CELEX: 62016CJ0377
Tühistamishagi
Keeltekasutuse kord
Lepinguliste töötajate valikumenetlus
Osalemiskutse
Autojuhid
Tegevusüksus I
Keelteoskus
Valikumenetluse teise keele piiramine inglise, prantsuse ja saksa keelega
Suhtluskeel
Määrus nr 1
Ametnike personalieeskirjad
Muude teenistujate teenistustingimused
Diskrimineerimine keeleoskuse põhjal
Õigustatus
Teenistuse huvid

Hispaania Kuningriik palub oma hagis tühistada osalemiskutse „Lepingulised töötajad – I tegevusüksus – Autojuhid (M/N), EP/CAST/S/16/2016“ (
ELT 2016, C 131 A, lk 1
; edaspidi „osalemiskutse“).
Õiguslik raamistik
Määrus nr 1/58
Nõukogu 15. aprilli 1958. aasta määruse nr 1, milles määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (
EÜT 1958, 17, lk 385
; ELT eriväljaanne 01/01, lk 3), mida on muudetud nõukogu 13. mai 2013. aasta määrusega (EL) nr 517/2013 (
ELT 2013, L 158, lk 1
) (edaspidi „määrus nr 1/58“), artiklis 1 on sätestatud:
„Liidu ametlikud keeled ning selle institutsioonide töökeeled on bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, horvaadi, iiri, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keel.“
Määruse artiklis 2 on ette nähtud:
„Liikmesriigi või liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluva isiku poolt ühenduse institutsioonidele saadetavad dokumendid võib koostada saatja valikul ükskõik millises ametlikus keeles. Vastus antakse samas keeles.“
Määruse artiklis 6 on sätestatud:
„Ühenduse institutsioonid võivad oma töökorras sätestada, milliseid keeli konkreetsetel juhtudel kasutatakse.“
Ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused
Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjad (edaspidi „ametnike personalieeskirjad“) ja liidu muude teenistujate teenistustingimused (edaspidi „teenistustingimused“) kehtestati nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (
EÜT 1968, L 56, lk 1
; ELT eriväljaanne 01/02, lk 5), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta määrusega (EL, Euratom) nr 1023/2013 (
ELT 2013, L 287, lk 15
).
Ametnike personalieeskirjad
Ametnike personalieeskirjade I jaotis „Üldsätted“ sisaldab artikleid 1–10c.
Ametnike personalieeskirjade artiklis 1d on ette nähtud:
„1.   Käesolevate personalieeskirjade kohaldamisel on keelatud igasugune diskrimineerimine […] keeleoskuse […] põhjal.
[…]
6.   Kõiki mittediskrimineerimise põhimõtte ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise piiranguid peab objektiivselt ja otstarbekalt põhjendama ja need peavad vastama personalipoliitika üldise huvi kohastele seaduslikele eesmärkidele. […]“.
Ametnike personalieeskirjade III jaotise pealkiri on „Ametnike teenistuskäik“.
Ametnike personalieeskirjade selle jaotise 1. peatükk „Töölevõtmine“ sisaldab artikleid 27–34 ning artiklis 28 on ette nähtud:
„Ametnikku võib ametisse nimetada üksnes tingimusel, et:
[…]
f)
ta esitab tõendi ühe liidu keele põhjaliku tundmise ja teise liidu keele rahuldava tundmise kohta oma kohustuste täitmiseks vajalikul tasemel.“
Ametnike personalieeskirjade III jaotise 3. peatüki „Aruanded, kõrgemale ametijärgule tõusmine ja ametialane edutamine“ artikli 45 lõikes 2 on sätestatud:
„Enne esimest ametialast edutamist pärast tööle võtmist peavad ametnikud tõestama, et nad suudavad töötada kolmandas keeles, mis on üks Euroopa Liidu lepingu artikli 55 lõikes 1 nimetatud keeltest. […]“.
Ametnike personalieeskirjade III lisas, mis puudutab konkursse, on muu hulgas ette nähtud konkursi liik, konkursi laad, täidetava ametikohaga seonduvate kohustuste ja ülesannete laad ning vajaduse korral keeled, mida tuleb täidetavate ametikohtade eripära arvestades osata.
Teenistustingimused
Teenistustingimuste I jaotis „Üldsätted“ sisaldab artikleid 1–7a.
Teenistustingimuste artikli 1 järgi kohaldatakse neid liidu lepinguliste teenistujate suhtes, kelleks muu hulgas on „lepingulised töötajad“.
Teenistustingimuste artiklis 3a on nimelt ette nähtud:
„1.   Nende teenistustingimuste kohaldamisel on „lepingulised töötajad“ sellised töötajad, keda ei ole nimetatud ametikohale, mis on lisatud eelarve asjaomast institutsiooni käsitleva osa ametikohtade loetelusse ja kes on võetud tööle täis- või osaajalise tööajaga:
a)
institutsiooni, et teha füüsilist tööd või anda haldusabi,
[…]“.
Teenistustingimuste IV jaotise pealkiri on „Lepingulised töötajad“ ning see sisaldab teenistustingimuste artikleid 79–119.
Teenistustingimuste selle jaotise 1. peatükis „Üldsätted“ sisalduv artikkel 80 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Lepingulised töötajad jagatakse nelja tegevusüksusesse, mis vastavad täidetavatele kohustustele. Iga tegevusüksus jagatakse palgaastmeteks ja ‑järkudeks.
2.   Kohustuste laad ja vastavad tegevusüksused on esitatud järgmises tabelis:
Tegevusüksus
Palgaaste
Kohustused
IV
13–18
Administratiivsed, nõuandvad ja keelelised ülesanded ning samaväärsed tehnilised ülesanded, mida täidetakse ametnike või ajutiste töötajate järelevalve all.
III
8–12
Täidesaatvad, kavandavad, raamatupidamisega seotud ja muud tehnilised ülesanded, mida tehakse ametnike või ajutiste töötajate järelevalve all.
II
4–7
Abistavad ja sekretäride ülesanded, ameti toimimisega seotud ja muud taolised ülesanded, mida tehakse ametnike või ajutiste töötajate järelevalve all.
I
1–3
Füüsiline töö või haldusabi andmine, mida tehakse ametnike või ajutiste töötajate järelevalve all.
3.   Artiklis 3a osutatud institutsiooni, ameti või üksuse [teenistuslepingute sõlmimise pädevusega] asutus või ametiisik võib nimetatud tabeli põhjal pärast personalieeskirjade komiteega nõupidamist üksikasjalikumalt kindlaks määrata iga ülesande laadiga kaasnevad volitused.
