CELEX: 62019CJ0891
Обжалване
Дъмпинг
Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/804
Внос на някои видове безшевни тръби с произход от Китай
Окончателно антидъмпингово мито
Регламент (EС) 2016/1036
Член 3, параграфи 2, 3 и 6 и член 17
Установяване на вредата
Разглеждане на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на сходни продукти, продавани на пазара на Европейския съюз
Анализ на подбиването на цените
Прилагане на метода на контролните номера на продукта (КНП)
Задължение на Европейската комисия да вземе предвид различните пазарни сегменти, свързани с разглеждания продукт, както и всички продажби на сходни продукти от включените в извадката производители от Европейския съюз

С жалбата си Европейската комисия иска отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия (T‑500/17, непубликувано, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“,
EU:T:2019:691
), с което той отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/804 на Комисията от 11 май 2017 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове безшевни тръби от желязо (с изключение на тези от чугун) или от стомана (с изключение на тези от неръждаема стомана), с кръгло напречно сечение и с външен диаметър, превишаващ 406,4 mm, с произход от Китайската народна република (
ОВ L 121, 2017 г., стр. 3
, наричан по-нататък „спорният регламент“), в частта, в която посоченият регламент се отнася до продуктите, произведени от Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd (наричано по-нататък „Hubei“).
Правна уредба
Правото на Световната търговска организация
С Решение 94/800/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986—1994 г.) (
ОВ L 336, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 3), Съветът на Европейския съюз одобрява Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 г., както и споразуменията от приложения 1—3 към това споразумение, сред които е Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията (1994) (
ОВ L 336, 1994 г., стр. 103
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 112, наричано по-нататък „Антидъмпинговото споразумение“).
Член 3 от Антидъмпинговото споразумение е озаглавен „Определяне на вредата“ и предвижда:
„3.1   Установяване на вредата по смисъла на член VI на [Общото споразумение по митата и търговията (ГАТТ)] (1994) следва да се основава на достоверни доказателства и да включва обективно проучване както на a) обема на дъмпинговия внос и влиянието му върху цените на подобни стоки на вътрешния пазар, така и б) произтичащото от това въздействие на вноса върху местните производители на такива стоки.
3.2   […] По отношение въздействието на дъмпинговия внос върху цените разследващите власти следва да установят дали е имало значително занижаване на цените на дъмпинговия внос в сравнение с подобна стока на страната членка вносител, или дали влиянието на този внос се състои в потискане на цените в значителна степен или в препятстване на увеличението на цените, което иначе би възникнало, в значителна степен. Нито един или повече от един от тези фактори не е задължително да бъде от решаващо значение при вземането на решение.
[…]
3.5   Необходимо е да се докаже, че дъмпинговият внос, посредством дъмпинговото въздействие, както то е определено в параграфи 2 и 4, причинява вреда по смисъла на това споразумение. Доказването на причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос и вредата за местната промишленост следва да се основава на проучване на всички съответни доказателствени материали, представени на властите. Властите следва да проучват също всички известни фактори, освен дъмпинговия внос, които по същото време причиняват вреда за местната промишленост, като вредата, причинена от тези други фактори, не следва да се приписва на дъмпинговия внос. […]
[…]“.
Основният регламент
Съображение 3 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (
ОВ L 176, 2016 г., стр. 21
) гласи:
„За да се гарантира правилно и прозрачно прилагане на правилата на Антидъмпинговото споразумение […], езикът на това споразумение следва да намери възможно най-добро отражение в законодателството на Съюза“.
Член 1 от Основния регламент e озаглавен „Принципи“ и предвижда:
„1.   Антидъмпингово мито може да се налага за всеки дъмпингов продукт, чието допускане за свободно обращение в Съюза причинява вреда.
2.   Един продукт трябва да се счита за дъмпингов, ако експортната му цена за Съюза е по-ниска от сравнимата с нея цена за сходен продукт при обичайни търговски условия в страната на износа.
[…]
4.   За целите на настоящия регламент „сходен продукт“ означава продукт, който е идентичен, т.е. еднакъв във всяко отношение с продукта — предмет на разглеждане, или при липсата на такъв продукт — друг продукт, който макар и да не е еднакъв във всяко отношение, притежава характеристики, максимално доближаващи се до тези на разглеждания продукт“.
Член 2 от този регламент е озаглавен „Определяне на дъмпинг“ и има следното съдържание:
„[…]
Г. ДЪМПИНГОВ МАРЖ
11.   Съгласно съответните разпоредби, регулиращи обективното сравнение, съществуването на дъмпингов марж през разследвания период се установява по правило на основата на сравнение между среднопретеглената нормална стойност и среднопретеглените цени по всички сделки за износ за Съюза или на основата на сравнение на индивидуалните нормални стойности и индивидуалните експортни цени за Съюза сделка по сделка. Нормалната стойност, определена на среднопретеглена основа, може обаче да бъде сравнена с цените на всички индивидуални сделки за износ в Съюза, при условие че е налице съществена разлика на експортните цени между различните купувачи, региони и периоди и ако методите, уточнени в първото изречение на настоящия параграф, не биха отчели в пълна степен съществуващия дъмпинг. Настоящият параграф не изключва използването на представителна извадка в съответствие с член 17.
[…]“.
Съгласно член 3 от Основния регламент, озаглавен „Установяване на вреда“:
„1.   По смисъла на настоящия регламент „вреда“, освен ако не е установено друго, означава причиняване на съществена вреда на промишлеността на Съюза, опасност от причиняване на съществена вреда на промишлеността на Съюза или съществено забавяне на процеса на създаване на такава промишленост и се тълкува в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
2.   Установяването на вреда се основава на достоверни доказателства и обективно изследване на:
a)
обема на дъмпинговия внос и ефекта на този внос върху цените на сходни продукти на пазара на Съюза; и
б)
последвалото от този внос въздействие върху промишлеността на Съюза.
3.   По отношение на обема на дъмпинговия внос се установява дали е налице значително увеличение на дъмпинговия внос в абсолютен размер или по отношение на производството или потреблението в Съюза. По отношение на въздействието на дъмпинговия внос върху цените се установява дали в резултат на дъмпинговия внос е налице цена, значително по-ниска в сравнение с цената за сходен продукт на промишлеността на Съюза или дали в резултат на този внос е налице значителен натиск върху цените по друг начин или е налице значително препятстване на увеличението на цените, което би настъпило иначе. Един или повече от тези фактори не може да бъдат от решаващо значение.
[…]
5.   Изследването на въздействието на дъмпинговия внос върху съответната промишленост на Съюза включва оценка на всички релевантни фактори и показатели, които имат отношение към състоянието на тази промишленост […].
6.   От всички представени във връзка с параграф 2 релевантни доказателства трябва да става ясно, че дъмпинговият внос причинява вреда по смисъла на настоящия регламент. По-конкретно, това изисква демонстриране, че обемът и/или ценовите равнища, идентифицирани съгласно параграф 3 са довели до въздействие върху промишлеността на Съюза, както е предвидено в параграф 5, както и че това въздействие е в степен, която позволява то да бъде определено като съществено.
7.   Изследват се и всички известни фактори, различни от дъмпинговия внос, които в същото време причиняват вреда на промишлеността на Съюза, за да се гарантира, че вредата, причинена от тях, не се приписва на дъмпинговия внос по параграф 6. […]
8.   Въздействието на дъмпинговия внос се оценява във връзка с производството на Съюза на сходен продукт, когато наличните данни правят възможно отделното идентифициране на това производство на основата на критерии като производствени процеси, продажби и печалби на производителите. […]
[…]“.
Член 4 от този регламент е озаглавен „Определение на „промишленост на Съюза“ и гласи:
„1.   По смисъла на настоящия регламент „промишленост на Съюза“ означава общо производителите от Съюза на сходни продукти или тези от тях, чието съвкупно производство на сходни продукти съставлява голяма част, съгласно член 5, параграф 4, от общото производство на Съюза на такива продукти […].
[…]
4.   Разпоредбите на член 3, параграф 8 се прилагат съответно за настоящия член“.
Член 17 от Основния регламент e озаглавен „Представителна извадка“ и предвижда:
„1.   Когато броят на жалбоподателите, износителите или вносителите, видовете продукти или броят на сделките е голям, разследването може да се ограничи до приемлив брой страни, продукти и сделки чрез използването на представителни извадки, които са статистически валидни, въз основа на наличната информация по време на подбора, или да се ограничи до най-големия представителен обем на производство, продажби или износ, чието изследване е възможно в рамките на наличното време.
2.   Окончателният подбор на лица, видове продукти и осъществени сделки, осъществен съгласно тези разпоредби за получаване на представителна извадка, се прави от Комисията, като се предпочита представителната извадка да е съгласувана и одобрена от заинтересованите страни, при условие че тези заинтересовани страни са заявили себе си като такива и са предоставили достатъчна налична информация в рамките на три седмици от започването на разследването, за да може да се направи подбор на представителна извадка.
[…]“.
Обстоятелствата по спора
Обстоятелствата по спора са изложени в точки 1—7 от обжалваното съдебно решение и за целите на настоящото производство могат да бъдат обобщени, както следва.
Въз основа на подадена жалба, на 13 февруари 2016 г. Комисията започва антидъмпингово разследване относно вноса на някои видове безшевни тръби от желязо (с изключение на тези от чугун) или от стомана (с изключение на тези от неръждаема стомана), с кръгло напречно сечение и с външен диаметър, превишаващ 406,4 mm (наричани по-нататък „разглежданият продукт“) с произход от Китай.
