútroštátnu autorizáciu žiadny vplyv ani na kvalifikáciu metalaxylu ako látky, ktorá sa má nahradiť, ani na režim, ktorý sa na ňu uplatňuje na základe nariadenia č. 1107/2009.
Odvolateľka dodáva, že rovnako ako akty, ktoré prijme Komisia, tak aj akty, ktoré prijmú členské štáty s cieľom zaviesť osobitné pravidlá uplatniteľné pre metalaxyl, budú vykonávacími opatreniami nie sporného nariadenia, ale nariadenia č. 1107/2009.
Komisia nesúhlasí s tvrdeniami odvolateľky.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod treba pripomenúť, že prípustnosť žaloby podanej fyzickou alebo právnickou osobou proti aktu, ktorý jej nebol určený, sa v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ viaže na podmienku, že má aktívnu legitimáciu, ktorá je prítomná v dvoch prípadoch. Na jednej strane takáto žaloba môže byť podaná pod podmienkou, že takýto akt sa tejto osoby priamo a osobne týka. Na druhej strane takáto osoba môže podať žalobu proti regulačnému aktu, ktorý sa jej priamo týka, a nevyžaduje si vykonávacie opatrenia (pozri najmä rozsudok zo 17. septembra 2015, Mory a i./Komisia,
C‑33/14 P
,
EU:C:2015:609
, body
a
).
V rámci posúdenia druhého variantu vykonaného v bodoch 30 až 49 napadnutého uznesenia Všeobecný súd v bodoch 31 až 33 tohto uznesenia uviedol, že sporné nariadenie má charakter regulačného aktu v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ, čo nie je účastníkmi konania v rámci tohto odvolania spochybnené.
Preto otázka, ktorú treba preskúmať, je tá, či sa Všeobecný súd, ako tvrdí odvolateľka, dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 34 až 49 napadnutého uznesenia vychádzal z toho, že sporné nariadenie vyžaduje vo vzťahu k odvolateľke prijatie vykonávacích opatrení.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že pojem „ktoré… nevyžadujú vykonávacie opatrenia“ v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ treba vykladať vzhľadom na cieľ tohto ustanovenia, ktorý spočíva, ako vyplýva z jeho genézy, v snahe vyhnúť sa tomu, aby na to, aby sa jednotlivec mohol obrátiť na súd, musel by predtým porušiť právo. Ak má teda regulačný akt priame účinky na právnu situáciu fyzickej alebo právnickej osoby bez toho, aby si to vyžadovalo vykonávacie opatrenie, táto osoba by mohla byť zbavená účinnej súdnej ochrany, keby nemala k dispozícii možnosť obrátiť sa na súd Únie s cieľom napadnúť zákonnosť tohto regulačného aktu. V prípade neexistencie vykonávacích opatrení totiž fyzická alebo právnická osoba, hoci priamo dotknutá predmetným aktom, by sa mohla domôcť súdneho preskúmania tohto aktu len po tom, ako porušila ustanovenia uvedeného aktu tak, že by sa odvolávala na protiprávnosť týchto ustanovení v rámci druhov súdnych konaní, ktoré môže využiť na vnútroštátnych súdoch (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Ak regulačný akt naopak vyžaduje vykonávacie opatrenia, vykoná sa súdne preskúmanie dodržiavania právneho poriadku Únie bez ohľadu na otázku, či uvedené opatrenia vydala Únia alebo členské štáty. Keďže fyzické alebo právnické osoby nemôžu z dôvodu podmienok prípustnosti stanovených v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ napadnúť priamo na súde Únie regulačný akt Únie, sú proti tomu, aby sa voči nim uplatňoval takýto akt, chránené možnosťou napadnúť vykonávacie opatrenia, ktoré si tento akt vyžaduje (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Ak vykonanie takéhoto aktu prináleží inštitúciám, orgánom alebo agentúram Únie, fyzické alebo právnické osoby môžu podať priamu žalobu na súde Únie voči vykonávacím aktom za podmienok uvedených v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ a na podporu tejto žaloby sa odvolať na nezákonnosť predmetného základného aktu na základe článku 277 ZFEÚ. V prípade, ak vykonanie prináleží členským štátom, môžu sa tieto osoby odvolávať na neplatnosť predmetného základného aktu pred vnútroštátnymi súdmi, ktoré sa v tejto súvislosti v zmysle článku 267 ZFEÚ obrátia na Súdny dvor prostredníctvom prejudiciálnej otázky (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Ako už Súdny dvor rozhodol, treba na účely posúdenia toho, či regulačný akt vyžaduje vykonávacie opatrenia, vychádzať z postavenia osoby, ktorá sa odvoláva na právo podať žalobu na základe článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ. Je teda irelevantné, či predmetný akt vyžaduje vykonávacie opatrenia vo vzťahu k ostatným subjektom (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Navyše v rámci tohto posúdenia treba odkázať výlučne na predmet žaloby a v prípade, že sa odvolateľka domáha len čiastočného zrušenia aktu, sú to len vykonávacie opatrenia, ktoré táto časť aktu prípadne vyžaduje, ktoré musia byť v prípade potreby zohľadnené (rozsudok z 10. decembra 2015, Kyocera Mita Europe/Komisia,
C‑553/14 P
, neuverejnený,
EU:C:2015:805
, bod
a citovaná judikatúra).