4.   Personalieeskirjade artikl[it] 1d […] kohaldatakse analoogia alusel.
[…]“.
Teenistustingimuste IV jaotise „Töölevõtmise tingimused“ 3. peatüki artiklis 82 on ette nähtud:
„[…]
2.   Lepingulise töötajana töölevõtmiseks peab töötajal olema:
a)
tegevusüksuses I edukalt lõpetatud kohustuslik koolikursus;
[…]
3.   Töötaja võib tööle võtta ainult tingimusel, et ta:
[…]
e)
esitab tõendi ühe liidu keele põhjaliku tundmise ja teise liidu keele rahuldava tundmise kohta oma kohustuste täitmiseks vajalikul tasemel.
[…]
5.   Euroopa Personalivaliku Amet [(edaspidi „EPSO“)] võib erinevate institutsioonide taotlusel aidata neil lepingulisi töötajaid valida, määratledes eelkõige katsete sisu ja korraldades valikumenetlust. [EPSO] tagab lepinguliste töötajate valikumenetluste läbipaistvuse.
[…]“.
Vaidlusalune valikumenetlus
Euroopa Parlament avaldas 14. aprillil 2016 osalemiskutse, et koostada andmebaas kandidaatidest, keda võidakse võtta tööle lepingulise töötajana autojuhi töökohustuste täitmiseks. Osalemiskutse sissejuhatavast osast selgub, et võimalikke pakutavaid töökohti on ligikaudu 110 ja need asuvad „peamiselt Brüsselis“ (Belgia).
Osalemiskutse II jaotises „Tööülesannete kirjeldus“ on ette nähtud, et tööle võetud lepinguline töötaja „täidab ametniku või ajutise teenistuja juhendamisel autojuhi tööülesandeid“ ning täpsustatud:
„Tööülesanded võivad olla näiteks järgmised:
–
sõidutada [tähtsaid] isikuid, sealhulgas Euroopa Parlamendi ametnikke ja muid teenistujaid, peamiselt Brüsselis, Luxembourgis [Luksemburg] ja Strasbourgis [Prantsusmaa], aga ka mujal teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides;
–
sõidutada külalisi (diplomaatiline korpus ja muud isikud);
–
transportida esemeid ja dokumente;
–
vedada posti;
–
tagada sõiduki, muu hulgas selle tehnoloogiliste vahendite heaperemehelik kasutamine;
–
tagada isikute ja vara turvalisus transportimisel vastavalt riigis kehtivatele liikluseeskirjadele;
–
vajaduse korral laadida sõidukisse ja sealt maha esemeid;
–
täita vajaduse korral haldusülesandeid või osutada logistilist tuge.“
Osalemiskutse IV jaotises „Osalemistingimused“ on sätestatud, et lepingulise töötajana töölevõtmine sõltub mitmete tingimuste täidetusest, mille hulgas on kahe liidu ametliku keele oskus. Selles suhtes peab kandidaatidel ühelt poolt olema valikumenetluse „esimese keelena“„Euroopa Liidu 24 ametlikust keelest […] ühe keele põhjalik oskus (vähemalt tase C1)“ ning teiselt poolt valikumenetluse „teise keelena“„[i]nglise, prantsuse või saksa keele rahuldav oskus (tase B2)“ (edaspidi „valikumenetluse teine keel“), kusjuures „teine keel peab olema eespool nimetatud esimesest keelest erinev“.
Euroopa keeleõppe raamdokumendis, mille kehtestas Euroopa Nõukogu (Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee 17. märtsi 1998. aasta soovitus R (98) 6, edaspidi „raamdokument“), on keeleoskus määratletud kuuel tasemel alates tasemest A1 kuni tasemeni C2. Selles sisalduvad erinevad tabelid, millest ühes on üldiselt esitatud ühtsed keeleoskustasemed. Taset B2, mis vastab „iseseisva keelekasutaja“ keeleoskusele, on raamdokumendis kirjeldatud järgmiselt:
„Mõistab keerukate abstraktsel või konkreetsel teemal tekstide ning erialase mõttevahetuse tuuma. Suudab spontaanselt ja ladusalt vestelda sama keele emakeelse kõnelejaga. Oskab paljudel teemadel luua selget, üksikasjalikku teksti ning selgitada oma vaatenurka, kaaluda kõnealuste seisukohtade tugevaid ja nõrku külgi.“
Valikumenetluse teise keele piiramist inglise, prantsuse ja saksa keelega on osalemiskutse IV jaotises selgitatud järgmiselt:
„Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu suurkoja [27. novembri 2012. aasta] [otsusele] Itaalia Vabariik vs. komisjon [
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
] tuleb Euroopa Parlamendil põhjendada, miks käesolevas valikumenetluses piirdutakse teise keele puhul piiratud arvu liidu ametlike keeltega.
Kandidaatidele antakse seepärast teada, et valikumenetluse puhul valiti kolm teiseks keeleks sobivat keelt lähtuvalt teenistuse huvidest, mille kohaselt on nõutav, et uued töötajad oleksid kohe töövalmis ja suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema.
Euroopa Parlamendi pikaajalise tava kohaselt kasutatakse sisesuhtluses kõige rohkem inglise, prantsuse ja saksa keelt. Neid keeli kasutatakse ka kõige rohkem välissuhtluses ja dokumentide menetlemisel. 2013. aasta hindamisaruannete kohaselt valdab 92% töötajaist inglise keelt, 84% prantsuse keelt ja 56% saksa keelt. Teisi ametlikke keeli valdab rahuldaval tasemel alla 50% töötajaist.
Teenistuse huve, kandidaatide vajadusi ja oskusi ning valikumenetluse konkreetset valdkonda arvesse võttes on põhjendatud nõuda nimetatud kolmest keelest ühe oskamist, mis võimaldab tagada, et kõik kandidaadid valdavad töökeele tasemel vähemalt ühte nimetatud kolmest ametlikust keelest, olenemata sellest, milline on nende esimene ametlik keel.
Võrdse kohtlemise huvides peab iga kandidaat oskama piisaval tasemel ühte nende kolme keele hulgast valitud teist keelt, isegi kui tema esimene keel on üks nimetatud kolmest keelest.