В хода на разследването Hubei, установено в Китай дружество, което произвежда и изнася безшевни тръби за Съюза, е избрано за включване в извадката на китайските производители износители съгласно член 17 от Основния регламент.
На 11 ноември 2016 г. Комисията приема Регламент (ЕС) 2016/1977 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове безшевни тръби от желязо (с изключение на тези от чугун) или от стомана (с изключение на тези от неръждаема стомана), с кръгло напречно сечение и с външен диаметър, превишаващ 406,4 mm, с произход от Китайската народна република (
ОВ L 305, 2016 г., стр. 1
).
На 11 май 2017 г. Комисията приема спорния регламент, който предвижда в член 1 налагането на окончателно антидъмпингово мито на всички китайски производители износители на разглеждания продукт. За продуктите, произвеждани и изнасяни от Hubei, ставката на антидъмпинговото мито е определена на 54,9 %.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 7 август 2017 г., Hubei иска отмяна на спорния регламент.
С определение от 24 януари 2018 г. председателят на седми състав на Общия съд допуска ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Válcovny trub Chomutov a.s. и Vallourec Deutschland GmbH (наричани по-нататък „ArcelorMittal и др.“) да встъпят в подкрепа на исканията на Комисията.
В подкрепа на своята жалба Hubei изтъква четири основания. Първото основание е нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, както и на член 3, параграфи 3.1 и 3.2 от Антидъмпинговото споразумение. Второто основание е нарушение на член 3, параграф 6 от посочения регламент и на член3, параграф 3.5 от Споразумението. Третото основание е явна грешка в преценката при установяването на причинно-следствената връзка по смисъла на член 3, параграфи 6 и 7 от Основния регламент. На последно място, четвъртото основание е нарушение на „задължението за полагане на дължима грижа и добра администрация“. Само първото и второто основание са разгледани от Общия съд и следователно са от значение за настоящото производство.
В рамките на първата част на първото основание Hubei твърди, че в рамките на установяването на наличието на вреда, като анализирала подбиването на цените въз основа на периода на разследване, а именно 2015 г., Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото. Тази първа част е отхвърлена от Общия съд в точки 48—52 от обжалваното съдебно решение, които не се оспорват с разглежданата понастоящем жалба.
Общият съд обаче уважава втората част от изтъкнатото от Hubei първо основание относно метода, който Комисията е възприела в рамките на установяването на наличието на вреда, за да сравни цените на дъмпинговия внос с цените на продуктите, продавани от промишлеността на Съюза, с цел да анализира подбиването на цените.
В това отношение, от една страна, в точки 59—67 от обжалваното съдебно решение Общият съд по същество приема, че макар да е установила наличието на три пазарни сегмента, свързани с разглеждания продукт, първият от които е свързан с нефт и газ, вторият — със строителството, а третият — с производството на електроенергия, Комисията не е взела предвид това сегментиране в рамките на анализа си на подбиването на цените и по-общо при разглеждането на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на сходните продукти на пазара на Съюза. Поради това Общият съд приема, че Комисията не е основала анализа си на всички релевантни данни по случая в нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент.
За да стигне до този извод, Общият съд се позовава по-специално на доклада на апелативния орган, създаден от Органа за уреждане на спорове на СТО в спора „Китай — Мерки за налагане на антидъмпингови мита върху безшевните тръби от неръждаема стомана с висока продуктивност HP-SSST с произход от Япония (WT/DS 454/AB/R и WT/DS 460/AB/R от 14 октомври 2015 г., наричан по-нататък „докладът на апелативния орган HP-SSST“) и на решението си от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
).
От друга страна, в точки 68—75 от обжалваното съдебно решение Общият съд постановява по същество, че доколкото при анализа на подбиването на цените Комисията не е взела предвид определен обем на разглеждания продукт, произведен от включените в извадката производители от Съюза, а именно 17 от 66‑те вида продукти, т.нар. „контролни номера на продукта“ (наричани по-нататък „КНП“), представляващи 8 % от обема на продажбите на посочените производители, които не са изнасяни от включените в извадката китайски производители износители, тя не е взела предвид всички релевантни данни в случая в нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент.
В заключение, в точки 77—79 от обжалваното решение Общият съд приема, че изводите, до които е стигнал, не могат да бъдат поставени под въпрос с доказателствата, представени от Комисията по преписката след съдебното заседание.
В точки 82—89 от обжалваното съдебно решение Общият съд уважава и второто изтъкнато от Hubei основание, като по същество постановява, че тъй като е приел в рамките на първото основание, че Комисията не е взела предвид всички релевантни обстоятелства за установяването на подбиването на цените и на въздействието на вноса върху цените на сходни продукти на пазара на Съюза, следва да се приеме, че поради това изводът на Комисията за наличието на причинно-следствена връзка по смисъла на член 3, параграф 6 от Основния регламент почива на непълни фактически основания, така че при анализа на причинно-следствената връзка Комисията не е взела предвид всички релевантни данни по случая.
Поради това Общият съд приема, че са налице първото и второто посочено в жалбата основание и вследствие на това отменя спорния регламент в частта, която се отнася до Hubei, без да разглежда другите две основания, изтъкнати от последното.
Искания на страните
Комисията иска от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение,
–
да отхвърли по същество първото и второто основание на жалбата в първоинстанционното производство,
–
да върне делото на Общия съд за разглеждане на другите основания, и
–
да не се произнася по разноските в производството по обжалване и в първоинстанционното производство.
Hubei иска от Съда:
–
да отхвърли жалбата,
–
при условията на евентуалност — да върне делото на Общия съд за разглеждане на третото и четвъртото основание на жалбата в първоинстанционното производство,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производството по обжалване и в първоинстанционното производство.
ArcelorMittal и др. искат от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение,
–
да отхвърли по същество първото и второто основание на жалбата в първоинстанционното производство,
–
да върне делото на Общия съд, за да се произнесе той по третото и четвъртото основание на жалбата в първоинстанционното производство,
–
да осъди Hubei да заплати съдебните разноски в производството по обжалване, и
–
да не се произнася по останалата част на съдебни разноски.
По жалбата
В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква шест основания, като в рамките на първото от тях твърди, че Общият съд неправилно е приел, че тя е била длъжна да извърши анализ на подбиването на цените по пазарни сегменти, в рамките на второто основание изтъква, че Общият съд неправилно е приел, че методът на КНП не е подходящ, за да се вземе предвид сегментирането на пазара, в рамките на третото основание поддържа, че Общият съд допуснал грешка при тълкуването на задължението за мотивиране и изопачил доказателствата, в рамките на четвъртото изтъква неправилно тълкуване на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, в рамките на петото — нарушение на член 17 от посочения регламент, а в рамките на шестото — грешка при прилагането на правото, тъй като при разглеждането на извършения от Комисията анализ на подбиването на цените, Общият съд осъществил прекалено интензивен съдебен контрол.
Предварителни бележки
В самото начало следва да се отбележи, на първо място, че от съображение 3 от посочения регламент следва, че за да се гарантира правилно и прозрачно прилагане на правилата на Антидъмпинговото споразумение, Регламентът има за цел да имплементира, доколкото е възможно, текста на това споразумение в правото на Съюза. Както подчертава Общият съд в точка 54 от обжалваното съдебно решение, която Комисията не оспорва в жалбата си, разпоредбите на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент са по същество идентични с тези на член 3, параграфи 3.1 и 3.2 от посоченото споразумение, които са били специално тълкувани в доклада на апелативния орган HP-SSST.
В тази връзка следва да се припомни, че предимството на сключените от Съюза международни споразумения пред разпоредбите на вторичното право на Съюза повелява последните да се тълкуват, доколкото е възможно, в съответствие с тези споразумения (вж. по-специално решение от 10 ноември 2011 г., X и X BV,
C‑319/10 и C‑320/10
, непубликувано,
EU:C:2011:720
, т.
и цитираната съдебна практика).
Освен това Съдът вече е постановил, че принципът на общото международно право за спазване на договорните задължения (pacta sunt servanda), закрепен в член 26 от Виенската конвенция за правото на договорите от 23 май 1969 г. (Recueil des traités des Nations unies, том 1155, стр. 331), изисква за целите на тълкуването и прилагането на Антидъмпинговото споразумение съдът на Съюза да държи сметка за тълкуването на различните разпоредби на това споразумение, прието от Органа за уреждане на спорове на СТО (вж. по аналогия решение от 6 октомври 2020 г., Комисия/Унгария (Висше образование),
C‑66/18
,
EU:C:2020:792
, т.
).
Така Съдът вече се е позовавал на доклади на специална група или на апелативния орган на СТО в подкрепа на тълкуването си на някои разпоредби от споразуменията от приложението към Споразумението за създаване на СТО (вж. по-специално решение от 10 ноември 2011 г., X и X BV, непубликувано,
EU:C:2011:720
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно, както следва по-специално от точки 53 и 54 от обжалваното съдебно решение, Общият съд правилно е приел по същество, че в случая няма пречка той да се позове на доклада на апелативния орган HP-SSST относно тълкуването на член 3, параграфи 3.1. и на член 3.2 от Антидъмпинговото споразумение, за да тълкува идентичните по същество разпоредби на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент.
На второ място следва да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда в областта на общата търговска политика, и най-вече в сферата на мерките за защита на търговията, институциите на Съюза разполагат с широко право на преценка поради сложността на икономическите и политическите положения, които трябва да разглеждат (решение от 18 октомври 2018 г., Gul Ahmed Textile Mills/Съвет,
C‑100/17 P
,
EU:C:2018:842
, т.