Okrem toho je v tejto súvislosti irelevantné, či uvedené opatrenia majú alebo nemajú mechanickú povahu (rozsudky z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, body
a
, ako aj z 10. decembra 2015, Kyocera Mita Europe/Komisia,
C‑553/14 P
, neuverejnený,
EU:C:2015:805
, bod
).
V prejednávanej veci treba v prvom rade zamietnuť ako nedôvodné tvrdenie odvolateľky, podľa ktorého Všeobecný súd správne nezohľadnil predmet žaloby, ktorá mu bola podaná, predovšetkým skutočnosť, že touto žalobou sa navrhovalo zrušenie sporného nariadenia v rozsahu, v akom na metalaxyl uplatňuje určité hmotnoprávne pravidlá stanovené v nariadení č. 1107/2009.
Z bodov 35 až 38 napadnutého uznesenia totiž vyplýva, že po tom, ako pripomenul, že cieľom sporného nariadenia je zostaviť zoznam látok, ktoré sa majú nahradiť, Všeobecný súd uviedol, že nariadenie č. 1107/2009 upravuje uplatňovanie osobitných pravidiel na tieto látky, ktoré sa odchyľujú od pravidiel vzťahujúcich sa na iné účinné látky. Všeobecný súd v bode 38 napadnutého uznesenia spresnil, že tieto osobitné pravidlá sa týkajú po prvé schválenia látok, ktoré sa majú nahradiť, ako aj obnovenia tohto schválenia, po druhé povolenia na uvedenie na trh prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich takéto látky, ako aj obnovenia a zmeny týchto povolení, a po tretie vzájomného uznávania týchto povolení medzi členskými štátmi.
Z bodov 39 až 49 napadnutého uznesenia tiež vyplýva, že Všeobecný súd vykonal podrobné preskúmanie týchto osobitných pravidiel a dospel k záveru, že na právnu situáciu odvolateľky mohli mať účinky iba prostredníctvom aktov prijatých Komisiou alebo členskými štátmi.
Po druhé treba preskúmať tvrdenia odvolateľky týkajúce sa spochybnenia dôvodnosti tohto záveru.
V tejto súvislosti treba uviesť, že skutočnosť, že regulačný akt Únie vyžaduje vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ, takže určité právne účinky uvedeného nariadenia sa prejavia iba prostredníctvom týchto opatrení, nevylučuje, že toto nariadenie má na právnu situáciu fyzickej alebo právnickej osoby iné právne účinky, ktoré nezávisia od prijatia vykonávacích opatrení.
V prejednávanej veci tak treba zohľadniť tri kategórie osobitných pravidiel uplatniteľných na metalaxyl, ktoré sú uvedené v bode 49 vyššie, a o ktoré sa opiera odvolateľka v rámci svojho odvolania s cieľom posúdiť, či sporné nariadenie z dôvodu skutočnosti, že na metalaxyl uplatnilo tieto pravidlá, vyvolá na právnu situáciu odvolateľky účinky, ktoré nezávisia od akéhokoľvek vykonávacieho opatrenia.
Pokiaľ ide po prvé o pravidlá týkajúce sa schválenia látok, ktoré sa majú nahradiť, a obnovenia tohto schválenia, treba na jednej strane pripomenúť, ako uviedol Všeobecný súd v bode 39 napadnutého uznesenia, že metalaxyl bol schválený pred prijatím sporného nariadenia. Po druhé, ako to na pojednávaní pred Súdnym dvorom uviedla Komisia, dátum uplynutia platnosti tohto schválenia nebol sporným nariadením dotknutý.
Z toho vyplýva, ako to Všeobecný súd konštatoval v bode 39 napadnutého uznesenia, pričom to nie je v rámci tohto odvolania spochybnené, že vo vzťahu k odvolateľke je relevantný iba postup obnovenia schválenia látok, ktoré sa majú nahradiť, ako je stanovený v nariadení č. 1107/2009.