Keelteoskuse hindamine võimaldab Euroopa Parlamendil anda hinnangu kandidaatide võimele olla kohe töövalmis oma tulevase töökeskkonnaga sarnases keskkonnas.“
Osalemiskutse VI jaotise „Kandideerimise kord ja kandideerimisavalduste esitamise tähtpäev“ kohaselt peavad kandidaadid esitama oma kandideerimisavaldused, kasutades EPSO veebisaidil kättesaadavat elektroonilist kandideerimisvormi. Osalemiskutse VII jaotises „Valikumenetluse etapid“ esitatud selgituste kohaselt on tegemist valikuga kvalifikatsiooni põhjal ning selle kohta on täpsustatud, et „[v]aliku aluseks on üksnes kandideerimisavalduse võimete sõela osas (EN –
talent screener
, FR –
évaluateur de talent
, DE –
Talentfilter
) esitatud andmed“.
Osalemiskutse VIII jaotisest „Valikumenetluse tulemused“ nähtub, et valikumenetluses asjaomaste kriteeriumide kohaselt kõige rohkem punkte saanud 300 kandidaadi nimed kantakse selleks koostatud andmebaasi. Osalemiskutse IX jaotises „Töölevõtmine“ on märgitud, et andmebaasi kandmine ei taga töölevõtmist. Juhul kui kavandatakse sellesse andmebaasi kantud kandidaatide töölevõtmist, on osalemiskutses muu hulgas sätestatud:
„Kui avaneb võimalus sõlmida tööleping, vaatavad Euroopa Parlamendi töölevõtvad teenistused andmebaasi ja võtavad ühendust kandidaatidega, kelle oskused vastavad kõige paremini asjaomase ametikoha nõuetele.
Kandidaadid kutsutakse vestlusele, et hinnata, kas nende oskused vastavad pakutavale ametikohale. Vestluse käigus hinnatakse ühtlasi kandidaadi keeleoskust (esimene ja teine keel). Võidakse kontrollida ka kandidaadi poolt teada antud teiste keelte oskust.
[…]
Vestluse ja võimalike teooriatestide ja/või praktiliste katsete tulemustest olenevalt võidakse kandidaadile teha tööpakkumine.“
Väljavalitud kandidaadid võetakse tööle lepingulise töötajana („tegevusüksus I“) ning tööleping sõlmitakse teenistustingimuste artiklite 3a, 84 ja 85 kohaselt. Leping sõlmitakse üheks aastaks ja seda võidakse pikendada ühe aasta võrra enne selle võimalikku teistkordset pikendamist määramata tähtajaks.
Osalemiskutse X jaotises „Kirjavahetus“ on ette nähtud:
„Euroopa Parlament võtab kandidaatidega ühendust EPSO kasutajakonto või e‑posti kaudu. Kandidaatidel tuleb jälgida valikumenetluse kulgemist ja kontrollida enda kohta käivat teavet, vaadates EPSO kasutajakontot ja oma e‑kirju korrapäraselt vähemalt kaks korda nädalas. Kui kandidaadil ei ole tehniliste probleemide tõttu võimalik kontrollida teda puudutavat teavet, tuleb tal sellest viivitamata teatada selleks ettenähtud aadressil:
ACdrivers2016@ep.europa.eu
Ka muud menetlusega seotud kirjad tuleb saata ülalnimetatud e‑posti aadressil.“
Poolte nõuded
Hispaania Kuningriik palub Euroopa Kohtul tühistada osalemiskutse ja mõista kohtukulud välja parlamendilt. Samuti peaks osalemiskutse tühistamine tooma kaasa selle kohaselt koostatud andmebaasi tühistamise.
Parlament palub Euroopa Kohtul jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.
Hagi
Hispaania Kuningriik esitab oma hagi põhjenduseks neli väidet.
Esimene väide puudutab seda, et nende keelte valikut, mida võidakse kasutada kandidaatide ja EPSO vahelises suhtluses, piirati õigusvastaselt üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega.
Teine väide käib teenistustingimustes lepingulistele töötajatele ette nähtud keelenõuete ebaõige tõlgendamise kohta.
Kolmas ja neljas väide, mida käsitletakse koos, puudutavad seda, kas valikumenetluses teise keele valiku piiramine üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega on õiguspärane.
Esimene väide, mis käsitleb suhtluskeele valiku piiramist üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega
Poolte argumendid
Hispaania Kuningriik väidab esimese võimalusena, et osalemiskutsega on rikutud määruse nr 1/58 artikleid 1 ja 2, Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 22 ning ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikeid 1 ja 6, kuna need keeled, mida kandidaat võib kasutada asjaomase valikumenetluse korraldajatega suhtlemisel, olid piiratud üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega. Sellega seoses väidab Hispaania Kuningriik, et osalemiskutse raames esitatud kandideerimisavaldused on „liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluva isiku poolt […] institutsioonidele saadetavad dokumendid“ määruse nr 1/58 artikli 2 tähenduses ning järelikult peab neid selle artikli kohaselt olema võimalik koostada ja asjaomasele institutsioonile, käesoleval juhul parlamendile, esitada saatja valikul ükskõik millises liidu ametlikus keeles.
Hispaania Kuningriik väidab teise võimalusena, et suhtluskeelte valiku piiramisega üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega on rikutud harta artiklit 22, mis puudutab liidu poolt keelelise mitmekesisuse austamist, ning ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikeid 1 ja 6, mille kohaselt on keelatud igasugune diskrimineerimine keeleoskuse põhjal, välja arvatud juhul, kui see on selle sätte kohaselt õigustatud. Hispaania Kuningriik on arvamusel, et kandidaadid, kes ei saanud täita EPSO veebisaidil kättesaadavat kandideerimisvormi või suhelda parlamendiga oma emakeelt kasutades, olid ebasoodsamas olukorras võrreldes kandidaatidega, kelle emakeel on inglise, prantsuse või saksa keel. Ta väidab, et ükski mõjuv põhjus ei õigusta sellist diskrimineerimist keeleoskuse põhjal.
Parlament ei nõustu nende argumentidega ja täpsustab, et osalemiskutses ei olnud nõutud ühegi konkreetse keele kasutamist EPSO veebisaidil oleva elektrooniline kandideerimisvormi täitmiseks. Osalemiskutses ei ole lisaks piiratud ühest küljest kandidaatide ja teisest küljest EPSO või parlamendi vahelise suhtluskeele kasutamist. Parlament leiab, et asjaolu, et see kandideerimisvorm oli tehnilistel põhjustel kättesaadav üksnes inglise, prantsuse ja saksa keeles, ei tähenda siiski, nagu oleks kandidaadid olnud kohustatud seda täitma nendest kolmest keeles ühes. Ta väidab peale selle, et kandideerimisavaldusi täideti muus kui inglise, prantsuse või saksa keeles ning neid avaldusi hindas valikukomitee, kasutades vajaduse korral keelehindajate abi. Neil asjaoludel on parlament seisukohal, et ta täitis täielikult oma kohustuse suhelda kandidaatidega ühes nende vabalt valitud keeles.
