CELEX: 62021CJ0213
Преюдициално запитване
Възлагане на обществени поръчки
Директива 2014/24/ЕС
Приложно поле
Член 10, буква з)
Специални изключения за поръчки за услуги
Услуги, свързани с гражданска отбрана, гражданска защита и предотвратяване на опасности
Организации или сдружения с нестопанска цел
Услуга за превоз с линейка, квалифицирана като услуга за спешна помощ
Доброволчески организации
Социални кооперации

Преюдициалните запитвания се отнасят до тълкуването на член 10, буква з) от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (
ОВ L 94, 2014 г., стр. 65
).
Запитванията са отправени в рамките на два спора, по дело C‑213/21, между Italy Emergenza Cooperativa Sociale (наричано по-нататък „Italy Emergenza“) и Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani (местна здравна агенция, Берлета-Андря-Трани, Италия), и по дело C‑214/21, между Italy Emergenza и Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza (Провинциална здравна агенция, Козенца, Италия) по повод на две решения, с които посочените здравни агенции обявяват процедури за подбор за възлагане чрез договор на услугата спешен и критично спешен медицински превоз на доброволчески организации.
Правна уредба
Правото на Съюза
Съображения 28 и 118 от Директива 2014/24 гласят:
„(28)
Настоящата директива следва да не се прилага за определени услуги при спешни случаи, когато те се осигуряват от организации или от сдружения с нестопанска цел, тъй като ще е трудно да се запази особеното естество на тези организации, в случай че доставчиците на услуги трябва да бъдат избирани в съответствие с процедурите, предвидени в настоящата директива. Изключението обаче следва да не надхвърля строго необходимото. Ето защо следва изрично да се предвиди, че услугите за превоз на пациенти с линейка не са изключени. Освен това във връзка с това е необходимо да се поясни, че група 601 „Услуги на сухопътния превоз“ по CPV не обхваща услугите за превоз с линейки, които са обхванати от клас 8514 по CPV. Ето защо следва да се поясни, че за услугите, обхванати от код 85143000‑3 по CPV, които се състоят само от услуги за превоз на пациенти с линейка, следва да се прилага специалният режим, предвиден за социални и други специфични услуги (наричан по-долу „облекченият режим“). Поради това за смесените поръчки за предоставяне на услуги за превоз с линейка по принцип също ще се прилага облекченият режим, ако стойността на услугите за превоз на пациенти с линейка надвишава стойността на другите услуги за превоз с линейка.
[…]
(118)
За да се осигури непрекъснатост на обществените услуги, настоящата директива следва да дава възможност участието в процедурите за възлагане на обществена поръчка за определени здравни и социални услуги, както и услуги в сферата на културата, да може да бъде запазено за организации, основани на собствеността или на активното участие на служителите в управлението, както и за съществуващи организации, като кооперации, които да участват в доставката на тези услуги на крайните ползватели. Обхватът на тази разпоредба се ограничава само до определени здравни, социални и свързани с тях услуги, определени образователни и учебно-тренировъчни услуги, библиотечни, архивни, музейни и други услуги в сферата на културата, и услуги за домакинствата, и няма за цел да включва изключенията, предвидени от настоящата директива. Тези услуги следва да попадат единствено в обхвата на облекчения режим“.
Член 10 от тази директива, озаглавен „Специални изключения за поръчки за услуги“, предвижда:
„Настоящата директива не се прилага за обществени поръчки за услуги при:
[…]
з)
услуги, свързани с гражданска отбрана, гражданска защита и предотвратяване на опасности, които се предоставят от организации или сдружения с нестопанска цел и които попадат в обхвата на кодове 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8; 98113100‑9 и 85143000‑3 по CPV, с изключение на услугите за превоз на пациенти с линейка;
[…]“.