V tejto súvislosti, ako vyplýva z bodu 39 napadnutého uznesenia, pričom to odvolateľka nespochybňuje, článok 24 ods. 1 nariadenia č. 1107/2009 stanovuje, že schválenie látky, ktorá sa má nahradiť, možno obnoviť na obdobie najviac siedmich rokov, na rozdiel od schválenia iných účinných látok, ktoré možno podľa článku 14 ods. 2 tohto nariadenia obnoviť na obdobie najviac pätnástich rokov. Preto z dôvodu zaradenia metalaxylu do zoznamu, ktorý je prílohou sporného nariadenia, ako látky, ktorá sa má nahradiť, môže byť obnovenie jej schválenia udelené len na obdobie najviac siedmich rokov, a nie na dlhšie maximálne obdobie, ako by to bolo v prípade, ak by táto látka nebola zaradená do uvedeného zoznamu.
Právne účinky sporného nariadenia týkajúce sa dĺžky platnosti obnovenia schválenia metalaxylu sa však voči odvolateľke prejavia iba prostredníctvom vykonávacích opatrení.
Z ustanovení nariadenia č. 1107/2009, najmä z jeho článku 24 ods. 2 totiž vyplýva, ako konštatoval aj Všeobecný súd v bodoch 39 a 40 napadnutého uznesenia, pričom to nie je v rámci tohto odvolania spochybnené, že kvalifikácia metalaxylu ako látky, ktorá sa má nahradiť, sporným nariadením neovplyvňuje uplatnenie postupu obnovenia schválenia tejto látky. Tento postup, ako aj postup obnovenia schválenia účinnej látky, ktorá nie je zaradená do zoznamu, ktorý je prílohou sporného nariadenia, teda zahŕňa prijatie nariadenia Komisiou v súlade s článkom 20 ods. 1 nariadenia č. 1107/2009.
Z toho vyplýva, ako to Všeobecný súd správne konštatoval v bode 41 napadnutého uznesenia, že účinky sporného nariadenia týkajúce sa trvania platnosti obnovenia schválenia metalaxylu sa voči odvolateľke prejavia na základe článku 20 ods. 1 nariadenia č. 1107/2009, na ktorý odkazuje článok 24 ods. 2 tohto nariadenia, iba pri prípadnom prijatí nariadenia, ktorým sa schválenie tejto látky obnovuje na obdobie najviac siedmich rokov.
Hoci možno prípadné dodatočné zaťaženie odvolateľky spojené s potrebou častejšieho obnovenia schválenia metalaxylu považovať za účinok prijatia sporného nariadenia, tento účinok sa neprejaví prijatím tohto nariadenia, ale v prípade prijatia nariadenia Komisie o obnovení schválenia tejto látky.
Všeobecný súd sa preto nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 41 napadnutého uznesenia konštatoval, že nariadenie Komisie o obnovení schválenia látok, ktoré sa majú nahradiť, akou je metalaxyl, predstavuje vykonávacie opatrenie sporného nariadenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ.
Pokiaľ ide po druhé o pravidlá týkajúce sa povolení na uvedenie na trh prípravkov na ochranu rastlín, ktoré obsahujú látky, ktoré sa majú nahradiť, ako aj obnovenia a zmena týchto povolení, je zaiste pravda, ako to tvrdí odvolateľka, že účinkom sporného nariadenia je to, že sa na prípravky na ochranu rastlín s obsahom metalaxylu vzťahuje postup porovnávacieho posudzovania stanovený článkom 50 nariadenia č. 1107/2009, v rámci ktorého sa porovnávajú riziká pre zdravie alebo životné prostredie príslušného prípravku na ochranu rastlín s rovnakými rizikami spojenými s náhradným prípravkom alebo s nechemickou metódou prevencie, alebo boja proti škodcom.
Odvolateľka však nemôže dôvodne tvrdiť, že jej prináleží vykonať takéto porovnávacie posudzovanie a znášať prípadné náklady týkajúce sa vykonania uvedeného posudzovania s cieľom preukázať, že prijatie sporného nariadenia malo voči nej účinky nezávisle od prijatia vykonávacích opatrení. Ako Všeobecný súd správne konštatoval v bode 42 napadnutého uznesenia, z článku 50 ods. 1 a 4 nariadenia č. 1107/2009 totiž vyplýva, že vykonanie porovnávacieho posudzovania prináleží členským štátom.