Euroopa Kohtu hinnang
Määruse nr 1/58 artikli 2 kohaselt, mis sisuliselt vastab ELTL artikli 24 neljandale lõigule ja harta artikli 41 lõikele 4, võib liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluva isiku poolt liidu institutsioonidele saadetavad dokumendid koostada saatja valikul ükskõik millises selle määruse artiklis 1 nimetatud ametlikus keeles ning institutsiooni vastus tuleb anda samas keeles. Olles oluline osa liidu keelelise mitmekesisuse austamisest, mille tähtsust on meelde tuletatud ELL artikli 3 lõike 3 neljandas lõigus ja harta artiklis 22, on isikute õigus valida liidu ametlike keelte hulgast keel, mida kasutada selliste institutsioonidega nagu Euroopa Parlament suhtlemisel põhjapaneva tähtsusega.
Nagu Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, ei saa liidu kohustusest austada keelelist mitmekesisust siiski tuletada, et on olemas üldine õiguspõhimõte, mille kohaselt on igale isikule tagatud õigus saada kõik dokumendid, mis tema huve võivad mõjutada, kõigis olukordades tema oma keeles, ning mille kohaselt peavad institutsioonid kasutama igas olukorras kõiki ametlikke keeli, ilma et sellest saaks teha ühtegi erandit (vt selle kohta 9. septembri 2003. aasta kohtuotsus Kik vs. Siseturu Ühtlustamise Amet,
C‑361/01 P
,
EU:C:2003:434
, punkt
; 27. novembri 2012. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon,
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
, punkt
, ja 6. septembri 2017. aasta kohtuotsus Slovakkia ja Ungari vs. nõukogu,
C‑643/15 ja C‑647/15
,
EU:C:2017:631
, punkt
).
Liidu personali valikumenetluste eriomases raamistikus otsustas Euroopa Kohus juba 27. novembri 2012. aasta kohtuotsuse Itaalia vs. komisjon (
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
) punktis 88, et ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõiget 6 kohaldades võib seada piiranguid keeleoskuse põhjal diskrimineerimise keelule. Seega võivad institutsioonid, ilma et see piiraks kohustust, mida on muu hulgas mainitud selle kohtuotsuse punktis 71 ja mis seisneb selles, et vastavalt ametnike personalieeskirjade III lisa artikli 1 lõikele 2 koostoimes määruse nr 1/58 artikliga 5 avaldatakse konkursiteated
Euroopa Liidu Teatajas
kõikides ametlikes keeltes, näha vajaduse korral ette piirangud ametlike keelte kasutamisele selles kontekstis, tingimusel et need piirangud on artikli 1d lõike 6 kohaselt objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud personalipoliitika üldise huvi kohase õiguspärase eesmärgiga ning proportsionaalsed kavandatud eesmärgiga.
27. novembri 2012. aasta kohtuotsuse Itaalia vs. komisjon (
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
) punktist 88 tuleneb seega, et liidu personali valikumenetluste raames ei saa institutsioonidele panna kohustusi, mis lähevad kaugemale ametnike personalieeskirjade artiklis 1d ette nähtud nõuetest.
Järelikult tuleb analüüsida käesolevas hagis esitatud küsimust, kas on õiguspärane piirata neid keeli, mida kandidaadid võivad kasutada EPSO ja parlamendiga suhtlemiseks, üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega, arvestades ametnike personalieeskirjade artiklit 1d, mida kohaldatakse lepinguliste töötajate valikumenetlustele teenistustingimuste artikli 80 lõike 4 alusel.
Kuna parlament ei nõustu sellega, et EPSO ja kandidaatide vahelise suhtluskeele valikut piirati üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega, tuleb esiteks enne, kui hakata üldse analüüsima Hispaania Kuningriigi argumenti, et selle piirangu puhul on tegemist erineva kohtlemisega keeleoskuse põhjal, mis on vastuolus ametnike personalieeskirjade artikliga 1d, teha kindlaks, kas mõlema poole argumente arvestades sisaldab osalemiskutse tegelikult sellist piirangut.
Osalemiskutses esitatud selgituste kohaselt toimub selles ette nähtud valikumenetlus üksnes kvalifikatsiooni põhjal ning üksnes vastuste alusel, mille kandidaat on andnud EPSO veebisaidil kättesaadavas elektroonilises kandideerimisvormis sisalduva osa „
talent screener
“ küsimustele. Sellest osalemiskutsest nähtub seega, et kandideerimisavaldused tuleb esitada veebipõhiselt nimetatud elektroonilise kandideerimisvormi abil.
Siinkohal ei ole vaidluse poolte vahel eriarvamust selles suhtes, et osalemiskutse elektrooniline kandideerimisvorm oli EPSO veebisaidil kättesaadav üksnes inglise, prantsuse ja saksa keeles. Siiski tuleb märkida, et kui Hispaania Kuningriik teeb sellisest vormi piiratud keeltes kättesaadavusest järelduse, et tegelikult on piiratud keeli, mida võidakse kasutada selle vormi täitmiseks, siis parlament väidab, et kuna osalemiskutses ei olnud ette nähtud ühtegi piiravat sätet vormi täitmiseks kasutatava keele kohta, oli kandidaatidel vabadus seda täita peale nende kolme keele ka teisi liidu ametlikke keeli kasutades.
Kuna aga osalemiskutses ei olnud kuidagi märgitud, et elektroonilist kandideerimisvormi, mis oli EPSO veebisaidil kättesaadav üksnes inglise, prantsuse ja saksa keeles, võis täita ükskõik millises liidu ametlikus keeles, võisid kandidaadid mõistlikult eeldada, et see vorm tuleb kohustuslikult täita nendest kolmest keelest ühes. Neil asjaoludel ei saa välistada, et kandidaatidelt võeti tegelikult võimalus kasutada nende valitud liidu ametlikku keelt oma kandideerimisavalduste esitamiseks.
Võttes arvesse seda suhtluskeele valiku piiramist, tuleb teiseks analüüsida, kas see piiramine tõi kaasa kandidaatide erineva kohtlemise, mis on vastuolus ametnike personalieeskirjade artikliga 1d.
