CELEX: 62016TJ0177
Biljna sorta
Zahtjev za oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice za biljnu sortu Braeburn 78 (11078)
Određivanje drugog ureda za ispitivanje
Opseg ispitivanja koje treba provesti žalbeno vijeće
Obveza obrazlaganja

Pravni okvir
Osnovna uredba
U skladu s člankom 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94 od 27. srpnja 1994. o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (
SL 1994., L 227, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 3.; u daljnjem tekstu: Osnovna uredba), oplemenjivačka prava na biljnu sortu Zajednice mogu se dodijeliti za sorte koje su različite, ujednačene, postojane i nove.
Na temelju članka 7. stavka 1. Osnovne uredbe sorta se smatra različitom ako se jasno razlikuje izražajnošću svojih svojstava koja su posljedica posebnoga genotipa ili kombinacije genotipova, od bilo koje druge sorte čije je postojanje opće poznato na dan podnošenja zahtjeva za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice.
Pitanje jesu li kriteriji različitosti, ujednačenosti i postojanosti ispunjeni u određenom slučaju ispituje se u okviru tehničkog ispitivanja koje se provodi u skladu s člancima 55. i 56. Osnovne uredbe.
Na temelju članka 55. stavka 1. Osnovne uredbe predviđeno je sljedeće:
„1.   Ako [u pogledu formalnih i materijalnih uvjeta predviđenih] u člancima 53. i 54. Ured [Zajednice za biljnu raznolikost] nije otkrio nikakvu prepreku dodjeljivanja oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice na temelju ispitivanja, on osigurava da tehničko ispitivanje u odnosu na ispunjavanje uvjeta [kriteriji različitosti, ujednačenosti i postojanosti] provede nadležni ured ili uredi u najmanje jednoj državi članici kojima je od strane Upravnog vijeća [Ureda Zajednice za biljnu raznolikost] povjerena odgovornost za tehničko ispitivanje sorti predmetnih vrsta (u daljnjem tekstu: Ured za ispitivanje ili uredi).”
U skladu s člankom 56. Osnovne uredbe, vođenje bilo kojeg tehničkog ispitivanja mora biti u skladu sa smjernicama za ispitivanje koje donosi Upravno vijeće i bilo kojim uputama koje daje Ured Zajednice za biljnu raznolikost (CPVO). Tim se smjernicama, među ostalim, opisuju biljni materijal koji se zahtijeva za tehničko ispitivanje, načini ispitivanja, metode koje treba primijeniti, primjedbe koje treba iznijeti, razvrstavanje sorti uključenih u ispitivanje kao i tablica svojstava koja treba ispitati. U okviru tehničkog ispitivanja biljke predmetne sorte uzgajaju se uz one sorte koje CPVO i određeni centar za ispitivanje smatraju sortama najbližima sorti kandidatu, prema tome kako je ona opisana u tehničkom opisu koji je dio zahtjeva za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice.
U članku 57. stavcima 1. do 3. Osnovne uredbe predviđeno je sljedeće:
„1.   Ured za ispitivanje, na zahtjev [CPVO‑a] ili ako smatra da su rezultati tehničkog ispitivanja dostatni za procjenu sorte, [CPVO‑u] dostavlja izvještaj o ispitivanju te ako smatra da su uvjeti utvrđeni u člancima od 7. do 9. ispunjeni, opis sorte.
2.   [CPVO] dostavlja rezultate tehničkih ispitivanja i opis sorte podnositelju zahtjeva i pruža mu priliku da o tome da svoje primjedbe.
3.   Ako [CPVO] ne smatra da izvještaj o ispitivanju predstavlja dostatan temelj za odluku, može po službenoj dužnosti, nakon savjetovanja s podnositeljem ili na zahtjev podnositelja, osigurati dodatno ispitivanje. Za potrebe procjene rezultata svako dodatno ispitivanje koje se izvrši prije nego što odluka donesena sukladno člancima 61. i 62. postane konačna, smatra se dijelom ispitivanja iz članka 56. stavka 1.”
