CELEX: 62019TJ0020
Eiropas Savienības preču zīme
Iebildumu process
Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “mediFLEX easystep” reģistrācijas pieteikums
Agrāka Eiropas Savienības grafiska preču zīme “Stepeasy”
Relatīvi atteikuma pamati
Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts

)
Tiesvedības priekšvēsture
2016. gada 3. augustā persona, kas iestājusies lietā,
docPrice GmbH
, iesniedza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (
EUIPO
) Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu saskaņā ar grozīto Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (
OV 2009, L 78, 1. lpp.
) (aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (
OV 2017, L 154, 1. lpp.
)).
Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir vārdisks apzīmējums “mediFLEX easystep”.
Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta preču zīmes reģistrācija, ietilpst 10. un 25. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un attiecībā uz katru no klasēm atbilda šādam aprakstam:
–
10. klase: “ortopēdiskie apavi, ortopēdiskās zoles un apavu iekšējās zoles, apavu locītavu atsperes; zābaki medicīniskiem nolūkiem; bandāžas un ortopēdiskās šinas”;
–
25. klase: “apģērbi; galvassegas; apavi, kā arī to daļas, it īpaši apavu zoles, apavu sprādzes un apavu papēži, veselības apavi”.
2016. gada 15. septembrī prasītāja,
Pablosky, SL
, iesniedza iebildumus pret pieteiktās preču zīmes reģistrāciju attiecībā uz šī sprieduma 3. punktā norādītajām precēm.
Iebildumi bija balstīti uz šādi attēlotu Eiropas Savienības grafisku preču zīmi, kuras reģistrācijas pieteikums iesniegts 2016. gada 4. februārī un kura 2016. gada 22. jūnijā reģistrēta ar numuru 15076961 attiecībā uz “apģērbiem”, “apaviem” un “galvassegām”, kas ietilpst 25. klasē:
Prasītājas izvirzītie pamati bija Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts) paredzētie pamati.
2017. gada 12. decembrī Iebildumu nodaļa daļēji apmierināja iebildumus, pamatojoties uz to, ka pastāv sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē un ka šī iemesla dēļ bija jānoraida reģistrācijas pieteikums attiecībā uz 10. klasē ietilpstošajiem “ortopēdiskiem apaviem” un “zābakiem medicīniskiem nolūkiem” un 25. klasē ietilpstošajiem “apģērbiem”, “apaviem”, “galvassegām”, “apaviem” un “veselības apaviem” (turpmāk tekstā kopā – “strīdus preces”), bet ka reģistrācijai pieteiktā preču zīme varēja tikt reģistrēta attiecībā uz citām precēm, proti, 10. klasē ietilpstošajām “ortopēdiskajām zolēm un apavu iekšējām zolēm, apavu locītavu atsperēm”, kā arī “bandāžām un ortopēdiskajām šinām” un 25. klasē ietilpstošajām “[apavu] daļām, it īpaši apavu zolēm, apavu sprādzēm un apavu papēžiem”.
2018. gada 11. janvārī persona, kas iestājusies lietā, saskaņā ar Regulas 2017/1001 66.–71. pantu iesniedza
EUIPO
apelācijas sūdzību par Iebildumu nodaļas lēmumu, ciktāl pēdējā minētā bija daļēji apmierinājusi iebildumus attiecībā uz strīdus precēm vai vismaz attiecībā uz “ortopēdiskajiem apaviem” un “zābakiem medicīniskiem nolūkiem”, kas ietilpst 10. klasē.
Ar 2018. gada 8. novembra lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”)
EUIPO
Apelācijas ceturtā padome uzskatīja, ka attiecībā uz visām konkrētajām precēm, pat attiecībā uz identiskām precēm, nepastāv nekāda sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē. Līdz ar to tā atcēla Iebildumu nodaļas lēmumu un pilnībā noraidīja iebildumus, tostarp attiecībā uz strīdus precēm.
Lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai būtībā ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu;
–
noraidīt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrācijas pieteikumu attiecībā uz visām reģistrācijas pieteikumā norādītajām precēm, kas ietilpst 10. un 25. klasē;
–
piespriest
EUIPO
un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
EUIPO
prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Vispārējai tiesai būtībā ir šādi:
–
apstiprināt apstrīdēto lēmumu un noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
[..]
Par lietas būtību
Prasījumu atcelt un grozīt tiesību aktu pamatojumam prasītāja būtībā norāda vienu vienīgu pamatu par Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu.
EUIPO
un persona, kas iestājusies lietā, lūdz apelācijas sūdzību pilnībā noraidīt, jo Apelācijas padome apstrīdētajā lēmumā pamatoti ir konstatējusi sajaukšanas iespējas neesamību Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
Ir jāatgādina, ka atbilstoši Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunktam, ja agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, reģistrācijai pieteikto preču zīmi nereģistrē, ja tās identiskuma vai līdzības ar agrāko preču zīmi dēļ un preču vai pakalpojumu, ko apzīmē abas preču zīmes, identiskuma vai līdzības dēļ sabiedrībai tajā teritorijā, kurā ir aizsargāta agrākā preču zīme, pastāv to sajaukšanas iespēja. Sajaukšanas iespēja ietver asociāciju iespēju ar agrāko preču zīmi.