Sellega seoses tuleb märkida, et kandidaadid, kes järeldasid, et nad peavad täitma kandideerimisvormi inglise, prantsuse või saksa keeles, kuna kandideerimisvorm ei olnud kõikides liidu ametlikes keeltes kättesaadav, ja kes seetõttu koostasid oma kandideerimisavalduse ühes nendest keeltest, samas kui ükski nendest keeltest ei olnud selline liidu ametlik keel, mida nad oskasid kõige paremini, võisid olla nii selles osas, mis puudutab sellest vormist täielikult arusaamist, kui ka osas, mis puudutab nende kandideerimisavalduse koostamist, ebasoodsamas olukorras võrreldes kandidaatidega, kelle eelistatud ametlik keel oli üks nendest kolmest keelest.
Seega asjaolu, et kandideerimisvorm ei olnud liidu kõikides ametlikes keeltes EPSO veebisaidil kättesaadav, tõi kaasa selle, et kandidaate, kes soovisid kasutada muud ametlikku keelt peale inglise, prantsuse või saksa keele selle vormi täitmiseks ja järelikult oma kandideerimisavalduse esitamiseks, koheldi seetõttu, et neilt oli võetud võimalus kasutada ametlikku keelt, mida nad kõige paremini oskasid, ebasoodsamalt võrreldes nendega, kelle eelistatud ametlik keel on üks nendest kolmest keelest. Järelikult on tegemist erineva kohtlemisega keeleoskuse põhjal, mis on põhimõtteliselt keelatud ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikega 1.
Seevastu ei ole Hispaania Kuningriigi esitatud asjaolusid arvestades ilmne, et kandidaadid ei saanud parlamendi või EPSOga suhelda vajaduse korral e‑kirja teel nende valitud ametlikus keeles. Seega ei ole Hispaania Kuningriigi väide suhtluskeelte piiramise kohta sellist suhtlemist puudutavas osas edukas. Siiski ei saa eelmises punktis tuvastatud erinevat kohtlemist seoses kandideerimisvormi täitmiseks ja seega kandideerimisavalduse esitamiseks kasutada võivate keeltega korvata võimalusega, et kandidaadid võivad suhelda parlamendi või EPSOga vajaduse korral e‑kirja teel nende valitud ametlikus keeles asjaomast valikumenetlust puudutavate teiste aspektidega seoses.
Nagu käesoleva kohtuotsuse punktis 38 on mainitud, tuleneb ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikest 6, et erinev kohtlemine keeleoskuse põhjal ei ole personalieeskirjade kohaldamisel lubatud, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud ning vastab personalipoliitika üldise huvi kohastele õiguspärastele eesmärkidele.
Kuna Hispaania Kuningriik on tõendanud, et osalemiskutsega on kehtestatud erinev kohtlemine, mis võib endast kujutada ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõike 1 tähenduses diskrimineerimist keeleoskuse põhjal, tuleb parlamendil tõendada, et see piirang on põhjendatud.
Siiski ei ole parlament antud juhul ei osalemiskutses, menetlusdokumentides ega Euroopa Kohtu istungil esitanud ühtegi põhjendust, mis võiks tõendada personalipoliitika üldise huvi kohast õiguspärast eesmärki, mille tõttu on vaja seoses elektroonilise kandideerimisvormi täitmisel kasutatavate keeltega sellist erinevat kohtlemist, nagu on tuvastatud käesoleva kohtuotsuse punktis 47. Sellest tuleneb, et parlament ei ole tõendanud, et osalemiskutsest tulenev suhtluskeele valiku piiramine on õigustatud.
Järelikult on esimene väide põhjendatud.
Teine väide, mis käsitleb teenistustingimuste artikli 82 rikkumist
Poolte argumendid
Hispaania Kuningriik väidab teise väite esimeses osas, et osalemiskutses ette nähtud nõudega osata rahuldaval tasemel teist liidu ametlikku keelt, on rikutud teenistustingimuste artiklit 82, kuna teise keele oskus ei ole vajalik, et täita väljavalitud kandidaatide täidetavaid töökohustusi. Teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punktist e nähtub, et administratsioon võib lepinguliseks töötajaks kandideerivalt isikult peale ühe liidu ametliku keele põhjaliku oskuse nõuda teise konkreetse keele rahuldavat oskust ainult täidetavate ametikohustuste erilise laadi tõttu. Käesoleval juhul aga ei saa teise keele rahuldav oskus olla põhjendatud töölevõetud lepingulistele töötajatele antud tööülesannete täitmisega. Hispaania Kuningriik märgib sellega seoses, et teenistustingimuste artiklis 80 on tegevusüksuse I lepingulistele töötajate tööülesanded määratletud kui füüsiline töö või haldusabi andmine, mida tehakse ametnike või ajutiste töötajate järelevalve all. Väite teises osas väidab Hispaania Kuningriik, et isegi kui selliste tööülesannete täitmiseks kandideerijalt võib nõuda ühe ametliku keele põhjalikku oskust ja teise keele rahuldavat oskust, ei ole raamdokumendi tähenduses B2 tasemel keeleoskus, mis on osalemiskutsega nõutud, selle teise keele puhul põhjendatud.
Parlament väidab vastuseks, et teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punktist e tuleneb õigusaktiga kehtestatud kohustus teise liidu ametliku keele rahuldava oskuse kohta.
Euroopa Kohtu hinnang
Teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punkti e kohaselt „[võib] [t]öötaja […] tööle võtta ainult tingimusel, et ta […] esitab tõendi ühe liidu keele põhjaliku tundmise ja teise liidu keele rahuldava tundmise kohta oma kohustuste täitmiseks vajalikul tasemel“. Hispaania Kuningriik väidab oma teise väite esimeses osas, et selle sättega on nõutud lepinguliseks töötajaks kandideerijatelt teise liidu keele oskust ainult siis, kui sellise keele oskust on vaja täidetavate töökohustuste jaoks, mis antud juhul ei ole nii.
Seega tuleb teha kindlaks, kas teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punktis e sisalduvate keelenõuetega pannakse lepinguliseks töötajaks kandideerijatele süstemaatiliselt kohustus osata ühte liidu ametlikku keelt põhjalikult ja teist liidu ametlikku keelt rahuldavalt.