Kada je riječ o pravilima koja uređuju postupak pred CPVO‑om, članak 72. Osnovne uredbe određuje sljedeće:
„Žalbeno vijeće odlučuje o žalbi na temelju ispitivanja provedenog sukladno članku 71. Žalbeno vijeće može izvršavati sve ovlasti u nadležnosti [CPVO‑a] ili može proslijediti slučaj nadležnom tijelu [CPVO‑a] na daljnje postupanje. Potonjeg, ako su činjenice nepromijenjene, obvezuje pravno shvaćanje Žalbenog vijeća.”
Članak 75. Osnovne uredbe glasi kako slijedi:
„Odluke [CPVO‑a] popraćene su obrazloženjima na kojima se temelje. One se temelje samo na razlozima ili dokazima na temelju kojih su stranke u postupku imale priliku iznijeti svoje primjedbe usmeno ili pismeno.”
U članku 76. Osnovne uredbe predviđeno je sljedeće:
„U postupku pred njim samim, [CPVO] po službenoj dužnosti ispituje činjenice u mjeri u kojoj se one moraju ispitati na temelju članaka 54. i 55. [CPVO] zanemaruje činjenice ili pojedine dokaze koji nisu podneseni unutar roka koji je odredio.”
Protokol CPVO‑TP/14/2
final
U skladu s točkom I. Protokola CPVO‑a TP/14/2
final
od 14. ožujka 2006. o ispitivanju različitosti, ujednačenosti i postojanosti (Jabuka) (u daljnjem tekstu: Protokol CPVO‑TP/14/2) predviđeno je sljedeće:
„Protokol opisuje tehničke postupke koje treba slijediti kako bi se postupilo u skladu s Osnovnom uredbom. Upravno vijeće odobrilo je tehničke postupke koji se temelje na općem dokumentu TG/1/3 [Međunarodne unije za zaštitu novih biljnih sorti] i smjernicama [Međunarodne unije za zaštitu novih biljnih sorti] TG/14/9 od 6. travnja 2005. za provođenje ispitivanja RUP‑a. Taj protokol primjenjuje se na voćne sorte
Malus domestica Borkh
.”
U skladu s točkom III.5 posljednjim podstavkom Protokola CPVO‑TP/14/2 predviđeno je sljedeće:
„Primjedbe na plod moraju se iznijeti […] u trenutku zrelosti hrane.”
U skladu s točkom Ad 56. Protokola CPVO‑TP/14/2 predviđeno je sljedeće:
„Vrijeme berbe
Vrijeme berbe optimalno je vrijeme za ubiranje kako bi se dobio plod koji je u najboljem stanju za konzumaciju (vidjeti [točku] Ad 57.).”
U skladu s točkom Ad 57. Protokola CPVO‑TP/14/2 predviđeno je sljedeće:
„Vrijeme zrelosti hrane
Vrijeme zrelosti hrane jest razdoblje tijekom kojega je plod dostigao optimalnu boju, čvrstoću, teksturu, aromu i okus za konzumaciju. Ovisno o vrsti ploda, to razdoblje može nastupiti neposredno nakon ubiranja sa stabla (na primjer za rane sorte) ili nakon razdoblja skladištenja ili pakiranja (na primjer za kasne sorte).”
Okolnosti spora
Johann Huber, vlasnik tužitelja Mema GmbH LG, je 20. svibnja 2009. na temelju Osnovne uredbe CPVO‑u podnio zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice. Biljna sorta za koju je na taj način bio podnesen zahtjev jest sorta Braeburn 78, koja pripada vrsti
Malus domestica Borkh
.
CPVO je Groupe d’étude et de contrôle des variétés et des semences (GEVES) (Skupina za ispitivanje i nadzor sorti i sjemena), koji je dio Institut national de la recherche agronomique (INRA) (Nacionalni institut za poljoprivredna istraživanja) koji se nalazi u Angers‑Beaucouzéu (Francuska), naložio provođenje tehničkog ispitivanja sorte kandidata u skladu s člankom 55. stavkom 1. Osnovne uredbe.
Tehničko ispitivanje provedeno je na temelju Protokola CPVO‑TP/14/2.