Член 77 от посочената директива, озаглавен „Запазени поръчки за определени услуги“, предвижда в параграфи 1 и 2:
„1.   Държавите членки могат да предвидят възможност възлагащите органи да запазят правото за организации да участват в процедури за възлагане на обществена поръчка изключително за онези здравни, социални и културни услуги, посочени в член 74, попадащи под кодове 75121000‑0, 75122000‑7, 75123000‑4, 79622000‑0, 79624000‑4, 79625000‑1, 80110000‑8, 80300000‑7, 80420000‑4, 80430000‑7, 80511000‑9, 80520000‑5, 80590000‑6, от 85000000‑9 до 85323000‑9, 92500000‑6, 92600000‑7, 98133000‑4 и 98133110‑8 по CPV.
2.   Всяка организация по параграф 1 трябва да отговаря на всички условия по-долу:
а)
целта ѝ е изпълнение на задачи по предоставяне на обществена услуга във връзка с доставката на услугите по параграф 1;
б)
печалбата ѝ се реинвестира с оглед на постигането на целите на организацията. Когато печалбата се разпределя или преразпределя, това следва да се извършва съобразно участието;
в)
структурата на управление или собственост на организацията, изпълняваща поръчката, се основава на принципите на собственост или участие на служителите или изисква активното участие на служители, потребители или заинтересовани страни; и
[…]“.
Италианското право
Член 17 от decreto legislativo n. 50 — Codice dei contratti pubblici (Законодателен декрет № 50 за приемане на Кодекс за обществените поръчки) от 18 април 2016 г. (редовна притурка към GURI № 91 от 19 април 2016 г.), озаглавен „Специални изключения за договорите за поръчки и концесията на услуги“, предвижда в параграф 1:
„Разпоредбите на настоящия кодекс не се прилагат за обществени поръчки за услуги и за концесии за обществени услуги с предмет:
[…]
з)
услуги, свързани с гражданска отбрана, гражданска защита и предотвратяване на опасности, които се предоставят от организации или сдружения с нестопанска цел и които попадат в обхвата на кодове 75250000‑3, 75251000‑0, 75251100‑1, 75251110‑4, 75251120‑7, 75252000‑7, 75222000‑8; 98113100‑9 и 85143000‑3 по CPV, с изключение на услугите за превоз на пациенти с линейка;
[...]“.
Decreto legislativo n. 117 – Codice del Terzo settore (Законодателен декрет № 117 за приемане на Кодекс за третия сектор) от 3 юли 2017 г. (редовна притурка на GURI № 179 от 2 август 2017 г.) (наричан по-нататък „Законодателен декрет № 117/2017“) съдържа член 4, озаглавен „Организации от третия сектор“, който предвижда в параграф 1:
„Организациите от третия сектор са доброволчески организации, сдружения за социално подпомагане, благотворителни институции, социални предприятия, включително социални кооперации, асоциативни мрежи, взаимоспомагателни каси, сдружения, признати или не, фондации и учреждения с частен характер, различни от дружествата с нестопанска цел, учредени за граждански цели, солидарност и общественополезни цели, като извършват изключително или главно посреднически услуги в обществен интерес или под формата на доброволчество, безвъзмездно предоставяне на парични средства, стоки или услуги и вписани в единния национален регистър на третия сектор“.
Член 57 от Законодателен декрет № 117/2017, озаглавен „Услуга за спешен и критично спешен медицински превоз“, гласи:
„1.   Услугите за спешен и критично спешен превоз с линейка могат да се възлагат приоритетно чрез договор на доброволчески организации, вписани от най-малко шест месеца в Единния национален регистър на третия сектор, принадлежащи към мрежа от сдружения, предвидена в член 41, параграф 2, и одобрени в съответствие с регионалната правна уредба в тази област, евентуално, в случаите, когато поради специфичния характер на услугите прякото възлагане гарантира предоставянето на услугата от общ интерес, в рамките на система за действителен принос за постигането на социална цел, както и за преследването на целите за солидарност, при условия на икономическа ефективност и целесъобразност, както и при спазване на принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация.
2.   Разпоредбите на член 56, параграфи 2, 3, 3а и 4 се прилагат към споразуменията за услугите, посочени в параграф 1“.
