CELEX: 62017TJ0088
ELFLA
2007.
2013. gada plānošanas perioda pēdējais izpildes gads
Dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošana
Lēmums, ar kuru noteiktas summas atzīst par atkārtoti neizmantojamām saistībā ar lauku attīstības programmu Estremaduras autonomajam apgabalam
Aprēķina metode
Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punkts
Tiesiskā paļāvība

Atbilstošās tiesību normas
Regulas (EK) Nr. 1290/2005 un (ES) Nr. 1306/2013
Padomes Regula (EK) Nr. 1290/2005 (2005. gada 21. jūnijs) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (
OV 2005, L 209, 1. lpp.
) bija pamatregula Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondam (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fondam lauku attīstībai (ELFLA), kuri tika izveidoti atbilstoši šai regulai.
Regula Nr. 1290/2005 tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 (2013. gada 17. decembris) par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību un Padomes Regulu (EEK) Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, (EK) Nr. 1290/2005 un (EK) Nr. 485/2008 atcelšanu (
OV 2013, L 347, 549. lpp.
).
Regulas Nr. 1290/2005 23. un 29. pants attiecīgi par budžetā paredzētajām saistībām un atbrīvošanu no saistībām joprojām bija piemērojami lietas faktiem, kas notika pēc Regulas Nr. 1306/2013 stāšanās spēkā 2013. gada 20. decembrī.
Regulas Nr. 1306/2013 37. un 51. pants par attiecīgi atlikuma maksājumu un programmas slēgšanu, kā arī par grāmatojumu noskaidrošanu bija piemērojami lēmuma, kas ir prasības priekšmets, pieņemšanas laikā, jo saskaņā ar šīs regulas 121. pantu lielāko daļu tās noteikumu piemēro no 2014. gada 1. janvāra.
Regulas Nr. 1290/2005 23. panta pirmajā un otrajā daļā bija paredzēts:
“Kopienas budžetā paredzētās saistības attiecībā uz lauku attīstības programmām [..] īsteno, veicot gada maksājumus laikposmā no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim.
Komisijas lēmumu, ar ko pieņem katru dalībvalsts iesniegto lauku attīstības programmu, uzskata [..] pēc paziņošanas attiecīgajai dalībvalstij par juridisko saistību [..].”
Regulas Nr. 1290/2005 29. panta “Atbrīvošana no saistībām” 1. un 7. punktā bija noteikts:
“1.   Komisija atbrīvo jebkuru lauku attīstības programmai paredzētas budžeta saistības daļu, kas nav izmantota pirmsfinansējumam vai starpposma maksājumiem vai par ko Komisija līdz 31. decembrim otrajā gadā pēc tā, kurā uzņemta budžeta saistība, nav saņēmusi nevienu veikto izdevumu deklarāciju, kura atbilst [..] paredzētajiem nosacījumiem.
[..]
7.   Ja piemēro atbrīvošanu, ELFLA līdzdalība konkrētajā lauku attīstības programmā attiecīgajā gadā tiek samazināta par summu, kas atbrīvota no saistībām. Dalībvalsts iesniedz pārskatītu finanšu plānu, kurā atbalsta samazinājums ir sadalīts starp programmas prioritārajiem virzieniem [..].”
Regulas Nr. 1306/2013 37. panta “Atlikuma maksājums un programmas slēgšana” 1. punktā ir noteikts:
“Kad Komisija ir saņēmusi pēdējo gada progresa ziņojumu par lauku attīstības programmas īstenošanu, tā veic atlikuma maksājumu atkarībā no līdzekļu pieejamības, pamatojoties uz spēkā esošo finanšu plānu, attiecīgās lauku attīstības programmas pēdējā izpildes gada pārskatiem un attiecīgo lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu. Šos pārskatus iesniedz Komisijai ne vēlāk kā 6 mēnešus pēc [..] izdevumu atbilstīguma galīgā datuma, un tie aptver izdevumus, ko maksājumu aģentūra veikusi līdz izdevumu atbilstīguma galīgajam datumam.”
Regulas Nr. 1306/2013 51. panta “Grāmatojumu noskaidrošana” pirmajā daļā ir noteikts:
“Pirms tā gada 31. maija, kurš seko attiecīgajam budžeta gadam, pamatojoties uz informāciju, kas nosūtīta saskaņā ar 102. panta 1. punkta c) apakšpunktu, Komisija pieņem īstenošanas aktus, kuros ir lēmums par akreditētās maksājumu aģentūras grāmatojumu noskaidrošanu. Lēmums par grāmatojumu noskaidrošanu attiecas uz iesniegto gada pārskatu pilnīgumu, pareizību un ticamību [..].”
Padomes Regula (EK) Nr. 1698/2005, kas grozīta ar Regulām (EK) Nr. 74/2009 un (EK) Nr. 473/2009
Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 (2005. gada 20. septembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (
OV 2005, L 277, 1. lpp.
) tika noteikti vispārīgi noteikumi Kopienas atbalstam lauku attīstībai, ko finansē ELFLA.
Regula Nr. 1698/2005 tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1305/2013 (2013. gada 17. decembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (
OV 2013, L 347, 487. lpp.
). Tomēr atbilstoši Regulas Nr. 1305/2013 88. pantam Regulu Nr. 1698/2005 turpina piemērot darbībām, kuras īsteno atbilstīgi programmām, ko Komisija saskaņā ar minēto regulu apstiprinājusi pirms 2014. gada 1. janvāra, kā tas ir šajā gadījumā.
Atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 15. pantam katra lauku attīstības programma īsteno lauku attīstības stratēģiju ar to pasākumu kopumu, kas sagrupēti saskaņā ar dažādām asīm. Tā attiecas uz laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim. Dalībvalsts var iesniegt vai nu vienu programmu visai tās teritorijai, vai reģionālu programmu kopumu. Saskaņā ar šīs pašas regulas 19. pantu programmas atkārtoti pārskatīja un vajadzības gadījumā uz atlikušo laikposmu koriģēja dalībvalstis pēc uzraudzības komitejas apstiprinājuma. Veicot pārskatīšanu, ņēma vērā novērtēšanas rezultātus un Komisijas ziņojumus, jo īpaši lai nostiprinātu vai pielāgotu to, kā ievērotas Kopienas prioritātes.
Regulas Nr. 1698/2005 69. panta “Resursi un to sadalījums” 1. punktā bija paredzēts:
“Kopienas atbalsta apjomu lauku attīstībai saskaņā ar šo regulu laikposmam no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim, tā sadalījumu pa gadiem un minimālo apjomu koncentrējot reģionos, kas ir tiesīgi saskaņā ar Konverģences mērķi, nosaka Padome, lemjot ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma, atbilstīgi finanšu perspektīvai laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam un Iestāžu nolīgumam par budžeta disciplīnu un budžeta procedūras uzlabošanu tajā pašā laikposmā.”
Regulas Nr. 1698/2005 70. panta 1. punktā bija noteikts, ka lēmumā, ar ko pieņem lauku attīstības programmu, nosaka ELFLA maksimālo ieguldījumu katrai asij elastības vērtības robežās un vajadzības gadījumā skaidri nosaka apropriācijas, kas piešķirtas reģioniem, kuri ir tiesīgi tās saņemt saskaņā ar Konverģences mērķi. Šā panta 2. punktā bija noteikts, ka ELFLA ieguldījumu aprēķina, pamatojoties uz visu izmantojamo valsts izdevumu apjomu.
2009. gada 19. janvārī Eiropas Savienības Padome pieņēma Regulu (EK) Nr. 74/2009, ar ko groza Regulu Nr. 1698/2005 (
OV 2009, L 30, 100. lpp.