Pokiaľ ide o tvrdenie odvolateľky, podľa ktorého vnútroštátne orgány niektorých členských štátov vyžadujú, aby im držitelia vnútroštátnych zápisov prípravkov na ochranu rastlín s obsahom metalaxylu predložili porovnávacie posudzovanie, žiadnym spôsobom nepodporuje jej tézu, podľa ktorej sporné nariadenie vyvoláva účinky na jej právne postavenie, ktoré nezávisia od vykonávacích opatrení. Povinnosti, ktoré údajne majú títo držitelia, totiž nevyplývajú zo sporného nariadenia, ale z rozhodnutia príslušných vnútroštátnych orgánov.
Okrem toho, ako Všeobecný súd oprávnene konštatoval v bode 43 napadnutého uznesenia, pričom to odvolateľka nespochybňuje, vykonanie porovnávacieho posudzovania stanoveného článkom 50 nariadenia č. 1107/2009 je „bez vplyvu na okolnosť, že na základe článku 36 ods. 2, článku 43 ods. 1, článku 44 ods. 3 a článku 45 ods. 1 nariadenia č. 1107/2009 sú povolenia na uvedenie na trh prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich účinné látky prípadne členskými štátmi poskytnuté alebo zamietnuté, obnovené, zrušené alebo zmenené“.
Za týchto podmienok sa Všeobecný súd nedopustil ani nesprávneho právneho posúdenia tým, že v bode 44 tohto uznesenia rozhodol, že účinky sporného nariadenia týkajúce sa vykonania porovnávacieho posudzovania rizík, zo strany členských štátov, ktoré predstavujú prípravky na ochranu rastlín obsahujúce metalaxyl pre zdravie alebo životné prostredie, v porovnaní s náhradným prípravkom alebo nechemickou metódou prevencie alebo boja proti škodcom, „sa vo vzťahu k odvolateľke prejavia iba prostredníctvom aktov prijatých príslušnými orgánmi členských štátov“ a že „takéto akty sú tak vykonávacími opatreniami v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ“.
Pokiaľ ide po tretie o pravidlá týkajúce sa vzájomného uznávania, medzi členskými štátmi, povolení na uvedenie na trh prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich látky, ktoré sa majú nahradiť, článok 41 ods. 2 písm. b) nariadenia č. 1107/2009 skutočne stanovuje, že členský štát, ktorému je na základe postupu vzájomného uznávania predložená žiadosť o povolenie na uvedenie na trh prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich látku, ktorá sa má nahradiť, môže povoliť tieto prípravky na ochranu rastlín, zatiaľ čo, okrem ďalších prípadov uvedených v tomto článku 41 ods. 2, a bez toho, aby bol dotknutý článok 36 ods. 3 tohto nariadenia, musí členský štát na základe článku 41 ods. 1 uvedeného nariadenia vydať takéto povolenie za podmienok stanovených v ustanovení uvedenom ako poslednom.
Aj za predpokladu, že prijatie sporného nariadenia malo za následok zníženie pravdepodobnosti, že členský štát kladne vybaví žiadosť o povolenie na uvedenie na trh prípravku na ochranu rastlín obsahujúceho metalaxyl na základe postupu vzájomného uznávania, nič to nemení na tom, že členský štát, ktorému je takáto žiadosť predložená, je povinný o nej rozhodnúť. V tejto súvislosti treba pripomenúť, ako vyplýva z bodu 47 vyššie, že nie je relevantné, či takéto rozhodnutie má alebo nemá mechanickú povahu.
Všeobecný súd preto oprávnene v bode 48 napadnutého uznesenia rozhodol, že účinky sporného nariadenia týkajúce sa postupu vzájomného uznávania povolení na uvedenie na trh prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich látku, ktorá sa má nahradiť, „sa vzťahujú len na mieru voľnej úvahy ponechanú členským štátom na rozhodnutie o žiadosti v tomto zmysle“ a že „tieto účinky sa však prípadne vo vzťahu k odvolateľke prejavia iba prostredníctvom aktov vnútroštátnych orgánov, ktorými sa rozhoduje o žiadostiach o vzájomné uznávanie podaných odvolateľkou“.
S prihliadnutím na body 52 až 69 vyššie treba dospieť k záveru, že hoci je pravda, že zaradením metalaxylu do zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť, sa na základe sporného nariadenia na túto látku vzťahujú osobitné pravidlá uvedené v bode 49 vyššie, a preto nariadenie vyvoláva právne účinky v rozsahu, v akom mení právny režim Únie uplatniteľný na metalaxyl, nič to nemení na skutočnosti, že odvolateľka nepreukázala, že by táto zmena mala na jej právne postavenie účinky, ktoré nezávisia od prijatia vykonávacích opatrení v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ. Všeobecný súd tak oprávnene rozhodol, že odvolateľka nemala na tomto základe aktívnu legitimáciu.