Siinkohal tuleb märkida, et ametnike personalieeskirjade artikli 28 punktis f on ette nähtud, et „[a]metnikku võib ametisse nimetada üksnes tingimusel, et […] ta esitab tõendi ühe liidu keele põhjaliku tundmise ja teise liidu keele rahuldava oskuse kohta oma kohustuste täitmiseks vajalikul tasemel“. Ametnike personalieeskirjade artikli 45 lõike 2 kohaselt on samuti nõutud, et enne esimest ametialast edutamist pärast tööle võtmist peavad ametnikud tõestama, et nad suudavad töötada „kolmandas keeles, mis on üks [ELL] artikli 55 lõikes 1 nimetatud keeltest“ ehk üks liidu ametlikest keeltest. Sellest tuleneb vaieldamatult, et ametnike personalieeskirjade artikli 28 punktis f ette nähtud tingimust teise keele oskuse kohta ei saa ametnike suhtes pidada vabatahtlikuks.
Kuna lepingulised töötajad, nagu ka ametnikud, peavad täitma oma töökohustusi mitmekeelses keskkonnas, ei luba miski tõlgendada lepingulistelt töötajatelt teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punktis e nõutud keeleoskust erineval viisil keeleoskusest, mida samas sõnastuses on ametnike personalieeskirjade artikli 28 punkti f alusel nõutud ametnikelt. Asjaolu, et ametnikud peavad erinevalt lepingulistest töötajatest võib-olla tõendama kolmanda keele oskust, on seletatav sellega, et lepingulised töötajad ei ole hõlmatud ametnike personalieeskirjades sisalduva ametialase edutamise korraga. See erinevus ei mõjuta siiski teise keele oskuse nõuet, mis on ühest küljest kehtestatud ametnike personalieeskirjade artikli 28 punktis f ja teisest küljest teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punktis e.
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 111 märkis, tuleb teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punkti e järelikult tõlgendada nii, et lepingulise töötajana töölevõtmiseks kandideerijad on kohustatud tõendama, et nad oskavad vähemalt kahte ametlikku keelt. Sellest tuleneb, et Hispaania Kuningriigi teise väite esimene osa tuleb tagasi lükata.
Hispaania Kuningriik väidab teise väite teises osas, et arvestades lepinguliste töötajate täidetavate töökohustuste laadi, ei ole õigustatud valikumenetluse teise keele puhul osalemiskutses nõutud keeleoskuse tase, st raamdokumendi tähenduses tase B2. Kuna selle väite teise osa põhjendamiseks esitatud argumendid kattuvad kolmanda ja neljanda väite põhjenduseks esitatud argumentidega, analüüsitakse seda osa koos nimetatud väidetega.
Teise väite teine osa ning kolmas ja neljas väide, mis käsitlevad valikumenetluse teise keele valiku piiramist üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega
Poolte argumendid
Hispaania Kuningriik väidab, et osalemiskutses valikumenetluse teise keele valiku piiramine üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega on meelevaldne, sellega on rikutud määruse nr 1/58 artiklitega 1 ja 6 kehtestatud keeltekasutuse korda ja tegemist on diskrimineerimisega keeleoskuse põhjal, mis on keelatud harta artikliga 22, ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõigetega 1 ja 6 ning teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punktiga e. Ühtegi osalemiskutses esitatud põhjustest ei saa pidada õiguspäraseks üldise huvi eesmärgiks, mis sellist piiramist õigustaks. Seega teenistuse huvidest lähtuv põhjendus, mis on tingitud sellest, et töölevõetud töötajad on esimesest päevast peale nõutud keeltes töövalmis ja suutelised oma töös tõhusalt suhtlema, on stereotüüpne ja sellel ei ole täidetavate töökohustustega mingit seost. Igal juhul ei ole selline piiramine teenistuse tegelike vajadustega proportsionaalne. Samuti on ebaproportsionaalne valikumenetluse teise keele puhul raamdokumendi tähenduses tasemel B2 keeleoskuse nõue.
Parlament nende argumentidega ei nõustu ning leiab, et valikumenetluse teise keele piiramine on osalemiskutses nõuetekohaselt põhjendatud, eelkõige eesmärgiga, et uued töötajad oleksid kohe töövalmis ja suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema.
Euroopa Kohtu hinnang
Käesoleva kohtuotsuse punktides 36–40 esitatud põhjustel tuleb analüüsida, kas valikumenetluse teise keele valiku piiramine üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega on õiguspärane, arvestades ametnike personalieeskirjade artiklit 1d. Sarnaselt keelte valiku piiramisega, mida võidakse kasutada EPSO veebisaidil elektroonilise kandideerimisvormi täitmisel ja järelikult kandideerimisavalduse esitamisel, mis on Hispaania Kuningriigi esimese väite ese, on teise väite teise osa ning kolmanda ja neljanda väite esemeks olev piirang seotud liidu personali valikumenetluse korraldamise erikontekstiga, mis on reguleeritud täpsemalt ametnike personalieeskirjadega.
Selleks on kõigepealt oluline märkida, nagu on täheldatud käesoleva kohtuotsuse punktides 38 ja 49, et ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikega 1, mida kohaldatakse lepinguliste töötajate valikumenetlustele teenistustingimuste artikli 80 lõike 4 alusel, on personalieeskirjade kohaldamisel keelatud igasugune diskrimineerimine keeleoskuse põhjal, võttes arvesse, et selle sätte lõike 6 kohaselt võib erinev kohtlemine keeleoskuse põhjal olla lubatud, kui see on objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud ning vastab personalipoliitika üldise huvi kohastele õiguspärastele eesmärkidele.
Kuna osalemiskutses on teenistustingimusi kohaldades ette nähtud valikumenetluse teise keele valiku piiramine üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega, on kandidaatidelt, kelle keelteoskus ei võimalda sellele nõudele vastata, võetud võimalus selles valikumenetluses osaleda ning seda isegi siis, kui neil on teenistustingimuste artikli 82 lõike 3 punktis e ette nähtud tingimusi arvestades vähemalt kahe liidu ametliku keele piisav oskus.
Seega asjaolu puhul, et kandidaatidele pandi kohustus valida valikumenetluse teine keel üksnes inglise, prantsuse ja saksa keele hulgast, on tegemist erineva kohtlemisega keeleoskuse põhjal, mis on põhimõtteliselt keelatud ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikega 1.