).
Ar Regulu Nr. 74/2009 Regula Nr. 1698/2005 tika papildināta ar 16.a pantu. Šī panta 1. punkta a)–f) apakšpunktā tika definētas noteiktas prioritātes (turpmāk tekstā – “jauni izaicinājumi”), uz kurām dalībvalstīm bija jākoncentrējas savās lauku attīstības programmās.
Regulas Nr. 1698/2005 16.a pants tika grozīts ar Padomes Regulu (EK) Nr. 473/2009 (2009. gada 25. maijs), ar ko groza Regulu Nr. 1698/2005 un Regulu Nr. 1290/2005 (
OV 2009, L 144, 3. lpp.
), pievienojot papildu prioritāti, kas definēta minētā panta g) apakšpunktā.
Grozītās Regulas Nr. 1698/2005 16.a panta 1. punktā bija paredzēts:
“Līdz 2009. gada 31. decembrim dalībvalstis savās lauku attīstības programmās saskaņā ar savām konkrētajām vajadzībām norāda darbību veidus atbilstīgi turpmāk minētajām prioritātēm, kas aprakstītas Kopienas stratēģiskajās pamatnostādnēs un sīkāk izklāstītas valsts stratēģiskajā plānā:
a)
klimata pārmaiņas;
b)
atjaunojamā enerģija;
c)
ūdens apsaimniekošana;
d)
bioloģiskā daudzveidība
e)
pasākumi saistībā ar piena nozares pārstrukturēšanu;
f)
jauninājumi, kas saistīti ar a) līdz d) apakšpunktā minētajām prioritātēm;
g)
platjoslas interneta infrastruktūra lauku apvidos [..].”
Pēc jauno izaicinājumu definēšanas un lai dalībvalstu rīcībā nodotu papildu līdzekļus, kas tām ļautu to lauku attīstības programmās koncentrēties uz attiecīgajām prioritātēm, Regulas Nr. 1698/2005 69. pants tika grozīts. Ar Regulu Nr. 74/2009 šis pants tika papildināts ar 5.a un 5.b punktu, un ar Regulu Nr. 473/2009 tas tika papildināts ar 2.a punktu un minētie šī paša panta 5.a un 5.b punkts tika grozīti.
Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 2.a punktā bija paredzēts:
“Šā panta 1. punktā minētās summas daļu, kas radusies no kopējo saistību palielinājuma, kā noteikts Padomes Lēmumā 2006/493/EK (2006. gada 19. jūnijs), ar ko nosaka Kopienas atbalsta apjomu lauku attīstībai no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim, tā sadalījumu pa gadiem un minimālo apjomu, kas jākoncentrē reģionos, kuri ir tiesīgi saņemt atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, kurā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2009/434/EK, atvēl tiem darbību veidiem, kas saistīti ar šīs regulas 16.a panta 1. punktā izklāstītajām prioritātēm.”
Grozītās Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punkta pirmajā un ceturtajā daļā bija paredzēts:
“Summas, kas vienādas ar summām, kuras iegūtas, piemērojot obligāto modulāciju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 73/2009 9. panta 4. punktu un 10. panta 3. punktu, no 2011. gada – kopā ar summām, kas iegūtas saskaņā ar minētās regulas 136. pantu, dalībvalstis tērē vienīgi laikposmā no 2010. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 31. decembrim kā Kopienas atbalstu saistībā ar pašreizējām lauku attīstības programmām par darbībām, kuru veids minēts šīs regulas 16.a panta 1. punkta a) līdz f) apakšpunktā.
Dalībvalstu daļu no 2.a punktā minētās summas dalībvalstis tērē vienīgi laikposmā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2015. gada 31. decembrim kā Kopienas atbalstu saistībā ar pašreizējām lauku attīstības programmām par darbībām, kuru veids minēts 16.a panta 1. punktā.”
Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā bija paredzēts:
“Ja programmas darbības beigās Kopienas atbalsta faktiskā summa, kas izlietota par 16.a panta 1. punktā minētajām darbībām ir mazāka par šā panta 5.a punktā minēto kopējo summu, dalībvalsts atmaksā Eiropas Kopienu vispārējā budžetā starpību, nepārsniedzot summu, par kādu ir pārsniegti kopējie piešķīrumi, kas pieejami darbībām, kuras nav 16.a panta 1. punktā minētās darbības.
[..]”
Tiesvedības priekšvēsture
Kā izriet no Regulas Nr. 473/2009 preambulas 1.–3. apsvēruma, saistībā ar to, ka Eiropadome 2008. gada 11. un 12. decembrī apstiprināja Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu, kurā paredzēts uzsākt prioritāru darbību, ar ELFLA starpniecību visām dalībvalstīm tika darīti pieejami papildu līdzekļi, lai attīstītu prioritāti, kas saistīta ar platjoslas internetu, un lai stiprinātu darbības, kas saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem (turpmāk tekstā – “atveseļošanas plāna līdzekļi”).
Ar Padomes Lēmumu 2009/434/K (2009. gada 25. maijs), ar kuru groza Lēmumu 2006/493/EK, ar ko nosaka Kopienas atbalsta apjomu lauku attīstībai no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim, tā sadalījumu pa gadiem un minimālo apjomu, kas jākoncentrē reģionos, kuri ir tiesīgi saņemt atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi (
OV 2009, L 144, 25. lpp.
) ar ELFLA starpniecību kā atveseļošanas plāna līdzekļi visām dalībvalstīm tika darīti pieejami papildu līdzekļi. Atbilstoši Komisijas Lēmuma 2009/545/EK (2009. gada 7. jūlijs), ar ko nosaka 69. panta 2.a punktā Padomes Regulā (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai minētās summas gada sadalījumu pa dalībvalstīm un groza Komisijas Lēmumu 2006/636/EK (
OV 2009, L 181, 49. lpp.
), I pielikumam Spānijas Karalistei tika piešķirta summa 76296000 EUR apmērā.
Kā izriet no Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 (2009. gada 19. janvāris), ar ko paredz kopējus noteikumus tiešā atbalsta shēmām saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem, kā arī groza Regulas (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 247/2006, (EK) Nr. 378/2007 un atceļ Regulu (EK) Nr. 1782/2003 (
OV 2009, L 30, 16. lpp.
), preambulas 1., 9. un 10. apsvēruma, Eiropas Kopiena, ņemot vērā Eiropas Parlamentam un Padomei Komisijas iesniegto Paziņojumu “Gatavojoties KLP reformas “veselības pārbaudei””, uzskatīja, ka lauksaimniecības nozarē ir radušās daudzas jaunas un sarežģītas problēmas un ka šie jautājumi jārisina. Lauksaimniecības nozarē ELFLA ir šim nolūkam piemērots instruments.
Tādējādi tika paredzēts, ka ELFLA papildu līdzekļi tiks mobilizēti, izmantojot Regulas Nr. 73/2009 9. panta 4. punktā un 10. panta 3. punktā paredzēto obligātās modulācijas procedūru, kā arī īpašās nodošanas atbilstoši šīs regulas 136. pantam (turpmāk tekstā – ““veselības pārbaudes” līdzekļi”).
Ar Komisijas Lēmumu 2009/444/EK (2009. gada 10. jūnijs), ar ko nosaka Padomes Regulas (EK) Nr. 73/2009 7. un 10. pantā paredzētās modulācijas rezultātā iegūto summu piešķiršanu dalībvalstīm 2009.–2012. gadam (
OV 2009, L 148, 29. lpp.