Tas, ka lietas dalībnieki, kas lūdz atcelt Apelācijas padomes lēmumu, neapstrīd noteiktus faktorus, kas ir būtiski sajaukšanas iespējas analīzē, nenozīmē, ka Vispārējā tiesa var vai tai ir jāpārbauda to pamatotība, jo šie faktori ir būtisks argumentācijas posms, kas tai ir jāveic, lai īstenotu minēto pārbaudi. Tā kā viens no lietas dalībniekiem, kas lūdz atcelt Apelācijas padomes lēmumu, ir apstrīdējis pēdējās vērtējumu attiecībā uz sajaukšanas iespēju, saskaņā ar principu par savstarpējo saistību starp vērā ņemamajiem faktoriem, it īpaši preču zīmju līdzību un to aptverto preču un pakalpojumu līdzību, Vispārējās tiesas kompetencē ir pārbaudīt vērtējumu, ko minētā padome ir sniegusi attiecībā uz šiem faktoriem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2008. gada 18. decembris, Les Éditions Albert René/ITSB,
C‑16/06 P
,
EU:C:2008:739
,
47.
punkts). Proti, kad Vispārējai tiesai ir jāizvērtē
EUIPO
apelācijas padomes lēmuma tiesiskums, tai nevar būt saistošs šīs padomes veiktais kļūdainais faktu vērtējums, ja šis vērtējums ir daļa no secinājumiem, kuru tiesiskums ir apstrīdēts Vispārējā tiesā (spriedums, 2008. gada 18. decembris, Les Éditions Albert René/ITSB,
C‑16/06 P
,
EU:C:2008:739
,
48.
punkts).
[..]
Par konkrēto sabiedrības daļu un par tās uzmanības pakāpi
Apstrīdētā lēmuma 11. punktā Apelācijas padome ir norādījusi, ka attiecīgās preces ir paredzētas “galvenokārt plašai sabiedrībai, kas attiecībā uz tām izrādīs vidēju uzmanības pakāpi, ņemot vērā, ka tās [esot] ilgstošas lietošanas preces, kuras parastos apstākļos [netiekot] pirktas ļoti bieži”.
Prasītāja neapstrīd, ka konkrētā sabiedrības daļa ir plaša sabiedrības daļa, bet, šķiet, uzskata, ka tās uzmanības pakāpe, iegādājoties attiecīgās preces, ir zema, nevis vidēja, kā to apstrīdētajā lēmumā norāda Apelācijas padome, jo minētās preces ir plaša patēriņa preces, kuru izvēlei vidusmēra patērētājs veltī neilgu laiku.
EUIPO
un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus, norādot uz atsevišķiem Apelācijas padomes veiktiem faktu vērtējumiem.
EUIPO
apstiprina, ka konkrētā sabiedrības daļa ir plaša sabiedrības daļa, bet pēc tam, kad tas norādīja uz prasītājas argumentu pretrunīgo raksturu, atzīst, ka, lai gan tas piekrīt Apelācijas padomes viedoklim, ka šīs sabiedrības uzmanības pakāpe ir vidēja attiecībā uz “apģērbiem”, “galvassegām” un “apaviem”, kas ietilpst 25. klasē, tomēr tas uzskata, ka šī uzmanības pakāpe ir augsta attiecībā uz “veselības apaviem”, proti, apaviem, kas rada priekšrocības tos valkājošās personas pēdu veselībai un kas ietilpst 25. klasē, kā arī “ortopēdiskiem apaviem” un “zābakiem medicīniskiem nolūkiem”, kas ietilpst 10. klasē. Ņemot vērā īpašās vajadzības, kas ir šo pēdējo minēto preču iegādes pamatā, un iespēju, ka tās tiek ražotas pēc pasūtījuma vai ka tās ir jāpielāgo to adresātu personīgajai invaliditātei, kā arī judikatūru par plašas sabiedrības daļas uzmanības pakāpi, iegādājoties preces, kas ietekmē veselību, esot jāuzskata, ka minētajai sabiedrības daļai, iegādājoties šīs preces, ir augsta uzmanības pakāpe.
Lai gan persona, kas iestājusies lietā, neapstrīd, ka konkrētā sabiedrības daļa ir plaša sabiedrība, kuras uzmanības pakāpe ir vidēja, ciktāl tas attiecas uz 25. klasē ietilpstošajiem “apģērbiem”, “galvassegām” un “apaviem”, attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajiem “veselības apaviem”, kā arī 10. klasē ietilpstošajiem “ortopēdiskajiem apaviem” un “zābakiem medicīniskiem nolūkiem” tā uzskata, ka tie nav paredzēti plašai sabiedrības daļai, bet gan veselības aprūpes profesionāļiem, kas ir specializējušies ortopēdijā, un konkrētas kategorijas patērētājiem ar īpašām fiziskām problēmām, kas liek nēsāt ortopēdiskos apavus, kuru uzmanības pakāpe attiecībā uz precēm, kas saistītas ar veselību, būs augsta.
Ja konfliktējošās preču zīmes ir reģistrētas vai pieteiktas reģistrācijai attiecībā uz dažādām precēm vai pakalpojumiem, Apelācijas padomei ir jāidentificē patērētāji, kuri attiecīgajā teritorijā var izmantot katru no šīm precēm vai pakalpojumiem (spriedums, 2017. gada 17. februāris, Construlink/EUIPO – Wit‑Software (GATEWIT),
T‑351/14
, nav publicēts,
EU:T:2017:101
,
44.
punkts).