Mis puudutab personalipoliitika üldise huvi kohase õiguspärase eesmärgi olemasolu ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõike 6 tähenduses, mis võib seda erinevat kohtlemist õigustada, siis nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et teenistuse huvides võib olla vaja, et töölevõetud isikutel on spetsiifiline keeleoskus. Järelikult võib täidetavate ülesannete eriline laad õigustada töölevõtmist, mis muu hulgas tugineb spetsiifilise keele põhjalikule oskusele (vt selle kohta 19. juuni 1975. aasta kohtuotsus Küster vs. parlament,
79/74
,
EU:C:1975:85
, punktid
ja
; 29. oktoobri 1975. aasta kohtuotsus Küster vs. parlament,
22/75
,
EU:C:1975:140
, punktid
ja
, ning 27. novembri 2012. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon,
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
, punkt
).
Sellega seoses on institutsioonidel valikumenetluse raames ulatuslik kaalutlusõigus nende teenistuse huvide ning kandidaatide kvalifikatsiooni ja teenete hindamisel, mida tuleb arvesse võtta (vt analoogia alusel 4. veebruari 1987. aasta kohtuotsus Bouteiller vs. komisjon,
324/85
,
EU:C:1987:59
, punkt
; 3. aprilli 2003. aasta kohtuotsus parlament vs. Samper,
C‑277/01 P
,
EU:C:2003:196
, punkt
, ja 9. oktoobri 2008. aasta kohtuotsus Chetcuti vs. komisjon,
C‑16/07 P
,
EU:C:2008:549
, punkt
). Seega ei saa Euroopa Kohus asendada administratsiooni hinnangut enda hinnanguga muu hulgas seoses sellega, mis puudutab spetsiifilist keeleoskust, mida tuleb teenistuse huvides konkursi kandidaatidelt nõuda (vt analoogia alusel 3. aprilli 2003. aasta kohtuotsus parlament vs. Samper,
C‑277/01 P
,
EU:C:2003:196
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Siiski peab institutsioon, kes piiras valikumenetluse keeltekasutuse korda piiratud arvu liidu ametlike keeltega, tõendama, et selline piirang on sobiv, et vastata tegelikele vajadustele, mis on seotud töölevõetud isikute täidetavate töökohustustega. Peale selle peavad kõik spetsiifilist keeleoskust puudutavad tingimused olema teenistuse huvidega proportsionaalsed ning tuginema selgetele, objektiivsetele ja ootuspärastele kriteeriumidele selleks, et kandidaatidel oleks võimalik mõista selle tingimuse põhjendusi ja liidu kohtutel kontrollida selle tingimuse õiguspärasust (vt selle kohta 27. novembri 2012. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon,
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
, punktid
ja
).
Parlament leiab selles suhtes, et teenistuse huvid, nagu need tulenevad osalemiskutsest ja mis seisnevad selles, et on olemas töötajad, kes on kohe töövalmis ja suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema, võivad õigustada valikumenetluse teise keele valiku piiramist üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega. Hispaania Kuningriik väidab vastupidi, et osalemiskutses esitatud põhjused ei saa seda piiramist õigustada.
Nagu selgub käesoleva kohtuotsuse punktist 22, on osalemiskutse IV jaotises sätestatud, et valikumenetluse puhul valiti kolm teiseks keeleks sobivat keelt, st inglise, prantsuse ja saksa keel lähtuvalt „teenistuse huvidest“, mille kohaselt on nõutav, et uued töötajad oleksid „kohe töövalmis ja suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema“. Sellega seoses on täpsustatud, et parlamendi „pikaajalise tava“ kohaselt ning „välissuhtluses ja dokumentide menetlemise[..] [vajadusi arvestades]“„kasutatakse sisesuhtluses kõige rohkem inglise, prantsuse ja saksa keelt“.
Need põhjendused, mis küll näitavad ära teenistuse huvide olemasolu selles suhtes, et uued töötajad saaksid tõhusalt suhelda kohe tööleasumisest peale, ei ole iseenesest siiski piisavad selle tuvastamiseks, et asjaomased töökohustused ehk Euroopa Parlamendi autojuhi töökohustused vajavad konkreetselt nendest kolmest keelest ühe oskust, välistades muud liidu ametlikud keeled.
Siinkohal tuleb märkida, et kuna nendes põhjendustes on ette nähtud, et inglise, prantsuse ja saksa keel on keeled, mida kasutatakse Euroopa Parlamendis kõige rohkem nii sise‑ kui välissuhtluses ning samuti toimikute menetlemiseks, siis jääb osalemiskutsest mulje, et need kolm keelt on üldiselt kõige vajalikumad nimetatud institutsioonis töötamiseks. Kuna Euroopa Parlament ei ole siiski määruse nr 1/58 artiklit 6 kohaldades võtnud vastu institutsioonisiseseid reegleid oma keeltekasutuse korra rakendamise kohta, ei saa ilma, et võetaks arvesse töölevõetud isikute täidetavaid konkreetseid tööülesandeid, kinnitada, et need kolm keelt on tingimata kõige vajalikumad keeled kõikide tööülesannete jaoks selles institutsioonis.
Osalemiskutse IV jaotises sisalduvad põhjendused, mille eesmärk on õigustada valikumenetluse teise keele valiku piiramist, ei käsitle kuidagi selle piirangu õigustatust konkreetsete keelevajaduste suhtes, mis on seotud töölevõetud autojuhtide täidetavate tööülesannetega. Neil asjaoludel ei tugine need põhjendused selgetele, objektiivsetele ja ootuspärastele kriteeriumidele, mis võimaldaks teha järelduse, et käesolevas asjas on teenistuse huvides nõutud selline erinev kohtlemine keeleoskuse põhjal.
Tõsi, töölevõetud autojuhtide täidetavaid töökohustusi on kirjeldatud osalemiskutse II jaotises. Selles suhtes on nimetatud jaotises märgitud, et lepinguline töötaja täidab […] autojuhi tööülesandeid“, mille hulgas on nende kohustus „sõidutada [tähtsaid] isikuid, sealhulgas Euroopa Parlamendi ametnikke ja muid teenistujaid, peamiselt Brüsselis, Luxembourgis ja Strasbourgis, aga ka mujal teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides“, „sõidutada külalisi (diplomaatiline korpus ja muud isikud)“ ja „tagada sõiduki, muu hulgas selle tehnoloogiliste vahendite heaperemehelik kasutamine“.