Tento záver nie je spochybnený tvrdením odvolateľky uvedeným v bodoch 30 a 37 vyššie, podľa ktorého sú akty prijaté Komisiou alebo členskými štátmi s cieľom zaviesť osobitné pravidlá uplatniteľné na metalaxyl, osobitne akt, ktorým Komisia obnoví schválenie tejto látky, vykonávacími opatreniami nie sporného nariadenia, ale nariadenia č. 1107/2009.
Na rozdiel od toho, čo zrejme naznačuje odvolateľka vo svojej argumentácii, znenie článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ totiž na to, aby bolo opatrenie považované za vykonávacie opatrenie regulačného aktu, nevyžaduje, aby tento akt predstavoval právny základ tohto opatrenia. To isté opatrenie môže byť vykonávacím opatrením tak aktu, ktorého ustanovenia tvoria jeho právny základ, ako aj odlišného aktu, akým je v prejednávanej veci sporné nariadenie, ak sa niektoré alebo všetky právne účinky tohto aktu uvedeného ako posledného prejavia vo vzťahu k odvolateľke iba prostredníctvom tohto opatrenia (pozri analogicky rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
).
V prejednávanej veci vyplýva z bodov 54 až 70 vyššie, že akty, ktoré prijme Komisia alebo členské štáty s cieľom zaviesť osobitné pravidlá uplatniteľné na metalaxyl stanovené nariadením č. 1107/2009, prejavia voči odvolateľke právne účinky sporného nariadenia, a teda predstavujú vykonávacie opatrenia tohto nariadenia.
Záver uvedený v bode 70 vyššie nie je vyvrátený ani tvrdením uvedeným v bodoch 31 a 36 vyššie, podľa ktorého opatrenia prípadne prijaté Komisiou alebo členskými štátmi s cieľom zabezpečiť účinné uplatňovanie osobitných pravidiel na metalaxyl uvedených v bode 49 vyššie, nebudú mať žiadny vplyv ani na kvalifikáciu metalaxylu ako látky, ktorá sa má nahradiť, ani na právny režim uplatniteľný na túto látku zavedený nariadením č. 1107/2009.
Toto tvrdenie totiž nemôže vyvrátiť konštatovanie, podľa ktorého sa účinky uplatňovania osobitných pravidiel na metalaxyl stanovených nariadením č. 1107/2009 prejavia na právnu situáciu odvolateľky iba prostredníctvom vykonávacích opatrení sporného nariadenia.
S prihliadnutím na všetky vyššie uvedené úvahy Všeobecný súd oprávnene v bode 49 napadnutého uznesenia dospel k záveru, že sporné nariadenie vyžaduje voči odvolateľke vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ.
Prvý odvolací dôvod preto treba zamietnuť ako nedôvodný.
O treťom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Svojím tretím odvolacím dôvodom, ktorý treba preskúmať v druhom rade, odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že v bodoch 28 a 29 napadnutého uznesenia rozhodol, že sporným nariadením nie je osobne dotknutá.
Odvolateľka tvrdí, že bola jedinou autorkou oznámenia adresovaného Komisii s cieľom dosiahnuť zaradenie metalaxylu do prílohy I smernice 91/414. Podala dokonca žaloby na Všeobecný súd a Súdny dvor, ktoré viedli k zrušeniu prvého zamietavého rozhodnutia Komisie a k prijatiu smernice 2010/28, prostredníctvom ktorej bol metalaxyl zaradený do prílohy I smernice 91/414.
Odvolateľka tvrdí, že z dôvodu, že bola jediným podnikom, ktorý požiadal o zaradenie metalaxylu do prílohy I smernice 91/414, a teda jediným subjektom zodpovedným za uvedené zaradenie, od ktorého závisia okrem iného všetky platné vnútroštátne zápisy prípravkov na ochranu rastlín obsahujúcich metalaxyl, je sporným nariadením osobne dotknutá. Pokiaľ ide o metalaxyl, vymedzuje ju táto okolnosť voči ostatným osobám.
Odvolateľka dodáva, že z odôvodnenia 4 sporného nariadenia vyplýva, že toto nariadenie bolo prijaté predovšetkým na základe revíznych správ týkajúcich sa účinných látok a v jednej z týchto správ sa uvádza, že odvolateľka bola jedinou autorkou oznámenia uvedeného v bode 79 vyššie. Týmto nariadením je preto osobne dotknutá.
Odvolateľka sa domnieva, že napadnuté uznesenie preto treba zrušiť a že Súdny dvor má k dispozícii všetky informácie potrebné na posúdenie, či je okrem iného sporným nariadením priamo dotknutá.