Turklāt saskaņā ar judikatūru konkrēto sabiedrības daļu, kas ir jāņem vērā, lai novērtētu sajaukšanas iespējas esamību, veido tikai tie patērētāji, kuri var izmantot gan ar agrāko preču zīmi, gan ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertās preces vai pakalpojumus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2008. gada 1. jūlijs, Apple Computer/ITSB – TKS‑Teknosoft (QUARTZ),
T‑328/05
, nav publicēts,
EU:T:2008:238
,
23.
punkts, un 2010. gada 30. septembris, PVS/ITSB – MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata),
T‑270/09
, nav publicēts,
EU:T:2010:419
,
28.
punkts).
Veicot sajaukšanas iespējas visaptverošu vērtējumu, ir arī jāņem vērā attiecīgo preču vai pakalpojumu vidusmēra patērētājs, kurš ir samērā informēts, uzmanīgs un apdomīgs. Tāpat ir jāņem vērā fakts, ka vidusmēra patērētāja uzmanības pakāpe var mainīties atkarībā no attiecīgo preču vai pakalpojumu kategorijas (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2007. gada 13. februāris, Mundipharma/ITSB – Altana Pharma (RESPICUR),
T‑256/04
,
EU:T:2007:46
,
42.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā no judikatūras izriet, ka 25. klasē ietilpstošie “apģērbi”, “apavi” un “galvassegas” ir uzskatāmi par plašai sabiedrībai, kas, veicot to pirkumu, izrāda vidēju uzmanības pakāpi, paredzētām plaša patēriņa precēm (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2012. gada 27. septembris, Tuzzi fashion/ITSB – El Corte Inglés (Emidio Tucci),
T‑535/08
, nav publicēts,
EU:T:2012:495
,
3.
,
6.
un
29.
punkts; 2016. gada 24. novembris, CG/EUIPO – Perry Ellis International Group (P PRO PLAYER),
T‑349/15
, nav publicēts,
EU:T:2016:677
,
3.
,
6.
un
27.
punkts un tajos minētā judikatūra, un 2019. gada 8. februāris, Serendipity u.c./EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI),
T‑647/17
, nav publicēts,
EU:T:2019:73
,
3.
,
6.
,
20.
un
21.
punkts).
Turklāt ir ticis nospriests, ka konkrēto sabiedrības daļu attiecībā uz ortopēdiskajām precēm veido profesionāļi šajā nozarē un pacienti, kuri cieš no deformācijām vai kustību traucējumiem, kuriem ir nepieciešama korekcija, nēsājot šādas preces, tādējādi minētās sabiedrības tehnisko zināšanu līmenis ir jāuzskata par augstu (spriedums, 2010. gada 16. decembris, Fidelio/ITSB (Hallux),
T‑286/08
,
EU:T:2010:528
,
42.
punkts). Tāpat ir ticis nospriests, ka, lai gan 10. klasē ietilpstošos “ortopēdiskos apavus” var iegādāties patērētāji, kas ir plašas sabiedrības daļa, vai veselības aprūpes profesionāļi, tie vienmēr ir tikuši izvēlēti uzmanīgi (spriedums, 2016. gada 9. novembris, Birkenstock Sales/EUIPO (Viļņotu krustojošos līniju raksta attēls),
T‑579/14
,
EU:T:2016:650
,
29.
un
32.
punkts). Proti, ārstniecības preces un pakalpojumi var būt paredzēti gan profesionāļiem, gan galapatērētājiem, kuri izrāda augstu uzmanības līmeni attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas saistīti ar viņu veselības stāvokli (skat. spriedumu, 2014. gada 8. oktobris, Laboratoires Polive/ITSB – Arbora & Ausonia (DODIE),
T‑77/13
, nav publicēts,
EU:T:2014:862
,
25.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Visbeidzot, sajaukšanas iespējas visaptverošs vērtējums ir jāveic, ņemot vērā vidusmēra patērētāju, kuram ir viszemākais uzmanības līmenis (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 15. jūlijs, Ergo Versicherungsgruppe/ITSB – Société de développement et de recherche industrielle (ERGO),
T‑220/09
, nav publicēts,
EU:T:2011:392
,
21.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Iebildumu procesā, kas balstīts uz Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu,
EUIPO
var ņemt vērā vienīgi reģistrācijai pieteikto preču sarakstu, kāds tas izriet no attiecīgās preču zīmes reģistrācijas pieteikuma, izņemot iespējamos pēdējā minētā grozījumus (skat. spriedumu, 2013. gada 16. septembris, Oro Clean Chemie/ITSB – Merz Pharma (PROSEPT),
T‑284/12
, nav publicēts,
EU:T:2013:454
,
42.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Izskatāmajā lietā, ņemot vērā iepriekš 40. punktā minēto judikatūru, ir jānorāda, ka Apelācijas padome nav pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka ar konfliktējošajām preču zīmēm aptvertie 25. klasē ietilpstošie “apģērbi”, “galvassegas” un “apavi” bija plašai sabiedrībai, kurai, tās iegādājoties, ir vidēja uzmanības pakāpe, paredzētas plaša patēriņa preces.