и цитираната съдебна практика).
Също съгласно постоянната съдебна практика това широко право на преценка се отнася по-специално до установяването на наличието на вреда, причинена на промишлеността на Съюза, в рамките на антидъмпингова процедура. Поради това съдебният контрол върху такава преценка трябва да се сведе до проверка дали са спазени процесуалните правила, дали фактите са точно установени и дали не е налице явна грешка в преценката на тези факти или злоупотреба с власт. Това е така по-специално когато в рамките на антидъмпингово разследване се определят факторите, които причиняват вреда на промишлеността на Съюза (решение от 10 септември 2015 г., Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, т.
и цитираната съдебна практика).
Съдът също така многократно е постановил, че упражняваният от Общия съд контрол върху доказателствата, на които почиват констатациите на институциите на Съюза, не съставлява нова преценка на фактите, която замества тази на посочените институции. При този контрол не се нарушава широкото право на преценка на тези институции в областта на търговската политика, а само се установява дали въпросните доказателства могат да подкрепят направените от тях изводи. Общият съд съответно трябва да провери не само истинността на посочените доказателства, тяхната достоверност и непротиворечивост, но също и дали тези доказателства съдържат всички релевантни данни, които следва да бъдат взети предвид, за да се прецени дадена сложна ситуация, и могат да подкрепят направените изводи (решение от 10 юли 2019 г., Caviro Distillerie и др./Комисия,
C‑345/18 P
, непубликувано,
EU:C:2019:589
, т.
и цитираната съдебна практика).
По първите три основания
В рамките на първите три основания Комисията, подкрепяна от ArcelorMittal и др., оспорва точки 59—67 от обжалваното съдебно решение, в които Общият съд приема по същество, че като не е взела предвид сегментирането на пазара на разглеждания продукт в рамките на анализа си на подбиването на цените и по-общо на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на сходния продукт на пазара на Съюза, Комисията не е основала анализа си на всички релевантни в случая данни в нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент.
Доводи на страните
–
По първото правно основание: Общият съд неправилно е приел, че Комисията е длъжна да извърши анализ на подбиването на цените по пазарни сегменти
В първата част от първото си основание Комисията упреква Общия съд, че е нарушил член 1, параграфи 2 и 4, член 3, параграфи 2, 3 и 8, както и член 4 от Основния регламент, като е приел, че тя е била длъжна да извърши отделна проверка на подбиването на цените за всеки пазарен сегмент на разглеждания продукт.
От тези разпоредби следвало, че е достатъчно Комисията да анализира подбиването на цените на равнището на „сходния продукт“ по смисъла на член 1, параграф 4 от Основния регламент, като разгледа въздействието му върху „промишлеността на Съюза“ по смисъла на член 4 от този регламент.
Нищо в посочените разпоредби обаче не указвало, че е налице задължение да се извърши анализ на подбиването на цените поотделно за всеки пазарен сегмент на разглеждания продукт.
Налагайки подобно задължение, Общият съд изисквал анализ на подбиването на цените, който се основава на понятието за съответния продуктов пазар, присъщо на правото на Съюза в областта на конкуренцията. Това понятие обаче било много различно от понятието „сходен продукт“, възприето от законодателя на Съюза в рамките на антидъмпинговата правна уредба, по-специално за целите на анализа на подбиването на цените.
Във втората част от първото основание Комисията упреква Общия съд, че неправилно е основал изискването за анализ на подбиването на цените поотделно за всеки пазарен сегмент само на две предишни решения, а именно доклада на апелативния орган HP-SSST и на решение от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет(
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
).
Ето защо Общият съд изопачил фактите, на които се основават тези предишни решения и които са напълно различни от стоящите в основата на настоящото дело.
Всъщност, от една страна, в разглежданите хипотези в тези две предишни решения не било установено никакво подбиване на цените на равнището на сходния продукт, докато в спорния регламент Комисията установила подбиване на цените на това равнище.
От друга страна, противно на разглежданото в доклада на апелативния орган HP-SSST положение, при което дъмпинговият внос и продажбите на вътрешния пазар са концентрирани в различни пазарни сегменти, в спорния регламент Комисията установила концентрация на продажбите на вътрешния пазар и на дъмпинговия внос в едни и същи пазарни сегменти и на сходни равнища.
В третата част на първото основание Комисията упреква Общия съд, че е тълкувал неправилно спорния регламент или, при условията на евентуалност, че е извършил неправилна правна квалификация на фактите, когато в точка 67 от обжалваното съдебно решение е постановил, че фактите, установени в точки 59, 61, 62 и 64 от обжалваното съдебно решение, представляват изключителни обстоятелства, които изискват анализ на подбиването на цените по пазарен сегмент.
В самото начало Hubei твърди, че жалбата е безпредметна, тъй като Комисията оспорва обжалваното съдебно решение в частта, в която в него се изисква анализ на подбиването на цените поотделно за всеки пазарен сегмент. Всъщност Общият съд не изисквал подобен анализ, а само приел в точки 45, 66 и 67 от обжалваното съдебно решение, че спорният регламент нарушава член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, тъй като с оглед на фактическите обстоятелства, с които е разполагала, Комисията не е взела предвид сегментирането на пазара на разглеждания продукт в рамките на анализа си на подбиването на цените. Освен това, тъй като Комисията поставя под въпрос релевантността на някои фактически констатации на Общия съд, без да изтъква изопачаване на доказателствата, нейните доводи били недопустими.
Hubei твърди по същество, че първата част от първото основание трябва да се отхвърли по същество. Всъщност от позоваването в член 3, параграф 2, буква а) и в член 4, параграф 1 от посочения регламент на „сходни продукти“ следвало, че понятието „сходен продукт“ може да обхваща няколко вида продукти и следователно няколко сегмента, което се потвърждава от практиката на Съда.
Освен това апелативният орган, създаден от Органа за уреждане на спорове на СТО, подчертал значението на проверката за наличието на различни пазарни сегменти при анализа на подбиването на цените и обжалваното съдебно решение било в съответствие с тези констатации.
Според Hubei, макар да не съществува задължение за установяване на наличието на подбиване на цените за всеки вид продукт или пазарен сегмент, Комисията е длъжна да разгледа всички релевантни доказателства, включително и въпроса дали съществуването на различни пазарни сегменти може да окаже цялостно въздействие върху анализа на дъмпинговия внос върху цените, и по-специално върху подбиването на цените.
Във връзка с втората част от първото основание Hubei твърди, че правното основание, на което се опира Общият съд, за да отмени спорния регламент, е нарушение на задължението, наложено на Комисията по силата на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, да основе анализа си относно подбиването на цените на всички релевантни данни, и следователно — нарушение на задължението за установяване на вредата въз основа на достоверни доказателства и на обективен анализ.
Общият съд правилно се позовал на две предишни решения, а именно на доклада на апелативния орган HP-SSST и на решение от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), за да приеме, че когато съществуват различни пазарни сегменти със съществени разлики в цените, е необходимо да се вземе предвид въздействието на това сегментиране върху анализа на подбиването на цените.
Освен това някои твърдения на Комисията относно тези две предходни решения били неточни.
Накрая, както правилно констатира Общият съд, в спорния регламент не се съдържа твърдението на Комисията, че по настоящото дело както вносът от Китай, така и продаваните от промишлеността на Съюза продукти са били концентрирани в един и същ пазарен сегмент. Още в административното производство обаче Hubei твърдяло, че китайският внос бил концентриран в пазарен сегмент, различен от този, в който са концентрирани продуктите, произведени от промишлеността на Съюза.
Hubei твърди, че третата част от първото основание също следва да бъде отхвърлена. Всъщност, от една страна, заинтересованите страни разгледали въпроса за съществуването на различни пазарни сегменти не в контекста на определянето на разглеждания продукт, а в контекста на вредата и на причинно-следствената връзка. От друга страна, що се отнася до корекцията, извършена от Комисията за изчисляване на маржа на вредата поради икономическото положение и рентабилността на най-голямото дружество в извадката на производители от Съюза, изложени в съображение 8 от Регламент 2016/1977, Hubei твърди, че тези обстоятелства очевидно оказват значително въздействие върху анализа на вредата.
–
По второто правно основание: Общият съд неправилно е приел, че методът на КНП не е подходящ, за да се вземе предвид сегментирането на пазара
С второто основание Комисията оспорва точки 60 и 67 от обжалваното съдебно решение, в които Общият съд по същество е приел, че методът на КНП не е подходящ, за да се вземе предвид сегментирането на пазара. По този начин Общият съд тълкувал неправилно съображение 24 от спорния регламент, както и обясненията, дадени в хода на административното производство и в устните и писмените становища на Комисията пред Общия съд. При условията на евентуалност Комисията поддържа, че Общият съд е изопачил представените в това отношение доказателства.
Комисията поддържа, че методът на КНП представлява най-подробният анализ, който може да се извърши, за да се сравнят разглежданият продукт и сходният продукт. Този метод, който впрочем не е използван от основните търговски партньори на Съюза, се състоял в много по-задълбочен анализ от извършвания на равнището на пазарните сегменти на сходния продукт. Всъщност КНП е така съставен, че се отчитали предвид всички характеристики на разглеждания продукт и по този начин Комисията можела да съпостави всяка тръба, произведена от включения в извадката китайски производител, с възможно най-сходната тръба, произведена от включения в извадката производител на Съюза. Така първата цифра на КНП указвала един от трите съответни сегмента на пазара. Нищо не позволявало да се заключи, че основавайки се на КНП, Комисията не взела предвид някои присъщи за разглеждания продукт или за пазара характеристики, по-специално ценовите изменения. Чрез замисъла и начина си действие си методът на КНП гарантирал извършването на анализ по пазарни сегменти.