Член 2514 от Codice civile (Граждански кодекс), озаглавен „Условия относно кооперативните дружества с преобладаващ взаимоспомагателен характер“, гласи следното:
„Кооперациите с преобладаващ взаимоспомагателен характер трябва да предвидят в уставите си:
a)
забрана за разпределяне на дивиденти в размер, надвишаващ максималния лихвен процент по пощенските спестовни сертификати, увеличен с два и половина процентни пункта по отношение на внесения капитал;
b)
забрана за възнаграждение за финансовите инструменти, предлагани за записване на членовете координатори, в размер над два пункта над максималния размер, определен за дивидентите;
c)
забрана за разпределяне на резервите между член-координаторите;
d)
задължение при прекратяване на дружеството да се предостави цялото имущество, като се приспадат само дружественият капитал и евентуално получените дивиденти, на фондовете за взаимно застраховане, целящи насърчаването и развитието на сътрудничеството.
Кооперациите се произнасят по въвеждането и премахването на посочените в предходния параграф клаузи с мнозинствата, предвидените за извънредното общо събрание“.
Съгласно член 2545 sexies от Гражданския кодекс, озаглавен „Отстъпки“:
„В учредителния акт се определят критериите за разпределяне на отстъпките на членовете пропорционално на количеството и качеството на взаимоспомагателния обмен.
[…]
Общото събрание може да реши да разпредели отстъпки на всеки от членовете, включително чрез пропорционално увеличаване на съответните дялове или чрез емитирането на нови дялове, чрез дерогация от член 2525 или чрез емитиране на финансови инструменти“.
Член 3, озаглавен „Липса на стопанска цел“, от Decreto legislativo n. 112 – Revisione della disciplina in materia di impresa sociale (Законодателен декрет № 112 за преразглеждане на правната уредба в областта на социалните предприятия) от 3 юли 2017 г. (GURI, бр. 167 от 19 юли 2017 г.) (наричан по-нататък „Законодателен декрет № 112/2017“) предвижда:
„1.   Без да се засягат разпоредбите на параграф 3 и член 16, социалните предприятия разпределят евентуалните печалби и излишъци от дейността, ако има такива, за упражняването на своите дейности по устав или за увеличаване на имуществото си.
2.   За целите на параграф 1 е забранено разпределянето, включително непряко, на печалби и излишъци от стопанска дейност, на средства и резерви, независимо от наименованието им, на учредителите, членовете или съдружниците, работниците и сътрудниците, управителите и другите членове на органите на предприятието, включително в случаите на прекратяване или на каквито и да било други случаи на индивидуално прекратяване на правоотношението. В случая на социални предприятия, учредени във формите, посочени в книга V от code civil (Гражданския кодекс), се разрешава възстановяването на частта от капитала, която действително е освободена и евентуално преоценена или увеличена в границите, посочени в параграф 3, буква а). За целите и за нуждите на настоящия параграф във всички случаи под непряко разпределение на печалбата трябва да се разбира:
a)
изплащането на управителите, на одиторите и на всяко лице, упражняващо мандат на дружеството, на индивидуално възнаграждение, което не е пропорционално на упражняваната дейност, на поетите отговорности и на специфичните компетенции или във всички случаи е по-високо от предвиденото в образувания, действащи в еднакви или сходни сектори и условия.
[…]
2 bis.   За целите, посочени в параграфи 1 и 2, не се счита за разпределение, дори непряко, на печалби и на оперативни излишъци, разпределението между членовете на отстъпки, свързани с дейност от обществен интерес, посочена в член 2, упражнявана в съответствие с член 2545 sexies от Гражданския кодекс и при спазване на условията и ограниченията, установени със закон и в техните устави, от социални предприятия, учредени под формата на кооперативни дружества, при условие че техните устави или учредителният им акт посочват критериите за разпределяне на отстъпки на членовете пропорционално на качеството и количеството на взаимното подпомагане и при условие че е регистриран излишък от взаимоспомагателното предприятие.
[…]“.