V tejto súvislosti odvolateľka na jednej strane tvrdí, že uplatňovanie hmotnoprávnych ustanovení stanovených nariadením č. 1107/2009 na metalaxyl znamená uplatňovanie reštriktívnejších podmienok na túto látku, než sú podmienky vzťahujúce sa na účinné látky, ktoré sa nemajú nahradiť. Na druhej strane uvádza jednak, že táto okolnosť vyplýva priamo zo sporného nariadenia a že ani Komisia, ani vnútroštátne orgány nedisponujú pri prijímaní opatrení na zavedenie osobitných pravidiel uplatniteľných na metalaxyl voľnou úvahou, pokiaľ ide o kvalifikáciu metalaxylu ako látky, ktorá sa má nahradiť.
Komisia tvrdí, že tretí odvolací dôvod je neprípustný, pretože odvolateľka sa obmedzuje na pripomenutie, že podala návrh, ktorý viedol k zaradeniu metalaxylu do zoznamu účinných látok v prílohe I smernice 91/414. Odvolateľka neuviedla tvrdenia, ktoré by mohli preukázať, že Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že táto okolnosť ju sama osebe nemohla individualizovať, a obzvlášť nespochybňuje konštatovanie Všeobecného súdu, podľa ktorého zásah osoby do procesu vedúceho k prijatiu aktu Únie môže túto osobu individualizovať vo vzťahu k dotknutému aktu, len ak jej právna úprava Únie poskytuje určité procesné záruky.
Podľa Komisie je tento odvolací dôvod v každom prípade nedôvodný.
Posúdenie Súdnym dvorom
Bez potreby rozhodnúť o prípustnosti tvrdenia rozvinutého odvolateľkou v rámci tohto odvolacieho dôvodu na účely preukázania, že je sporným nariadením osobne dotknutá, treba toto tvrdenie v každom prípade zamietnuť ako nedôvodné.
Podľa ustálenej judikatúry pripomenutej Všeobecným súdom v bode 25 napadnutého uznesenia totiž subjekty, ktorým rozhodnutie nie je určené, môžu tvrdiť, že sa ich osobne týka v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, iba ak má toto rozhodnutie pre nich účinky z dôvodu ich určitých osobitných vlastností alebo skutkových okolností, ktoré ich odlišujú od všetkých ostatných osôb, a tým ich individualizuje obdobným spôsobom ako subjekt, ktorému je rozhodnutie určené (pozri najmä rozsudky z 15. júla 1963, Plaumann/Komisia,
25/62
,
EU:C:1963:17
, s. 223, ako aj zo 17. septembra 2015, Mory a i./Komisia,
C‑33/14 P
,
EU:C:2015:609
, bod
).
V tejto súvislosti z ustálenej judikatúry, ktorú pripomenul Všeobecný súd v bode 26 napadnutého uznesenia, tiež vyplýva, že možnosť určiť viac alebo menej presne počet, alebo dokonca aj totožnosť právnych subjektov, na ktoré sa opatrenie uplatní, vôbec neznamená, že tieto subjekty sa musia považovať za osobne dotknuté týmto opatrením, ak sa toto uplatnenie uskutočňuje na základe objektívnej právnej alebo skutkovej situácie definovanej dotknutým aktom (rozsudok z 19. decembra 2013, Telefónica/Komisia,
C‑274/12 P
,
EU:C:2013:852
, bod
a citovaná judikatúra).
Skutočnosť, že Rada Európskej únie alebo Komisia majú na základe osobitných ustanovení povinnosť zohľadniť dôsledky aktu, ktorý plánujú prijať, na situáciu určitých jednotlivcov, môže týchto jednotlivcov individualizovať, ak sa preukáže, že sú týmto aktom dotknutí z dôvodu skutkovej situácie, ktorá ich vymedzuje vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. apríla 2003, Komisia/Holandské Antily,
C‑142/00 P
,
EU:C:2003:217
, body
až
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci samotná okolnosť, aj keby bola preukázaná, že odvolateľka sa zúčastnila postupu, ktorý viedol k zaradeniu metalaxylu do prílohy I smernice 91/414, ako je uvedené v bodoch 79 až 81 vyššie, ju nemôže individualizovať v zmysle judikatúry pripomenutej v bodoch 87 až 89 vyššie, pokiaľ ide o sporné nariadenie.