), atbilstoši šī lēmuma II pielikumam Spānijas Karalistei tika piešķirta summa 498100000 EUR apmērā, kas atbilda “veselības pārbaudes” līdzekļiem.
Tādējādi Spānijas Karalistei piešķirto “veselības pārbaudes” līdzekļu un atveseļošanas plāna līdzekļu apmērs bija 574396000 EUR. No šīs summas 70709037 EUR tika iedalīti Estremaduras autonomā apgabala (turpmāk tekstā – “Estremadura”) maksājumu aģentūrai.
Spānijas iestādes Komisijai lūdza pārskatīt lauku attīstības programmu attiecībā uz Estremaduru, lai tiktu ņemta vērā atveseļošanas plāna līdzekļu un “veselības pārbaudes” līdzekļu (turpmāk tekstā – “papildu līdzekļi”) piešķiršana Spānijai.
Ar 2010. gada 18. marta Lēmumu C(2010) 1729 Komisija apstiprināja lauku attīstības programmas pārskatīšanu attiecībā uz Estremaduru laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam, ņemot vērā papildu līdzekļu piešķiršanu (turpmāk tekstā – “pirmais lēmums par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu”).
Lēmuma C(2010) 1729 pielikumā bija ietverta tabula, kas atainoja ELFLA ieguldījumu sadalījumā pa gadiem laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam. Šajā tabulā bija paredzēta:
–
kopējā summa 878066742 EUR apmērā, kas atbilst ELFLA ieguldījumam attiecībā uz Estremaduru un kas iedalīta šādi:
–
konkrēta summa 70709037 EUR apmērā, kas sadalīta 2009.–2013. gadam un atbilst Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punktā minētajiem papildu līdzekļiem;
–
atlikusī summa 807357705 EUR apmērā, kas atbilst reģioniem, kuri saņem atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, piešķirtajai summai.
2013. gada 29. maijā Komisija Regulas Nr. 1290/2005 29. pantā paredzētās procedūras ietvaros no budžeta saistībām automātiski atbrīvoja summu 57963282 EUR apmērā. Budžeta saistību daļa 2010. gadam, kas bija tikusi izmantota maksājumam vai par kuru bija tikusi iesniegta izdevumu deklarācija, kas atbilda nosacījumiem attiecībā uz izdevumiem, kuri veikti ne vēlāk kā 2012. gada 31. decembrī (“n+2 noteikums”), bija zemāka nekā 2010. gadam paredzētā budžeta saistību daļa, un starpība bija 57963282 EUR. Tādējādi atbilstoši minētās regulas 29. panta 7. punktam, kā arī Regulas Nr. 1698/2005 19. panta 2. punktam Spānijas iestādes iesniedza lauku attīstības programmas attiecībā uz Estremaduru pārskatīto finansēšanas plānu.
Ar 2013. gada 17. decembra Lēmumu C(2013) 9347
final
Komisija apstiprināja lauku attīstības programmas pārskatīšanu attiecībā uz Estremaduru laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam, ņemot vērā sevis pašas automātiski atbrīvoto summu (turpmāk tekstā – “otrais lēmums par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu”).
Lēmuma C(2013) 9347
final
pielikumā bija ietverta tostarp tabula, kas atainoja ELFLA ieguldījumu sadalījumā pa gadiem laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam. Šajā tabulā bija paredzēta:
–
kopējā summa 828279953 EUR apmērā, kas atbilst ELFLA ieguldījumam attiecībā uz Estremaduru un kas iedalīta šādi:
–
konkrēta summa 64496589 EUR apmērā, kas sadalīta 2009.–2013. gadam un atbilst Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punktā paredzētajiem papildu līdzekļiem;
–
atlikusī summa 763783364 EUR apmērā, kas atbilst reģioniem, kuri saņem atbalstu saskaņā ar konverģences mērķi, piešķirtajai summai.
2015. gada 16. un 17. novembrī norisinājās seminārs, kura laikā Komisijas eksperti dalībvalstīm sniedza ar Komisijas 2015. gada 5. marta Lēmumu C(2015) 1399
final
pieņemtās pamatnostādnes par 2007.–2013. gada lauku attīstības programmu slēgšanu (turpmāk tekstā – “pamatnostādnes”), kā arī instrukcijas par metodi, ko šī iestāde bija paredzējusi izmantot, lai veiktu Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzēto aprēķinu.
Saistībā ar 2007.–2013. gada lauku attīstības programmu slēgšanu Estremadura iesniedza gada pārskatu par programmas pēdējo izpildes gadu, proti, laikposmu no 2014. gada 16. oktobra līdz 2015. gada 31. decembrim (turpmāk tekstā – “pēdējais gads”), Komisijas vēlāk veicamās grāmatojumu noskaidrošanas nolūkā.
Estremaduras iesniegtā gada pārskata par pēdējo gadu 6. pielikumā bija iekļauta tabula, kas ietvēra summas, kuras ļāva veikt Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzēto aprēķinu. Kreisajā kolonnā bija ietvertas summas, kas bija sākotnēji paredzētas kā ELFLA ieguldījums. Spānijas iestādes norādīja, ka no kopējās summas 828279952 EUR, kas bija paredzēta kā ELFLA ieguldījums, 64496589 EUR nāca no atveseļošanas plāna līdzekļiem un “veselības pārbaudes” līdzekļiem, savukārt summa 763783363 EUR atbilda “citiem līdzekļiem”. Labajā kolonnā bija ietverti šo iestāžu deklarētie izdevumi. Bija norādīts, ka no kopējās deklarēto izdevumu summas 819397233,37 EUR apmērā 56765681,26 EUR bija tikuši izlietoti ar jaunajiem izaicinājumiem saistītām darbībām, bet summa 762631552,11 EUR apmērā bija izmantota “citiem izdevumiem.”
Ar 2016. gada 26. septembra vēstuli, kas adresēta Spānijas iestādēm, Komisija paziņoja par 2007.–2013. gada plānošanas perioda pēdējā izpildes gada grāmatojumu noskaidrošanu attiecībā uz Estremaduru. Tā norādīja, ka tā ir veikusi atskaitījumu 5060636,11 EUR apmērā, piemērojot Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktu, kā arī 304046,41 EUR atskaitījumu saistībā ar īstenoto programmas virzienu robežlielumu pārskatīšanu. Tad Estremadura Komisijai iesniedza ziņojumu, kurā tā izklāstīja savus apsvērumos par minēto vēstuli un lūdza sasaukt neformālu divpusēju sanāksmi.
2016. gada 30. novembrī Komisija pieņēma Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/2113 par dalībvalstu maksājumu aģentūru grāmatojumu noskaidrošanu saistībā ar Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) finansētajiem izdevumiem ELFLA 2007.–2013. gada plānošanas perioda pēdējā izpildes gadā (no 2014. gada 16. oktobra līdz 2015. gada 31. decembrim) (
OV 2016, L 327, 79. lpp.
; turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”). Šis lēmums ir balstīts uz Regulas Nr. 1306/2013 51. pantu. No šī lēmuma 1. panta izriet, ka tiek noskaidroti šī paša lēmuma I pielikuma uzskaitīto maksājumu aģentūru minētā plānošanas perioda pēdējā izpildes gada grāmatojumi. Šajā sarakstā ir lauku attīstības programma attiecībā uz Estremaduru.