Споровете в главните производства и преюдициалните въпроси
Дело C‑213/21
С обявление, публикувано в
Официален вестник на Европейския съюз
от 27 април 2020 г., Azienda Sanitaria Locale Barletta-Andria-Trani обявява обществена поръчка при условията на конкуренция за възлагане чрез договор на доброволчески организации, отговарящи на изискванията по член 57 от Законодателен декрет № 117/2017, на услугата за спешен и извънредно спешен медицински превоз за територията, за която отговаря.
Тъй като счита, че тази процедура за възлагане на обществена поръчка съдържа незаконосъобразни клаузи, които възпрепятстват участието му в тази процедура, Italy Emergenza, социална кооперация, чиято дейност е да осигурява услугата за обикновен медицински превоз и превоз със здравни грижи с линейка, подава жалба срещу нея пред Tribunale amministrativo regionale per la Puglia (Регионален административен съд Пулия, Италия). Жалбоподателят счита, че член 57 от Законодателен декрет № 117/2017 противоречи на член 10, буква з) от Директива 2014/24 във връзка със съображение 28 от нея, тъй като разрешава прякото възлагане чрез договор на услуги за спешен и извънредно спешен превоз само на доброволчески организации, и следователно изключва социалните кооперации. Всъщност за целите на прякото възлагане с договор на услуги за спешна и извънредно спешна помощ посоченият член 10, буква з) приравнявал напълно социалните кооперации на доброволческите сдружения.
Посочената юрисдикция отхвърля жалбата. От една страна, тя приема, че услугата, предмет на посочената процедура за възлагане на обществена поръчка, е услуга за „квалифициран“ медицински превоз с линейка, която попада в обхвата на изключението, предвидено в член 10, буква з). От друга страна, посочената юрисдикция приема, че изключването на социалните кооперации от приложното поле на това изключение е в съответствие с правото на Съюза, тъй като тези кооперации преследват стопанска цел, която обосновава различно третиране от това на доброволческите организации или сдружения, които нямат стопанска цел. В случая, що се отнася до Italy Emergenza, това изключване било обосновано с оглед на член 5 от устава на тази социална кооперация, който предвиждал възможност за разпределяне на дивиденти в ограничен размер.
Italy Emergenza обжалва решението на Tribunale amministrativo regionale per la Puglia (Регионален административен съд Пулия) пред Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия), запитващата юрисдикция, като отново твърди, че член 57 от Законодателен декрет № 117/2017 нарушава член 10, буква з) от Директива 2014/24.
Consiglio di Stato (Държавен съвет) има съмнения относно съответствието на член 57 от Законодателен декрет № 117/2017 с посочения член 10, буква з). Всъщност, докато в посочения член 57 се споменавали само доброволческите организации и следователно, изглежда, е изключено възлагането с договор на услугата за спешен и извънредно спешен медицински превоз на социалните кооперации, посоченият член 10, буква з) се отнасял до организациите или сдруженията „с нестопанска цел“ и не се ограничавал само до доброволческите организации или сдружения.
В този контекст запитващата юрисдикция припомня най-напред, че в решение от 21 март 2019 г., Falck Rettungsdienste и Falck (
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
), Съдът е постановил, че „организации или сдружения с нестопанска цел“ по смисъла на член 10, буква з) от Директива 2014/24 представляват организациите или сдруженията, имащи за цел изпълнението на социални дейности, които нямат търговска цел, и реинвестиращи евентуалната си печалба с оглед на постигането на целите им. Така Съдът подчертал, че решаващият критерий за прилагане на тази разпоредба, е наличието на нестопанска цел. Според запитващата юрисдикция именно липсата на стопанска цел характеризирало социална кооперация като Italy Emergenza. Всъщност член 6 от устава на последната предвиждал, че „[с]оциалната кооперация действа с нестопанска цел в полза на общия интерес на обществото за човешко развитие и социална интеграция […]“. Наистина член 5 от посочения устав предвиждал „забрана за разпределяне на дивиденти в размер, надвишаващ максималния лихвен процент по пощенските спестовни сертификати, увеличен с два и половина процентни пункта по отношение на внесения капитал“. Посоченият член 5 обаче не може да се счита за решаващ, тъй като ставало въпрос за разпоредба, която възпроизвеждала член 2514 от Гражданския кодекс.