Savukārt, ņemot vērā iepriekš 41. punktā minēto judikatūru, ir jākonstatē, ka Apelācijas padome apstrīdētajā lēmumā ir pieļāvusi kļūdu, uzskatot, ka 10. klasē ietilpstošie “ortopēdiskie apavi” un “zābaki medicīniskiem nolūkiem”, uz kuriem attiecas reģistrācijai pieteiktā preču zīme, ir paredzēti plašai sabiedrībai, kurai ir vidējs uzmanības līmenis, nevis veselības aprūpes profesionāļiem, kas ir specializējušies ortopēdijā, un plašas sabiedrības patērētājiem, kuriem ir ortopēdiskas problēmas, kas liek tiem nēsāt pielāgotus apavus, un kuriem ir augsta uzmanības pakāpe attiecībā uz precēm, kas ir saistītas ar to profesionālo darbību vai veselības stāvokli. Tas pats attiecas uz 25. klasē ietilpstošajiem “veselības apaviem”, kuri aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi un kuri, kā izriet no reģistrācijas pieteikumā izvēlētā nosaukuma, ir īpaša apavu kategorija, kuri papildus sniedz priekšrocības personu, kas tos nēsā, pēdu veselībai un kurus tātad iegādājas plašas sabiedrības patērētāji, kam ir ortopēdiska rakstura veselības problēmas un kam ir augsta uzmanības pakāpe.
Par attiecīgo preču salīdzinājumu
Apstrīdētā lēmuma 13. punktā Apelācijas padome apstiprināja Iebildumu nodaļas vērtējumu, saskaņā ar kuru ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertie 25. klasē ietilpstošie “apģērbi”, “galvassegas”, “apavi” un “veselības apavi” bija identiski ar agrāko preču zīmi aptvertajiem “apģērbiem”, “galvassegām” un “apaviem”, kas ietilpst tajā pašā klasē, precizējot, ka “veselības apavi” ir iekļauti plašākā “apavu” kategorijā. Minētā lēmuma 15. punktā tā arī apstiprināja minētās nodaļas vērtējumu, saskaņā ar kuru ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertie 10. klasē ietilpstošie “ortopēdiskie apavi” un “zābaki medicīniskiem nolūkiem” bija līdzīgi, vismaz nelielā mērā, ar agrāko preču zīmi aptvertajiem 25. klasē ietilpstošajiem “apaviem”. Tā uzskata, ka patērētājam esot bijusi iespēja iegādāties vai nu parastos apavus, ieskaitot noteiktus veselības apavu veidus, vai ortopēdiskos apavus, specializētākus, vai zābakus medicīniskiem nolūkiem atkarībā no viņa ortopēdiskajām vai medicīniskajām vajadzībām. Tomēr visas šīs preces kopumā esot bijušas līdzīgas to rakstura, izmantošanas, ražošanas metodes un to galalietotāju līdzības dēļ, kā arī tādēļ, ka tās varētu konkurēt to kopīgā mērķa dēļ, proti, aizsargāt pēdu.
Prasītāja atsaucas uz to, ka pastāv “cieša līdzība” starp 10. klasē ietilpstošajiem “ortopēdiskajiem apaviem” un “zābakiem medicīniskiem nolūkiem”, kuri ir aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, un ar agrāko preču zīmi aptvertajiem 25. klasē ietilpstošajiem “apaviem” to pašu iemeslu dēļ, kurus Apelācijas padome ir izklāstījusi apstrīdētajā lēmumā. Tomēr tā aicina Vispārējo tiesu uzskatīt, ka attiecīgās preces, proti, pirmkārt, ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertās strīdus preces un, otrkārt, ar agrāko preču zīmi aptvertie 25. klasē ietilpstošie “apģērbi”, “apavi” un “galvassegas”, ir “identiskas”. Neraugoties uz šo šķietamo pretrunu, tātad tā, šķiet, apšauba Apelācijas padomes apstrīdētajā lēmumā sniegtā vērtējuma pamatotību, saskaņā ar kuru ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertie 10. klasē ietilpstošie “ortopēdiskie apavi” un “zābaki medicīniskiem nolūkiem” ir vienkārši līdzīgi, lai arī nelielā mērā, ar agrāko preču zīmi aptvertajiem 25. klasē ietilpstošajiem “apaviem”.
EUIPO
un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd prasītājas argumentus. Persona, kas iestājusies lietā, tomēr norāda uz dažiem Apelācijas padomes kļūdainiem faktu vērtējumiem. Tā uzskata, ka 25. klasē ietilpstošie “veselības apavi”, kā arī 10. klasē ietilpstošie “ortopēdiskie apavi” un “zābaki medicīniskiem nolūkiem”, kas aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, nevar tikt uzskatīti par līdzīgiem ar precēm, ko aptver agrākā preču zīme.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, lai novērtētu attiecīgo preču vai pakalpojumu līdzību, ir jāņem vērā visi nozīmīgie faktori, kas raksturo pastāvošo saikni starp tiem. Šie faktori it īpaši ietver to raksturu, izmantošanas mērķi, lietojumu, kā arī to konkurējošo vai papildinošo raksturu. Vērā ņemami var būt arī citi faktori, tādi kā, piemēram, attiecīgo preču vai pakalpojumu izplatīšanas kanāli (skat. spriedumu, 2007. gada 11. jūlijs, El Corte Inglés/ITSB – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños),
T‑443/05
,
EU:T:2007:219
,
37.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Gadījumā, ja ar agrāko preču zīmi aptverto preču vai pakalpojumu vidū ietilpst preces, kas ietvertas preču zīmes reģistrācijas pieteikumā, šīs preces vai pakalpojumi ir jāuzskata par identiskiem (skat. spriedumu, 2005. gada 24. novembris, Sadas/ITSB – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE),
T‑346/04
,
EU:T:2005:420
,
34.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Izskatāmajā lietā Apelācijas padome nav pieļāvusi kļūdu, apstrīdētajā lēmumā uzskatot, ka ar katru no konfliktējošajām preču zīmēm aptvertie “apģērbi”, “galvassegas” un “apavi”, kas ietilpst 25. klasē, ir attiecīgi identiskas preces.