No apstrīdētā sprieduma I pielikumā ietvertās tabulas izriet, ka Komisija ir uzskatījusi, ka summa 5364682,52 EUR apmērā, ko Komisija ir kvalificējusi kā “atkārtoti neizmantojamu”, ir jāatskaita no galīgās summas, kas no ELFLA ir jāizmaksā Estremadurai, noslēdzot 2007.–2013. gada lauku attīstības programmu. Šīs tabulas apakšā ir izskaidrots, ka šo summu veido “nepārsniedzamās summas un atskaitījumi atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam”.
2017. gada 31. janvārī Briselē (Beļģija) notika neformāla Komisijas un Spānijas Karalistes pārstāvju sanāksme. Šīs sanāksmes protokols Spānijas Karalistei tika nosūtīts 2017. gada 24. februārī.
Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējas tiesas kancelejā iesniegts 2017. gada 13. februārī, Spānijas Karaliste cēla šo prasību.
Tā kā, piemērojot Vispārējas tiesas Reglamenta 27. panta 5. punktu, Vispārējās tiesas palātu sastāvs tika mainīts, šī lieta tika nodota astotajai palātai.
Spānijas Karalistes prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
daļēji – attiecībā uz Estremaduru – atcelt apstrīdēto lēmumu, ciktāl ar to ir paredzēta summas 5364682,52 apmērā neatmaksāšana;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasību kā nepamatotu;
–
piespriest Spānijas Karalistei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
Prasības pamatojumam Spānijas Karaliste izvirza divus prasības pamatus. Pirmais pamats, kas izvirzīts prioritāti, ir par Regulas Nr. 1698/2005 69. panta pārkāpumu. Otrais pamats ir par to, ka Komisija esot pārkāpusi savu novērtējuma brīvību, kā arī par tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu.
Par pirmo pamatu – Regulas Nr. 1698/2005 69. panta pārkāpumu
Ievada piezīmes
Jānorāda, ka ar prasību tiek lūgts atcelt lēmumu par grāmatojumu noskaidrošanu pēdējā izpildes gadā, kas attiecas uz Estremaduru, saistībā ar 2007.–2013. gada plānošanas perioda programmas, kas attiecas uz šo maksājumu aģentūru, slēgšanu.
Saskaņā ar pamatnostādņu 5.1. punktu pēdējā lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu pirms slēgšanas tiek noteikti izdevumi, kas ir veikti pēdējā izpildes gadā un kas ir atzīstami par tādiem, kuri ir attiecināmi uz ELFLA, pamatojoties it īpaši uz gada pārskatiem.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar judikatūru Komisijai jautājumā par kopējo lauksaimniecības politiku nav tiesību izmantot naudas līdzekļus, kas neatbilst noteikumiem par attiecīgā tirgus kopīgo organizāciju, un ka šis noteikums ir vispārpiemērojams (spriedumi, 2005. gada 9. jūnijs, Spānija/Komisija,
C‑287/02
,
EU:C:2005:368
,
34.
punkts; 2007. gada 28. marts, Spānija/Komisija,
T‑220/04
, nav publicēts,
EU:T:2007:97
,
162.
punkts, un 2015. gada 8. oktobris, Itālija/Komisija,
T‑358/13
,
EU:T:2015:773
,
68.
punkts).
Saskaņā ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 908/2014 (2014. gada 6. augusts), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz maksājumu aģentūrām un citām struktūrām, finanšu pārvaldību, grāmatojumu noskaidrošanu, noteikumiem par pārbaudēm, nodrošinājumu un pārredzamību (
OV 2014, L 255, 59. lpp.
), 33. pantu “Regulas (ES) Nr. 1306/2013 51. pantā minētajā Komisijas lēmumā par grāmatojumu noskaidrošanu nosaka katrā dalībvalstī attiecīgajā finanšu gadā radušos izdevumu summas, kuras atzīst par summām, ko pieprasa segt no fondiem, pamatojoties uz [gada] pārskatiem”. No tā izriet, ka Komisija katrā ziņā uzsāk tādu summu novērtēšanu, kas nav atzītas (šajā nozīmē attiecībā uz grāmatojumu noskaidrošanu saistībā ar Regulas Nr. 2245/1999 7. panta 1. punktu skat. spriedumu, 2005. gada 9. jūnijs, Spānija/Komisija,
C‑287/02
,
EU:C:2005:368
,
51.
punkts).
Lauku attīstības programmas attiecībā uz Estremaduru slēgšanas nolūkā Komisija veica Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzēto aprēķināšanu un secināja, ka attiecīgā starpība, kas bija jāatmaksā Savienības budžetā, šīs tiesību normas nozīmē attiecībā uz šo programmu veidoja 5060636,11 EUR. Tādējādi, kā izriet no 2016. gada 26. septembra vēstules, tā no galīgās šai maksājumu aģentūrai izmaksājamās summas atskaitīja šo summu (skat. 37. punktu iepriekš). Šī summa bija daļa no summas 5364682,52 EUR apmērā, ko Komisija saistībā ar šīs maksājumu aģentūras grāmatojumu par pēdējo izpildes gadu noskaidrošanu bija kvalificējusi kā “atkārtoti neizmantojamu”.
Šajā ziņā jānorāda, kā norādījusi Komisija, ka Spānijas Karaliste neizvirza nekādus argumentus, kuri būtu vērsti uz to, lai apstrīdētu summas 304046,41 EUR apmērā, kas atbilst robežlielumu pārskatīšanai un kas norādīta 2016. gada 26. septembra vēstules I pielikuma ietvertās tabulas otrajā rindiņā, atskaitīšanu no galīgās Estremadurai izmaksājamās summas.
Tādējādi, kas attiecas uz summu 5364682,52 EUR apmērā, kura apstrīdētajā lēmumā kvalificēta kā “atkārtoti neizmantojama”, Spānijas Karaliste faktiski apstrīd vienīgi summu 5060636,11 EUR apmērā, kas izriet no aprēķina, ko Komisija veikusi atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam.
Par aprēķina, ko Komisija veikusi atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam, pamatotību
Spānijas Karaliste apgalvo, ka Komisija esot pārkāpusi Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktu. Šīs tiesību normas piemērošanai nepieciešams, lai būtu izpildīti divi nosacījumi, proti, pirmkārt, ka ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām paredzētie papildu līdzekļi ir izmantoti nepilnīgi un, otrkārt, ka ir pārsniegti kopējie piešķīrumi darbībām, kuras nav paredzētas jaunajiem izaicinājumiem. Tomēr neviens no šiem nosacījumiem šajā lietā nav izpildīts.
It īpaši Spānijas Karaliste apgalvo, ka kopējie piešķīrumi, kas pieejami darbībām, kuras nav paredzētas jaunajiem izaicinājumiem, nav pārsniegti, jo šīm citām darbībām iztērētā summa 762 miljonu EUR apmērā – kuru Komisija neapstrīd – esot zemāka par paredzētajām budžeta saistībām, kas ir 763 miljoni EUR.
Atgādinājusi, ka lauku attīstības programma attiecībā uz Estremaduru tika grozīta divas reizes, lai ņemtu vērā vispirms papildu līdzekļu piešķīrumu, kas bija paredzēts ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām (pirmais lēmums par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu), un tad – noteiktas budžeta saistību 2010. gadam summas automātisku atbrīvošanu (otrais lēmums par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu), Spānijas Karaliste apgalvo, ka Estremadura savos aprēķinos saistībā ar minētās programmas slēgšanu varēja ņemt vērā summas, kādas šajā pēdējā lēmumā bija apstiprinājusi Komisija. Tādējādi Estremadura atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punktam kā sākotnējās budžeta saistības varēja ņemt vērā summu 64 miljonu EUR apmērā, ko veidoja papildu līdzekļi un kas bija paredzēta jaunajiem izaicinājumiem, un summu 763 miljonu EUR apmērā, kas atbilda līdzekļiem darbībām, kuras nebija šiem jaunajiem izaicinājumiem paredzētās darbības.