По-нататък запитващата юрисдикция отбелязва, че социалните кооперации се различават от доброволческите организации или сдружения. Докато последните не предоставяли никакво икономическо предимство, дори непряко, на техните членове и се ограничавали до възстановяване на направените от техните членове разходи, социалните кооперации предоставяли икономическо предимство за своите членове, макар да преследват цели за интегриране и социално насърчаване с нестопанска цел. Така тези кооперации се характеризирали с предприемаческата си цел с взаимоспомагателен характер. Посочената юрисдикция обаче релативизира тази разлика, тъй като от практиката на Съда следвало, че договор, който предвижда като единствена насрещна престация възстановяването на направените разходи, попада в обхвата на понятието „обществена поръчка“ като възмезден договор.
Освен това запитващата юрисдикция изтъква друго обстоятелство, което може да смекчи разликата между доброволческите организации или сдружения и социалните кооперации. Става въпрос, от една страна, за възможността дадена доброволческа организация или сдружение да наеме работници и служители, и от друга страна, за възможността социалната кооперация да има доброволни членове, на които да бъдат възстановени единствено техните разходи.
На последно място, посочената юрисдикция подчертава, че дори да се предположи, че за разлика от доброволческите организации или сдружения, на социална кооперация може да се възложи за предпочитане чрез договор услуга за спешен и извънредно спешен медицински превоз съгласно член 57 от Законодателен декрет № 117/2017, докато възлагането на такава услуга на социална кооперация би могло да се осъществи само след провеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка, което обаче може да е в противоречие с член 10, буква з) от Директива 2014/24.
При тези обстоятелства Consiglio di Stato (Държавен съвет) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Допуска ли член 10, буква з) от Директива [2014/24], както и съображение 28 от тази директива национална правна уредба, която предвижда, че услугите за спешен и критично спешен медицински превоз могат да се възлагат със договор предимно само на доброволчески организации, при условие че са вписани най-малко от шест месеца в Единния национален регистър на третия сектор, участват в мрежа от сдружения и са акредитирани съгласно регионалните нормативни актове в сектора (когато такива съществуват) и при условие че това възлагане гарантира предоставянето на услугата в системата на действителен принос за постигането на обществена цел и преследването на целите за солидарност при условията на икономическа ефективност и целесъобразност и при спазване на принципите на прозрачност и забрана за дискриминация, без да се имат предвид, сред възможните кандидати за възлагане, другите организации с нестопанска цел, и по-специално социални кооперации като социалните предприятия с нестопанска цел?“.
Дело C‑214/21
С обявление, публикувано на 26 февруари 2020 г., Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza (Провинциална здравна служба, Козенца) обявява процедура за подбор за възлагане чрез договор на услугата за спешен и критично спешен медицински превоз за територията, за която отговаря, на доброволчески организации и на Croce Rossa Italiana (Италиански червен кръст).
Като счита, че тази покана за подаване на оферти съдържа незаконосъобразни клаузи, които възпрепятстват участието му в тази процедура, Italy Emergenza подава жалба срещу нея пред Tribunale amministrativo regionale per la Calabria (Регионален административен съд Калабрия, Италия), като изтъква същите основания като изложените в точка 13 от настоящото решение.
Посочената юрисдикция отхвърля жалбата със същите мотиви като изложените в точка 14 от настоящото решение.
Italy Emergenza подава въззивна жалба пред Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия), запитващата юрисдикция, която по същите съображения като изложените в точки 16—20 от настоящото решение, изпитва съмнения относно съвместимостта на член 57 от Законодателен декрет № 117/2017 с член 10, буква з) от Директива 2014/24. Посочената юрисдикция иска да се установи също така какво е въздействието на член 3, параграф 2 bis от Законодателен декрет № 112/2017, който допуска социална кооперация да не реинвестира изцяло печалбите и да ги разпредели на своите членове под формата на отстъпки.