Tāpat, ņemot vērā iepriekš 50. punktā minēto judikatūru, Apelācijas padome nav pieļāvusi kļūdu, apstrīdētajā lēmumā uzskatot, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertie 25. klasē ietilpstošie “veselības apavi” bija identiski ar agrāko preču zīmi aptvertajiem tajā pašā klasē ietilpstošajiem “apaviem”. Proti, atšķirībā no ortopēdiskajiem apaviem, kas galvenokārt ir paredzēti kā veselības aprūpes produkti, veselības apavi ir īpaša apavu kategorija, kuriem papildus ir priekšrocības personu, kuras tos nēsā, pēdu veselībai. Tādējādi “veselības apavi”, kā šajā lēmumā ir norādījusi minētā padome, patiešām ir iekļauti vispārīgākā “apavu” kategorijā.
Savukārt pretēji tam, ko Apelācijas padome ir konstatējusi apstrīdētajā lēmumā, ir jākonstatē, ka ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi aptvertie 10. klasē ietilpstošie “ortopēdiskie apavi” un “zābaki medicīniskiem nolūkiem” un ar agrāko preču zīmi aptvertie 25. klasē ietilpstošie “apavi” ir nedaudz līdzīgi, nevis, kā norāda minētā padome, “vismaz nelielā mērā [līdzīgi]”, kas liek domāt, ka līdzība varētu būt lielāka par “nelielu [līdzību]”.
Šis risinājums ir pamatots vairāku iemeslu dēļ.
Vispirms, lai gan Nicas klasifikācija tika pieņemta vienīgi administratīviem mērķiem, paskaidrojošajām piezīmēm par šīs klasifikācijas dažādajām klasēm ir nozīme, lai noteiktu salīdzināto preču un pakalpojumu raksturu un nolūku (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2014. gada 23. janvāris, Sunrider/ITSB – Nannerl (SUN FRESH),
T‑221/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:25
,
31.
punkts; 2014. gada 10. septembris, DTM Ricambi/ITSB – STAR (STAR),
T‑199/13
, nav publicēts,
EU:T:2014:761
,
36.
punkts, un 2017. gada 8. jūnijs, Bundesverband Deutsche Tafel/EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel),
T‑326/16
, nav publicēts,
EU:T:2017:380
,
45.
punkts). Proti, it īpaši, ja preču vai pakalpojumu, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta preču zīme, formulējums ir tik vispārējs, ka tas var attiekties uz ļoti atšķirīgām precēm vai pakalpojumiem, nevar izslēgt, ka interpretācijas nolūkos vai kā precizitātes norāde attiecībā uz preču vai pakalpojumu aprakstu tiek ņemtas vērā klases, kuras preču zīmju reģistrācijas pieteikuma iesniedzēji ir izvēlējušies minētajā klasifikācijā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2018. gada 25. janvāris, Brunner/EUIPO – CBM (H HOLY HAFERL HAFERL SHOE COUTURE),
T‑367/16
, nav publicēts,
EU:T:2018:28
,
50.
punkts, un 2018. gada 19. jūnijs, Erwin Müller/EUIPO – Novus Tablet Technology Finland (NOVUS),
T‑89/17
, nav publicēts,
EU:T:2018:353
,
33.
punkts). Izskatāmajā lietā tas, ka minētās klasifikācijas paskaidrojošajā piezīmē attiecībā uz 25. klasi ir precizēts, ka šī klase, kas galvenokārt attiecas uz “apģērbu cilvēkiem”, tostarp neietver “ortopēdiskos apavus”, kuri ietilpst citā klasē, proti, 10. klasē, kas attiecas galvenokārt uz “ķirurģiskiem, medicīniskiem, zobārstniecības un veterinārijas aparātiem, instrumentiem un izstrādājumiem, kurus parasti izmanto diagnostikai, ārstēšanai, veselības stāvokļa vai funkciju uzlabošanai personām un dzīvniekiem”, liek secināt, ka ortopēdiski vai medicīniski apavi galvenokārt ir jāuzskata par medicīnisku aparātu, nevis par “apģērbu”, kas gan ir arī apģērbs, bet pakārtoti. Proti, lai gan ortopēdiskie apavi vai apavi medicīniskiem nolūkiem pakārtoti, tāpat kā visi “apavi”, ļauj apsegt un aizsargāt pēdas, to galvenais uzdevums ir labot ortopēdisko fizisko invaliditāti.