Komisija visus šos argumentus apstrīd.
It īpaši attiecībā uz aprēķinu, ko tā veikusi, piemērojot Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktu, Komisija norāda, ka tā ir ņēmusi vērā sākotnējo summu 70709037 EUR kā papildu līdzekļu finansējumu, kāda tā izriet no pirmā lēmuma par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu.
Komisija precizē, ka tā konstatēja, ka izdevumu, kas deklarēti par darbībām, kuras saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, summa, kāda tā izriet no Estremaduras sniegtajiem gada pārskatiem, bija 56765681,26 EUR, kas bija par 13943355,74 EUR zemāka nekā sākotnējā papildu līdzekļu summa 70709037 EUR.
Komisija piebilst, ka tā konstatēja, ka attiecīgās programmas nepilnīgi izmantoto [līdzekļu] summa bija 8882719,63 EUR, kura atbilst starpībai paredzēto kopējo ELFLA ieguldījumu programmā 828279953 EUR apmērā, kas minēta starp otrajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu pēc saistību automātiskās atcelšanas, un faktiski izlietoto summu, proti, 819397233,37 EUR, kāda tā izriet no Estremaduras sniegtajiem gada pārskatiem.
Visbeidzot Komisija secina, ka Estremadura darbībām, kuras nav saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, bija iztērējusi summu 5060636,11 EUR apmērā, kas veido starpību starp summu13 943355,74 EUR apmērā, kura atbilst darbībām, kas vērstas uz jaunajiem izaicinājumiem, paredzēto summu nepilnīgajam izmantojumam, un summu 8882719,63 EUR apmērā, kas atbilst attiecīgās programmas kopumā nepilnīgai izpildei. Šī summa 5060636,11 EUR apmērā tādējādi bija jāatmaksā Eiropas Savienības budžetā un līdz ar to jāatskaita no Estremadurai izmaksājamās galīgās summas.
Jākonstatē, ka lietas dalībnieces nav vienisprātis par summām, kas bija paredzētas Estremaduras lauku attīstības programmai kā ELFLA finansiālais ieguldījums un kas ir jāņem vērā Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētā aprēķina veikšanai, un kas tika pārskatītas pēc šīs programmas īstenošanas laikā notikušās automātiskās atcelšanas procedūras. Spānijas Karaliste apgalvo, ka Komisijai būtu jābalstās uz summām, kas izriet no otrā lēmuma par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu, savukārt šī iestāde ir balstījusies uz summu, kas izriet no pirmā lēmuma par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu, attiecībā uz papildu līdzekļiem, un uz summu, kas izriet no otrā lēmuma par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu, attiecībā uz ELFLA kopējo ieguldījumu.
Tādējādi ir jānosaka summas, kuras Komisijai jāņem vērā, veicot Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzēto aprēķinu, pirms pārbaudīt, vai šī iestāde veiktajā aprēķinā nav pieļāvusi kļūdu.
–
Par summām, kuras Komisija ir ņēmusi vērā aprēķina veikšanai
Vispirms ir jāatzīmē, ka pamatnostādnēs nav sniegtas nekādas atbilstīgas norādes attiecībā uz summām, kuras jāņem vērā, lai veiktu Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzēto aprēķinu. Lai gan tajās ir sniegti skaidrojumi par šo aprēķinu un paredzēta iespēja, programmu slēdzot, veikt atmaksu, pamatojoties uz šo tiesību normu, tajās nav minēts gadījums, kad budžeta saistību daļas automātiska atcelšana ir izraisījusi ELFLA ieguldījuma summu pārskatīšanu.
Turpinājumā jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktu, ja Savienības atbalsta faktiskā summa, kas izlietota par darbībām, kuras saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, ir mazāka par šā panta 5.a punktā minēto kopējo summu, dalībvalsts atmaksā Savienības budžetā starpību, nepārsniedzot summu, par kādu ir pārsniegti kopējie piešķīrumi, kas pieejami darbībām, kuras nav saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem.
Tādējādi Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētā atmaksāšana budžetā, ko veic maksājumu aģentūra, ir balstīta uz divu premisu pastāvēšanu.
Pirmkārt, to izdevumu summai, kas veikti darbībām, kuras saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, ir jābūt mazākai nekā Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punktā paredzēto summu kopējā summa. Šajā punktā ir minētas šī panta 2.a punktā minētās summas, kas atbilst, pirmkārt, atveseļošanas plāna līdzekļiem, kādi tie attiecībā uz Spānijas Karalisti ir noteikti Lēmumā 2009/545 (skat. 23. punktu iepriekš), un, otrkārt, “veselības pārbaudes” līdzekļiem, ko radījusi dažu Regulas Nr. 73/2009 noteikumu piemērošana un kādi tie attiecībā uz Spānijas Karalisti ir noteikti Lēmumā 2009/444 (skat. 26. punktu iepriekš).
Otrkārt, ir jābūt konstatētam, ka ir pārsniegti “kopējie piešķīrumi, kas pieejami darbībām, kuras nav” saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem. Formulējuma “kopējie piešķīrumi, kas pieejami darbībām, kuras nav” izmantošana liek uzskatīt, ka runa ir par visām summām, kuras nav rezervētas ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām un tādējādi – par visiem piešķīrumiem, izņemot papildu līdzekļus. Turklāt lietas dalībnieces ir vienisprātis par to, ka, lai iegūtu kopējo pieejamo piešķīrumu summu, papildu līdzekļu summa ir jāatskaita no kopējā paredzētā ELFLA finansiālā ieguldījuma.
Visbeidzot, jāatgādina konteksts, kādā ietilpst Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētais aprēķins, kā arī jāpārbauda tā mehānisms un mērķis.
Saskaņā ar Regulu Nr. 73/2009, Nr. 74/2009 un Nr. 473/2009 preambulām bija jāpastiprina atbalsta lauku attīstībai nozīme, lai ļautu Eiropas lauksaimniecībai risināt jaunus izaicinājumus, tādus kā klimata pārmaiņas, ilgtspējīga ūdens apsaimniekošana vai bioloģiskās daudzveidības aizsardzība.
Tika uzskaitīti jaunie izaicinājumi (skat. 15. un 17. punktu iepriekš), kas dalībvalstīm bija jārisina, īstenojot noteikta veida darbības savu lauku attīstības programmu ietvaros, un tām tika piešķirti papildu līdzekļi.
Šajā ziņā jānorāda, ka papildu līdzekļu piešķiršana bija saistīta ar pienākumu dalībvalstīm attiecībā uz to izlietojumu. Šis pienākums ir atrodams Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punktā, uz kuru ir netieša atsauce šīs regulas 69. panta 5.b punktā. Šīs regulas 69. panta 5.a punkta pirmajā un ceturtajā daļā būtībā ir noteikts, ka dalībvalstis summas, kas iegūtas no “veselības pārbaudes” līdzekļiem un no atveseļošanas plāna līdzekļiem, tērē vienīgi ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām.