Odvolateľka žiadnym spôsobom nepreukázala, že by táto účasť mohla spochybniť konštatovanie uvedené v bode 28 napadnutého uznesenia, podľa ktorého sa na ňu sporné nariadenie vzťahuje iba z dôvodu jej objektívneho postavenia dovozcu metalaxylu a predajcu výrobkov obsahujúcich túto látku, rovnako ako to platí pre akýkoľvek iný hospodársky subjekt, ktorý sa skutočne alebo potenciálne nachádza v rovnakom postavení. Napokon je nesporné, že v čase prijatia sporného nariadenia sa o zaradení metalaxylu do zoznamu látok, ktoré sa majú nahradiť, rozhodlo nie pri zohľadnení osobitných kvalít odvolateľky, ale, ako vyplýva z bodu 9 tohto uznesenia, z dôvodu, že táto látka obsahovala významný podiel neúčinných izomérov v zmysle bodu 4 prílohy II nariadenia č. 1107/2009 (pozri analogicky rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
).
Z toho vyplýva, že tvrdenia odvolateľky uvedené v rámci tohto odvolacieho dôvodu nepoukazujú na žiadne nesprávne právne posúdenie, ktorého sa mal dopustiť Všeobecný súd tým, že v bode 29 napadnutého uznesenia rozhodol, že odvolateľka nebola sporným nariadením osobne dotknutá.
Keďže sa napokon Všeobecný súd na jednej strane nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď dospel k záveru, že odvolateľka nebola sporným nariadením osobne dotknutá, a na druhej strane, keďže podmienky, ktoré súvisia so skutočnosťou, že je ako priamo, tak aj osobne dotknutá regulačným aktom Únie, ktorého zrušenie sa požaduje, sú kumulatívne (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. októbra 2013, Inuit Tapiriit Kanatami a i./Parlament a Rada,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
, bod
), tvrdenia uvedené v bodoch 82 a 83 vyššie, ktoré sa týkajú otázky, či je odvolateľka sporným nariadením priamo dotknutá, sú neúčinné a musia byť zamietnuté.
Z toho vyplýva, že tretí odvolací dôvod sa musí zamietnuť ako sčasti nedôvodný a sčasti neúčinný.
O druhom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Svojím druhým odvolacím dôvodom odvolateľka Všeobecnému súdu vytýka, že v bodoch 50 až 58 napadnutého uznesenia vychádzal z toho, že zamietnutie jej žaloby ako neprípustnej ju nezbavilo práva na účinnú súdnu ochranu.
Odvolateľka tvrdí, že vnútroštátne vykonávacie opatrenie sporného nariadenia nemôže ani napadnúť, ani spochybniť účinky tohto nariadenia. Predovšetkým dokedy vnútroštátny orgán nerozhodne o nahradení metalaxylu, má byť táto látka predmetom pravidelných porovnávacích posudzovaní, ktoré odvolateľka nemôže spochybniť, pretože nemá oprávnený záujem na spochybnení aktu, ktorý je voči nej priaznivý. Tribunal Supremo (Najvyšší súd, Španielsko) a Tribunal Constitucional (Ústavný súd, Španielsko) tak vychádzali z toho, že odvolateľka nemá ani právny záujem na konaní, ani aktívnu legitimáciu, ak spochybňuje rozhodnutie, ktoré jej nespôsobuje ujmu.
Odvolateľka by teda bola nútená podnietiť vnútroštátne orgány k prijatiu negatívneho rozhodnutia, aby mohla toto rozhodnutie napadnúť a v rámci tohto opravného prostriedku spochybniť kvalifikáciu metalaxylu ako látky, ktorá sa má nahradiť.
Komisia tvrdí, že druhý odvolací dôvod je neprípustný, pretože odvolateľka len opakuje svoje tvrdenia predložené v prvostupňovom konaní, podľa ktorých bola zbavená účinnej súdnej ochrany, pričom nekritizuje odpoveď Všeobecného súdu na tieto tvrdenia, ako boli uvedené v bodoch 50 až 59 napadnutého uznesenia.
Subsidiárne Komisia tvrdí, že druhý odvolací dôvod je nedôvodný.
Posúdenie Súdnym dvorom
Bez potreby rozhodnúť o prípustnosti tohto odvolacieho dôvodu, je v každom prípade potrebné ho zamietnuť ako nedôvodný.