Turpinot un kā pamatoti norāda persona, kas iestājusies lietā, ir vispārzināms, ka ortopēdiskos apavus vai apavus medicīniskiem nolūkiem vai nu tieši piegādā ārsts pēc receptes, vai arī pārdod specializētos veikalos ar ortopēdiskajām vai medicīnas precēm.
Visbeidzot, tāpat ir vispārzināms, ka ortopēdiskos apavus vai apavus medicīniskiem nolūkiem neražo rūpnieciski vai standartizēti, kā tas ir apavu vispār gadījumā, bet tos ražo pēc pasūtījuma vai vismaz pielāgo katra pacienta vajadzībām ortopēdiskie tehniķi (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1994. gada 24. marts, 3M Medica,
C‑148/93
,
EU:C:1994:123
,
10.
un
12.
punkts; 2002. gada 7. novembris, Lohmann un Medi Bayreuth, no C‑260/00 līdz
C‑263/00
,
EU:C:2002:637
,
42.
punkts, un 2009. gada 11. jūnijs, Hans & Christophorus Oymanns,
C‑300/07
,
EU:C:2009:358
,
2.
punkts).
[..]
Sajaukšanas iespējas visaptverošs vērtējums
Apstrīdētā lēmuma 26. un 27. punktā Apelācijas padome uzskatīja, ka attiecībā uz visām konkrētajām precēm, pat tām, kas ir identiskas, nepastāv nekāda sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, jo konfliktējošo preču zīmju pastāvošā nelielā līdzības pakāpe izriet no sakritības, kura neattiecas uz to atšķirtspējīgākajiem vai dominējošākajiem elementiem, proti, reģistrācijai pieteiktās preču zīmes vārdisko elementu “mediflex” un agrākās preču zīmes vārdu “step”, un ka grafiskā attēlojuma, krāsu un raksturīgā un vizuāli pievilcīgā zoles formas attēla agrākajā preču zīmē dēļ pēdējā minētā rada visaptverošu iespaidu, kas ievērojami atšķiras no tā, ko rada reģistrācijai pieteiktā preču zīme.
Prasītāja pārmet Apelācijas padomei, ka tā esot uzskatījusi, ka attiecībā uz visām konkrētajām precēm, pat tām, kas ir identiskas, nepastāv nekāda sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, jo konfliktējošo preču zīmju pastāvošā nelielā līdzības pakāpe izriet no sakritības, kas neattiecas uz to atšķirtspējīgākajiem vai dominējošākajiem elementiem. Tā uzskata, ka šīm preču zīmēm ir augsta līdzības pakāpe no vizuālā un fonētiskā viedokļa, jo tajās sakrīt elements, kas katrā no tām ir atšķirtspējīgākais un dominējošākais. Ņemot vērā vārdu “easy” un “step” sakritību minētajās preču zīmēs un pastāvošo augsto līdzības pakāpi vai identiskumu, kas turklāt pastāv starp minētajām precēm, reģistrācijai pieteikto preču zīmi varot uztvert kā vienkāršu agrākās preču zīmes variantu. Tādējādi minētajai padomei apstrīdētajā lēmumā esot bijis jāsecina, ka pastāv sajaukšanas iespēja minētās tiesību normas izpratnē, lai arī tikai no konkrētās sabiedrības daļas viedokļa, kas nepārvalda angļu valodas pamata vārdu krājumu, kā, piemēram, plaša Polijas un Spānijas sabiedrības daļa.
EUIPO
un persona, kas iestājusies lietā, noraida prasītājas argumentus. Persona, kas iestājusies lietā, it īpaši norāda, ka agrākās preču zīmes atšķirtspēja esot vāja elementa “stepeasy” aprakstošā rakstura un grafisko elementu tikai ornamentālā vai aprakstošā rakstura (kurpes zole) dēļ, savukārt reģistrācijai pieteiktās preču zīmes atšķirtspēja esot vismaz vidēja, jo elementam “mediflex” nav nozīmes angļu valodā vai citā Savienības valodā.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru sajaukšanas iespēja ir iespēja, ka konkrētā sabiedrības daļa varētu uzskatīt, ka attiecīgās preces vai pakalpojumi ir no viena un tā paša uzņēmuma vai no ekonomiski saistītiem uzņēmumiem. Saskaņā ar šo pašu judikatūru sajaukšanas iespēja ir jāvērtē visaptveroši, atbilstoši tam, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver attiecīgos apzīmējumus un preces vai pakalpojumus, un ņemot vērā visus uz konkrēto lietu attiecināmos faktorus, it īpaši savstarpējo saistību starp apzīmējumu līdzību un apzīmēto preču vai pakalpojumu līdzību (skat. spriedumu, 2003. gada 9. jūlijs, Laboratorios RTB/ITSB –Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS),
T‑162/01
,
EU:T:2003:199
,
30.
–
33.
punkts un tajos minētā judikatūra). Piemērojot savstarpējās saistības principu, var pastāvēt sajaukšanas iespēja, neraugoties uz attiecīgo preču zīmju vājo līdzības pakāpi, ja ar tām aptverto preču vai pakalpojumu līdzība ir liela (skat. spriedumu, 2002. gada 23. oktobris, Fifties,
T‑104/01
,
EU:T:2002:262
,
50.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta piemērošanas mērķiem sajaukšanas iespējas priekšnoteikums ir vienlaicīgs konfliktējošo preču zīmju identiskums vai līdzība, kā arī ar tām aptverto preču vai pakalpojumu identiskums vai līdzība. Runa ir par kumulatīviem nosacījumiem (skat. spriedumu, 2009. gada 22. janvāris, Commercy/ITSB – easyGroup IP Licensing (easyHotel),
T‑316/07
,
EU:T:2009:14
,
42.
punkts un tajā minētā judikatūra).