GEVES, čiji je izvještaj o ispitivanju dostavljen CPVO‑u 21. svibnja 2014., smatrao je da sorta Braeburn 78 nije dovoljno različita od usporedive sorte Royal Braeburn na temelju sljedećih utvrđenja:
„Na temelju primjedbi DUS 2012‑2013 sorta kandidata ne razlikuje se jasno od sorti Royal Braeburn i X9466. Taj zaključak temelji se na sljedećim elementima:
U
.: prva značajna berba plodova
Sorta/
Svojstvo
Datum berbe
Smanjenje
škroba
Čvrstoća
(kg/cm
)
Refraktometrijski indeks
(%)
Kiselost
(g/l jabučne kiseline)
Boja
(spektrometrija)*
Sorta kandidat
11/10
5,5
9,2
12,8
7,39
18,64
Royal Braeburn
11/10
-
-
-
-
20,19
X9466 (1)
11/10
6,3
9,3
12,8
7,31
18,71
* Razlika od 2 stupnja jasno je vidljiva golim okom
(1) stabla koja su od sorte kandidata starija godinu dana
Sorta kandidat ima prugaste plodove ravnomjerne boje poput sorti Royal Braeburn i X9466. Boja i površinska boja sorte kandidata slična je boji sorti Royal Braeburn i X9466. Zrelost sorte kandidata slična je zrelosti drugih mutacija sorte Royal Braeburn s uobičajenim razdobljem dozrijevanja.
U
.: druga značajna berba plodova
Sorta/
Svojstvo
Datum berbe
Smanjenje
škroba
Čvrstoća
(kg/cm
)
Refraktometrijski indeks
(%)
Kiselost
(g/l jabučne kiseline)
Boja
(spektrometrija)*
Sorta kandidat
11/10
5,5
10,5
11,7
7,8
22,49
Royal Braeburn
11/10
6,0
10,0
11,6
8,08
23,55
X9466 (1)
11/10
5,7
10,2
11,2
7,53
22,07
*Razlika od 2 stupnja jasno je vidljiva golim okom
(1) stabla koja su od sorte kandidata starija godinu dana
Sorta kandidat ima prugaste plodove ravnomjerne boje poput sorti Royal Braeburn i X9466. Boja i površinska boja sorte kandidata suviše je slična boji sorti Royal Braeburn i X9466. Zrelost sorte kandidata slična je zrelosti drugih mutacija sorte Royal Braeburn s uobičajenim razdobljem zrelosti. Mala razlika u obliku ploda koju podnositelj zahtjeva spominje u usporedbi sa sortom Royal Braeburn nije primijećena.
Sorta je odbijena zato što se ne razlikuje od sorti Royal Braeburn i X9466.”
CPVO je na temelju tog izvještaja i nakon što je primio tužiteljeve primjedbe odlukom od 18. prosinca 2014. odbio zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava Zajednice.
Tužitelj je podnio žalbu protiv CPVO‑ove odluke o odbijanju. Žalbeno vijeće CPVO‑a tu je tužbu odbilo kao neosnovanu odlukom od 15. prosinca 2015., koja je tužitelju dostavljena 22. veljače 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
Kao prvo, žalbeno vijeće je u biti smatralo da je mjesto gdje je ispitivanje provedeno, to jest Angers‑Beaucouzé, koje je tužitelj osporio, bilo mjesto na kojemu je trebalo provesti tehničko ispitivanje na temelju primjenjivih odredbi.
Kao drugo, što se tiče datuma berbe i datuma zrelosti, u pogledu kojih je tužitelj u biti osporavao uvjete i rezultate tehničkog ispitivanja, žalbeno vijeće smatralo je sljedeće:
„Svojstva ‚datum berbe’ i ‚datum zrelosti hrane’ prilično su nejasno definirana u UPOV‑ovim smjernicama (TG/14/9) i Protokolu za ispitivanje za jabuku koji iz toga proizlazi [CPVO TP/14/2] jer upute obuhvaćaju širok raspon zrelosti od ranog do kasnog sazrijevanja te od prikladnosti za trenutačnu konzumaciju do dugotrajnog skladištenja. Učinkovito korištenje smjernica Protokola zahtijeva iskustvo u ispitivanjima RUP‑a i temeljito znanje o sjemenu.