Hubei твърди, че в обжалваното съдебно решение Общият съд само е приел, че с оглед на фактическите данни, с които Комисията разполага, прилагането на метода на КНП само по себе си е недостатъчно, за да се вземе предвид сегментирането на пазара.
Действително този метод позволил на Комисията да установи дали внасяните от Китай стоки, спадащи към определен КНП или определен вид продукт в специфичен пазарен сегмент, подбиват цените на продажбите, фактурирани от включените в извадката производители на Съюза за същия КНП или вид продукт от същия пазарен сегмент. Както обаче Общият съд правилно е посочил в точка 67 от обжалваното съдебно решение, същият този метод не позволил на Комисията да установи въздействието на дъмпинговия внос в определен сегмент върху продажните цени на промишлеността на Съюза за продуктите от други сегменти.
–
По третото основание: неправилно тълкуване на задължението за мотивиране и изопачаване на доказателствата
В първата част от третото основание, в рамките на която се твърди грешка при тълкуването на задължението за мотивиране, предвидено в член 296 ДФЕС, Комисията упреква Общия съд, че в точки 77—79 от обжалваното съдебно решение е приел, че някои доказателства, представени от нея след съдебното заседание по искане от Общия съд и удостоверяващи, че е налице подбиване на цените за трите пазарни сегмента на разглеждания продукт и че подобно на дъмпинговия внос продажбите на включените в извадката производители от Съюза са били концентрирани в строителния сектор, не могат да се вземат предвид, тъй като са представени на късен етап в производството пред Общия съд и се отнасяли до основания, които не се съдържат в спорния регламент.
Във втората част на третото основание Комисията поддържа, че Общият съд е изопачил доказателствата, с които разполага, като постановил в точка 78 от обжалваното съдебно решение, че анализът на равнището на пазарен сегмент бил извършен едва ex post. Разграничението между различните пазарни сегменти умишлено било включено в анализа по метода на КНП, чийто начин на действие Общият съд пренебрегнал или неправилно разбрал и изопачил.
Що се отнася до първата част от третото основание, Hubei твърди, че Комисията неправилно се основава на решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland (
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
) в подкрепа на твърдението си, че Общият съд е допуснал грешка при тълкуването на задължението за мотивиране, предвидено в член 296 ДФЕС.
Всъщност, както следвало от точка 73 от това решение, то е постановено в контекста на особено положение, при което вносител, който не е участвал в административното производство, се позовава на нарушение на задължението за мотивиране във връзка с твърдения, които не са формулирани от самия него. Hubei твърди, че положението му е коренно различно, тъй като още от началото на административното производство то е изтъкнало, че наличието на различни сегменти е от значение за анализа на подбиването на цените.
Съгласно постоянната съдебна практика обаче институциите са длъжни да изложат фактите и правните съображения, които са от съществено значение в контекста на разглежданото решение, a мотивите на акта трябва да се съдържат в самия му текст.
Накрая, Hubei твърди, че е неточно да се каже, че благодарение на административната преписка е знаело, че продажбите на включените в извадката производители от Съюза и дъмпинговият внос са концентрирани в един и същ сегмент, а именно в строителния сектор, и че е установено подбиване на цените в трите сегмента. Всъщност поради съображения за поверителност то нямало достъп до изчисленията на подбиването на цените на другите китайски производители.
Що се отнася до втората част от третото основание, Hubei твърди, че в точка 78 от обжалваното съдебно решение Общият съд е упрекнал Комисията не за това, че не е приложила метода на КНП по сегменти, а че не е извършила анализ по сегменти. Следователно Общият съд упрекнал Комисията, че методът на КНП ѝ позволил само да установи подбиване на цените в даден сегмент, без да ѝ позволи да анализира въздействието на констатираното подбиване на цените в даден сегмент върху продажните цени, фактурирани от производителите от Съюза в друг сегмент.
Съображения на Съда
–
Предварителни бележки
Най-напред следва да се уточни в какво точно Общият съд е упрекнал Комисията в обжалваното съдебно решение във връзка с извършения от нея в случая анализ на подбиването на цените, тъй като по този въпрос страните спорят относно точния обхват на посоченото съдебно решение.
В това отношение, както по същество отбелязва и генералният адвокат в точка 59 от заключението си, от точки 65—67 от обжалваното съдебно решение следва, че Общият съд е приел, че в рамките на анализа на подбиването на цените Комисията в известна степен е взела предвид сегментирането на разглеждания продукт, тъй като е приложила метода на КНП. Той обаче приема, че с оглед на четири фактически обстоятелства в случая, характеризиращи това сегментиране, а именно трудността, произтичаща от взаимозаменяемостта от гледна точка на търсенето между продуктите от различни сегменти, изменението на цените между различните сегменти, концентрирането на операциите на най-голямото включено в извадката предприятие от промишлеността на Съюза в сектора на нефта и газа и концентрацията на вноса на включените в извадката китайски производители износители в сегмента на строителството, използването на този метод не е достатъчно, за да се вземе надлежно предвид сегментирането на пазара, за да се анализира въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза и че поради това Комисията не е основала своя анализ на всички релевантни в случая данни.
По-конкретно, в точка 67 от обжалваното съдебно решение с оглед на посочените четири фактически обстоятелства, характеризиращи сегментирането в случая, Общият съд е упрекнал Комисията, че в рамките на анализа си на подбиването на цените тя не е се уверила най-малко че понижаването на цените на промишлеността на Съюза не произтича от сегмент, в който китайският внос е бил незначителен, или от равнище на подбиване, което, ако се предположи, че е налице, не може да се счита за „значително“ по смисъла на член 3, параграф 3 от Основния регламент.
Всъщност, както отбелязва и генералният адвокат в точка 60 от заключението си, в точка 67 Общият съд имплицитно, но неминуемо приема, че ако това е така, въпросното понижаване на цените на пазара на Съюза не би могло да се счита за последица от дъмпинговия внос.
По-нататък следва се отбележи, че съгласно член 3, параграф 2 от Основния регламент установяването на вреда трябва да се съпътства от обективно изследване на обема на дъмпинговия внос и ефекта му върху цените, прилагани на пазара на Съюза, и последвалото от него въздействие върху промишлеността на Съюза. Член 3, параграф 3 от посочения регламент предвижда, че по отношение на въздействието на дъмпинговия внос върху цените следва да се установи дали в резултат на дъмпинговия внос е налице цена, значително по-ниска в сравнение с цената за сходен продукт на промишлеността на Съюза.
Както отбелязва Общият съд в точка 33 от обжалваното съдебно решение, Основният регламент не налага никакъв конкретен метод за анализ на подбиването на цените.
Както обаче подчертава Комисията, от самия текст на член 3, параграф 3 от този регламент следва, че методът, по който се определя евентуално подбиване на цените, трябва по принцип да се прилага на равнището на „сходния продукт“ по смисъла на член 1, параграф 4 от посочения регламент, макар той да може, както е в случая, да се състои от различни видове продукти, спадащи към няколко пазарни сегмента (вж. в този смисъл решение от 5 април 2017 г., Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет,
C‑376/15 P и C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
, т.
и
).
Следователно Основният регламент по принцип не задължава Комисията да извърши анализ дали е налице подбиване на цените на друго равнище освен на равнището на сходния продукт.
Това тълкуване се потвърждава от точка 5.180 от доклада на апелативния орган HP-SSST, съгласно която органът, на който е възложено антидъмпинговото разследване, не е длъжен съгласно член 3, параграф 3.2 от Антидъмпинговото споразумение да установи наличието на подбиване на цените за всеки от видовете продукти, предмет на разследването, или за цялата гама продукти, съставляващи сходния национален продукт.
При все това, както потвърждава същата точка 5.180, тъй като по силата на член 3, параграф 2 от Основния регламент Комисията е длъжна да извърши „обективно изследване“ на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на сходните продукти на промишлеността на Съюза, тази институция е длъжна да вземе предвид в рамките на анализа си на подбиването на цените всички относими достоверни доказателства, включително, когато е необходимо, отнасящите се до различните пазарни сегменти на разглеждания продукт.
Следователно, за да се гарантира обективност на анализа на подбиването на цените, при определени обстоятелства Комисията може да е длъжна да извърши такъв анализ на равнището на пазарните сегменти на разглеждания продукт, макар широкото право на преценка, с което разполага тази институция, за да установи по-специално наличието на вреда съгласно съдебната практика, припомнена в точка 36 от настоящото решение, да обхваща, както отбелязва и генералният адвокат в точка 167 от заключението си, най-малкото решенията относно избора на метод за анализ, данните и доказателствата, които следва да бъдат събрани, метода за изчисление, който следва да се използва за определяне на маржа на подбиване, както и интерпретацията и оценката на събраните данни.
Накрая следва да се посочи, че това важи, на първо място, в положение като разглежданото в решение от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), за което е характерно, че вносът, предмет на антидъмпинговото разследване, е бил концентриран предимно в един от пазарните сегменти на разглеждания продукт.
Всъщност, както по същество приема Общият съд в точки 127 и 129 от посоченото съдебно решение, при такова положение на особено ясно изразено сегментиране на съответния внос, член 3 от Основния регламент не е пречка институциите на Съюза да извършат оценка на вредата поотделно на равнището на съответния сегмент, при условие обаче че надлежно е взет предвид сходният продукт като цяло.