Siiski ei õigusta valikumenetluse teise keele valiku piiramist üksnes asjaomase kolme keelega ei parlamendi esitatud asjaolu, et töölevõetud autojuhid peavad täitma oma tööülesandeid eelkõige Brüsselis, Luxembourgis ja Strasbourgis, st kolmes linnas, mis asuvad liikmesriikides, mille ametlike keelte hulgas on prantsuse või saksa keel, ega parlamendi poolt Euroopa Kohtu istungil esitatud asjaolu, et isikud, keda autojuhid peavad sõidutama, kasutavad kõige tihemini inglise keelt.
Kuigi ei saa välistada, et teenistuse huvid võivad nõuda hulga selliste autojuhtide töölevõtmist, kelle keeleoskus on mitmekesine, arvestades erinevaid kohti, kus nad oma töökohustusi täidavad, või nende poolt sõidutatavate isikute mitmesugust keeleoskust, ei ole parlament siiski tõendanud, millisel moel on need keeled, mis kuuluvad valikumenetluse teise keelena määratud keelte hulka, eriti vajalikud nende töökohustuste täitmiseks.
Sellest tuleneb, et isegi arvestades osalemiskutse II jaotises sisalduvat töökohustuste kirjeldust ja parlamendi esitatud sellekohaseid selgitusi, ei saa osalemiskutse IV jaotises sisalduvad põhjendused õigustada valikumenetluse teise keele valiku piiramist üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega. Järelikult ei ole parlament tõendanud, et valikumenetluse piiramine iga teise keelena lubatud keele puhul oli objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud täidetavate ametikohtade tööülesannete eripära arvestades, ning miks see valik seevastu ei saa hõlmata teisi ametlikke keeli, mis võivad olla selliste töökohtade jaoks asjakohased.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb kolmanda ja neljanda väitega nõustuda. Kuna Euroopa Parlament ei ole tõendanud, et valikumenetluse teise keele valiku piiramine üksnes inglise, prantsuse ja saksa keelega oli objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud personalipoliitika üldise huvi kohase õiguspärase eesmärgiga, ei ole teise väite teist osa lisaks vaja analüüsida, kuna sellega peetakse silmas nende samade keelte oskuse taset.
Kuna Hispaania Kuningriigi esimese, kolmanda ja neljanda väitega on nõustutud, tuleb osalemiskutse tühistada.
Osalemiskutse tühistamise tagajärjed
Poolte argumendid
Hispaania Kuningriik leiab, et osalemiskutse tühistamine toob kaasa selle alusel koostatud andmebaasi tühistamine. Kuigi Hispaania Kuningriik ei palu tühistada teenistuslepinguid, mis võidi sõlmida selle alusel, et kandidaat oli kantud sellesse andmebaasi, rõhutab ta, et andmebaasi kandmine ei taga töölevõtmist, ning mis puudutab sellesse kantud kandidaate, ei too andmebaasi tühistamine seega kaasa mingit õiguspärase ootuse põhimõtte riivet.
Parlament märgib seevastu, et see andmebaas on juba loodud, kandidaate on valikumenetluse tulemustest teatatud ja töölevõtmisega on alustatud. Õiguspärase ootuse põhimõttest kinnipidamiseks peaks selle andmebaasi eeskätt 27. novembri 2012. aasta kohtuotsuses Itaalia vs. komisjon (
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
) soositud lähenemist järgides alles jätma.
Euroopa Kohtu hinnang
Kui Euroopa Kohus teeb otsuse liidu personali valikumenetlusi puudutava meetme tühistamisest tulenevate tagajärgede kohta, peab ta püüdma ühitada nende kandidaatide huve, kes satuvad selle menetluse käigus toime pandud rikkumise tõttu ebasoodsamasse olukorda, teiste kandidaatide huvidega, mistõttu peab ta võtma arvesse mitte ainult vajadust taastada nende kandidaatide õigusi, kelle õigusi on juba riivatud, vaid arvestama ka juba väljavalitud kandidaatide õiguspärase ootusega (vt selle kohta 6. juuli 1993. aasta kohtuotsus komisjon vs. Albani jt,
C‑242/90 P
,
EU:C:1993:284
, punkt
).
Mis puudutab konkreetselt rikkumisi, mis pandi toime seoses valikumenetlusele kohaldatava keeltekasutuse korraga, tuleb juba väljavalitud kandidaatide õiguspärast ootust arvestada nii, et tagajärjed, mis tulenevad selle valikumenetluse põhjal koostatud kandidaatide nimekirjade võimalikust vaidlustamisest, tasakaalustatakse kahju kandnud kandidaatide huvidega (vt selle kohta 27. novembri 2012. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon,
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
, punkt
).
Kuna antud juhul tühistatakse osalemiskutse seetõttu, et kandidaatide keeleoskusega seoses on seatud diskrimineerivad tingimused, tuleb asuda seisukohale, et need samad diskrimineerivad tingimused avaldavad mõju asjaomasele andmebaasile. Nimelt põhines sellesse andmebaasi kandidaatide kandmine tulemustel, mis saadi ebaõiglastel tingimustel korraldatud valikumenetluse raames.
Sellega seoses tuleb märkida, nagu seda on teinud ka Hispaania Kuningriik, et asjaomasesse andmebaasi kantud kandidaadid ei saanud selle põhjal mingit töölevõtmise tagatist. Seega neile kandidaatidele – vastupidi kandidaatidele, kellele on juba pakutud lepingulise töötaja ametikohta seetõttu, et nad on kantud kõnealusesse andmebaasi, ning kellel on selle põhjal tekkinud õiguspärane ootus, et nende töölevõtmist ei vaidlustata – ei olnud administratsioon andnud mingeid täiendavaid tagatisi, mis võivad tekitada õiguspärase ootuse nende töölevõtmise suhtes.
Seega tuleb asuda seisukohale, et üksnes kandidaatide asjaomasesse andmebaasi kandmine ei saa tekitada õiguspärast ootust, mis nõuaks tühistatud osalemiskutse tagajärgede jõussejätmist. Andmebaasi tühistamine seevastu ei saa mõjutada juba aset leidnud võimalikke värbamisi.
Neil asjaoludel tuleb andmebaas tühistada.
Kohtukulud
Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Kuna Hispaania Kuningriik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja parlament on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:

1.
Tühistada osalemiskutse „Lepingulised töötajad – I tegevusüksus – Autojuhid (M/N), EP/CAST/S/16/2016“.

2.
Tühistada osalemiskutse „Lepingulised töötajad – I tegevusüksus – Autojuhid (M/N), EP/CAST/S/16/2016“ kohaselt koostatud andmebaas.

3.
Mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hispaania.