Osobitne treba pripomenúť, že podmienky prípustnosti upravené v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ sa tak musia vykladať so zreteľom na základné právo na účinnú súdnu ochranu bez toho, aby tento výklad viedol k odchýleniu sa od podmienok výslovne upravených v Zmluve o FEÚ (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Súdne preskúmanie dodržiavania právneho poriadku Únie zabezpečuje, ako vyplýva z článku 19 ods. 1 ZEÚ, nielen Súdny dvor, ale aj súdy členských štátov. Zmluva o FEÚ totiž svojimi článkami 263 a 277 na jednej strane a článkom 267 na strane druhej zriadila ucelený systém právnych prostriedkov a postupov zaručujúcich preskúmanie zákonnosti aktov Únie, ktoré je zverené súdom Únie (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
V tejto súvislosti je vhodné spresniť, že osoby podliehajúce súdnej právomoci majú v rámci vnútroštátneho konania právo napadnúť na súde zákonnosť každého rozhodnutia alebo každého iného vnútroštátneho aktu týkajúceho sa uplatnenia všeobecne záväzného aktu Únie voči nim, odvolávajúc sa na neplatnosť tohto aktu (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Z toho vyplýva, že návrh na začatie prejudiciálneho konania týkajúci sa posúdenia platnosti predstavuje, rovnako ako pri žalobách o neplatnosť, spôsob preskúmania zákonnosti aktov Únie (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
V tejto súvislosti je dôležité pripomenúť, že pokiaľ sa vnútroštátny súd domnieva, že jeden alebo viaceré dôvody neplatnosti aktu Únie uvedené účastníkmi konania, prípadne vznesené z úradnej moci, sú dôvodné, je povinný prerušiť konanie a predložiť Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania o posúdenie platnosti, keďže jedine Súdny dvor je oprávnený konštatovať neplatnosť aktu Únie (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Vo vzťahu k osobám, ktoré nespĺňajú podmienky článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ na podanie žaloby na súd Únie, je teda na členských štátoch, aby vytvorili systém opravných prostriedkov a postupov, ktorým môže byť zabezpečené základné právo na účinnú súdnu ochranu (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Túto povinnosť členských štátov znovu potvrdil článok 19 ods. 1 druhý pododsek ZEÚ, podľa ktorého tieto štáty „ustanovia v oblastiach, na ktoré sa vzťahuje právo Únie, prostriedky nápravy potrebné na zabezpečenie účinnej právnej ochrany“. Táto povinnosť vyplýva tiež z článku 47 Charty základných práv Európskej únie, pokiaľ ide o opatrenia prijaté členskými štátmi, ktoré vykonávajú právo Únie v zmysle článku 51 ods. 1 tejto Charty (rozsudok z 28. apríla 2015, T & L Sugars a Sidul Açúcares/Komisia,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
V prejednávanej veci, ako vyplýva z bodov 48 až 76 vyššie, Všeobecný súd mohol oprávnene konštatovať, že sporné nariadenie vyžaduje voči odvolateľke vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ.
Z tohto dôvodu a vzhľadom na judikatúru pripomenutú v bodoch 101 až 107 vyššie a vysvetlenú Všeobecným súdom v bodoch 51 až 57 napadnutého uznesenia, sa Všeobecný súd nedopustil nesprávneho právneho posúdenia ani tým, že v bode 58 tohto uznesenia rozhodol, že musí byť zamietnuté tvrdenie odvolateľky, podľa ktorého zamietnutie jej žaloby o zrušenie sporného nariadenia ako neprípustnej zasahuje do jej práva na účinnú súdnu ochranu. Hoci aj odvolateľka nemôže z dôvodu podmienok prípustnosti uvedených v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ priamo napadnúť sporné rozhodnutie na súde Únie, môže sa naopak domáhať neplatnosti tohto rozhodnutia v rámci žaloby podanej na vnútroštátny súd proti aktu členského štátu predstavujúceho vykonávacie opatrenie uvedeného nariadenia, a dosiahnuť to, že sa tento súd obráti formou prejudiciálnych otázok na Súdny dvor na základe článku 267 ZFEÚ (pozri analogicky rozsudok z 19. decembra 2013, Telefónica/Komisia,
C‑274/12 P
,
EU:C:2013:852
, bod
).
Navyše by odvolateľka mohla prípadne napadnúť nariadenie Komisie, ktorým sa obnovuje schválenie metalaxylu, pred súdmi Únie za podmienok uvedených v článku 263 štvrtom odseku ZFEÚ a v rámci tejto žaloby spochybniť platnosť sporného nariadenia prostredníctvom námietky nezákonnosti vznesenej voči tomuto nariadeniu v súlade s judikatúrou citovanou v bode 44 vyššie, najmä s cieľom spochybniť obdobie platnosti obnovenia schválenia metalaxylu.
Druhý odvolací dôvod treba preto zamietnuť ako nedôvodný.
So zreteľom na vyššie uvedené úvahy sa musí odvolanie zamietnuť v jeho celom rozsahu.
O trovách
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne aj o trovách konania. Podľa článku 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže Komisia navrhla uložiť odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania a odvolateľka nemala vo svojich dôvodoch úspech, je opodstatnené zaviazať odvolateľku na náhradu trov konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol takto:

1.
Odvolanie sa zamieta.

2.
Industrias Químicas del Vallés SA je povinná nahradiť trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.