На второ място, както по същество отбелязва и генералният адвокат в точка 77 от заключението си, за целите на тълкуването на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент изводите в доклада на апелативния орган HP-SSST могат да бъдат обобщени в смисъл, че в конкретна ситуация, характеризираща се със силна концентрация на продажбите на вътрешния пазар и на дъмпинговия внос в различни сегменти, които от своя страна се характеризират с доста значителни ценови разлики, за да се гарантира обективността на анализа за наличието на подбиване на цените, макар да разполага с широко право на преценка във връзка с условията и реда на извършване на този анализ, Комисията може да е длъжна да вземе предвид пазарните дялове за всеки вид продукт и тези ценови разлики.
Всъщност, както следва от точки 5.180 и 5.181 от посочения доклад, тъй като органът, на който е възложено провеждането на антидъмпингово разследване, е длъжен да разгледа обективно въздействието на дъмпинговия внос върху цените на вътрешния пазар, той не може да изключи доказателства, които могат да наведат на мисълта, че този внос не е оказал въздействие върху посочените цени или е оказал само ограничено действие.
Именно в светлината на тези съображения следва да се разгледат първите три основания, като се започне с разглеждането на третото основание с оглед на неговото потенциално съществено значение за първото и второто основание.
–
По третото основание
С третото основание Комисията упреква Общия съд, че в точки 77—79 от обжалваното съдебно решение е приел, че някои факти, свързани със сегментирането на пазара на разглеждания продукт, изтъкнати от Комисията след съдебното заседание, не могат да бъдат взети предвид.
Както отбелязва и генералният адвокат в точки 80 и 81 от заключението си, от преписката е видно, че след проведените в съдебното заседание пред Общия съд разисквания в съответствие с неговото искане Комисията е предоставила данни, получени от прилагането на метода на КНП, от които било видно, от една страна, че в рамките на всеки от трите разглеждани сегмента дъмпинговият внос и продажбите на промишлеността на Съюза са почти на еднакво равнище, че те са били концентрирани главно в сегмента на строителството, при съответни дялове от 75,1 % и 71,6 %, че равнището им е било значително в сегмента на нефта и на газа, по-конкретно съответно 17,3 % и 15,3 %, и че се намирали в по-малка, но не незначителна степен в сегмента на производството на електроенергия, по-конкретно съответно 7,4 % и 13,1 %, и от друга страна, че цените са били подбивани и във всичките три въпросни сегмента.
В точки 77—79 от обжалваното съдебно решение обаче Общият съд е приел по същество, че не може да вземе предвид тези данни, защото, тъй като са представени на късен етап от производството пред него, те не могат да допълнят мотивите на спорния регламент.
В това отношение трябва да се напомни, че съгласно постоянната практика на Съда изискваните от член 296 ДФЕС мотиви трябва да са съобразени с естеството на съответния акт и трябва по ясен и недвусмислен начин да излагат съображенията на институцията, която го е издала, така че да дадат възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за взетата мярка, а на компетентната юрисдикция — да упражни своя контрол (решения от 9 януари 2003 г., Petrotub и Republica/Съвет,
C‑76/00 P
,
EU:C:2003:4
, т.
и от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
Съгласно същата съдебна практика това изискване трябва да се преценява в зависимост от обстоятелствата по конкретния случай, по-специално в зависимост от съдържанието на акта, от естеството на изложените мотиви и от интереса, който адресатите или други лица, засегнати пряко и лично от акта, могат да имат от получаване на разяснения. Не се изисква мотивите да уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, доколкото въпросът дали мотивите на даден акт отговарят на изискванията на член 296 ДФЕС, следва да се преценява с оглед не само на текста, но и на контекста, както и на съвкупността от правните норми, уреждащи съответната материя (решения от 9 януари 2003 г., Petrotub и Republica/Съвет,
C‑76/00 P
,
EU:C:2003:4
, т.
и от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
Когато става въпрос за регламент, мотивирането може да се ограничи до посочване, от една страна, на цялостното положение, довело до приемането му, а от друга страна, на общите цели, които той си поставя за цел да постигне. При това положение не би могло да се изисква институциите на Съюза да уточняват понякога многобройните и сложни различни фактически обстоятелства, на които се основава регламентът, или a fortiori, да правят повече или по-малка пълна оценка на тези фактически обстоятелства (решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
В случая в точка 79 от обжалваното съдебно решение Общият съд е подчертал, че в спорния регламент Комисията не е изтъкнала факта, че продажбите на включените в извадката производители от Съюза са концентрирани в сектора на строителството, макар от съображение 104 от този регламент да е видно, че сдружението на китайските производители износители е поддържало именно че вносът от Китай се концентрира в този сектор, докато производителите от Съюза били по-активни в сектора на нефта и газа, както и в производството на електроенергия.
Комисията обаче не може да бъде упреквана, че в спорния регламент не е изтъкнала този факт в отговор на изтъкнатия от посоченото сдружение довод, тъй като съгласно съдебната практика, припомнена в точка 89 от настоящото решение, предвиденото в член 296 ДФЕС задължение за мотивиране не изисква тази институция да уточнява изчерпателно понякога многобройните и сложни различни фактически обстоятелства, на които се основава регламентът за налагане на антидъмпингови мита, или a fortiori, да прави повече или по-малка пълна оценка на тези фактически обстоятелства.
Освен това, тъй като, що се отнася до анализа на подбиването на цените, основната цел на Комисията се установява от спорния регламент, последният не следва да съдържа нарочни мотиви относно всеки от многобройните доводи от фактическа страна, изтъкнати във връзка с този анализ (вж. по аналогия решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
Всъщност, както отбелязва по същество и генералният адвокат в точка 85 от заключението си, данните, предоставени от Комисията след съдебното заседание, съдържат подробности и допълнителна информация относно мотивите, вече съдържащи се в спорния регламент, за които впрочем е безспорно, че представляват достатъчни мотиви, въз основа на които Комисията стига до извода, че основаният на метода на КНП анализ е доказал, че в случая е налице подбиване на цените на равнището на сходния продукт.
По-специално в съображение 108 от спорния регламент Комисията обяснява по следния начин защо при сравняването на продуктите и следователно по-конкретно в рамките на анализа на подбиването на цените методът на КНП е позволил да се вземе предвид сегментирането на пазара на разглеждания продукт:
„Що се отнася до отделните сектори, Комисията посочва, че разликите между видовете на продукта са отразени в [КНП], което гарантира, че само сравними продукти се сравняват едни с други. Ключовите характеристики на отделните сектори се разграничават по КНП: легирани и високолегирани стомани (производство на електроенергия), нелегирани стомани (строителство) и специфични категории на продукта — безшевни тръби, безшевни обсадни и други тръби и сондажни тръби (производство на нефт и газ)“.
Тъй като основната част от съображенията на Комисията относно анализа на подбиването на цените, включително по-специално вземането предвид на пазарните сегменти на разглеждания продукт, вече следват от мотивите на спорния регламент, няма пречка в случая Общият съд да поиска разяснения от Комисията, за да получи допълнителни обяснения, които счита за необходими, за да разбере напълно този анализ с оглед на отправените срещу него критики от Hubei.
Следователно Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не е можел да вземе предвид данните, получени от прилагането на метода на КНП, посочени в точка 85 от настоящото решение, въпреки че той самият е поискал от Комисията да ги представи след съдебното заседание. Тъй като поради това тази информация е част от преписката, тя трябва да се вземе предвид при разглеждането на първото и второто основание.
Следователно трябва да се приеме, че третото основание е налице.
–
По първото и второто основание
В първата част от първото основание Комисията по същество упреква Общия съд, че е изискал анализ на подбиването на цените за всеки пазарен сегмент на разглеждания продукт в нарушение на член 3, параграф 3 от Основния регламент, който предвиждал такъв анализ само на равнището на сходния продукт. Във втората част от това основание Комисията упреква Общия съд, че е основал изискването за анализ на подбиването на цените за всеки пазарен сегмент на две предишни решения, а именно доклада на апелативния орган HP-SSST и на решение от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), макар че изводите от тези предишни решения не били приложими в настоящия случай. В третата част от първото основание Комисията упреква Общия съд, че е постановил, че фактите, изброени в точки 59, 61, 62 и 64 от обжалваното съдебно решение, представляват извънредни обстоятелства, които налагат анализ на подбиването на цените по пазарни сегменти.
С второто си основание Комисията оспорва точки 60 и 67 от обжалваното съдебно решение, в които Общият съд по същество е приел, че методът на КНП не подходящ, за да се вземе предвид сегментирането на пазара на разглеждания продукт в рамките на анализа на подбиването на цените.
Тези две основания следва да се разгледат заедно, тъй като до голяма степен се припокриват, доколкото в рамките и на двете се оспорва точка 67 от обжалваното съдебно решение.
В това отношение от точки 60, 66 и 67 от обжалваното съдебно решение следва, че според Общия съд, въпреки че е приложила метода на КНП, Комисията не е взела предвид сегментирането на пазара на разглеждания продукт, по-специално в рамките на анализа си на подбиването на цените, макар конкретните факти по случая, изброени в точки 59, 61, 62 и 64 от това съдебно решение, да налагат такъв анализ на равнището на всеки пазарен сегмент на разглеждания продукт, и поради това тази институция не е основала своя анализ на всички релевантни в случая данни.