U odjeljku „Objašnjenja i metode” iz tablice svojstava Protokola za ispitivanje za jabuku dane su upute. Upute koje se odnose na trenutak berbe i onaj zrelosti hrane dane su u [točkama] Ad 56. i Ad 57. na stranici 32.
Prema mišljenju žalbenog vijeća, te je upute pravilno slijedio Ured za ispitivanje. Za dobru usporedbu, plodovi sorte kandidata i referentne sorte ubrani su na isti datum i (u tom slučaju) čim je indeks smanjenja škroba bio oko 5 za sve predmetne sorte.
„Trenutak zrelosti” može se osporiti, ali zbog toga što su GEVES‑ovi ispitivači imali iskustva s tim sjemenom, žalbeno se vijeće oslonilo na njihovu ocjenu trenutka zrelosti hrane koji odgovara fazi tijekom koje su sva svojstava plodova bila ocijenjena. Svojstva zrelih plodova mutacija sorte Braeburn bila su zapisana i/ili izmjerena na isti datum (kada je to bilo moguće), to jest oko sredine studenoga, kako se to zahtijeva.”
Naposljetku, kao treće, što se tiče razlikovnih elementa koji se odnose na liniju plodova, njihov oblik i veličinu, elemenata u pogledu kojih je tužitelj osporio primjedbe Ureda za ispitivanje, žalbeno je vijeće smatralo da su se svojstva koja se odnose na „veličinu ploda”, na „oblik ploda”, na „osnovnu boju ploda”, na ,‚relativno proširenje površinske boje”, na „intenzitet površinske boje”, na „crtež površinske boje” i na „širinu linija” općenito mogla vizualno procijeniti, dok je druga svojstva poput „dužine ploda”, „promjera ploda” i „odnosa dužina/promjer” bilo potrebno izmjeriti, pri čemu su svojstva koja su bila vizualno promatrana u tom pogledu ponekad bila potvrđena mjerama. Iz toga je žalbeno vijeće zaključilo da je Ured za ispitivanje sva ispitivanja proveo u skladu s primjenjivim smjernicama i Protokolom.
Zahtjevi stranaka
Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku i vrati predmet žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje uz uputu da ono poništi pobijanu odluku i naloži CPVO‑u provođenje dodatnog ispitivanja u skladu s člankom 57. stavkom 3. Osnovne uredbe;
–
podredno, poništi pobijanu odluku;
–
podredno, ako Opći sud ne prihvati prva dva dijela tužbenog zahtjeva, odredi prekid postupka povodom tužbe u skladu s člankom 69. točkom (d) Poslovnika Općeg suda do donošenja pravomoćne odluke u postupku radi ukidanja oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za referentnu sortu Royal Braeburn (zahtjev br. 1998/1082; sorta br. 11960);
–
naloži CPVO‑u snošenje troškova.
Tužitelj je ipak povukao svoj drugi podredno navedeni dio tužbenog zahtjeva, što je uneseno u zapisnik s rasprave.
CPVO od Općeg suda zahtijeva da:
–
djelomično odbaci tužbu kao nedopuštenu;
–
djelomično odbije tužbu kao neosnovanu;
–
naloži tužitelju snošenje troškova.
Pravo
Tužitelj ističe tri tužbena razloga u prilog svojoj tužbi, koji se u biti temelje, prvi, na zlouporabi ovlasti i povredi članka 57. stavka 3. Osnovne uredbe, drugi, na tvrdnji da je tehničko ispitivanje zahvaćeno raznim pogreškama i, naposljetku, treći, na povredi prava na saslušanje i nepostojanju obrazloženja.
Nakon donošenja odluke o dopuštenosti prvog dijela tužiteljeva tužbenog zahtjeva, najprije valja ispitati treći dio drugog tužbenog razloga i drugi dio trećeg tužbenog razloga, koji se oboje odnose na nepostojanje obrazloženja pobijane odluke.