No judikatūras izriet, ka sajaukšanas iespēja ir jo lielāka, jo nozīmīgāka izrādās agrākās preču zīmes atšķirtspēja (spriedumi, 1997. gada 11. novembris, SABEL,
C‑251/95
,
EU:C:1997:528
,
24.
punkts, un 1998. gada 29. septembris, Canon,
C‑39/97
,
EU:C:1998:442
,
18.
punkts).
Turklāt sajaukšanas iespēja atšķiras atkarībā no konkrētās sabiedrības daļas uzmanības līmeņa. Tādējādi saskaņā ar judikatūru, ja konkrētajai sabiedrības daļai tikai reti ir iespēja tieši salīdzināt dažādas preču zīmes un tai ir jāuzticas “nepilnīgam attēlam, ko tā ir saglabājusi atmiņā”, konkrētās sabiedrības daļas augsta uzmanības pakāpe var likt secināt, ka tā nesajauks attiecīgās preču zīmes, lai gan nav tieša salīdzinājuma starp dažādām preču zīmēm (skat. spriedumu, 2017. gada 13. jūlijs, Migros‑Genossenschafts‑Bund/EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO),
T‑189/16
, nav publicēts,
EU:T:2017:488
,
86.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Izskatāmajā lietā ir jākonstatē, ka attiecīgās preces ir daļēji identiskas saistībā ar 25. klasē ietilpstošajiem “apģērbiem”, “galvassegām” un “apaviem”, kas ir aptverti ar konfliktējošajām preču zīmēm, un 25. klasē ietilpstošajiem “veselības apaviem”, kas ir aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, un daļēji nelielā mērā līdzīgas attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajiem “apaviem”, kas aptverti ar agrāko preču zīmi, un 10. klasē ietilpstošajiem “ortopēdiskajiem apaviem” un “zābakiem medicīniskiem nolūkiem”, kas aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi.
Turklāt tika konstatēts, ka tai konkrētās sabiedrības daļai, kura nepārvalda angļu valodas pamata vārdu krājumu, konfliktējošās preču zīmes ir atšķirīgas no vizuālā, fonētiskā un konceptuālā viedokļa un attiecībā uz pārējo minētās sabiedrības daļu tās ir nedaudz līdzīgas no vizuālā, fonētiskā un konceptuālā viedokļa. No tā izriet, ka, aplūkojot kopumā, minētās preču zīmes attiecībā uz pirmo šīs sabiedrības daļu ir atšķirīgas un attiecībā uz otro vienas un tās pašas sabiedrības daļu tās ir nelielā mērā līdzīgas.
Līdz ar to nosacījumi, kas nepieciešami, lai varētu konstatēt sajaukšanas iespēju, šajā lietā ir izpildīti tikai attiecībā uz to konkrētās sabiedrības daļu, kas ir angliski runājoša vai kas pārvalda angļu valodas pamata vārdu krājumu.
Ciktāl persona, kas iestājusies lietā, apgalvo, ka agrākajai preču zīmei piemīt vāja raksturīgā atšķirtspēja elementa “stepeasy” aprakstošā rakstura un grafisko elementu tīri ornamentālā vai aprakstošā rakstura (kurpes zole) dēļ, ir jānorāda, ka Apelācijas padome apstrīdētajā lēmumā nav tieši paudusi nostāju par minētās preču zīmes raksturīgās atšķirtspējas pakāpi. Šajā lietā pēdējā minētā pakāpe būs mainīga attiecībā uz konkrētās sabiedrības daļu, kas ir angliski runājoša vai pārvalda angļu valodas pamata vārdu krājumu, no vājas attiecībā uz “apaviem”, saistībā ar kuriem abstrakts režģa zīmējums zilā un oranžā krāsā būs, tāpat kā iepriekš minētais elements, aluzīvs un uzvedinošs, līdz vidējai attiecībā uz “apģērbu” un “galvassegām”, saistībā ar kurām minētais abstraktais zīmējums nebūs aluzīvs vai uzvedinošs.
Attiecībā uz plašu angļu valodā runājošo sabiedrību vai sabiedrību, kas pārvalda angļu valodas pamata vārdu krājumu, kas varētu iegādāties 25. klasē ietilpstošos “apavus”, kuri ir aptverti ar katru no konfliktējošajām preču zīmēm, pat ja attiecīgās preces ir identiskas, ņemot vērā konkrētās sabiedrības daļas vidējo uzmanības pakāpi un vājo agrākai preču zīmei raksturīgo atšķirtspēju attiecībā uz “apaviem”, nelielā kopējās līdzības pakāpe, kas pastāv starp minētajām preču zīmēm, konkrētajā gadījumā nav pietiekama, lai uzskatītu, ka minētā sabiedrības daļa varētu domāt, ka šo preču izcelsme ir no tā paša uzņēmuma vai attiecīgā gadījumā ekonomiski saistītiem uzņēmumiem.