Както следва от съдебната практика, припомнена в точки 35 и 36 от настоящото решение, широкото право на преценка, с което разполага Комисията в рамките на антидъмпингова процедура поради сложността на икономическите и политическите положения, които трябва да разглежда, и което се отнася по-специално до установяването на наличието на вреда, причинена на промишлеността на Съюза, има за последица, че по отношение на преценката на фактите от тази институция съдебният контрол трябва да се ограничи до проверката дали не е допусната явна грешка в преценката.
Що се отнася обаче до анализа на подбиването на цените, Общият съд не е констатирал, че като е приложила метода на КНП, Комисията е допуснала явна грешка в преценката на фактите, тъй като не е взела предвид сегментирането на пазара на разглеждания продукт.
Всъщност от съображения 24 и 108 от спорния регламент следва, че във връзка с пазарните сегменти Комисията е посочила, че релевантните разлики между видовете на продукта са били взети предвид в КНП, което е позволило да се гарантира, че само сравними продукти са сравнени помежду си и че основните характеристики на пазарните сегменти се различават по КНП.
По-специално, както отбелязва по същество и генералният адвокат в точки 92 и 93 от заключението си, първата цифра на всеки КНП указва сегмента, към който спада категорията на разглеждания продукт, и Комисията е сравнила за всеки КНП вносните дъмпингови цени и цените на производителите от Съюза.
Следователно, като е приложила метода на КНП, Комисията действително е взела предвид пазарните сегменти на разглеждания продукт по-специално за целите на анализа на подбиването на цените и следователно не може да бъде упрекната, че е допуснала явна грешка в преценката при извършването на този анализ.
Както изтъква Комисията в третата част от шестото си основание, от това следва, че по този въпрос Общият съд е надхвърлил границите на съдебния контрол, които го задължават при установяването на вредата, и по-специално при анализа на подбиването на цените, да зачита широката свобода на преценка, предоставена в това отношение на Комисията, която, както отбелязва и генералният адвокат в точка 167 от заключението си, обхваща най-малкото решенията относно избора на метод за анализ, данните и доказателствата, които следва да бъдат събрани, методите за изчисление, които следва да се използват за определяне на маржа на подбиване, както и интерпретацията и оценката на събраните данни.
Що се отнася до вече изложения пред Общия съд довод на Hubei, че използването на метода на КНП било недостатъчно, тъй като не позволява да се установи въздействието на вноса в определен сегмент върху продажните цени на промишлеността на Съюза за продукти от други сегменти, трябва да се констатира, че Общият съд не е приел този довод.
В точка 67 от обжалваното съдебно решение Общият съд обаче е упрекнал Комисията, че не е проверила най-малкото че с оглед на ясно изразеното сегментиране на разглеждания в случая продукт намаляването на цените на промишлеността на Съюза не произтича от сегмент, в който китайският внос е бил незначителен, или от равнище на подбиване, което не може да се счита за значително.
Както обаче следва от данните, предоставени от Комисията по искане на Общия съд, посочени в точка 85 от настоящото решение, използването на метода на КНП е позволило да се установи, че дъмпинговият внос и продуктите, продавани от промишлеността на Съюза, действително са били сравними в трите пазарни сегмента и че подбиването на цените е извършено във всеки от тези три сегмента, така че в случая не е налице положение на ясно изразено сегментиране като разглежданото в доклада на апелативния орган HP-SSST и по делото, по което е постановено решение 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
).
При тези условия, макар с оглед на принципите, припомнени в точки 77—80 от настоящото решение, при определени изключителни обстоятелства на ясно изразено сегментиране на разглеждания продукт, което води до значителни ценови различия между различните пазарни сегменти, Комисията да може да е длъжна да направи допълнителен анализ на подбиването на цените като посочения в точка 67 от обжалваното съдебно решение, състоящ се в сравняване на цените във всеки сегмент в допълнение към извършения въз основа на метода на КНП анализ, т.е. сравняване на всеки КНП, при все че тази институция трябва да разполага с широко право на преценка при определянето на точния метод за анализ на подбиването на цените, във всеки случай такъв допълнителен анализ не е бил необходим в случая с оглед на данните, предоставени от Комисията по изрично искане на Общия съд след проведеното пред него съдебно заседание.
Може да се добави, че що се отнася по-специално до наличието на значителни разлики в цените между трите пазарни сегмента, от съображения 24 и 108 от спорния регламент следва, че в случая те са били най-вече свързани с използването на високо легирани стомани за продуктите от сектора на производство на електроенергия, докато за производството на продуктите от другите два сектора са използвани нелегирани стомани.
Освен това, както по същество отбелязва и генералният адвокат в точка 105 от заключението си, от посочените съображения 24 и 108 следва, че при прилагането на метода на КНП разликите в разходите и цените, свързани с легираните и високо легираните стомани, са били взети предвид при сравненията поради начина, по който е съставен КНП, като по-специално при първата характеристика, взета предвид в КНП (вид на продукта) се прави разграничение между нелегираните стомани, легираните стомани и високолегирани стомани.
Ето защо в случая, тъй като тези разлики в цените между различните пазарни сегменти на разглеждания продукт вече са били взети предвид по-специално в рамките на анализа на подбиването на цените съгласно метода на КНП, те не налагат Комисията да извърши допълнение на анализа, посочен в точка 67 от обжалваното съдебно решение.
От изложеното следва, че твърденията в рамките на първото и второто основание са основателни. Освен това следва да се констатира, че като последица от това твърденията от третата част от шестото основание също са основателни, доколкото в тази част Комисията упреква Общия съд, че е превишил границите на възложения му съдебен контрол, като в точки 59—66 от обжалваното съдебно решение е приел, че тъй като не е извършила анализ на подбиването на цените по пазарни сегменти, тази институция не е взела предвид всички релевантни данни, без обаче да е установил, че посочената институция е допуснала явна грешка в преценката.
По четвъртото основание
С четвъртото си основание Комисията, подкрепяна от ArcelorMittal и др., оспорва обжалваното съдебно решение, доколкото в точки 68—76 от това съдебно решение Общият съд по същество е постановил, че в нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент при анализа си на подбиване на цените и по-общо на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на сходни продукти на пазара на Съюза, Комисията не е взела предвид известен обем на сходния продукт, произведен от включените в извадката производители от Съюза, т.е. 17 от 66‑те вида продукти, които са продавани от тези производители, но не са изнесени от включените в извадката китайски производители, и поради това не е взела предвид при този анализ всички релевантни данни в случая съгласно изискванията на посочените разпоредби.
Доводи на страните
В първата част от четвъртото си основание Комисията упреква Общия съд, че в точки 68—76 от обжалваното съдебно решение е приел, че тя е нарушила член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, тъй като при анализа на подбиването на цените не е взела предвид 17 от 66‑те вида продукти, които са продавани от включените в извадката производители от Съюза, но не са продавани от включените в извадката китайски производители износители.
Като е приел обаче, че всички видове продукти, продавани от промишлеността на Съюза, трябва да се вземат предвид за целите на анализа на подбиването на цените, Общият съд пренебрегнал естеството на този анализ, тъй като съгласно самия текст на член 3, параграф 3 от Основния регламент той трябва да се извършва на равнището на сходния продукт, а не на равнището на всеки вид продукт или КНП.
Комисията изтъква, че е установила наличието на подбиване на цените именно на равнището на сходния продукт. Най-напред тя изчислила маржовете на подбиване на цените на равнището на КНП и след това определила среднопретеглената стойност на подбиване на цените за всички КНП. Макар по отношение на някои КНП да не е установено никакво подбиване на цените или е установено отрицателно подбиване на цените, това не означавало, че не може да се наложи антидъмпингово мито и върху тези КНП. Всъщност достатъчно било да се установи средно подбиване на цените на равнището на сходния продукт.
Във втората част от четвъртото основание Комисията упреква Общия съд, че е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че за анализа на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза, който трябва да се извърши съгласно член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, е необходимо да се вземат предвид 17‑те КНП, които са продавани от включените в извадката производители от Съюза, но не са изнасяни за Съюза от включените в извадката китайски производители.
Комисията изтъква, на първо място, че потенциалното въздействие на тези КНП върху цените на промишлеността на Съюза не е предмет на този, а на различен анализ, т.нар. анализ на „другите фактори“, който Комисията трябва да направи на по-късен етап съгласно член 3, параграф 7 от посочения регламент, а Hubei обаче не твърди, че е допуснато нарушение на тази разпоредба.
В рамките на такъв анализ на другите фактори попадал разгледаният в точки 72—74 от обжалваното съдебно решение въпрос дали промишлеността на Съюза е могла да претърпи намаляване на цените вследствие на извършените от нея продажби на 17‑те КНП, които не са изнесени от китайските производители износители.
На второ място, Комисията поддържа, че в точка 71 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно се е позовал на точка 5.180 от доклада на апелативния орган HP-SSST, за да потвърди, че няма данни, позволяващи да се приеме, че при анализа, предвиден в член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, може да не се вземе предвид определен обем на сходния продукт, за който не е налице подбиване на цените.
Що се отнася до първата част от четвъртото основание, във връзка с довода, основан на обстоятелството, че подбиването на цените трябва да се установи на равнището на сходния продукт, Hubei поддържа, че в точка 74 от обжалваното съдебно решение Общият съд правилно е приел, че след като установи подбиване на цените за някои видове продукти, Комисията не би могла, без да изложи нарочни мотиви, да разшири обхвата на тази констатация спрямо други видове продукти, за които не е доказано никакво подбиване на цените, нито съответно спрямо сходния продукт като цяло.