Dopuštenost prvog dijela tužiteljeva zahtjeva
Prvim dijelom svojeg tužbenog zahtjeva tužitelj od Općeg suda zahtijeva da „poništi pobijanu odluku i vrati predmet žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje uz uputu da ono poništi pobijanu odluku i naloži CPVO‑u provođenje dodatnog ispitivanja u skladu s člankom 57. stavkom 3. Osnovne uredbe”.
Valja podsjetiti da je u okviru tužbe podnesene sudu Unije protiv odluke žalbenog vijeća CPVO‑a potonji dužan u skladu s člankom 73. stavkom 6. Osnovne uredbe poduzeti potrebne mjere kako bi postupio u skladu s presudom suda Unije. Stoga nije na Općem sudu da daje naloge CPVO‑u, već je na CPVO‑u da izvede zaključke iz izreke i obrazloženja presuda suda Unije (vidjeti u tom smislu presudu od 11. srpnja 2007., El Corte Inglés/OHIM – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños),
T‑443/05
,
EU:T:2007:219
, t.
20.
i navedenu sudsku praksu).
Stoga je prvi dio tužbenog zahtjeva nedopušten, utoliko što se njime od Općeg suda zahtijeva da poništi pobijanu odluku i vrati predmet žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje uz uputu da ono poništi pobijanu odluku i naloži CPVO‑u provođenje dodatnog ispitivanja u skladu s člankom 57. stavkom 3. Osnovne uredbe.
Treći dio drugog tužbenog razloga i drugi dio trećeg tužbenog razloga, koji se temelje na nepostojanju obrazloženja pobijane odluke
U prilog trećem dijelu drugog tužbenog razloga i drugom dijelu trećeg tužbenog razloga tužitelj osobito ističe nepostojanje obrazloženja.
U tom pogledu, tužitelj u biti ističe da žalbeno vijeće nije objasnilo razloge zbog kojih, s jedne strane, nije uzelo u obzir određene dokaze koje mu je dostavio i kojima se moglo dokazati, među ostalim, da su se mramorne šare sorte za koju je podnesen zahtjev dovoljno jasno razlikovale od onih referentne sorte kako bi ih se razlikovalo (treći dio drugog tužbenog razloga) i, s druge strane, zbog kojih se trebalo pouzdati u ocjene ispitivača Ureda za ispitivanje i stoga ne uzeti u obzir tehničke elemente i mišljenja stručnjaka koje je on istaknuo u potporu svojoj žalbi (drugi dio trećeg tužbenog razloga).
Ponajprije valja podsjetiti na načela koja određuju opseg ispitivanja koje je žalbeno vijeće CPVO‑a dužno provoditi.
Kao prvo, valja podsjetiti da je CPVO‑ova zadaća obilježena znanstvenom i tehničkom složenošću uvjeta ispitivanja zahtjevâ za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava Zajednice, tako da mu valja priznati marginu prosudbe prilikom izvršavanja njegovih funkcija (vidjeti presudu od 19. prosinca 2012., Brookfield New Zealand i Elaris/CPVO i Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
, t.
50.
i navedenu sudsku praksu). Ta se diskrecijska ovlast osobito odnosi na provjeru različitosti neke sorte u smislu članka 7. stavka 1. Osnovne uredbe (vidjeti presudu od 8. lipnja 2017., Schniga/CPVO,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
, t.
46.
i navedenu sudsku praksu).
Međutim, CPVO, kao tijelo Unije, mora poštovati načelo dobre uprave, na temelju kojeg je na njemu da pažljivo i nepristrano ispita sve relevantne elemente zahtjeva za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava Zajednice i da se uvjeri da su ispunjeni svi činjenični i pravni elementi koji su potrebni za izvršavanje njegove diskrecijske ovlasti. On, osim toga, mora osigurati pravilno odvijanje i djelotvornost postupaka koje provodi (vidjeti presudu od 8. lipnja 2017., Schniga/CPVO,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
, t.
47.
i navedenu sudsku praksu).