Taču Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punkta – kurā paredzēta atmaksāšana Savienības budžetā – piemērošana paredz divu iepriekš 65.–67. punktā izklāstīto premisu pastāvēšanu, proti, ka ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām paredzētās summas ir izmantotas nepilnīgi un ka ir pārsniegti citām darbībām pieejamie kopējie piešķīrumi. Kā uzsver Komisija, jaunajiem izaicinājumiem paredzēto papildu līdzekļu nepilnīga izmantošana tādējādi nav prettiesiska, ja darbībām, kuras nav paredzētas jaunajiem izaicinājumiem, pieejamie piešķīrumi nav pārsniegti. Atmaksāšana budžetā ir nepieciešama tikai tad, ja citām darbībām pieejamie kopējie piešķīrumi ir pārsniegti.
Summas, kas izriet no “kopēj[o] piešķīrum[u], kas pieejami darbībām, kuras nav” saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, pārsniegšanas, nevar tikt akceptētas kā izdevumi no neizmantotiem papildu līdzekļiem, jo ar tām nav finansētas Regulā Nr. 1698/2005 skaidri paredzētās ar šiem jaunajiem izaicinājumiem saistītās darbības.
Līdz ar to Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punkta mērķis ir novērst to, ka papildu līdzekļi tiktu izmantoti darbībām, kuras nav saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem.
Šo apsvērumu gaismā ir jāpārbauda, vai šajā lietā Komisija varēja, nepieļaudama kļūdu, Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētā aprēķina veikšanas nolūkiem ņemt vērā tās norādītās summas.
Pirmām kārtām Komisija pamatoti kā papildu līdzekļus ņēma vērā summu, kāda tā sākotnēji bija paredzēta ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām un kas bija ietverta pirmajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu, proti, summu 70709037 EUR apmērā.
Šis secinājums ir balstīts uz Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punkta formulējumu, jo apzīmējums “šā panta 5.a punktā minēt[ā] kopēj[ā] summa” domāts, lai norādītu papildu līdzekļu, kas sākotnēji radīti, lai finansētu ar jaunajiem izaicinājumiem saistītās darbības. Šī summa ir tā, kas ir norādīta pirmajā lēmumā par programmas attiecībā uz Estremaduru pārskatīšanas apstiprināšanu, kurā šī programma ir pārskatīta tieši tāpēc, lai ņemtu vērā papildu līdzekļus, kas Spānijas Karalistei piešķirti ar Lēmumu 2009/444 un Lēmumu 2009/545.
Turklāt jānorāda, ka papildu līdzekļi, kuru piešķiršana tika paredzēta, lai stimulētu noteiktu veidu darbību īstenošanu laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam, nevar tikt samazināti, izmantojot budžeta saistību, kas 2010. gadā nav izlietotas, automātiskas atcelšanas procedūru. Kā apgalvo Komisija, automātiskas atcelšanas procedūras sekas nevarēja būt Spānijas Karalistes atbrīvošana no tās pienākuma izmantot visus piešķīrumus, kas paredzēti kā papildu līdzekļi, ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punkta izpratnē.
Šajā ziņā jānošķir, pirmkārt, automātiskas atcelšanas procedūra un, otrkārt, procedūra, kas Komisijai jāizmanto atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam, saistībā ar programmas slēgšanu noskaidrojot pēdējā īstenošanas gada grāmatojumus.
Pirmkārt, no Regulas Nr. 1290/2005 preambulas 22. apsvēruma izriet, ka saistību automātiskas atcelšanas norma tika izstrādāta, lai paātrinātu programmu īstenošanu un veicinātu pareizu finanšu vadību. Tādējādi Komisija saskaņā ar šīs pašas regulas 29. pantu ir tiesīga atbrīvot jebkuru lauku attīstības programmai paredzētas budžeta saistības daļu, kas nav izmantota pirmsfinansējumam vai starpposma maksājumiem vai par ko Komisija līdz 31. decembrim otrajā gadā pēc tā gada, kurā uzņemta budžeta saistība, nav saņēmusi nevienu pareizu veikto izdevumu deklarāciju (spriedums, 2015. gada 8. oktobris, Itālija/Komisija,
T‑358/13
,
EU:T:2015:773
,
77.
punkts).
Otrkārt, no Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punkta izriet, ka atmaksāšana Savienības budžetā ir nepieciešama saistībā ar pārbaudi programmas darbības beigās par to, vai ir ievērots pienākums līdzekļus, kas rezervēti konkrētam darbību veicam, izmantot tikai šai nolūkā, kad maksājumu aģentūras šos līdzekļus jau ir izmantojušas to saņēmējiem.
Tādējādi, lai gan abu 79. punktā iepriekš minēto procedūru sekas ir kādas summas izslēgšana no Savienības finansējuma, jānorāda, ka saistību automātiskas atcelšanas gadījumā budžeta saistības daļa tiek automātiski samazināta “n+2” brīdī, jo tā nav tikusi izlietota, savukārt atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam veikta aprēķina gadījumā dalībvalstij ir jāatmaksā Savienības budžetā noteikta summa, kas aprēķināta, pamatojoties uz faktiski veikto izdevumu summu, kāda tā ir pēdējā izdevumu attiecināmības dienā.
Ir pietiekami konstatēt, ka neatkarīgi no Spānijas Karalistes minētās neiespējamības grozīt summas, kas ieplānotas cita reģionālai programmai, papildu līdzekļu samazināšana Estremadurai saistību automātiskas atcelšanas procedūras rezultātā, kāda tā izriet no tabulas, kas ir iekļauta otrā lēmuma par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu pielikumā, izraisīja to, ka, slēdzot programmu, līdzekļi, kas bija izlietoti ar papildu līdzekļiem saistītajām darbībām, pretēji atbilstošajiem Regulas Nr. 1698/2005 noteikumiem vairs neatbilda šai dalībvalstij sākotnēji paredzētajiem piešķīrumiem.
Otrām kārtām arī, kas attiecas uz “kopēj[o] piešķīrum[u], kas pieejams darbībām, kuras nav” saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, summu, kas aprēķināta, papildu līdzekļu summu atskaitot no ELFLA finansiālā ieguldījuma kopējās summas (skat. 67. punktu iepriekš), Komisija pamatoti attiecībā uz no ELFLA finansiālā ieguldījuma kopējo summu ņēma vērā otrajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu pēc saistību automātiskās atcelšanas minēto summu.
Kā jau atgādināts 82. punktā iepriekš, saistību automātiskas atcelšanas procedūras rezultātā tika automātiski atbrīvotas 2010. gadā neizmantotās budžeta saistības “n+2” brīdī, ciktāl tās nebija tikušas izmantotas maksājumiem vai par tām nebija iesniegta pareiza izdevumu deklarācija. No tā izriet, ka, slēdzot programmu, saistībā ar pēdējā izpildes gada grāmatojumu noskaidrošanas procedūru Komisijai bija jāņem vērā ELFLA ieguldījuma kopējā summa, kas samazināta par saistību automātiskas atcelšanas summu.
Turklāt otrā lēmuma par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu 2. pantā ir skaidri precizēta ELFLA ieguldījuma kopējā summa, kas jāņem vērā pēc saistību automātiskas atcelšanas, proti, 828279953 EUR. Šī summa ir pārņemta Estremaduras iesniegtajos gada pārskatos, un lietas dalībnieces to nav apstrīdējušas.
Tādējādi, kā atbildē uz repliku uzsver Komisija, citām darbībām pieejamā summa, kas iegūta pēc tam, kad no iepriekš minētās kopējās summas 828279953 EUR ir atskaitīta summa 70709037 EUR apmērā, kas atbilst papildu līdzekļiem, ir 757570916 EUR.
Spānijas Karalistes argumentācija, lai apgalvotu, ka Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētā aprēķina nolūkos bija jāņem vērā otrajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu minētās summas, nevar tikt atbalstīta.