Attiecībā uz plašu angļu valodā runājošo sabiedrību vai sabiedrību, kas pārvalda angļu valodas pamata vārdu krājumu, kas varētu iegādāties 25. klasē ietilpstošos “apģērbus” un “galvassegas”, kuri ir aptverti ar katru no konfliktējošajām preču zīmēm, ņemot vērā konkrētās sabiedrības daļas vidējo uzmanības pakāpi, attiecīgo preču identisko raksturu un vidējo agrākai preču zīmei raksturīgo atšķirtspēju attiecībā uz šīm precēm, nelielā kopējās līdzības pakāpe, kas pastāv starp minētajām preču zīmēm, konkrētajā gadījumā ir pietiekama, lai uzskatītu, ka minētā sabiedrības daļa varētu domāt, ka šo preču izcelsme ir no tā paša uzņēmuma vai attiecīgā gadījumā ekonomiski saistītiem uzņēmumiem.
Attiecībā uz ievērojamu plašu angļu valodā runājošas sabiedrības vai sabiedrības, kas pārvalda angļu valodas pamata vārdu krājumu, daļu kas varētu iegādāties gan 25. klasē ietilpstošos “veselības apavus” vai 10. klasē ietilpstošos “ortopēdiskos apavus” un “zābakus medicīniskiem nolūkiem”, kuri ir aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, gan 25. klasē ietilpstošos “apavus”, kas aptverti ar agrāko preču zīmi, pat ja attiecīgās preces ir identiskas, nevis vienīgi nelielā mērā līdzīgas, ņemot vērā konkrētās sabiedrības daļas augsto uzmanības līmeni un vājo agrākai preču zīmei raksturīgo atšķirtspēju attiecībā uz “apaviem”, nelielā kopējās līdzības pakāpe, kas pastāv starp minētajām preču zīmēm, konkrētajā gadījumā nav pietiekama, lai uzskatītu, ka minētā sabiedrības daļa varētu domāt, ka šo preču izcelsme ir no tā paša uzņēmuma vai attiecīgā gadījumā ekonomiski saistītiem uzņēmumiem.
Šajos apstākļos prasītāja pamatoti var apgalvot, ka apstrīdētajā lēmumā Apelācijas padome ir kļūdaini secinājusi, ka nepastāv sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē, un atcēlusi Iebildumu nodaļas 2017. gada 12. decembra lēmumu, un noraidījusi iebildumus attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajiem “apģērbiem” un “galvassegām”, kuri ir aptverti ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi.
Šajā ziņā prasītājas prasība atcelt apstrīdēto lēmumu ir jāapmierina un pārējā daļā tā ir jānoraida kā nepamatota.
Turklāt attiecībā uz prasītājas prasījumu par to, lai Vispārējā tiesa grozītu apstrīdēto lēmumu, ir jāatgādina, ka, lai gan Vispārējai tiesai atzītās [lēmumu] grozīšanas tiesības nepiešķir tai pilnvaras ar savu vērtējumu aizstāt apelācijas padomes vērtējumu un arī veikt vērtējumu, attiecībā uz kuru minētā padome vēl nav paudusi viedokli, šo tiesību īstenošana ir veicama vienīgi situācijās, kurās Vispārējā tiesa pēc apelācijas padomes veiktā vērtējuma pārbaudes var, pamatojoties uz konstatētajiem faktiskajiem un tiesību apstākļiem, noteikt, kāds lēmums apelācijas padomei bija jāpieņem (spriedums, 2011. gada 5. jūlijs, Edwin/ITSB,
C‑263/09 P
,
EU:C:2011:452
,
72.
punkts).
Šajā lietā ir jānorāda, ka Apelācijas padome apstrīdētajā lēmumā ir paudusi savu nostāju par sajaukšanas iespējas starp konfliktējošajām preču zīmēm esamību attiecībā uz 25. klasē ietilpstošajiem “apģērbiem” un “galvassegām”, no kā izriet, ka Vispārējai tiesai šajā aspektā ir tiesības grozīt minēto lēmumu.
Kā izriet it īpaši no šī sprieduma 110.–117. punkta, minētajai padomei bija jāuzskata, ka attiecībā uz šīm precēm pastāv sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē.
Šajos apstākļos, grozot apstrīdēto lēmumu, ir jānoraida personas, kas iestājusies lietā, Apelācijas padomē iesniegtā apelācijas sūdzība, ciktāl tā attiecas uz šīm precēm. Pārējā daļā prasība grozīt apstrīdēto lēmumu ir jānoraida kā nepamatota.
[..]

Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (otrā palāta)
nospriež:

1)
Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (
EUIPO
) Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 8. novembra lēmumu lietā R 77/2018‑4 saistībā ar iebildumu procesu starp
Pablosky, SL
un
docPrice GmbH
tiktāl, ciktāl tas attiecas uz “apģērbiem” un “galvassegām”, kas atbilstoši Nicas nolīgumam ietilpst 25. klasē.

2)
Noraidīt
docPrice EUIPO
Apelācijas padomē iesniegto apelācijas sūdzību, ciktāl tā attiecas uz 1. punktā minētajām precēm.

3)
Pārējā daļā prasību noraidīt.

4)
Katrs lietas dalībnieks sedz savus tiesāšanās izdevumus pats.

Tomljenović
Škvařilová‑Pelzl
Nõmm
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2020. gada 8. jūlijā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.
(
)	Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.