Nadalje, valja podsjetiti da članak 76. Osnovne uredbe predviđa da „[u] postupku pred njim samim, [CPVO] po službenoj dužnosti ispituje činjenice u mjeri u kojoj se one moraju ispitati na temelju članaka 54. i 55.”.
Osim toga, Sud je presudio da se na temelju članka 51. Uredbe Komisije (EZ) br. 874/2009 od 17. rujna 2009. o utvrđivanju provedbenih pravila za primjenu Osnovne uredbe vezano uz postupke pred CPVO‑om (
SL 2009., L 251, str. 3
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 38., str. 222.) odredbe koje se odnose na postupke pred CPVO‑om primjenjuju
mutatis mutandis
na žalbene postupke (presuda od 21. svibnja 2015., Schräder/CPVO,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, t.
46.
).
Stoga se, s jedne strane, načelo ispitivanja činjenica po službenoj dužnosti također primjenjuje u takvom postupku pred žalbenim vijećem (presuda od 21. svibnja 2015., Schräder/CPVO,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, t.
46.
). S druge strane, žalbeno vijeće također je vezano načelom dobre uprave na temelju kojeg je na njemu da pažljivo i nepristrano ispita sve relevantne činjenične i pravne elemente slučaja o kojem odlučuje (presuda od 23. studenoga 2017., Aurora/CPVO – SESVanderhave (M 02205),
T‑140/15
,
EU:T:2017:830
, t.
74.
).
Kao drugo, članak 72. Osnovne uredbe određuje da žalbeno vijeće može izvršavati sve ovlasti u nadležnosti tijela koje je donijelo pobijanu odluku ili može proslijediti slučaj navedenom tijelu na daljnje postupanje.
U tom pogledu, valja podsjetiti da, što se tiče članka 71. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (
SL 2017., L 154, str. 1
.), čiji je tekst sličan tekstu članka 72. Osnovne uredbe, ustaljeno je presuđivano da iz te odredbe proizlazi, kao i iz strukture Uredbe 2017/1001, da žalbeno vijeće prilikom odlučivanja o žalbi ima jednake ovlasti kao i tijelo koje je donijelo pobijanu odluku te da se njegovo ispitivanje odnosi na cjelokupan spor u stanju u kojem se nalazi u trenutku donošenja odluke. Iz tog članka također proizlazi da postoji funkcionalni kontinuitet između različitih odjela i žalbenih vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), iz čega slijedi da su u okviru preispitivanja koja su žalbena vijeća obvezna provoditi u pogledu prvostupanjskih odluka koje donose EUIPO‑ovi odjeli, ona dužna svoju odluku temeljiti na svim činjeničnim i pravnim elementima koje su stranke istaknule bilo u postupku koji se vodio pred odjelom koji je odlučivao u prvostupanjskom postupku bilo u žalbenom postupku (vidjeti presudu od 10. srpnja 2006., La Baronia de Turis/OHIM – Baron Philippe de Rothschild (LA BARONNIE),
T‑323/03
,
EU:T:2006:197
, t.
56.
do
58.
i navedenu sudsku praksu).
Nadalje, kada je riječ o opsegu ispitivanja koje su EUIPO‑ova žalbena vijeća dužna provesti u vezi s odlukom koja je predmet žalbe, već je presuđeno da on ne ovisi o tome je li stranka koja je podnijela žalbu navela poseban žalbeni razlog u vezi s tom odlukom, osporavajući tumačenje ili primjenu pravnog pravila EUIPO‑ova odjela koji je odlučivao u prvostupanjskom postupku ili pak njegovu ocjenu dokaza. Stoga, iako stranka koja je podnijela žalbu pred žalbenim vijećem nije iznijela poseban žalbeni razlog, žalbeno vijeće ipak mora ispitati, s obzirom na sve raspoložive relevantne pravne i činjenične elemente, je li u trenutku donošenja odluke o žalbi moguće zakonito donijeti novu odluku koja ima istu izreku kao i odluka koja je predmet žalbe (vidjeti presudu od 8. srpnja 2004., Sunrider/OHIM – Espadafor Caba (VITAFRUIT),
T‑203/02
,
EU:T:2004:225
, t.
21.
i navedenu sudsku praksu).