Така Общият съд взел предвид опасенията, изразени от Съда в точка 60 от решение от 5 април 2017 г., Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет (
C‑376/15 P и C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
), а именно че ако институциите на Съюза можеха да изключат от изчисляването на дъмпинговия марж сделките за износ за Съюза, свързани с някои видове на разглеждания продукт, това би означавало да им се предостави възможност да повлияят на резултата от изчисляването на дъмпинговия марж, като изключат един или повече видове или модели на този продукт.
Такъв риск от манипулиране съществувал и ако при анализа на подбиването на цените Комисията не е длъжна да вземе предвид всички продажби на включените в извадката производители от Съюза. Всъщност това би ѝ позволило да установи подбиване на цените само за част от продажбите на промишлеността на Съюза и да разшири обхвата на тази констатация спрямо всички продажби, без да трябва да обяснява какво е било въздействието на посочените продажби върху цените.
Що се отнася до втората част от четвъртото основание, Hubei изтъква, че доводът на Комисията, че анализът на въздействието върху цените и установяването на причинно-следствената връзка представлявали напълно независими един от друг етапи, бил неотносим, доколкото Комисията не оспорила точка 86 от обжалваното съдебно решение, в която Общият съд установил наличието на връзка между установяването на подбиването на цените и доказването причинно-следствена връзка.
При всички положения, доколкото се отнася до въздействието на дъмпинговия внос върху промишлеността на Съюза, член 3, параграф 2 от Основния регламент обхващал изискванията относно причинно-следствена връзка и относно други фактори, уточнени по-нататък в член 3, параграфи 6 и 7 от посочения регламент.
Освен това в точка 71 от обжалваното съдебно решение Общият съд не изискал да се направи анализ на другите фактори, а правилно се позовал на точка 5.180 от доклада на апелативния орган HP-SSST, който по същество потвърждава, че следва да се установят въздействията върху цените за разглеждания продукт като цяло, без да се изключват видовете продукти, за които не е установено подбиване на цените.
Съображения на Съда
В самото начало следва да се уточни обхватът на критиката, която Общият съд е отправил в точки 68—74 от обжалваното съдебно решение по отношение на извършения от Комисията анализ на подбиването на цените, а именно главно че в нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент посочената институция не е взела предвид в рамките на този анализ 17 вида продукти или КНП от 66‑те продавани от включените в извадката производители от Съюза, представляващи 8 % от обема на продажбите на тези производители.
В това отношение, първо, от точки 69—71 от обжалваното съдебно решение е видно, че както се потвърждавало от доклада на апелативния орган HP-SSST, „нито едно обстоятелство не позволява да се приеме, че в анализа, предвиден в член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, може да не се взема предвид определен обем на сходния продукт, който не е обект на подбиване на цените“, в случая обемът на 17‑те вида продукти, продавани от промишлеността на Съюза, за които не съществува съответен вид вносен продукт.
Както отбелязва и генералният адвокат в точка 126 от заключението си, от това следва, че според Общия съд при всички положения при анализа на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза Комисията е длъжна да вземе предвид всички продажби на сходния продукт на промишлеността на Съюза.
Следователно в случая Общият съд е приел, че за да основе анализа си на всички релевантни данни, Комисията е била длъжна да вземе предвид всички КНП, продавани от включените в извадката производители от Съюза, включително 17‑те КНП, които не са изнесени от китайските производители износители, включени в извадката.
Второ, в точки 73 и 74 от обжалваното съдебно решение Общият съд по същество е упрекнал Комисията, че фактическите основания, на които почива констатираната от нея връзка между анализа на подбиването на цените и промяната на цените на промишлеността на Съюза, са неправилни, тъй като Комисията не е взела предвид разглежданите 17 КНП, макар че при липсата на нарочни мотиви в това отношение в спорния регламент не може да се изключи, че „значителна част [от тези видове продукти] са участвали в понижението на цените на включените в извадката производители от Съюза“.
Както отбелязва и генералният адвокат в точка 128 от заключението си, с тази критика Общият съд основно упреква Комисията, че не е разгледала в каква степен цените на тези 17 вида продукти са могли да допринесат за промяната на цените на производителите от Съюза, включени в извадката, т.е. за намаляването на тези цени.
–
По грешката при прилагане на правото, която Общият съд е допуснал, като е приел, че при предвидения в член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент анализ на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза Комисията е била длъжна да вземе предвид всички видове на разглеждания продукт, продавани от тази промишленост
За да обоснове оспореното от Комисията принципно твърдение, че при разглеждането на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза, и по-специално при анализа на подбиването на цените, член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент изисква тази институция неизменно да вземе предвид всички видове на разглеждания продукт, продавани от тази промишленост, дори тези, които не са изнасяни от производителите износители към Съюза, и следователно по дефиниция не са предмет на дъмпинг, в точка 71 от обжалваното съдебно решение Общият съд се е позовал на точка 5.180 от доклада на апелативния орган HP-SSST, в който този орган приел, че в случая съответните китайски органи са били длъжни „да преценят чувствителния характер на подбиването на цените на дъмпинговия внос спрямо дела от вътрешното производство, за който не е установено подбиване на цените“.
Това изречение трябва да се разглежда в контекста на разглеждания в посочения доклад случай. Всъщност това производство се отнася до особена ситуация, при която китайските органи са пропуснали да анализират и следователно не са установили подбиване на цените за продуктите от пазарен сегмент A, в който са концентрирани продажбите на вътрешния пазар, а само са разширили спрямо този сегмент обхвата на констатациите за подбиване на цените относно пазарните сегменти Б и В, в които е концентриран дъмпинговият внос.
При това положение апелативният орган, създаден от Органа за уреждане на спорове на СТО, приема, че посочените органи не могат да изключат от анализа на подбиването на цените „дела от вътрешното производство, за който не е установено подбиване на цените“.
Настоящият случай обаче не се отнася до тази особена ситуация, а до коренно различно положение.
Всъщност, както вече бе констатирано при разглеждането на третото основание, от преписката е видно, че в случая не става въпрос за положение на явно изразено сегментиране на пазара на разглеждания продукт, в което продажбите на промишлеността на Съюза са концентрирани в пазарен сегмент на разглеждания продукт, различен от в този, в който се концентрира дъмпинговият внос, а за положение, в което Комисията е установила, че в трите разглеждани сегмента действително е извършено подбиване на цените.
Освен това, както отбелязва Общият съд в точка 38 от обжалваното съдебно решение, е безспорно, че за целия китайски внос е могъл да се направи анализ на подбиването на цените и че както е посочено в точки 68 и 74 от това съдебно решение, при този анализ е взет предвид 92 % от обема на продажбите на промишлеността на Съюза.
Освен това, макар в случая при анализа на подбиването на цените Комисията да не е взела предвид определен обем от вътрешното производство, а именно този на 17‑те разглеждани КНП, причината за това е, както впрочем посочва Общият съд в точка 69 от обжалваното съдебно решение, че за тези видове на разглеждания продукт тя не е била в състояние да изчисли марж на подбиване на цените, тъй като не е имало съответен вид на внасяния продукт.
Следователно, както подчертава генералният адвокат в точка 152 от заключението си, при все че в точка 70 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва, че цените на 17 КНП „по дефиниция не са подбивани“, а в точка 71 от това решение — че в случая става въпрос за положение, при което определен обем продажби на вътрешния пазар не е бил предмет на подбиване на цените, това описание на фактите е неточно.
Всъщност невзимането в предвид при анализа на подбиването на цените на съответните 17 КНП е само последица от избора на Комисията, който попада в обхвата на широката ѝ свобода на преценка в това отношение, да извърши този анализ, като използва метода на КНП — като този метод впрочем сам по себе си не е оспорен, както посочва Общият съд в точка 37 от обжалваното съдебно решение.
От това следва, че в точка 71 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно се е основал на точка 5.180 от доклада на апелативния орган HP-SSST, за да потвърди, че съществува принцип, съгласно който при разглеждането на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза, и по-специално при анализа на подбиването на цените, Комисията би трябвало неизменно да вземе предвид всички видове на разглеждания продукт, продавани от тази промишленост.
Hubei обаче твърди, че този принцип може да се основава на прилагане по аналогия на изводите, направени в решение от 5 април 2017 г., Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет (
C‑376/15 P и C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
).
Както е видно обаче от точка 24 от обжалваното съдебно решение, този довод, който вече е бил изтъкнат от Hubei пред Общия съд, но по който последният не се е произнесъл, не може да бъде приет.
Всъщност в точка 61 от решение от 5 април 2017 г., Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет(
C‑376/15 P и C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
) Съдът е постановил, че с оглед на неговия текст, цел и контекста, в който се вписва, член 2, параграф 11 от Основния регламент не би могъл да се тълкува като позволяващ при изчисляването на дъмпинговия марж да се изключат сделките по износ за Съюза, отнасящи се до определени видове на разглеждания продукт, и че от посочената разпоредба следва, че напротив, институциите на Съюза са длъжни да вземат предвид всички тези сделки за целите на изчисляването.
В точка 60 от това решение Съдът приема, че всяко друго тълкуване би означавало на тези институции се предостави възможност да повлияят на резултата от изчисляването на дъмпинговия марж, като изключат един или повече видове или модели от разглеждания продукт.
Налага се обаче констатацията, че, доколкото се отнасят до тълкуването на член 2, параграф 11 от Основния регламент, изводите от посоченото съдебно решение не могат да се приложат към изисквания съгласно член 3, параграфи 2 и 3 от този регламент анализ на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза.
Всъщност, що се отнася до текста на член 2, параграф 11, в точка 53 от решение от 5 април 2017 г., Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет (
C‑376/15 P и C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
) Съдът подчертава, че тъй като тази разпоредба изрично предвижда, че при изчисляването на дъмпинговия марж и независимо от възприетия метод на сравнение на нормалната стойност и на експортната цена, трябва да се вземе предвид „цената на всички експортни сделки“, институциите на Съюза не могат да изключат от изчисляването на дъмпинговия марж експортните сделки, свързани с някои видове на разглеждания продукт.
Текстът на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент обаче е съвсем различен, тъй като в него не се посочва, нито се намеква, че при анализа на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза трябва при всички обстоятелства да се вземат предвид всички продажби на тази промишленост.
Напротив, в текста на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент се посочва, че тези разпоредби не задължават Комисията при анализа на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза непременно да вземе предвид всички продажби на сходния продукт от промишлеността на Съюза.
Както изтъква и Комисията, това се потвърждава от основна разлика между определянето на дъмпинговия марж и извършвания с цел установяването на вреда анализ на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза, дължаща се на факта, че този анализ предполага сравнение на продажбите не на едно и също предприятие, какъвто е случаят при определянето на дъмпинговия марж, който се изчислява въз основа на данните за съответния производител износител, а на няколко предприятия, по-специално включените в извадката производители износители и включените в извадката предприятия от промишлеността на Съюза.
Сравнението на продажбите на тези предприятия обаче често ще бъде по-трудно в рамките на анализа на подбиването на цените, отколкото в рамките на анализа за определянето на дъмпинговия марж, тъй като гамата от видовете продукти, продавани от тези различни предприятия, вероятно ще се припокрива само частично.
Както отбелязва и генералният адвокат в точка 145 от заключението си, този риск, свързан с обстоятелството, че някои видове продукти не могат да бъдат взети предвид при анализа на подбиването на цените поради разликата в гамата от продукти, продавани от тези различни предприятия, е още по-висок, когато КНП са по-подробни.
Всъщност, макар предимството на по-голямата детайлност на КНП е, че се сравняват видове продукти с повече общи физически и технически характеристики, тя, обратно, има за недостатък увеличаването на възможността някои видове продукти, продавани от едните или другите съответни дружества, да нямат еквивалент и следователно да не могат да бъдат сравнявани, нито да бъдат взети предвид при този анализ.
Накрая, макар Комисията да разполага с широка свобода на преценка, за да вземе решение относно точния метод за анализ на подбиването на цените, която, както е в случая с метода на КНП, може да има за неизбежна последица, че някои видове продукти не могат да бъдат сравнявани и следователно не се вземат предвид в рамките на този анализ, тази свобода на преценка е ограничена от наложеното ѝ по член 3, параграф 2 от Основния регламент задължение да извърши обективно изследване на въздействието на дъмпинговия внос върху промишлеността на Съюза.
От това следва да се заключи, че в обжалваното съдебно решение Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че в рамките на предвидения в член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент анализ на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза, и по-специално в рамките на анализа на подбиването на цените, Комисията е длъжна при всички обстоятелства да вземе предвид всички продукти, продавани от тази промишленост, включително видовете на разглеждания продукт, които не са изнасяни от включените в извадката производители износители.
–
По грешката при прилагане на правото, която Общият съд е допуснал, като е приел, че в рамките на предвидения в член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент анализ на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на промишлеността на Съюза Комисията е била длъжна да разгледа степента, в която цените на 17‑те вида на разглеждания продукт е възможно да са допринесли за понижаването на цените на включените в извадката производители от Съюза
Както вече бе посочено в точка 134 от настоящото решение, в точки 73 и 74 от обжалваното съдебно решение Общият съд по същество е упрекнал Комисията, че фактическите основания, на които почива констатираната от нея връзка между анализа на подбиването на цените и промяната на цените на промишлеността на Съюза, са неправилни, тъй като не е взела предвид 17 от 66‑те КНП, макар че при липсата на нарочни мотиви в това отношение в спорния регламент не може да се изключи, че „значителна част [от тези видове продукти] са участвали в понижението на цените на включените в извадката производители от Съюза“.
В това отношение следва да се констатира, че анализът, който се изисква по член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, се състои в изследване на въздействието на „дъмпинговия внос“ върху цените на промишлеността на Съюза.
Не спада към този анализ обаче изследване като посоченото в точка 74 от обжалваното съдебно решение разглеждане на въздействието върху цените на промишлеността на Съюза не на дъмпинговия внос, а на 17 вида на разглеждания продукт, продавани от тази промишленост, които по дефиниция не са част от този внос.
Освен това, както по същество отбелязва и генералният адвокат в точка 151 от заключението си, ако изследването, посочено в точка 74 от обжалваното съдебно решение, води до действително установяване на „значително“ въздействие на съответните 17 КНП върху понижаването на цените на промишлеността на Съюза, подобен извод би могъл да се обясни само с две причини.
Всъщност подобен извод би могъл да се обясни, първо, с факта, че дъмпинговият внос е оказал върху цените на тези 17 вида продукти още по-значително въздействие от установеното от Комисията за другите видове продукти, във връзка с които е установено подбиване на цените.
В този случай обаче изводът относно наличието на вредоносен ефект върху цените на сходния продукт поради вноса на пазара на Съюза в никакъв случай не би могъл да бъде поставен под въпрос като погрешен. Тази констатация може най-много да указва, че е налице още по-голямо подбиване на цените, което укрепва констатацията, че е налице вреда.
Второ, доколкото обяснението за посочения извод би било влиянието на други фактори, различни от вноса, които са допринесли за настъпване на вредата, причинена на промишлеността на Съюза, по смисъла на член 3, параграф 7 от Основния регламент, изследването на въздействието на тези други фактори спада към анализа на „другите фактори“, предвиден в тази разпоредба, чието нарушение не е изтъкнато от Hubei в рамките на основанията, които Общият съд е разгледал и е приел, че са налице, и поради това не може да обоснове уважаването на неговата жалба.
Освен това, както изтъква Комисията в рамките на третата част от шестото си основание и както по същество отбелязва и генералният адвокат в точки 169—171 от заключението си, точка 74 от обжалваното съдебно решение е опорочена в друго отношение от грешка при прилагане на правото.
Всъщност в посочената точка 74 Общият съд е упрекнал Комисията, че не е разгледала влиянието, което цените на 17‑те вида на разглеждания продукт, за които не е могло да се установи подбиване на цените, е можело да има върху промяната на цените на производителите от Съюза, без да е установил в това отношение явна грешка в преценката, за която Комисията носи отговорност.
Като е постановил това обаче, Общият съд е надхвърлил границите, които, както е видно от съдебната практика, припомнена в точки 35—37 от настоящото решение, се налагат на извършвания от страна на съда на Съюза съдебен контрол за законосъобразност на акт като спорния регламент поради широкото право на преценка, с което трябва да разполага Комисията при анализа на подбиването на цените в съответствие със задълженията, които са ѝ наложени в това отношение с член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент.
По изложените съображения следва да се заключи, че точки 68—76 от обжалваното съдебно решение са опорочени от грешки при прилагане на правото и че поради това следва да се приеме, че е налице четвъртото основание, в рамките на което се изтъква неправилно тълкуване на член 3, параграфи 2 и 3 от Основния регламент, без да е необходимо да се разглежда петото основание, в рамките на което се оспорват същите тези точки, като се твърди, че е допуснато нарушение на член 17 от този регламент, което, дори да е налице, не би добавило нищо към този извод.
Накрая, що се отнася до шестото основание, в рамките на което се твърди, че е допусната грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд е упражнил твърде интензивен съдебен контрол при разглеждането на извършения от Комисията анализ на подбиването на цените, твърденията в рамките на третата му част са основателни в обхвата, посочен в точки 167—169 от настоящото решение. Не е необходимо това основание да се разглежда в останалата част, тъй като се отнася до точки от обжалваното съдебно решение, за които вече е установена грешка при прилагане на правото при разглеждането на четвъртото основание.
По изложените съображения, тъй като твърденията за наличие на първите четири основания и на третата част от шестото основание са основателни, обжалваното съдебно решение следва да се отмени, без да е необходимо да се разглеждат нито петото основание, нито първата и втората част на шестото основание.
По жалбата пред Общия съд
Съгласно член 61, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз в случай на отмяна на решение на Общия съд Съдът може сам да постанови окончателно решение по делото, когато фазата на производството позволява това.
В случая, що се отнася до първото и второто основание от жалбата на Hubei, достатъчно е да се констатира, че с оглед по-специално на съображенията, изложени в точки 103—115 от настоящото решение, както и в точки 159 и 162 от него, не е допусната никаква явна грешка в преценката при извършения от Комисията в спорния регламент анализ относно подбиването на цените, въздействието на дъмпинговия внос върху цените на сходните продукти на пазара на Съюза и наличието на причинно-следствена връзка съгласно член 3, параграфи 2, 3 и 6 от Основния регламент. Ето защо тези основания трябва да се отхвърлят по същество.
Фазата на производството обаче не позволява да се постанови решение по третото и четвъртото основание, изтъкнати от Hubei в подкрепа на жалбата му за отмяна, които не са разгледани от Общия съд. Поради това делото следва да се върне на Общия съд за ново разглеждане.
По съдебните разноски
Тъй като делото се връща на Общия съд за ново разглеждане, Съдът не следва да се произнася по съдебните разноски.

По изложените съображения Съдът (трети състав) реши:

1)
Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия (
T‑500/17
, непубликувано,
EU:T:2019:691
).

2)
Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

3)
Не се произнася по съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.