Šajā ziņā jānorāda, ka otrā lēmuma par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu 2. pantā Komisija izdara atsauci uz pielikumu, kurā iekļautas tabulas, kuras atbilst pārskatītajam finansēšanas plānam, kuru Spānijas iesniegušas atbilstoši Regulas Nr. 1290/2005 29. panta 7. punktam, kā arī Regulas Nr. 1698/2005 19. panta 2. punktam, un kurās pēc saistību automātiskas atbrīvošanas ir paredzēts gan papildu līdzekļu, gan citu, kā paredzētais ELFLA finansiālais ieguldījums, pieejamo līdzekļu samazinājums (skat. 33. punktu iepriekš). Un, kā pamatoti apgalvo Komisija, Regulas Nr. 1290/2005 29. panta 7. punktā, kurā noteikts, ka saistību automātiskas atcelšanas gadījumā “ELFLA līdzdalība [..] programmā attiecīgajā gadā” tiek samazināta, nav nodalīti finansējuma avoti.
Ir taisnība, ka attiecīgās summas apstiprināja Komisija otrajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu. Saskaņā ar Regulas Nr. 1290/2005 23. panta otro daļu Komisijas lēmumu, ar ko pieņem katru dalībvalsts iesniegto lauku attīstības programmu, uzskata par finansēšanas lēmumu un pēc paziņošanas attiecīgajai dalībvalstij par juridisko saistību.
Tomēr, pieņemot, ka Regulas Nr. 1290/2005 23. panta otrā daļa attiecas arī uz Komisijas lēmumiem par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu pēc saistību automātiskas atcelšanas, jānorāda, ka, tā kā Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzēto aprēķinu Komisija veic, programmu slēdzot, šī iestāde pēc saistību automātiskas atcelšanas pārskatītā finansēšanas plāna apstiprināšanas brīdī nevarēja iepriekš izlemt, kāda būs to izdevumu summa, ko Estremadura faktiski veiks, īstenojot šo programmu. Kā apgalvo Komisija, ja Estremadura beigu beigās būtu izlietojusi ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām tādu summu, kāda ir norādīta pārskatītajā finansēšanas plānā un kas būtu mazāka par summu, kura sākotnēji piešķirta kā šie līdzekļi, bet attiecībā uz citiem izdevumiem nebūtu pārsniegti kopējie piešķīrumi, nebūtu bijusi nepieciešama atmaksa atbilstoši šai pēdējai minētajai tiesību normai.
Turklāt jānorāda, ka tas, ka Komisija ir apstiprinājusi pārskatītu finansēšanas plānu, kurā ir paredzēta līdzekļu pārdalīšana pēc saistību automātiskas atcelšanas attiecībā uz lauku attīstības programmu, šim dokumentam nepiešķir nekādu juridisku spēku, kas būtu augstāks par regulas juridisko spēku (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2015. gada 25. februāris, Polija/Komisija,
T‑257/13
, nav publicēts,
EU:T:2015:111
,
53.
punkts, un 2015. gada 3. decembris, Polija/Komisija,
T‑367/13
, nav publicēts,
EU:T:2015:933
,
44.
punkts).
Līdz ar to gan Komisijai, gan Spānijas Karalistei bija pienākums ievērot Regulā Nr. 1698/2005 ietvertās tiesību normas un iepriekš 74. punktā aprakstīto pienākumu novērst to, ka līdzekļi, kas dalībvalstīm ir darīti pieejami noteiktu prioritāšu īstenošanai, netiktu izmantoti šajā regulā neparedzētiem mērķiem.
Tādējādi Komisija nepieļāva kļūdu, uzskatīdama, ka atmaksāšana bija nepieciešama, Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētā aprēķina veikšanas nolūkos ņemot vērā tās norādītās summas (skat. 57.–60. punktu iepriekš).
–
Par Komisijas veikto aprēķinu
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka ELFLA kopējais ieguldījums attiecībā uz Estremaduru, kurš Komisijai bija jāņem vērā, bija 828279953 EUR. Summa, kas atbilst papildu līdzekļiem, bija 70709037 EUR, kā norādīts 76. punktā iepriekš, un summa, kas atbilst kopējiem piešķīrumiem, kuri pieejami cita veida darbībām, bija 757570916 EUR, kā norādīts 87. punktā iepriekš. Tā kā – kā izriet no Estremaduras iesniegtajiem gada pārskatiem – darbībām, kas vērstas uz jaunajiem izaicinājumiem, faktiski veikto izdevumu summa bija 56765681,26 EUR un citām darbībām, kuras nav saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, faktiski veikto izdevumu summa bija 762631552,11 EUR, Komisija pamatoti konstatēja, ka papildu līdzekļi, kas domāti uz jaunajiem izaicinājumiem vērstajām darbībām, ir nepilnīgi izmantoti, savukārt citām darbībām pieejamie piešķīrumi ir pārsniegti. Tādējādi Komisija varēja secināt, ka ir jāatmaksā summa, par kādu ir pārsniegti kopējie pieejamie piešķīrumi, proti, summa 5060636,11 EUR apmērā.
Līdz ar to Komisija pamatoti uzskatīja, ka šī pēdējā minētā summa ir jāatskaita no galīgās saistību summas, kas, programmu slēdzot, ir jāizmaksā Estremadurai, un to kvalificēja kā “atkārtoti neizmantojamu”, veicot pēdējā gada grāmatojumu noskaidrošanu.
No tā izriet, ka pirmais pamats ir jānoraida.
Par otro pamatu – Komisijas pieļauto savas novērtējuma brīvības pārkāpumu un tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu
Spānijas Karaliste apgalvo, ka Komisija ir pārkāpusi tai piešķirto novērtējuma brīvību un ir pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu.
Otrais Spānijas Karalistes izvirzītais pamats būtībā ir balstīts uz divām argumentu virknēm, kas ir jāpārbauda secīgi.
Par argumentiem par Komisijas patvaļīgo rīcību un veiktajam aprēķinam izmantoto summu pretrunīgumu
Spānijas Karaliste apgalvo, ka, lai gan Komisijai ir novērtējuma brīvība jomās, kurās tiek veikti sarežģīti ekonomiski novērtējumi, Savienības tiesai ir ne vien jāpārbauda izvirzīto pierādījumu materiālā precizitāte ticamība un konsekvence, bet arī jāpārbauda, vai šie faktori veido visus atbilstošos apstākļus, kas ir jāņem vērā. Taču Komisija esot rīkojusies patvaļīgi, jo tā aprēķinam, ko tā veikusi, piemērojot Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktu, esot izmantojusi pretrunīgus datus.
Komisija šos argumentus apstrīd.
No pirmā pamata pārbaudes ietvaros izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka Komisija tās norādītās summas ņēma vērā pamatoti. Apstāklis, ka šīs summas ir tās, kuras ir paredzētas pirmajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu attiecībā uz ELFLA ieguldījumu kā papildu līdzekļiem, un tās, kuras ir paredzētas otrajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu attiecībā uz ELFLA kopējo ieguldījumu, šos datus nepadara par pretrunīgiem Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētā aprēķina nolūkā.
Turklāt metode, ko šajā lietā Komisija izmantoja Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktā paredzētā aprēķina veikšanai, atbilst gan šīs tiesību normas formulējumam, gan tās mērķim. Komisija, veicot pēdējā gada grāmatojumu noskaidrošanu, nevarēja akceptēt izdevumus, kas veikti pretēji pienākumam papildu līdzekļus izmantot vienīgi darbībām, kuras vērstas uz jaunajiem izaicinājumiem.