Valja smatrati da se, s obzirom na sličnost odredaba Uredbe br. 2017/1001 i Osnovne uredbe, slična načela primjenjuju na postupke koje provodi CPVO.
Kao treće, valja podsjetiti da, na temelju članka 75. prve rečenice Osnovne uredbe, CPVO‑ove odluke moraju biti popraćene obrazloženjima na kojima se temelje. Tako utvrđena obveza obrazlaganja ima isti doseg kao ona iz članka 296. UFEU‑a i ima dvostruki cilj omogućavanja, s jedne strane, zainteresiranim strankama da se upoznaju s razlozima donesene mjere kako bi obranile svoja prava i, s druge strane, sudu Unije da provede svoj nadzor zakonitosti odluke (vidjeti presudu od 23. veljače 2018., Schniga/CPVO (Gala Schnico),
T‑445/16
,
EU:T:2018:95
, t.
27.
i navedenu sudsku praksu).
Obvezu obrazlaganja moguće je poštovati a da nije potrebno izričito i iscrpno odgovoriti na sve argumente koje je tužitelj istaknuo, pod uvjetom da CPVO iznese činjenice i pravna razmatranja koja imaju suštinsku važnost u strukturi odluke (vidjeti presudu od 23. veljače 2018., Gala Schnico,
T‑445/16
,
EU:T:2018:95
, t.
28.
i navedenu sudsku praksu).
U ovom slučaju najprije valja podsjetiti da se pitanje je li osobito kriterij različitosti zadovoljen ocjenjuje u okviru tehničkog ispitivanja, koje, u skladu s člankom 56. Osnovne uredbe, mora biti provedeno u skladu sa smjernicama koje je dalo CPVO‑ovo Upravno vijeće i CPVO‑ovim uputama. Tim se smjernicama, među ostalim, opisuju biljni materijal potreban za tehničko ispitivanje, metode koje treba primijeniti, primjedbe koje treba iznijeti te tablica svojstava koja treba ispitati.
Protokol CPVO‑TP/14/2 opisuje tehničke postupke koje treba slijediti kako bi se postupilo u skladu s Osnovnom uredbom.
U skladu s točkom III.5 posljednjim podstavkom Protokola CPVO‑TP/14/2, svojstva ploda treba promatrati u trenutku zrelosti hrane koja je u skladu s točkom Ad 57. navedenog protokola „razdoblje tijekom kojega je plod dostigao optimalnu boju, čvrstoću, teksturu, aromu i okus za konzumaciju”. Ovisno o vrsti ploda, to razdoblje može nastupiti neposredno nakon ubiranja sa stabla (na primjer za rane sorte) ili nakon razdoblja skladištenja ili pakiranja (na primjer za kasne sorte). Njime je trenutak berbe pak definiran kao „optimalno vrijeme za ubiranje kada je plod dostigao najbolje stanje za konzumaciju”, u skladu s točkom Ad 56. istog protokola.
Stoga, za kasnu sortu poput one u predmetnom slučaju za pravilnu procjenu različitosti između sorte za koju je podnesen zahtjev i referentne sorte valja, s jedne strane, pristupiti ubiranju plodova odgovarajućih sorti u optimalnom trenutku radi dobivanja plodova u najboljem stanju za jelo i, s druge strane, odrediti svojstva plodova kada su oni dostigli hranjivu zrelost odnosno dobili boju, čvrstoću, teksturu, aromu i okus optimalne za konzumaciju.
Iz toga slijedi da bi, u slučaju da do ubiranja dođe u trenutku koji ne omogućuje dobivanje optimalne boje, čvrstoće, teksture, arome i okusa plodova i kada se određivanje svojstava izvrši u trenutku kada plod nije dostigao hranjivu zrelost, bilo potrebno zaključiti da kriteriji koji se odnose na vrijeme berbe i vrijeme zrelosti hrane nisu ispunjeni, što bi posljedično sprječavalo pravilno usporedno ocjenjivanje sorte za koju je podnesen zahtjev i referentne sorte.