При тези обстоятелства Consiglio di Stato (Държавен съвет) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Допуска ли член 10, буква з) от Директива [2014/24], както и съображение 28 от тази директива национална правна уредба, която предвижда, че услугите за спешен и критично спешен медицински превоз могат да се възлагат със договор предимно само на доброволчески организации, при условие че са вписани най-малко от шест месеца в Единния национален регистър на третия сектор, участват в мрежа от сдружения и са акредитирани съгласно регионалните нормативни актове в сектора (когато такива съществуват) и при условие че това възлагане гарантира предоставянето на услугата в системата на действителен принос за постигането на обществена цел и преследването на целите за солидарност при условията на икономическа ефективност и целесъобразност и при спазване на принципите на прозрачност и забрана за дискриминация, без да се имат предвид, сред възможните кандидати за възлагане, другите организации с нестопанска цел, и по-специално социални кооперации като социалните предприятия с нестопанска цел, включително социални кооперации, които управляват разпределението на отстъпки между своите членове, свързани с дейности в обществен интерес по смисъла на член 3, параграф 2 bis от законодателен декрет [№ 112/2017]?“.
По преюдициалните въпроси
С въпроса си по дело C‑213/21 и с въпроса си по дело C‑214/21, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 10, буква з) от Директива 2014/24 допуска национална правна уредба, която предвижда, че услугите за спешен и критично спешен медицински превоз могат да се възлагат с договор приоритетно само на доброволчески организации, а не на социални кооперации, които могат да разпределят на членовете си отстъпки, свързани с тяхната дейност.
Следва да се отбележи, че член 10, буква з) от Директива 2014/24 изключва от приложното ѝ поле обществените поръчки за услуги, които имат за предмет услуги, обхванати от кодовете по CPV, посочени в тази разпоредба и които се предоставят от „организации или сдружения с нестопанска цел“.
При това положение посочената директива не дава определение на понятието за организации или сдружения с „нестопанска цел“.
Съгласно изискването за еднакво прилагане на правото на Съюза и от принципа за равенство обаче следва, че понятия от разпоредба от правото на Съюза, чийто текст не съдържа изрично препращане към правото на държава членка с оглед на определяне на нейния смисъл и обхват, трябва по принцип да получат самостоятелно и еднакво тълкуване навсякъде в Съюза, което трябва да бъде направено, като се отчитат контекстът на разпоредбата и целта на разглежданата правна уредба (вж. в този смисъл решение от 21 март 2019 г., Falck Rettungsdienste и Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, т.
и цитираната съдебна практика).
На първо място, понятието за организации или сдружения „с нестопанска цел“ се определя, за разлика от обединение със стопанска цел, учредено с цел реализиране на печалба. В този смисъл това понятие изглежда достатъчно широко, за да обхване организации, основани на собствеността на работниците или на активното им участие в управлението на организации като социалните кооперации, при условие че нямат стопанска цел.
На второ място, целта на изключението, предвидено в член 10, буква з) от Директива 2014/24, както се посочва в съображение 28 от нея, е да се запази особеното естество на организациите или сдруженията с нестопанска цел, като се избегне спрямо тях да се прилагат предвидените в тази директива процедури. От друга страна, същото съображение 28 гласи, че това изключение следва да не надхвърля строго необходимото. Поради това посоченото изключение, като отклонение от приложното поле на посочената директива, трябва да се тълкува ограничително (вж. по аналогия решение от 20 март 2018 г., Комисия/Австрия (Държавна печатница),
C‑187/16
,
EU:C:2018:194
, т.
).
От това следва, че понятието „организации или сдружения с нестопанска цел“ по смисъла на член 10, буква з) от Директива 2014/24 трябва да бъде тясно ограничено до организациите и сдруженията с особен характер, тоест тези, които нямат каквато и да било стопанска цел и не могат да генерират печалба, дори непряка, за членовете си.
На трето място, важно е да се припомни, че Съдът е постановил, че в обхвата на това понятие попадат организациите или сдруженията, които имат за цел изпълнението на социални дейности, нямат търговска цел и реинвестират евентуалната си печалба за постигането на целта на съответната организация или сдружение (решение от 21 март 2019 г., Falck Rettungsdienste и Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, т.
).
Като изисква обаче евентуалната печалба да бъде реинвестирана за постигането на целта на съответната организация или сдружение, Съдът, от една страна, приема, че тези печалби трябва да бъдат предназначени за осъществяване на социалните дейности, преследвани от тази организация или сдружение, и от друга страна, категорично изключва възможността посочените печалби да могат да бъдат разпределени между акционерите или членовете на посочената организация или сдружение. От това следва, че организациите или сдруженията, които могат да разпределят печалба на своите членове, не попадат в приложното поле на член 10, буква з) от Директива 2014/24.
Това тълкуване, освен това, се потвърждава и от член 77 от посочената директива, тълкуван в светлината на съображение 118 от нея, което оправомощава държавите членки да предвидят възможност възлагащите органи да запазят правото за организации да участват в специални процедури за възлагане на обществени поръчки изключително за определени услуги на организациите, отговарящи на условията, посочени в член 77, параграф 2. Сред тези условия обаче, от една страна, в посочения член 77, параграф 2, буква б) е включено изискването при разпределение или преразпределение на печалби това да се основава на принципите на участие, и от друга страна, в същия член 77, параграф 2, буква в) — условието структурите на управление или собственост на организациите, изпълняващи поръчката, да са основани на собствеността на заетите лица или на принципите на участие или да изискват активното участие на заетите лица, ползвателите или заинтересованите страни.
Така законодателят на Съюза е предвидил различно третиране, от една страна, на организациите или сдруженията „с нестопанска цел“, посочени в член 10, буква з) от Директива 2014/24, и от друга страна, на организациите, посочени в предходната точка от настоящото решение. От това следва, че организациите и сдруженията, посочени в член 10, буква з) от Директивата, не могат да бъдат приравнени на организации, основани на собствеността на работниците или на активното им участие в управлението на организацията, като кооперациите, посочени в съображение 118 и в член 77 от посочената директива (вж. в този смисъл решение от 21 март 2019 г., Falck Rettungsdienste и Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
, т.
и цитираната съдебна практика).
От изложените по-горе съображения следва, че след като членовете на сдружение или организация могат да получат, макар и непряко, печалба, свързана с дейността на сдружението или организацията, посоченото/посочената сдружение или организация не попада в обхвата на изключението, предвидено в член 10, буква з) от Директива 2014/24.
В случая и без да се засяга анализът на националната правна уредба и на устава на разглежданите в главното производство организации, което следва да извърши запитващата юрисдикция, от член 3, параграф 2 bis от Законодателен декрет № 112/2017 във връзка с член 34 от устава на Italy Emergenza следва, че общото събрание може да вземе решение за изплащане на отстъпки на всеки от членовете. Както обаче следва от акта за преюдициално запитване и от становищата на няколко заинтересовани страни, след като отстъпките представляват инструмент, който позволява да се предостави предимство на членовете на кооперацията, наличието на такава възможност за разпределяне на „печалба“ би трябвало да бъде пречка за квалифицирането на социална кооперация като Italy Emergenza като организация или сдружение „с нестопанска цел“ по смисъла на член 10, буква з) от Директива 2014/24.
Ето защо на поставените въпроси следва да се отговори, че член 10, буква з) от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че услуги за спешен и критично спешен медицински превоз могат приоритетно да се възлагат чрез договор само на доброволчески организации, а не на социални кооперации, които могат да разпределят на своите членове отстъпки, свързани с дейността им.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:

Член 10, буква з) от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че услуги за спешен и критично спешен медицински превоз могат приоритетно да се възлагат чрез договор само на доброволчески организации, а не на социални кооперации, които могат да разпределят на своите членове отстъпки, свързани с дейността им.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.