Tādējādi, tā kā Komisijai bija pienākums ievērot Regulas Nr. 1698/2005 noteikumus par Spānijas Karalistes atmaksājamās summas aprēķinu un tai šai ziņā nebija nekādas novērtējuma brīvības, Komisijai nevar pamatoti pārmest, ka tā, pieņemot apstrīdēto lēmumu, būtu rīkojusies patvaļīgi.
Par argumentiem par tiesiskās paļāvības principa pārkāpumu
Spānijas Karaliste Komisijai pārmet, ka tā esot pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu, grozot atbilstošā aprēķina kritēriju. Šajā ziņā tā balstās uz Pārvaldības iestāžu koordinēšanas komitejas priekšlasījumu Madridē 2009. gada 4. maijā, no kura izrietot, ka automātiskas saistību atcelšanas gadījumā tiek samazinātas visas pieejamās summas, tostarp tās, kas pieejamas kā papildu līdzekļi jaunajiem izaicinājumiem. Pēc tās domām, Estremadura tādējādi esot varējusi saistībā ar otro lēmumu par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu daļu no automātiski atbrīvotās summas atskaitīt no papildu līdzekļiem. Taču Komisija 2015. gada novembrī, proti, vienu mēnesi pirms programmas slēgšanas, ekspertu darba grupā esot grozījusi šo aprēķina metodi (skat. 34. punktu iepriekš), tam nesniedzot nekādu pamatojumu un neatstājot Estremadurai nekādu rīcības brīvību. Spānijas Karaliste piebilst, ka līdz 2015. gada decembrim, kad programma tika slēgta, Komisija nekādā veidā netika norādījusi, ka tā pārskatīs otrajā lēmumā par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu norādītās summas.
Komisija šos argumentus apstrīd.
Atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai tiesības pamatoties uz tiesiskās paļāvības principu ir ikvienam, kam kāda Savienības iestāde ir devusi pamatotas cerības, sniedzot viņam precīzus solījumus. Par šādiem solījumiem uzskata jebkādā veidā paziņotu konkrētu, beznosacījumu un saskaņotu informāciju. Savukārt neviens nevar norādīt uz šī principa pārkāpumu, ja minēto solījumu nav (skat. spriedumu, 2017. gada 13. septembris, Pappalardo u.c./Komisija.
C‑350/16 P
,
EU:C:2017:672
,
39.
punkts un tajā minētā judikatūra). Nav strīda, ka uz šo principu var atsaukties arī dalībvalsts (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2015. gada 22. aprīlis, Polija/Komisija,
T‑290/12
,
EU:T:2015:221
,
57.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Spānijas Karaliste savus apgalvojumus balsta uz 2009. gada 4. maijā Madridē notikušo Pārvaldības iestāžu koordinēšanas komitejas priekšlasījumu, kas
PowerPoint
formātā ir iekļauts prasības pieteikuma 13. pielikumā, kā arī uz otro lēmumu par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu.
Taču, pirmkārt, ir jānorāda, ka Spānijas Karaliste no attiecīgā priekšlasījuma nevar secināt nekādus precīzus solījumus iepriekš 107. punktā minētās judikatūras izpratnē, ko Komisija būtu sniegusi, attiecībā uz summām, kas jāņem vērā atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam veicamā aprēķina mērķiem.
Attiecīgais priekšlasījums bija vienīgi atbalsta dokuments, tiekoties ar Spānijas iestādēm saistībā ar ieceri attiecīgās regulas papildināt ar noteikumiem, kas būtu saistīti ar papildu līdzekļiem, kā arī ar grozījumiem, kas dalībvalstīm jāveic to lauku attīstības programmās.
Turklāt, lai gan attiecīgajā priekšlasījumā ir minēts Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.a punkts, tajā nav veikta nekāda atsauce uz atbilstoši šīs regulas 69. panta 5.b punktam veicamo aprēķinu.
Pretēji Spānijas Karalistes apgalvotajam attiecīgais priekšlasījums arī nesniedz norādes par to līdzekļu veidu, kas var tikt automātiski atbrīvoti no saistībām Regulas Nr. 1290/2005 29. panta nozīmē.
Otrkārt, Spānijas Karaliste nevar balstīties uz otro lēmumu par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu, lai no tā secinātu Komisijas izmantoto aprēķina metodi.
Lai gan no otrajam lēmumam par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu ietvertajām tabulām ir redzams gan papildu līdzekļu, gan citām darbībām, kas nav saistītas ar jaunajiem izaicinājumiem, pieejamo līdzekļu samazinājums pēc automātiskas saistību atcelšanas (skat. 33. punktu iepriekš), tās tomēr neataino precīzu solījumu iepriekš 107. punktā minētās judikatūras izpratnē, kuru Komisija būtu sniegusi attiecībā uz summām, ko tā, programmu slēdzot, bija nodomājusi ņemt vērā atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam veicamā aprēķina mērķiem.
Turklāt attiecīgās tabulas atbilst Spānijas iestāžu izstrādātajam pārskatītajam finansēšanas plānam pēc saistību automātiskas atcelšanas, un, lai gan Komisija šo plānu apstiprināja, tā apstiprināšana iepriekš nenoteica to izdevumu summu, kādus Estremadura faktiski veiks un uz kuriem pamatojoties, programmu slēdzot, bija jānovērtē, vai ir vai nav jāveic atmaksa atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam (skat. 91. punktu iepriekš).
Turklāt no 92. punkta iepriekš izriet, ka otrajam lēmumam par programmas pārskatīšanas apstiprināšanu nevar būt augstāks juridisks spēks nekā šajā lietā piemērojamajai regulai.
Visbeidzot, Komisija uzsver, ka ekspertu grupas sanāksmes laikā dalībvalstīm tika sniegtas precīzas un saskanīgas norādes (skat. 34. punktu iepriekš) par aprēķina metodi atbilstoši Regulas Nr. 1698/2005 69. panta 5.b punktam saistībā ar programmu slēgšanu. Turklāt no prasības pieteikuma izriet, ka arī starp Estremaduru un Komisiju 2016. gada maijā notika sarakste, kurā Komisija izskaidroja aprēķina metodi, kuru tā plānoja izmantot. Turklāt, lai gan pamatnostādnēs nav minēta noteiktu budžeta saistību automātiskas atcelšanas programmas laikā ietekme uz aprēķina metodi, tomēr to 5.2. punktā jau ir minēta nepieciešamība veikt līdzekļu atmaksu gadījumā, ja līdzekļi, kas rezervēti vienīgi ar jaunajiem izaicinājumiem saistītajām darbībām, ir izmantoti nepilnīgi, kā tas jebkurā gadījumā bija attiecībā uz Estremaduru. Tādējādi, pretēji Spānijas Karalistes apgalvotajam, nevar uzskatīt, ka Komisija nebūtu izklāstījusi metodi, ko tā bija paredzējusi izmantot saskaņā ar šo tiesību normu veicamajam aprēķinam.
Ņemot vērā iepriekš minēto, jāatzīst, ka Komisija nav pārkāpusi tiesiskās paļāvības principu.
No tā izriet, ka otrais pamats un tādējādi arī prasība kopumā ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
Tā kā Spānijas Karalistei spriedums ir nelabvēlīgs, tai ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Komisijas prasījumiem.

Ar šādu pamatojumu
VIPĀRĒJĀ TIESA (astotā palāta)
nospriež:

1)
Prasību noraidīt.

2)
Spānijas Karaliste atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

Collins
Kancheva
De Baere
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2018. gada 5. jūlijā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – spāņu.