U ovom slučaju, ne može se isključiti da su kritike koje je tužitelj istaknuo u predmetnom slučaju u pogledu navodnog nepoštovanja kriterija Protokola koje se odnose na trenutak berbe i zrelosti hrane mogle, da su se dokazale, utjecati na pitanje je li ocjena različitosti provedena u skladu s Protokolom. Stoga je na žalbenom vijeću bilo da o njima odluči, s obzirom na to da su ta razmatranja od suštinske važnosti za strukturu odluke čije je donošenje bilo u njegovoj nadležnosti nakon završetka ispitivanja koje je bilo dužno provesti u skladu s načelima navedenima u točkama 34. do 42. ove presude.
Međutim, valja utvrditi da se u odgovoru na argumente koje je tužitelj istaknuo protiv GEVES‑ovih ocjena, posebno kada je riječ o, s jedne strane, datumu berbe i razmatranjima koja se odnose na indeks smanjenja škroba i, s druge strane, datumu zrelosti hrane, žalbeno vijeće (vidjeti točku 21. ove presude) ograničilo, s jedne strane, na razmatranje da su kriteriji koje je trebalo primijeniti doista bili nejasno definirani, ali da su, prema njegovu mišljenju, bili „primijenjeni” i, s druge strane, navođenje da se pouzdaje u nalaze stručnjaka, ne objašnjavajući međutim ni na koji način zašto tehnički argumenti i dokazi, osobito izvještaji stručnjaka na koje se tužitelj pozvao, nisu bili relevantni pa ih je stoga trebalo odbaciti.
Pobijanom odlukom se stoga jasno i nedvosmisleno ne iznosi obrazloženje žalbenog vijeća koje ga je navelo na to da se osloni na manjkava GEVES‑ova utvrđenja i odbije argumente koje je tužitelj istaknuo.
U tom pogledu, nadalje valja navesti da, kada je riječ o referentnoj sorti, tablica koju je GEVES sastavio u potporu svojem izvještaju o ispitivanju (vidjeti točku 17. ove presude) ne sadržava u pogledu 2012. nikakvu naznaku koja se odnosi na indeks smanjenja škroba – iako je sam CPVO priznao da je to bio odlučujući kriterij –, čvrstoću, kiselost i refraktometrijski indeks.
CPVO, upitan o tome na raspravi, osim toga, nije pružio nikakvo objašnjenje koje bi omogućilo razumijevanje nepostojanja tih elemenata.
Isto vrijedi kada je riječ o točnom datumu kad je CPVO proveo ispitivanja u pogledu svojstava dozrelih plodova za mutacije sorte Braeburn, koji nije naveden u GEVES‑ovu izvještaju i koji CPVO na raspravi nije mogao navesti Općem sudu.
Stoga valja ustvrditi da je obrazloženje koje je žalbeno vijeće navelo na to da odbaci argumente koje je tužitelj istaknuo toliko manjkavo da obrazloženje pobijane odluke valja smatrati nepostojećim ili barem nedostatnim.
Prema tome, valja prihvatiti treći dio drugog tužbenog razloga i drugi dio trećeg tužbenog razloga, koji se temelje na povredi obveze obrazlaganja koja je propisana člankom 75. Osnovne uredbe i, stoga, poništiti pobijanu odluku a da pritom nije potrebno odlučiti o drugim dijelovima istaknutim u prilog drugom i trećem tužbenom razlogu niti o prvom tužbenom razlogu.
Troškovi
Sukladno članku 134. stavku 1. Poslovnika, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da CPVO u bitnome nije uspio u postupku, treba mu naložiti snošenje troškova, u skladu s tužiteljevim zahtjevom.

Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (treće vijeće)
proglašava i presuđuje:

1.
Poništava se odluka žalbenog vijeća Ureda Zajednice za biljnu raznolikost (CPVO) od 15. prosinca 2015. (predmet A 001/2015) koja se odnosi na zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za biljnu sortu Braeburn 78.

2.
U preostalom dijelu tužba se odbija.

3.
CPVO‑u se nalaže snošenje troškova.

Frimodt Nielsen
Kreuschitz
Półtorak
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 5. veljače 2019.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački